prop · GO0335 · 2001-01-01 00:00:00 — Grundkraven innebär att, sedan har lagts ned, kan F 4, F 7, F 16, F 17 och F 21 samt Malmen och Saabfältet i nyttjas för exportstödsutbildning. Det behövs fyra flygflottiljer för de åtta stridsflygdivisionerna och transportflyget. Härutöver behövs en organisatorisk enhet med kapacitet för flygverksamhet för specialflyget och ytterligare en organisatorisk enhet för den samlade GFU- och GTU-verksamheten. Skälen för regeringens bedömning Regeringen behandlade frågan om antalet flygflottiljer i propositionen Det nya försvaret (prop. 1999/2000:30). Regeringen konstaterade där att utbildningen av nya flygförare och omskolningen till Gripensystemet sammantaget är känsligt för störningar och ställer krav på flottiljkapacitet. Till utbildningen och omskolningen kommer, fortsatte regeringen, en annan komponent som också ställer krav på kapacitet, nämligen möjligheterna att lämna exportstöd genom Viggen- eller Gripenutbildning. Regeringen ansåg att det inte var möjligt att nu ange omfattningen av det framtida behovet av exportstöd. Detta innebär att det behövs fem flygflottiljer för att tillförsäkra erforderlig kapacitet för utbildning av nya flygförare och omskolning till Gripensystemet samt för eventuella exportåtaganden , framhöll regeringen i propositionen Enligt beslut skall flygstridskrafterna bestå av åtta divisioner JAS 39 (prop. 1999/2000:30, bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168). Dessa åtta divisioner skall vara fördelade på fyra flygflottiljer. Regeringen konstaterar att vissa krav måste vara uppfyllda för att en flygplats skall kunna användas för exportstödsutbildning. Flygplatsen skall redan i sig ha sådana bas- och räddningsresurser att militär flygtrafik tillåts. Det måste finnas flygtrafikledning och vädertjänst. Vidare krävs bl.a. verksamhetstillstånd för den tekniska och flygoperativa tjänsten. Dessa grundkrav innebär att, sedan har lagts ned, kan F 4, F 7, F 16, F 17 och F 21 samt Malmen och Saabfältet i nyttjas för exportstödsutbildning. Regeringen konstaterar att från försvarspolitiska, säkerhetspolitiska, industriella och ekonomiska utgångspunkter är export av JAS 39 Gripensystemet angelägen för såväl som de stater samarbetar med avseende utveckling m.m. av Gripensystemet. Det är därför viktigt att staten stöder och underlättar exportansträngningarna när det gäller Gripensystemet. Staten bör därför på olika sätt medverka till att stödja försvarsindustrin vid marknadsföring av JAS 39 i aktuella kampanjländer och genomföra utbildningsstöd och liknande vid exportframgång av JAS 39 . Regeringens koordinering och samordning av exportfrämjande stödresurser för export av JAS 39 genomförs inom koordinations- och referensgrupp för export av JAS 39 (KRG 1-JAS 39 ). I gruppen ingår representanter för , Försvarsdepartementet, Försvarsmakten, , () och försvarsindustrin genom /BAe. En förutsättning för en trovärdig exportkampanj och för att exportframgångar skall kunna uppnås är, enligt regeringens mening, att kan erbjuda utländska piloter, tekniker m.fl. utbildning på JAS 39 Gripensystemet vid den svenska Försvarsmakten. Detta gäller såväl kortare introduktionsutbildningar av enstaka piloter under en kampanjfas som utbildningar utifrån respektive lands behov vid en exportaffär. KRG 1-JAS 39 har därför haft Försvars- departementets uppdrag att bedöma omfattningen av de utbildnings- resurser m.m. som behövs från Försvarsmakten för att kunna lämna erforderligt exportstöd för JAS 39 t.o.m. ungefär 2010. KRG bedömer att det finns goda förutsättningar och god sannolikhet för att export av JAS 39 kommer att kunna ske till ytterligare stater, förutom , . pågår omfattande exportfrämjande verksamhet i antal stater där JAS 39 inom de närmaste ca fem åren är ett av alternativen för landets framtida flygplansanskaffning. För att utbilda fyra sex utländska piloter till en grundläggande flygslagsnivå på JAS 39 anser KRG att det behövs utbildnings- resurser motsvarande en operativ stridsflygsdivision JAS 39 inklusive stödresurser från stridsledningsorganisationen och stationskompani. Utbildningen bedöms ta ungefär . Resursbehovet motsvarar ungefär samma volym som behövs för att utbilda svenska JAS 39 Gripenpiloter. För att skall kunna genomföra önskvärd export av JAS Gripen t.o.m. ca 2010 ställer detta, enligt KRG:s uppfattning, krav på utbildningsfaciliteter från Försvarsmakten motsvarande två tre stridsflygsdivisioner JAS 39 inklusive stödverksamhet. Regeringen anser att KRG:s uppfattning om omfattningen av de utbildningsfaciliteter m.m. hos Försvarsmakten som behövs för att kunna exportera bedömt antal JAS 39 t.o.m. ungefär 2010 är rimlig. Regeringen vill i sammanhanget understryka att det är försvarsindustrin, /BAe, som ekonomiskt och praktiskt skall ansvara för utbildnings-frågorna mot respektive nation. Flygutbildning m.m. i exportstödjande syfte köps från Försvarsmakten. Regeringen vill även erinra om att i sitt beslut (bet. 1998/1999:FöU1, rskr. 1998/1999:74) med anledning av budget- propositionen ansåg att det är angeläget att regeringen i en situation med en vikande internationell försvarsindustrimarknad och skärpt konkurrenssituation, från främst , vidtar ytterligare åtgärder i syfte att skapa bättre förutsättningar för angelägna exportframgångar för viktiga försvarsmaterielprojekt, däribland JAS 39 . Vid riksdags- behandlingen av prop. 1999/2000:30 (bet. 1999/2000:FöU2) underströks också att stödet till försvarsindustrins exportansträngningar har fortsatt stor betydelse. Export av Gripensystemet är enligt regeringens mening av stor betydelse för . Det ligger således i ett samlat statligt intresse att ta exportstödshänsyn när Försvarsmaktens grundorganisation slutligt utformas. De framtida flygstridskrafterna skall bestå av åtta divisioner JAS 39 som fördelas på fyra flygflottiljer. I takt med att Försvarsmakten tillförs Gripendivisioner avvecklas Viggendivisionerna. För att kunna genomföra den löpande flygutbildningen inom Viggen- och Gripensystemen, genomföra ombeväpningen från Viggen- systemet till Gripensystemet, genomföra en kontrollerad avveckling av Viggensystemet och begränsade exportstödsinsatser gäller emellertid att det till ungefär 2004 behövs motsvarande tio flygdivisioner. De två extra Viggendivisionerna ingår därvid inte i Försvarsmaktens insatsorganisa-tion utan endast i grundorganisationen. Enligt regeringens mening är det inte möjligt att bedriva verksamhet med de åtta framtida divisionerna JAS 39 , transportflyget, det s.k. specialflyget, en samlad militär flygutbildning och mer uttalat exportstöd vid endast fyra flygflottiljer. Detta leder till att det behövs ytterligare kapacitet avseende verksamhetsställen för militär flygverksamhet. Mot bakgrund av den redovisade bedömningen av de framtida exportmöjligheterna och KRG:s bedömning av kravet på utbildnings- faciliteter inom Försvarsmakten motsvarande två tre stridsflygs- divisioner anser regeringen att följande antal verksamhetsställen för militär flygverksamhet tills vidare bör finnas i Försvarsmaktens grundorganisation för att även tillförsäkra erforderlig kapacitet för eventuella exportstödsåtaganden : Fyra flygflottiljer behövs för de åtta stridsflygdivisionerna och transportflyget. En organisatorisk enhet med kapacitet för flygverksamhet behövs för specialflyget och ytterligare en organisatorisk enhet med kapacitet för flygverksamhet behövs för den samlade GFU- och GTU-verksamheten. Regeringens bedömning: Försvarsmakten bör fortsätta att medverka i samarbetet om en gemensam europeisk grundutbildning av strids- flygpiloter. Inom ramen för det samarbetet bör Försvarsmakten verka för att en av de tre fyra europeiska utbildningsplatserna lokaliseras till . Skälen för regeringens bedömning De flesta europeiska flygvapnen har sin egen nationella flygutbildnings- skola med egen kursplan m.m. Några flygvapen genomför sin utbildning i eller . Ett stort antal olika skolflygplansystem används. Huvuddelen av dessa skolflygplanssystem måste omsättas med början om ungefär . För de flesta staterna är det knappast ekonomiskt realistiskt eller möjligt att skapa ett nationellt program för att utveckla utbildningssystem med simulatorer och flygplan. Inom ramen för samarbetet mellan de europeiska flygvapencheferna () bildades en informell arbetsgrupp för att studera möjligheten att skapa ett gemensamt europeiskt flygträningssystem för blivande stridspiloter. Bakgrunden till initiativet var bl.a. följande. Det finns ett behov av samma kvalitetskrav på piloterna vid gemen- samma fredsoperationer. Det finns ett behov av att rationalisera och effektivisera den nuvarande utbildningen. Utbildningen bör genomföras i och inte i och . Flera stater behöver omsätta sina jetskolflygplan. Det finns behov av ekonomiska lösningar som delas med flera. Studien omfattar hela utbildningskedjan med den grundläggande flygutbildningen och den grundläggande taktiska flygutbildningen samt frågor om bl.a. ledningsorganisation, flygplatser, simulatorer och instruktörer. Syftet med en samordnad utbildning är att tillförsäkra staterna välutbildade militära piloter. har deltagit i studie- gruppens arbete med representanter från Försvarsmaktens flygvapen- centrum. Den samordnade utbildningen skulle innebära att träningen för de olika flygvapnen i genomförs på tre fyra platser och att en multinationell administration håller samman verksamheten. Utbildningen skall optimeras genom att den lokaliseras till platser med tillgång på luftrum med små begränsningar. Den tekniska utvecklingen kommer, enligt studien, att medge en hög användningsgrad av simulatorer och video m.m. Inriktningen är att en samordnad utbildning skulle kunna påbörjas . Arbetsgruppen har uppskattat behovet av nya jetskolflygplan för en gemensam utbildning till 200 250 st. Behovet av färdigutbildade piloter bedöms vara ungefär 250 275 . Antalet flygtimmar uppskattas av arbetsgruppen till ungefär . Flygvapenchefernas arbetsgrupp har tagit översiktliga kontakter med industrin för att få belyst möjlig teknikutveckling vad avser såväl simulatorer som skolflygplan. En gemensam europeisk industrigrupp har också bildats med deltagare från ca 20 företag, däribland . Flygvapenchefernas arbete fortsätter. De stater som väljer att delta i det fortsatta arbetet skall forma en gemensam studiebudget och personella resurser skall ställas till förfogande för ett par arbetsgrupper. Varje stat beslutar själv om sin medverkan i arbetet. Staterna har också rätt att stegvis besluta om denna medverkan. En av Försvarsmaktens fyra uppgifter är att delta i internationella insatser. Denna uppgift har hög prioritet. Utan att ta ställning till i vilken utsträckning svenska flygstridskrafter kommer att efterfrågas för internationella insatser , anser regeringen att en gemensam militär europeisk flygutbildning upp till en viss utbildningsnivå skulle öka Försvarsmaktens interoperabilitet. Detta skulle ligga i linje med en svensk inriktning. Regeringen anser därför att en internationell samverkan om militär flygutbildning med den redovisade inriktningen principiellt bör understödjas. Ett genomförande av de europeiska flygvapenchefernas förslag ligger . Det finns inga direkta eller preciserade statliga svenska initiativ när det gäller internationell samverkan om militär flygutbildning. Det finns inte heller några uttalade nordiska initiativ. och köper väsentliga delar av sin militära flygutbildning i . står inför en omdaning av sin kvalificerade pilotutbildning där huvudinriktningen är att den skall bedrivas nationellt inom . Det initiativ som har tagits av genom det s.k. European Pilot är, när det gäller den egentliga utbildnings- delen, i väsentliga avseenden kopplat till de europeiska flygvapen- chefernas förslag. En tyngdpunkt i AB:s förslag är frågan om ett gemensamt europeiskt skolflygplan. Regeringen bedömer att det inte är realistiskt att vid sidan om det arbete som pågår, tar nya initiativ och driver frågan om en internationell samverkan om militär pilotutbildning. Denna bedömning avser även en samverkan på nordisk basis. Enligt regeringens mening bör frågan om en utveckling av en internationell samverkan om pilotutbildning kopplas till i första hand det arbete som bedrivs av de europeiska flygvapencheferna. Detta är ett långsiktigt arbete. Emellertid gäller också att de medverkande staterna, bl.a. , redan under innevarande år har att bestämma om man vill delta i det fortsatta arbetet. Flygvapenchefernas samarbete om pilotutbildning har ännu inte nått så långt att innehållet har kunnat konkretiseras eller konsekvenser och kostnader kan bedömas. Några definitiva beslut om svensk medverkan bör därför inte fattas . Däremot vore det enligt regeringen värdefullt om Försvarsmakten deltog i det fortsatta arbetet, som alltså börjar få en mer konkretiserad form. Härigenom skulle tydligare klarläggas möjligheterna för att kunna bedriva en militär pilotutbildning i samverkan med andra europeiska stater. Kostnaderna för Försvarsmaktens medverkan i det fortsatta berednings- arbetet skall rymmas inom befintlig ekonomisk ram. Utifrån de krav på Försvarsmakten som statsmakterna ställer skall myndigheten ansvara för att personal utbildas och övas för att kunna fullgöra sina uppgifter. Det är därför viktigt att Försvarsmakten i en eventuell samverkan om utbildning av militära piloter har ett avgörande inflytande över utbildningens innehåll och utformning. Denna modell med ett statligt huvudansvar hindrar enligt regeringen emellertid inte att det skulle kunna finnas kommersiella eller civila inslag i samverkan. Regeringen bedömer sålunda att det vore en fördel för såväl de europeiska försvarsmakterna/flygvapnen som för om ett gemensamt skolflygplan kunde anskaffas. En annan teknisk komponent i ett gemensamt europeiskt flygutbildningssystem där svensk industri borde kunna medverka är vid anskaffning av simulatorer. Regeringen anser att engagemang i dessa avseenden skulle understödja svenska utbildningsåtaganden när det gäller export av Gripen. Om lyckas i ansträngningarna att exportera Gripensystemet till flera stater kommer det att ställas krav på resurser för utbildning av piloter för JAS 39 . I ett sådant läge kan ett kommersiellt komplement till utbildningsstöd genom Försvarsmaktens försorg bli aktuellt för att klara exportåtagandena. En sålunda uppkommen situation bör även kunna utnyttjas för att underlätta en gemensam europeisk utbildning. Flygvapenchefernas arbete har som utgångspunkt att en gemensam utbildning skall bedrivas vid tre fyra olika platser i . Regeringen anser att borde ha goda naturliga förutsättningar för att kunna tillhandahålla en av dessa platser. Luftrumsfrågorna spelar därvidlag en stor roll. De nordiska staterna genomför en gemensam upphandling av helikoptrar för sina försvarsmakter. I och med att helikoptermaterielen sålunda blir av samma slag kan övervägas om inte också utbildningen av piloter m.m. för dessa helikoptrar bör genomföras på gemensam nordisk basis. Frågan om en gemensam utbildning övervägs inom ramen för det nordiska samarbetet. Därvidlag kan, enligt regeringens mening, även prövas om en sådan gemensam utbildning skulle kunna samordnas inom ramen för Försvarsmaktens helikopter- utbildning på Malmen i . Regeringen förutsätter att en gemensam utbildning inte kommer att innebära några merkostnader som belastar Försvarsmakten. 7 Lokaliseringen av den militära flygutbildningen Inledning Regeringen ansåg i prop. 1999/2000:30 att flygskolan vid skulle lokaliseras till F 16 i . I propositionen angavs att flygskolan bör lokaliseras till en flygplats med ett bansystem som har flera rullbanor. Ett sådant bansystem finns vid F 7 i , i och F 16 i . Flottiljerna F 4 i , F 17 i och F 21 i har endast en rullbana. Vid F 21 har banan förlängts avsevärt för att flygplatsen skall kunna ta emot tungt fraktflyg. Skulle flygskolan lokaliseras till F 4, F 17 eller F 21, bör flottiljen förses med en kompletterande rullbana. Detta bedöms kosta . I propositionen behandlade regeringen också möjligheterna att lokalisera flygskolan till F 7. Regeringen fann att en sådan lokalisering var olämplig på grund av den omfattande Gripenverksamheten och transportflygverksamheten vid flottiljen. Detta ledde till att skolan borde lokaliseras till och samlokaliseras med GTU. har beslutat att skall läggas ned . Detta innebär att verksamhet som bedrivs på och som inte skall avvecklas, bl.a. flygskolan, skall flyttas därifrån. Regeringen anser att det är viktigt att flygskolan lokaliseras till en plats med ett bansystem med flera rullbanor. Detta finns vid några militära flygplatser. Det finns också i . Regeringen har värderat förutsättningarna för en lokalisering av en samlad militär flygutbildning, dvs. GFU och GTU, vid F 16 och . GTU är redan lokaliserad till F 16. Vid flottiljen finns såväl lokaler som hangarutrymmen som kan utnyttjas för flygskolan/GFU. Vissa ombyggnader för bl.a. uppställningsplatser behöver göras. Vidare behöver serviceplatser byggas till i en befintlig hangar. Behovet av elevförläggningsutrymmen, administrationslokaler och flygtjänstlokaler kan tillgodoses vid flottiljen. Härutöver behöver vissa andra investeringar göras för flygverksamheten i oavsett om flygskolan lokaliseras dit eller inte. Vid finns verksamhetslokaler som skulle kunna utnyttjas för GFU- och GTU-verksamheten. Gymnastiksalar, matsal och övriga gemensamhetsanläggningar kan tillhandahållas efter behov. Härutöver gäller att Försvarsmakten hyr flygfältet av . Flyttas GFU och GTU till måste en andra rullbana rustas upp med ny ytbeläggning. Försvarsmakten hyr en hangar i . Regeringen delar Försvarsmaktens uppfattning att de tänkbara lokalerna för GFU- och GTU-verksamheten vid behöver kompletteras och anpassas till modern flygutbildning innan de skulle vara ändamålsenliga för den militära verksamheten. När det gäller produktionsförutsättningar konstaterar regeringen att dessa är goda i . GTU finns redan i . I finns också redan en omfattande militär verksamhet, vilket underlättar stödverksamheten för en samlad GFU- och GTU-verksamhet. har ett bansystem med flera rullbanor. Regeringen konstaterar vidare att produktionsförutsättningarna vid i flera avseenden också är goda. Bland annat har ett bansystem med flera rullbanor. Vid en omlokalisering av GTU till skulle emellertid avståndet till GTU:s skjutmål bli avsevärt längre än vad det är i . Detta skulle innebära betydligt längre anflygningstider och därmed krav på utökat antal flygtimmar för att nå utbildningsmålen. Regeringen bedömer att produktionsförutsättningarna sammantaget är bättre i än i . I fråga om investerings-, hyres- och driftskostnader framför i sitt samrådsyttrande över Försvarsdepartementets promemoria Vissa frågor om den framtida flygutbildningen att det från fastighetssynpunkt torde vara samhällsekonomiskt mest effektivt att lokalisera flygutbildningen till . Regeringen har ingen annan uppfattning. Regeringen anser vidare att det är angeläget att handlingsfriheten för utökade exportåtaganden och anpassning bibehålls. Detta innebär att även fortsättningsvis bör vara tillgängligt som verksamhetsställe för militär flygverksamhet. Härutöver behöver Försvarsmakten även utnyttja viss militär infrastruktur i . Om GFU och GTU inte lokaliseras till kommer kostnaderna för denna handlingsfrihet att belasta Försvarsmakten utöver kostnaderna för en GFU- och GTU-verksamhet i . Detta innebär att en lokalisering av GFU och GTU till blir dyrare för Försvarsmakten och därmed för staten. Utöver dessa årliga merkostnader uppstår engångskostnader för själva omlokaliseringen av flygskolan/GFU, och i förekommande fall GTU. Vid en lokalisering av GFU och GTU till uppstår kostnader för att flytta båda dessa verksamheter. Om GFU samlokaliseras med GTU i uppstår kostnader för att flytta endast GFU-verk- samheten. Regeringen beräknar inte dessa omlokaliseringskostnader i nuvarande sammanhang. Regeringen kan dessutom konstatera att ny verksamhet har inrymts i flera av de lokaler som dåvarande utnyttjade innan den organisationsenheten lades ned och flygskolan flyttades till . Nuvarande hyresgäster kan komma att störas av den omfattande jetflygplansverksamhet som GFU och GTU innebär. Handlingsfriheten för att inrymma flygskolan i kan därmed bli begränsad, vilket kan innebära krav på nyinvesteringar. Luftrumsfrågorna utreddes av bl.a. inför regeringens proposition Det nya försvaret (prop. 1999/2000:30). Regeringen konstaterar att och södra ligger i direkt anslutning till de stora civila flygstråken från till bl.a. //. Stora delar av denna trafik stiger eller sjunker och använder därmed alla höjdskikt. Detta kan påverka verksamheten även vid , särskilt om en samlad militär och civil flygutbildning skulle förläggas dit. Vid en Uppsalalokalisering skulle flygutbildningens övningssektorer ligga nordväst om /och, på lägre höjd, över . I dessa områden är påverkan från den civila trafiken mindre. När det gäller luftrums- och miljöfrågor har i sitt samrådsyttrande över Försvarsdepartementets promemoria Vissa frågor om den framtida flygutbildningen anfört att det är möjligt att utforma likvärdiga övningsförutsättningar från luftrumssynpunkt i och i . Regeringen har ingen annan uppfattning. Eftersom det blir fråga om en förändrad verksamhet, krävs en ny miljöprövning oavsett till vilken ort en samlad GFU- och GTU- verksamhet lokaliseras. för miljöskydd gav Försvarsmakten tillstånd för flygning med bl.a. flygplan 37 , flygplan och flygplan Sk 60 på F 16 i . beslut överklagades till regeringen och ärendet bereds inom . För gäller att gav Försvarsmakten tillstånd för flygning med främst flygplan Sk 60, propellerflygplan och flygklubbsflygplan. ansökte om nytt miljötillstånd vid . En ny miljöprövning i , som således skulle avse den militära flygskoleverksamheten, innebär en reducerad verksamhet i förhållande till det tillstånd meddelade 1995. En ny miljö- prövning i skulle innebära en prövning för en utökad verksamhet med jetflygplan. En sådan miljöprövning av skulle kunna leda till villkor och föreskrifter för som innebär påtagliga negativa konsekvenser för verksamheten. Regeringen bedömer att möjligheterna att få miljötillstånd för Gripenverksamhet i är mycket små, till följd att ett Ljungbyhedsalternativ inte skulle tillföra något i exportstödssammanhang. Regeringen vill betona att den inte avser att föregripa resultatet av en miljöprövning i denna proposition. En viktig del i värderingen är att belysa var förutsättningarna för att åstadkomma synergieffekter är mest fördelaktiga. I detta avseende finner regeringen att det finns fördelar på båda orterna. En utgångspunkt i fråga om den militära flygutbildningen är att samlokalisera GFU och GTU för att uppnå effektivitetsvinster inom utbildningen. En samlokalisering bör också genomföras till så låga kostnader som möjligt och på ett sådant sätt att själva omlokaliseringen i så ringa grad som möjligt medför negativa konsekvenser för Försvarsmaktens verksamhet. Genom att omlokalisera flygskolan till och samordna GFU med GTU, som redan finns där, uppnås enligt regeringens mening dessa positiva effekter. Härigenom undviks också kostnader för att flytta GTU. En annan viktig fördel för är att en lokalisering dit skulle leda till att den samlade militära flygskoleverksamheten samlokaliseras med Flygvapnets flygbefälsskola. Detta skulle underlätta en helhetssyn inom den militära flygutbildningskedjan. I uppnås också synergieffekter genom samlokalisering med Stridslednings- och luftbevakningsskolan. Regeringen anser sammanfattningsvis att fördelarna är större i än i . Även exportstödsmöjligheterna är en viktig komponent i värderingen av alternativen. Frågorna har redovisats i kapitel 5. Sammanfattningsvis ger en lokalisering till bättre möjligheter att lämna det utbildningsstöd som behövs vid export av JAS 39 . Som regeringen pekat på ovan skulle en lokalisering till inte tillföra kapacitet för utbildningsstöd vid export av Gripen.