prop · GO031D27 · 2001-01-01 00:00:00 — 1970 1980 1990 1995 1998 1999 Inhemsk energianvändning Därav: 375 380 367 391 394 393 Industri 154 148 140 146 150 150 Inrikes transporter 56 68 84 87 89 91 Bostäder, service m.m. 165 165 143 158 155 152 Omvandlings- och distributionsförluster Omvandlings- och distributionsförluster, FN/ECE 1 49 49 34 84 39 171 42 176 42 187 42 185 Utrikes sjöfart och energi för icke energiändamål 33 25 31 36 43 42 Total användning Total användning FN/ECE 457 457 439 489 437 569 469 603 478 622 477 620 Tillförsel av bränslen: Därav: 411 352 292 324 336 404 Oljor 350 285 187 203 207 206 Naturgas - - 9 9 9 9 Kol/koks 18 19 31 28 27 25 Biobränslen, torv m.m. 43 48 65 85 92 92 Vattenkraft, brutto 41 59 73 69 75 72 Kärnkraft, brutto Kärnkraft, brutto FN/ECE - - 26 76 68 200 70 200 71 215 70 213 Spillvärme och värmepumpsvärme i fjärrvärmeanläggningar - 1 8 8 9 9 Netto import av el 4 1 -3 -2 -11 -7 Total tillförd energi Total tillförd energi FN/ECE 457 457 439 489 437 569 469 603 478 622 477 620 1 Den metod som används av FN/ECE för att beräkna tillförseln från kärnkraften uppger den angivna värmemängden från reaktorerna. I FN/ECE:s metod ingår energiomvandlingsförlusterna i kärnkraftverken i den totala energitillförseln, vilket utgör skillnaden gentemot den metod som använt sig av. Energibalansen Tillförseln av energi har varit relativt stabil i enligt den svenska redovisningsmetoden. Enligt det internationella sättet att redovisa som, till skillnad från det svenska, innefattar omvandlingsförlusterna i kärnkraftverken, har energitillförsel ökat 1999. Betydande förändringar har skett när det gäller vilka energislag som används. Oljans andel har minskat kraftigt, medan andelarna för el och biobränslen har ökat. Den snabba expansionen av biobränslen hänför sig främst till fjärrvärmeproduktionen. Den slutliga användningen av energi har i ett längre tidsperspektiv sjunkit något inom industrin samt inom bostads och servicesektorn. Variationer förekommer dock mellan åren, främst beroende på konjunktur och temperaturskillnader. Bortsett från tillfälliga nedgångar har transportsektorns energianvändning ökat kontinuerligt. Tabell 33 Elanvändning åren 1970, 1980, 1990, 1995, 1998 och 1970 1980 1990 1995 1998 1999 Total slutlig användning Därav: 57,7 86,7 129,1 133,9 133,3 133,0 Industri 33,0 39,8 53,3 51,7 53,7 54,3 Transporter 2,1 2,3 2,5 2,5 2,5 2,6 Bostäder, service m.m. 22,0 43,0 63,3 72,1 70,3 69,9 Fjärrvärme 0,6 1,3 10,0 7,5 6,8 6,3 Distributionsförluster 5,8 8,2 10,7 7,5 10,6 10,3 Total användning netto 63,4 94,5 139,7 141,4 143,9 143,3 Källa: Tabell 3.4 Elproduktion åren 1970, 1980, 1990, 1995, 1998 och 1970 1980 1990 1995 1998 1999 Vattenkraft 40,9 58,0 71,5 67,0 74,0 70,4 Vindkraft - - 0,0 0,1 0,3 0,4 Kärnkraft - 25,3 65,3 66,7 70,5 70,1 Industriellt mottryck 3,1 4,0 3,1 4,2 4,5 4,4 Kraftvärme 2,4 5,6 2,1 4,7 5,1 4,8 Kondensanläggningar 12,0 0,9 0,3 0,4 0,3 0,3 Gasturbiner 0,7 0,2 0,1 0,2 0,0 0,0 Nettoproduktion 59,1 94,0 142,2 143,4 154,6 150,3 Nettoimport 4,3 0,5 -2,5 -1,8 -10,7 -7,0 Källa: Elbalansen elproduktion mer än fördubblades till slutet av 1980 talet. Därefter har produktionen varit nära nog , bortsett från variationer som beror på vattentillgången. Ett antal oljekondensanläggningar med en sammanlagd effekt på ca 2 400 MW har stängts, liksom ett antal gasturbiner, . Vatten- och kärnkraft svarar vardera för knappt hälften av elproduktionen under normala förhållanden. Övrig produktion sker i huvudsak i kraftvärmeanläggningar i fjärrvärmenäten och inom industrin. Storleken och riktningen på utlandshandeln med el varierar främst beroende på vattentillgången i det nordiska elsystemet. Den snabba ökningen i elanvändningen talen speglar till en del en övergång från olja till el inom såväl industrin som bostadssektorn. talet har ökningstakten mattats av väsentligt och har elanvändningen varit i det närmaste . Det energipolitiska programmet En extern utvärdering har genomförts av inom 1997 års energipolitiska program. Utvärderingen har remissbehandlats. De huvudsakliga slutsatserna i utvärderingen och remissinstansernas synpunkter liksom regeringens slutsatser mot bakgrund av utvärderingen och annat underlag redovisas nedan, avsnitt 3.6 Resultatbedömning. har på uppdrag av regeringen vidareutvecklat såväl redovisningen och uppföljningen som strategin för genomförandet av det långsiktiga programmet (dnr N2000/5117/ESB). I myndighetens rapportering görs prognoser för olika utvecklingsområdens kommersiella mognad på energiområdet. Utgångspunkter för prognoserna är en analys av energisystemets utveckling i ett marknadsperspektiv. Rapportens innehåll redovisas i avsnittet Statliga insatser. Utvecklingen på elmarknaden Den reformerade elmarknaden utvecklas i positiv riktning i huvudsak i enlighet med elmarknadsreformens intentioner. Införandet av schablonberäkning har ökat konkurrenstrycket och har elpriset, även för kunder med låg förbrukning, haft en mycket gynnsam utveckling. Det är främst handelsmarginalerna, dvs. skillnaden mellan konsumentpriset och producentpriset på den nordiska elbörsen som minskat. Ett uttryck för den skärpta konkurrensen är även förekomsten av nya aktörer som också bidragit till den för konsumenterna gynnsamma utvecklingen. Införandet av schablonberäkning innebär att mycket stora mängder information måste utbytas mellan nätföretag, elleverantörer, balansansvariga och . Nätföretagen har en central roll i detta informationsutbyte. Erfarenheterna visar att det finns brister i nätföretagens rapportering av mätvärden och andelstal. I Svenska kraftnäts skrivelse till regeringen konstateras vissa förbättringar, men verket bedömer dock att organisation och datasystem hos nätföretagen tidigast kommer att ha anpassats så att en tillfredsställande rapportering kan uppnås. I skrivelse till regeringen konstateras att regelverket klart och tydligt anger hur berörda aktörer skall agera och vilka tidsfrister som gäller som myndigheten framhåller att reformens och elmarknadens trovärdighet kan skadas om inte situationen snabbt förbättras. avser därför att skärpa sin tillsyn för att säkerställa att regelverket efterlevs. Ett viktigt steg i anpassningsarbetet har också tagits genom att och branschen har inrättat en särskild delegation med representanter från myndigheter och intresseorganisationer, den s.k. Schablondelegationen. funktion som en gemensam handelsplats för det nordiska elsystemet är av vital betydelse för elmarknadens effektivitet och funktion. har perioder med uppdelning i prisområde mellan och ökat i omfattning och prisskillnaderna har varit betydande mellan de båda länderna. Detta har medfört en större riskexponering för många företag eftersom de prissäkrat sig mot systempriset, som de i dessa situationer varit tvungna att betala det betydligt högre svenska områdespriset. Ett antal företag har i skrivelser till regeringen framfört sin oro över dessa förhållanden (dnr N2000/4950/ESB m.fl.). har vidtagit åtgärder för att om möjligt förbättra situationen. Bland annat har kompletterande uppgifter begärts in från vissa aktörer på marknaden för att kunna granska förloppet under den vecka då prisskillnaderna var som störst. planerar vidare att införa nya produkter på den finansiella marknaden för att möjliggöra prissäkring i områdespriser. Detta ger aktörerna på den svenska marknaden en möjlighet att säkra sig i områdespriser utan att behöva vända sig till någon av de stora producenterna. Ett sätt att på lösa problemet är att öka kapaciteten i överföringsförbindelserna mellan och . Ett annat möjligt alternativ är att införa motköp för att hantera överföringsbegränsningarna. Att skapa förutsättningar för en väl fungerande konkurrens på den nordiska elmarknaden är i första hand en uppgift för de systemansvariga myndigheterna i respektive land. Därutöver bör en vidareutveckling av det nordiska politiska samarbetet inom elmarknadsområdet på ett konstruktivt sätt kunna bidra till att lösa problemen genom en fortsatt integrering av elmarknaderna i . Det arbete som bedriver för att tillsammans med Statnett och övriga stamnätsansvariga inom elmarknadsområdet åtgärda flaskhalsar för överföring bör redovisas till regeringen . Nätavgifterna har varit i stort sett oförändrade , vilket realt sett innebär en liten sänkning av avgifterna. Utvecklingen skiljer sig dock mellan olika kundkategorier, se figur nedan. Tariffskillnaderna mellan nätföretagen har minskat, men spridningen är fortfarande betydande. Det bedöms dock generellt finnas effektiviseringsmöjligheter i nätverksamheten. Strukturförändringen mot ökad vertikal och horisontell integration har fortsatt . Omstruktureringen sker främst inom den kommunala sektorn genom utförsäljning av kommunalt ägd elhandels och nätverksamhet. Tabell 3.5 Utveckling av nättariffer, snittpris öre per kWh Lägen- het utan elvärme med elvärme Jordbruk eller skogsbruk Närings- verksam- het Småin dustri 1996 40,8 35,9 21,5 - - - 1997 42,4 36,6 21,7 - - - 1998 41,4 37,2 20,7 18,9 15,2 14,9 1999 42,3 37,2 20,6 21,8 15,2 15,0 2000 42,3 37,2 20,8 21,9 15,3 15,2 Källa: Integrering av den europeiska elmarknaden Rådet antog direktivet (96/92/EG) om gemensamma regler för den inre marknaden för el (elmarknadsdirektivet). Medlemsstaterna skulle ha genomfört direktivet i nationell rätt. I Europeiska kommissionens andra harmoniseringsrapport konstateras att ytterligare åtgärder utöver direktivet kommer att krävas om en väl fungerande inre marknad för el skall kunna utvecklas. Med denna insikt har rådet vid sitt möte i kommit överens om att påskynda liberaliseringsprocessen med en fullt operationell gemensam marknad som mål. De aspekter som rör hinder mot en gränsöverskridande handel såsom avgifter, standarder, flaskhalsar m.m. har diskuterats i den s.k. processen. Denna process genomförs på initiativ av kommissionen och är ett samarbete mellan medlemsstaterna och nyckelaktörer på elmarknaden, där de största hindren för en fri marknad identifieras och möjliga vägar för att undanröja dessa hinder utstakas. I processen har två kärnområden identifierats: - överenskommelse om ersättning vid gränsöverskridande handel för att få bort diskriminerande gränstariffer, - effektiv och transparent hantering av flaskhalsar och förbindelser mellan olika nätområden. På det senaste Florensmötet nåddes enighet bl.a. om att inom UCTE-området ( Union of Companies for Transmission of Electricity i kontinentala ) införa ett system för hantering av kostnader för gränsöverskridande handel från . Vid energiministermötet uttalade ministrarna sitt stöd för Florens-processen. Europeiska kommissionen kommer att till nästa energiministermöte lägga fram en rapport som behandlar erfarenheterna av de inre marknaderna för el och gas. Energiministrarna har också inbjudit kommissionen att till Europeiska rådets möte i lägga fram förslag som syftar till att skapa en verklig gemensam europeisk elmarknad. Naturgasmarknaden antogs och rådets direktiv /30/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas. Direktivet bygger på samma principer som elmarknadsdirektivet (96/92/EG), dvs. tillgång till nätet, ömsesidighet, subsidiaritet och gradvis öppnande av marknaden, men beaktar de särskilda villkoren för naturgasmarknaden. I direktivet finns gemensamma regler för överföring, distribution, leverans och lagring av naturgas. Medlemsstaterna skall före ha genomfört direktivet i nationell rätt. Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppgift att se över den lagstiftning som reglerar handel, transporter och distribution av naturgas och annan rörbunden energi (dir. 1998:41) och lämna ett förslag till naturgaslagstiftning som tillgodoser det nya direktivets krav. Utredningen redovisade sitt slutbetänkande Handel med gas i konkurrens (SOU 1999:115) . Regeringen föreslog i sin proposition om ny naturgaslag (prop. 1999/2000:72) att en ny lagstiftning införs på naturgasområdet. Bestämmelserna om gasledningar i lagen (1978:160) om vissa rörledningar föreslog överföras till den nya naturgaslagen. antog en ny naturgaslag (2000:599) i enlighet med regeringens proposition och den nya naturgaslagen trädde i kraft . Den nya naturgaslagen reglerar i huvudsak verksamheter avseende koncession, ledningsägares skyldigheter, särredovisning och tillsyn. Lagen innebär att naturgasmarknaden inledningsvis öppnas för kunder med en årlig förbrukning på mer än naturgas, vilket betyder att de fritt kan välja naturgasleverantör. Detta innebär att av naturgasmarknaden öppnas för konkurrens. Förnybar elproduktion Vad gäller förnybara energislag har kostnaderna för insatsvaror och teknik blivit lägre som teknikens tillgänglighet och effektivitet ökat. Kostnadsskillnaden mellan elproduktion baserad på förnybara energikällor och konventionell teknik är dock fortfarande betydande. Detta accentueras av den kostnadspress som de fallande elpriserna givit upphov till. Erfarenheten visar också att nyttjandetiden och elproduktionen i befintliga kraftvärmeanläggningar varit lägre än förväntat, vilket till stor del kan förklaras av de ändrade förutsättningarna på elmarknaden. Avskaffandet av leveranskoncessionssystemet har skapat helt nya marknadsvillkor för den förnybara elproduktionen. För att inte bromsa utvecklingen har, som tidigare nämnts, ett tillfälligt stöd införts till småskalig elproduktion. Stödet, som uppgår till per kWh, godkändes av Europeiska kommissionen. De villkor som gäller för stödet regleras i förordningen om stöd till småskalig elproduktion (2000:614) som trädde i kraft . I regeringens proposition Ekonomiska förutsättningar för elproduktion från förnybara energikällor (prop. 1999/2000:134) framhålls att en fortsatt positiv utveckling av den småskaliga elproduktionen är beroende av en fortsatt anpassning till mer marknadsnära förhållanden. krävs stabila förhållanden i befintliga regelverk för att denna marknadsanpassning skall kunna ske parallellt med en fortsatt utbyggnad. Av detta skäl föreslår regeringen att det tillfälliga stödet till småskalig elproduktion förlängs till utgången av 2002. Arbetet med att ta fram ett nytt system för att stimulera förnybar elproduktion inriktas mot genomförande . Systemets utformning och producenternas marknadskunnande och anpassningsförmåga kommer att få en avgörande betydelse för den framtida utvecklingen av elproduktion från förnybara energikällor. Utvecklingen av ny energiteknik redovisade ett uppdrag rörande redovisningen av de långsiktiga energipolitiska åtgärderna (dnr N2000/5117/ESB). I rapporten konstateras att energiindustrin och energimarknaderna i de flesta fall redan är globaliserade eller på väg att bli det. Utrustningsindustrin och även de större energiproducenterna är delvis globaliserade. Processindustrierna, som är de största enskilda energiförbrukarna, har i ökande utsträckning verksamheter på alla kontinenter och i ett stort antal länder. Dessa aktörer är därmed utsatta för internationell konkurrens i alla led. Uppvärmning av bostäder är ett av få återstående områden där nationella prioriteringar kan göras utan betydande hänsyn till utvecklingen i omvärlden. I rapporten beskriver den tekniska, ekonomiska och miljömässiga mognadsgraden för sexton utvecklingsområden indelade på fem temaområden av betydelse för omställningen av energisystemet. I rapporten görs en beskrivning av dagsläget samt utvecklingen och 2020. Utgångspunkten för myndighetens analys och prognos är den s.k. ATLAS-modellen, en metodik som utvecklats i ett projekt inom EU:s Thermie-program för analys av utvecklingsläget för enskilda teknikområden. Den använda ansatsen är emellertid förenklad och vidareutvecklad för att beakta bl.a. marknadens inflytande, innovationssystemens betydelse och ny kunskap vid sidan om ny teknik. För att markera dessa skillnader används benämningen utvecklingsområden i stället för teknikområden. Med utvecklingsområde menas ett väl avgränsat område med någorlunda likartad bedömd tid till kommersialisering. Omvärldsbeskrivningen och -analysen av respektive utvecklingsområde utgår från ett marknadsperspektiv. Marknaden efterfrågar inte specifika tekniker utan den lösning som bäst tillfredsställer det upplevda behovet. Kärnan i analysen och prognosen är således att rätt belysa de framtida förutsättningarna för att de upplevda behoven ska kunna fyllas på bästa sätt av de nya tekniker som utvecklas i akademiska och industriella utvecklingsmiljöer. Rapporten visar att drivkrafterna skiljer sig kraftigt mellan de sexton utvecklingsområdena. Även svagheterna vad gäller aktörer och drivkrafter skiljer sig, vilket motiverar olika strategier för olika utvecklingsområden. I avsnittet rörande statliga insatser inom området ges en kortfattad beskrivning av de aktuella sexton områdena samt en bedömning av behovet av långsiktiga insatser inom respektive område. 3.5.2 Statliga insatser inom politikområdet Energimarknadspolitik Under denna rubrik redovisas nätmyndighetens () tillsyn av nätverksamhet och leveranskoncessioner. Vidare ingår svenska kraftnäts () verksamhet och tillståndsärenden enligt ellagen och rörledningslagen. Från och med den har nätmyndigheten möjlighet att självständigt bedöma vilka ärenden som skall bli föremål för särskilda tillsynsinsatser både för elpriser och nättariffer. har genomfört tillsyn och prövning av nättariffer och elpriser inom leveranskoncession. Tillsynen har med hänsyn till beslutet att avskaffa leveranskoncessionssystemet inriktats på tillsyn av nätavgifterna. Föreläggande om sänkning av nättariffen har gjorts i 48 fall, varav 41 har överklagats. Myndigheten har också bedrivit metodutveckling för att höja kvalitet och effektivitet i tillsynsarbetet. har stora resurser använts för föreskriftsarbete och därmed sammanhängande utredningsarbete, framför allt avseende de nya reglerna om schablonberäkning som trädde i kraft . Myndighetens informationsinsatser har koncentrerats till frågor som rör byte av elleverantör inom ramen för det nya regelverket. Vidare har på regeringens uppdrag genomfört problemorienterade uppföljningar av utvecklingen på elmarknaden. Rapportering skall ske , och . Syftet med dessa uppföljningar är att snabbt identifiera och belysa problem som kan finnas på marknaden. I samband med införandet av schablonberäkning avskaffades systemet med leveranskoncession. Av detta skäl tillsatte regeringen en utredare som hade till uppgift att kartlägga omfattningen av de före detta leveranskoncessionärernas långsiktiga kraftanskaffningsavtal och avtalens utformning och karaktär. Orsaken till detta uppdrag var oron för att sådana avtal kunde ge upphov till allvarliga ekonomiska svårigheter för företagen i samband med införandet av schablonberäkning. Utredaren skulle kartlägga omfattningen av f.d. leveranskoncessionärers problem med kraftanskaffnings- och prissäkringsavtal i samband med leveranskoncessionens förtida upphörande. Utredaren skulle också bedöma om det fanns något behov av generella lösningar i syfte att justera avtalsvillkor eller av att utredaren skulle ta initiativ till förhandlingar mellan berörda parter i syfte att få villkoren i enskilda avtal justerade. överlämnade utredaren sitt betänkande till regeringen. Enligt utredarens mening är problemen inte av sådan omfattning att allmänna och övergripande åtgärder i syfte att justera avtalsvillkoren är motiverade, eftersom sådana skulle innebära stora ingrepp i elmarknadens funktionssätt. Enligt utredarens uppfattning har endast ett fåtal f.d. leveranskoncessionärer alltjämt mer betydande problem. I den intervjuundersökning som utredaren genomfört bedömde inget företag att deras situation skulle förbättras om utredaren tog initiativ till enskilda förhandlingar. Mot bakgrund av detta gör utredningen bedömningen att det inte heller föreligger något behov av att utredaren tar initiativ till särskilda förhandlingar. Regeringen har tillsatt en särskild utredare med uppgift att utreda behovet av förändrade regler för nätverksamhet i ellagen. Regeringen beslutade att förlänga redovisningstiden för den första delen i utredarens uppdrag, från till (dnr N2000/4938/ESB). Den första delen i uppdraget omfattar att utreda behovet av förändringar av regelverket och tillsynen av nätverksamhet, behovet av skärpta regler för avgränsningen mellan nätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet och behovet av författningsstöd för att främja en utjämning av tarifferna mellan tätort och landsbygd. Den andra och sista delen skall redovisas och innebär att utredaren skall lämna förslag till regler för tvångsförvaltning av överföringsnät. En annan viktig fråga vad gäller elmarknadens funktionssätt är tillgången på tillräcklig kapacitet (effekt) i det svenska elsystemet och behovet av åtgärder för att trygga elförsörjningen vid höglast. Svenska kraftnäts roll och ansvar har förtydligats i regleringsbrevet för till . För det första skall bevaka tillgången på höglastkapacitet i det svenska elsystemet och förmedla relevant information till marknadens aktörer. För det andra skall utveckla marknadsinstrument som kan bidra till att säkra tillgången på effekt vid toppbelastning. Resultatet av detta arbete har rapporterats till regeringen och redovisas i avsnitt 3.6. är tillsammans med den finska motsvarigheten hälftendelägare i den finska elbörsen som är under integration med . I samband med detta justerades gränstariffen i spothandeln med . togs gränstariffen bort helt för elspothandel. öppnade EL EX också ELBAS-marknaden. Genom ELBAS kan aktörerna på elmarknaden justera sina elbalanser efter att spotmarknaden på stängt ända fram före drifttimmen. har utvecklat sin verksamhet till att omfatta även och arbete med att också integrera pågår. togs den nya likströmsförbindelse mellan och i drift. äger och driver kabeln. Kabeln togs i kommersiell drift . Den nya modell för schablonberäkning som på regeringens uppdrag tagit fram i samråd med innebär delvis nya rutiner för Svenska kraftnäts arbete med balansavräkningen. Ett omfattande förberedelsearbete har genomförts för att anpassa system och rutiner till det nya regelverk som trätt i kraft . I samband med övergången till schablonberäkning har rapporteringen av mätvärden släpat efter, vilket försenat balansavräkningen. arbetar tillsammans med elbranschen för att öka tempot och kvaliteten i rapporteringen. Restelektrifiering Svenska kraftnäts bidragsverksamhet för restelektrifiering regleras i förordningen (1999:189) om stöd till viss elektrifiering. I enlighet med förordningen skall vid beslut om stöd beaktas att goda förutsättningar finns för fortsatt permanentboende samt att ett större antal fastigheter eller personer kan få en tillfredsställande elförsörjning. har i enlighet med regeringens uppdrag redovisat erfarenheterna av bidragsverksamheten med restelektrifiering. Stöd till elektrifiering har beviljats vid två beslutstillfällen (och ). Vid det första beslutstillfället beviljades 19 sökanden bidrag till en sammanlagd kostnad av . Nettokostnaden för blev efter momsavdrag. Vid det andra beslutstillfället beviljades 26 sökanden stöd till en sammanlagd kostnad av . Av sammantaget 97 ansökningar har således 45 bifallits. Av dessa avser två bidrag för anskaffning av elproduktion medan övriga avser bidrag för nätutbyggnad. För att så många fastigheter som möjligt skall kunna beviljas bidrag har valt att av ekonomiskt utrymmesskäl avvakta med projekt som är mer kostsamma till senare beslutstillfällen. Detta innebär att den sökande i vissa fall får vänta på ett definitivt besked om stöd. Vid rapporteringstillfället uppgick dessa s.k. vilande ansökningar till 34 stycken. Dessa vilande ansökningar motsvarar i bidrag ca vilket i genomsnitt motsvarar ca per fastighet. Regeringen har ekonomiska vårproposition (prop. 1999/2000:100) anfört att regeringen avser återkomma till med förslag om ett lämpligt planeringsmål för vindkraften och förslag för att möjliggöra att ett sådant planeringsmål uppfylls.