prop · GO03115 · 2001-01-01 00:00:00 — I syfte att gradvis förverkliga denna rätt och på grundval av lika möjligheter skall konventionsstaterna särskilt a) göra grundutbildning obligatorisk och kostnadsfritt tillgänglig för alla b) uppmuntra utvecklingen av olika former av undervisning som följer efter grundutbildningen, innefattande såväl allmän utbildning som yrkesutbildning, göra dessa tillgängliga och åtkomliga för varje barn samt vidta lämpliga åtgärder såsom införande av kostnadsfri utbildning och ekonomiskt stöd vid behov c) göra högre utbildning tillgänglig för alla på grundval av förmåga genom varje lämpligt medel d) göra studierådgivning och yrkesorientering tillgänglig och åtkomlig för alla barn e) vidta åtgärder för att uppmuntra regelbunden närvaro i skolan och minska antalet studieavbrott. , vars uppdrag var att göra en översyn av hur svensk lagstiftning och praxis förhöll sig till bestämmelserna i , konstaterade i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116) att svensk lagstiftning i huvudsak stämmer överens med de åtaganden gjort genom ratificeringen av konventionen. De justeringar som behöver göras är av mindre omfattning. Vad som däremot är angeläget enligt kommittén är att bestämmelserna verkligen tillämpas och att konventionen genomförs på alla nivåer i samhället, såväl centralt som regionalt och lokalt. När det gäller barnomsorg pekade kommittén på att även asylsökande i vissa fall kan vara förvärvsarbetande och att barn till asylsökande därigenom bör erbjudas barnomsorg. Kommittén konstaterade vidare att det svenska utbildningsväsendets regelverk inom skolans område i allt väsentligt återspeglar bestämmelser och anda. Skollagens bestämmelser om att grundutbildning skall vara kostnadsfri och tillgänglig för alla omfattar dock endast barn som är bosatta i landet. Därmed utesluts asylsökande barn och barn som av annat skäl ansöker om uppehållstillstånd. Kommittén framförde att asylsökande barn och ungdomar liksom de som söker uppehållstillstånd av andra skäl skall ha samma rätt till utbildning som barn bosatta i . Denna rätt skall gälla all utbildning. Detta bör, enligt kommittén, gälla alla barn som befinner sig inom landet. Kommittén föreslog därför att bestämmelserna om rätt till utbildning för dessa barn och ungdomar ändras så att de får samma rätt till utbildning som barn som är bosatta i . 5 Mottagande av asylsökande barn De uppgifter som lämnas i detta avsnitt avser dels personer som sökt uppehållstillstånd enligt 3 kap. 2 och 3 §§ UtlL, dels utlänningar som beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd på grund av en massflyktsituation enligt 2 kap. 4 a § UtlL, dvs. personer som omfattas av 1 § första stycket 1 och 2 LMA. Dessa personer registreras av och kan antingen ordna bostad på egen hand, s.k. eget boende, eller bo på ett av mottagningscenter. Personer som väljer att ordna sitt boende på egen hand bor oftast hos släktingar eller vänner. Vad avser barn som kommer ensamma till bor huvuddelen av dessa barn, efter socialnämndens medgivande, hos släktingar. De kan även bo på särskilda anläggningar för ungdomar. fanns 20 445 personer registrerade i mottagandesystemet. Av dessa bodde på anläggningar och i eget boende. Andelen barn i åldern av de inskrivna var . Andelen kvinnor var och andelen män . Den genomsnittliga vistelsetiden för personer registrerade i mottagandesystemet var . Regeringen beräknar antalet asylsökande till 15 2001 och till 13 500 under vart och ett av . I nedanstående tabell visas antalet barn och ungdomar i mottagandesystemet fördelade på åldersgrupper. Ålder Summa Antal 1 580 807 422 2 815 811 784 7 219 För barn i förskoleåldern som bor på någon av anordnas s.k. familjebaserad verksamhet. Barn som bor i eget boende kan delta i av kommunen anordnad öppen förskola. I vissa fall tas barn även emot i den kommunala förskolan. En enkät som genomfördes av visade att ungefär hälften av barnen går i förskoleklass i regi. ersätter kommunerna ekonomiskt för dessa platser efter överenskommelser i avtal mellan verket och de berörda kommunerna. Övriga barn deltar antingen i familjebaserade verksamhet, eller inte i någon verksamhet alls. Det är framför allt barnen i eget boende som står utanför verksamheterna. Barn i grundskoleåldern får undervisning genom kommunens försorg. ersätter kommunerna för kostnader i samband med undervisningen enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. Ersättningen uppgår till högst per barn och år. Det förekommer även att barn i behov av särskilt stöd erbjuds plats inom grundsärskolan. Ersättningen till kommunerna är i sådana fall densamma som för barn i , men kan stödja kommunen ekonomiskt genom att t.ex. anställa assistenter till barnet. har rätt att besluta om mottagande av aktuella barn i specialskolan. Det förekommer att barn tas emot i dessa skolor. Ungdomar i gymnasieåldern erbjuds gymnasieersättande verksamhet av . Många av de ungdomar som bedöms klara och vill få undervisning erbjuds undervisning i gymnasieskola. sluter avtal med den aktuella kommunen om den ekonomiska ersättningen för dessa platser. När en sådan lösning inte är möjlig upphandlar motsvarande utbildning av någon annan utbildningsanordnare. Enligt uppgift från deltar de flesta ungdomarna i gymnasieåldern, , i utbildning. Övriga ungdomar erbjuds sysselsättning inom ramen för organiserade verksamhet, något som verket är skyldigt att erbjuda alla aktuella vuxna och ungdomar . För dem som utan giltigt skäl vägrar delta i den organiserade verksamheten skall dagersättningen reduceras. Detsamma gäller för den som håller sig undan så att asylutredningen försvåras eller så att beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas. Skälen till att de förväntas delta i organiserad verksamhet är dels att det är viktigt att motverka passivisering, dels att aktiviteterna bör ge värdefulla erfarenheter oavsett om man får tillstånd att stanna i eller inte. I 1 § första stycket 3 LMA behandlas även en tredje grupp, nämligen personer som har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts stanna här medan ansökan prövas. Denna grupp består främst av barn som har familjeanknytning till någon i . De har rätt till undervisning men kommunerna har inte någon rätt till ersättning för detta. Normalt handlar det om en mindre grupp barn . Enligt uppgift från består gruppen av ca 40 barn och ungdomar i åldern . 6 Tillgång till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg Regeringens förslag: Skollagen (1985:1100) skall ändras så att regeringen i förordning kan meddela föreskrifter även om mottagande i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg av barn som inte räknas som bosatta i . Regeringens bedömning: De barn som omfattas av 1 § första stycket 1-3 lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. bör ha tillgång till utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom samt förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg på i huvudsak samma villkor som gäller för barn som är bosatta i . Rätten till utbildning inom och motsvarande skolformer bör inte medföra någon skolplikt. Dessa barn bör tas emot i det offentliga skolväsendet så snart det är lämpligt med hänsyn till barnets personliga förhållanden. Mottagandet bör dock ske senast efter barnets ankomst till . Rätten till gymnasieutbildning bör gälla om studierna påbörjas . Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser är positiva till förslaget att ge aktuella barn tillgång till förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg och utbildning på lika villkor som barn som är bosatta i . och anser att också de barn vars asylansökan avslagits och som fortfarande vistas i som "gömda" barn skall omfattas av rätten till utbildning. Några remissinstanser bl.a. , och anser att också fristående förskolor och skolor skall omfattas av förslaget. Några instanser anser att rätten till utbildning skall medföra skolplikt, däribland kommun som anser att samhället behöver det maktmedel som skolplikten innebär för att kunna stötta och hjälpa barnet. Vissa remissinstanser tillstyrker att erbjudandet om gymnasieutbildning gäller om studierna påbörjas . Andra, t.ex. och kommuner och Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, anser att ungdomar skall ha rätt att börja gymnasieskolan t.o.m. det första kalenderhalvåret det år de fyller . Flera kommuner anser, av ekonomiska och administrativa skäl, att en månad är för kommunen för att förbereda mottagandet. Skälen för regeringens förslag och bedömning Allmänna utgångspunkter Barn och ungdomar som ensamma eller tillsammans med sina föräldrar har lämnat sitt hemland har samma grundläggande behov av omvårdnad och skydd, av kontinuitet i relation till sina föräldrar och respekt för sin integritet som andra barn. Men det faktum att de har lämnat eller flytt från sitt hemland, och ännu inte vet om de får möjlighet att rota sig här, innebär att dessa barn i många avseenden befinner sig i en svårare situation än andra. I regeringens skrivelse (1999/2000:137) Barn - här och lämnar regeringen en redogörelse för barnpolitiken i med utgångspunkt i . Att uppmärksamma de barn som av olika skäl har ett särskilt behov av skydd och stöd, t.ex. asylsökande barn, är en viktig uppgift för regeringens fortsatta politik. Ett led i regeringens reformarbete för att förbättra dessa barns situation är att stärka rätten till utbildning. har genom ratificeringen av åtagit sig att vidta alla lämpliga åtgärder för att genomföra intentionerna i konventionen och se till att barnets rättigheter enligt konventionen inte kränks. Konventionens bestämmelser omfattar även barn som vistas inom en konventionsstats gränser i avvaktan på ett beslut om uppehållstillstånd. En tillämpning av artiklarna 2, 22 och 28 innebär bl.a. att staterna skall tillhandahålla kostnadsfri grundutbildning till flyktingbarn och successivt tillhandahålla utbildning utöver grundutbildning. För del innebär det att dessa barn skall ha samma rätt till grundutbildning och gymnasieutbildning som svenska barn. Svensk lagstiftning stämmer i huvudsak överens med de åtaganden gjort genom ratificeringen av konventionen. Vissa förändringar behöver dock göras såvitt gäller rätten till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Rätt till utbildning Asylsökande barn har enligt nuvarande bestämmelser samma rätt till grundskoleutbildning som barn bosatta i . Någon skyldighet för kommunerna att erbjuda aktuella barn förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg eller att anvisa plats i förskoleklass finns dock inte. Barnen har inte heller någon rätt till utbildning inom den obligatoriska särskolan, specialskolan eller sameskolan. Detsamma gäller utbildning inom gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Regeringen anser att barn som sökt uppehållstillstånd i med stöd av 3 kap. 2 och 3 §§ UtlL och barn som har beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av 2 kap. 4 a § UtlL (s.k. massflyktingar) bör ha samma rätt till utbildning som barn bosatta i . Detsamma bör gälla barn som av andra skäl ansökt om uppehållstillstånd i och getts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Utbildning är en grundläggande förutsättning för att de barn och ungdomar som kommer till på ett bra sätt skall kunna integreras i det svenska samhället. Även om de inte får uppehållstillstånd här är utbildning de vistas i av stor betydelse för dem när de återvänder till hemlandet. En individuell bedömning utifrån barnets bästa måste göras i varje särskilt fall. Barn som kommer till från andra länder har mycket skiftande kunskaper, erfarenheter och behov. Vissa barn kommer från tidigare välfungerande skolor i hemlandet medan andra aldrig haft möjlighet att gå i skolan. Innehållet och uppläggningen av skolverksamheten måste därför utformas utifrån en bedömning av varje enskilt barns behov och förutsättningar. För vissa barn är kanske skolgången ett stöd för att finna en struktur i tillvaron medan andra kanske inte orkar delta i undervisning lika många timmar som andra barn. UNHCR understryker vikten av ett flexibelt mottagande för att barnen lättare skall kunna tillgodogöra sig utbildning i det nya landet. Enligt regeringens mening kan en bedömning av barnets bästa i praktiken innebära att de här barnens undervisning tidsmässigt anpassas till barnets behov. Någon begränsning i bestämmelserna som styr rätten till utbildning skall dock inte finnas. Regeringens förslag innebär att berörda ungdomar, i likhet med ungdomar bosatta i , får tillgång till gymnasial utbildning. Sannolikt är det få av dessa ungdomar som uppfyller behörighetskraven för nationella program och specialutformade program i gymnasieskolan. I de allra flesta fall är det utbildning inom det individuella programmet som blir aktuell. Inom det individuella programmet finns unika möjligheter att möta elevers olika behov och förutsättningar. Detta skulle innebära att ungdomarna inom ramen för sin individuella studieplan även skulle kunna studera kurser på de nationella programmen eller få arbetslivspraktik. Rätten till utbildning bör gälla all utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Ett barn, och dennes föräldrar, kan dock vända sig till en fristående skola för att där få motsvarande utbildning. Enligt regeringens mening har den kommunala skolan oftast större möjligheter att ge asylsökande barn stöd och hjälp från bl.a. skolpsykolog, kurator, talpedagog och skolhälsovårdens personal. Dessa stödresurser är oftast begränsade i de fristående skolorna. Den kommunala skolan kan också ofta erbjuda modersmålsundervisning inom många olika språk. Något hinder mot att dessa barn får utbildning i en fristående skola föreligger dock inte. Rätten till utbildning bör inte gälla barn som hålls gömda inför verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. En kommun får dock enligt gällande bestämmelser såväl i som i gymnasieskolan ta emot en elev som inte räknas som bosatt i . Om en elev har skrivits in i eller gymnasieskolan innan beslut i frågan om uppehållstillstånd har lämnats, finns det heller inte någon skyldighet för en skola att anmäla att eleven går i den skolan. Ingen skolplikt Det är endast barn som är bosatta i landet som har skolplikt. Skolplikten motsvaras av en rätt att få utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Som bosatt i landet räknas normalt den som rätteligen skall vara folkbokförd här. De barn det här är fråga om är inte folkbokförda i . Det är inte rimligt att ålägga dessa barn, och deras föräldrar, en sådan plikt innan något beslut har fattats om att de alls får stanna här i landet. För asylsökande barn m.fl. bör därför rätten till utbildning vara ett erbjudande om utbildning som inte medför skolplikt. Nästan alla dessa barn i grundskoleåldern tar del av undervisningen i . Där så inte sker har kommunen en viktig uppgift att uppmuntra föräldrarna att låta barnen gå i skolan. Skolan bör också i dialog med föräldrarna uppmuntra till regelbunden närvaro i skolan. Vidare har kommunen en skyldighet att följa upp skolgången. Det är också viktigt, vilket framhåller, att kommunen informerar föräldrarna om att erbjudandet om skolgång inte medför att barnet garanteras uppehållstillstånd. Rätt till gymnasieutbildning omfattar barn . Regeringen anser därför att rätten till gymnasieutbildning bör gälla om studierna påbörjas . Självfallet får dock en kommun även erbjuda ungdomar som fyllt gymnasieutbildning. Dessa ungdomar erbjuds också sysselsättning inom ramen för organiserade verksamhet. Enligt studiestödslagen (1999:1395) lämnas studiestöd endast till studerande som är svenska medborgare eller bosatta i huvudsakligen i annat syfte än att genomgå utbildning här. Även i studiestödshänseende betraktas den som folkbokförd i landet som bosatt här. Asylsökande barn och ungdomar är alltså inte bosatta i och har därför inte rätt till studiestöd. De har dock enligt LMA rätt till bistånd för sin dagliga livsföring (dagersättning) om de saknar medel. Barnen bör erbjudas undervisning så snart det är lämpligt för dem med hänsyn till deras personliga förhållanden. Mottagandet bör dock ske senast efter barnets ankomst till . Enligt regeringen är en månad en rimlig tid såväl med tanke på det enskilda barnets behov som kommunens möjligheter att ta emot eleven. Den kommun där barnet vistas bör svara för att utbildningen kommer till stånd. Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg Regeringen anser att de barn som har sökt uppehållstillstånd i med stöd av 3 kap. 2 och 3 §§ UtlL samt barn som har beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av 2 kap. 4 a § UtlL bör erbjudas förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg på samma villkor som barn bosatta i . Detsamma bör gälla barn som av andra skäl ansökt om uppehållstillstånd i och getts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Detta innebär att om föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar eller om barnet har ett eget behov skall barn i åldern erbjudas förskoleverksamhet (dvs. förskola eller familjedaghem) och barn i åldern erbjudas skolbarnsomsorg (dvs. fritidshem eller familjedaghem). Asylsökande barn befinner sig i många avseenden i en svår situation. De har skilts från släktingar och vänner utan att veta om de någonsin kommer att mötas igen. De har lämnat det språk de delade med sin omgivning, det språk de lärde sig förstå och förklara omvärlden med. Vissa barn har upplevt våld av olika slag. De har behov av kontinuitet och trygghet. Den svenska förskolan kan bidra till att ge barnen detta. Asylsökande barn skall således, precis som i bosatta barn, efter en individuell prövning, kunna få förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg utifrån sitt eget behov, dvs. oberoende av föräldrarnas sysselsättning. För denna grupp barn är det särskilt angeläget att det kan ske utan onödigt dröjsmål. Det ankommer i normalfallet på vårdnadshavaren att anmäla behov av plats inom förskoleverksamhet eller skolbarnsomsorg. För gruppen asylsökande är det därför av stor vikt att tidigt informerar om vilka möjligheter som finns samt är behjälpliga med nödvändiga kontakter. Av skollagen framgår vidare att barn som av fysiska, psykiska eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling skall anvisas plats i förskola eller fritidshem om inte barnets behov av sådant stöd tillgodoses på något annat sätt. Kommunen skall genom uppsökande verksamhet ta reda på vilka barn som behöver anvisas plats, verka för att barnen utnyttjar den anvisade platsen och informera föräldrarna om verksamheten och syftet med denna. Enligt beslut med anledning av propositionen om maxtaxa och allmän förskola m.m. (prop. 1999/2000:129, bet. 2000/01:UbU5, rskr. 2000/01:46) kommer allmän förskola för barn i åldern att införas fr.o.m. . Syftet med reformen är att erbjuda alla barn i denna åldersgrupp pedagogisk stimulans och gruppgemenskap och därmed förbättra barnens möjligheter till lärande och utveckling. Enligt regeringens bedömning bör den allmänna förskolan även erbjudas nu aktuella barn i åldern . Reformen om maxtaxa och allmän förskola omfattar även en rätt för barn till bl.a. arbetslösa föräldrar att få tillgång till förskoleverksamhet eller . Personer som sökt uppehållstillstånd med stöd av 3 kap. 2 och 3 §§ UtlL (flyktingar och skyddsbehövande i övrigt) har under vissa förutsättningar rätt att arbeta i landet. Det torde dock endast i undantagsfall bli aktuellt att betrakta asylsökande som arbetssökande och att de därmed står till arbetsmarknadens förfogande. Avsikten med att låta barnet få del av förskolan är inte i första hand att påbörja en integrationsprocess, utan att stärka barnet i den situation det befinner sig i här och utifrån barnets bästa. Förskolans stöd åt barn och föräldrar kan innebära att familjens förutsättningar väsentligt förbättras vilket inte minst för barnen innebär att de är bättre rustade att möta framtiden såväl i som i hemlandet. hänvisar till att man på många ställen i landet har byggt upp en verksamhet som komplement till och ersättning för motsvarande verksamhet. Verket anser att samtliga barn skall ha rätt till förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg och att det borde kunna avgöras i samverkan mellan kommunen och vilken verksamhet som är bäst för varje barn. Enligt regeringen bör den familjebaserade barnverksamhet som bedrivs vid få fortsätta även om det införs en skyldighet för kommunen att anordna förskoleverksamhet. Den utgör ett viktigt komplement till kommunens verksamhet. De allmänna råd för öppen förskola som på regeringens uppdrag utfärdat bör utgöra riktlinjer också för barnverksamhet. har vid behandling av budgetpropositionen , utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingar framfört att organiserade verksamhet för asylsökande barn skall hålla samma standard som den allmänna förskolan (bet. 2001/01:SfU2). Regeringen avser att ge i uppdrag att i samverkan med redovisa hur kvaliteten i familjebaserade barnverksamhet kan förbättras, i vilken omfattning asylsökande barn tas emot i kommunens förskola och vilka insatser som görs för att stödja barnen samt i vilken omfattning dessa barns behov tillgodoses på något annat sätt. Förskolans och skolans roll Den svenska skolan och förskolan kan ge berörda barn möjlighet till social kontakt med andra barn och vuxna och genom pedagogisk verksamhet stimulans till personlig trygghet och utveckling. Vidare kan personalen i förskolan och skolan ge föräldrarna stöd i föräldrarollen, att avlasta dem av kris och sviktande ork och förmåga. Genom att ta väl hand om barnen kan de också ge föräldrarna och därmed hela familjen andrum. Personalen i förskolan och skolan blir ofta de första svenskar som flyktingfamiljerna kommer nära och lär känna. års erfarenhet av stora flyktingströmmar har inneburit att kunskaperna om flyktingbarns behov samt förskolans och skolans möjligheter att möta dessa är goda. Författningsreglering Enligt 8 kap. 5 § regeringsformen skall föreskrifter om kommunernas befogenheter och om deras åligganden meddelas genom lag. Av 8 kap. 7 § regeringsformen följer att i lag kan bemyndiga regeringen att föreskriva om bl.a. "undervisning och utbildning". Detta får anses omfatta även förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg, som regleras i skollagen. Enligt 15 kap. 5 § skollagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om mottagande i det offentliga skolväsendet av elever som inte räknas som bosatta i riket. I det offentliga skolväsendet ingår inte förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. 15 kap. 5 § skollagen bör därför ändras så att den även omfattar mottagande av barn i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Därmed får regeringen ett bemyndigande att - för barn som inte räknas som bosatta i landet - föreskriva om såväl förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg som utbildning inom det offentliga skolväsendet. Regeringen avser att med stöd av det nämnda bemyndigandet i särskilda föreskrifter ange att barn som ansöker om asyl eller skydd i enligt 3 kap. UtlL och barn som har beviljats uppehållstillstånd med stöd av 2 kap. 4 a § UtlL skall ha tillgång till förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg och utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom på i huvudsak samma villkor som barn som är bosatta i . Föreskrifterna bör också omfatta barn som av andra skäl ansökt om uppehållstillstånd i och getts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Föreskrifterna bör finnas i en särskild förordning. Enligt regeringens mening bör hela det regelverk som är tillämpligt på i bosatta barn även bli tillämpligt på dessa barn, med undantag av vad som särskilt anges i förordningen. Därmed innefattas samma persongrupper som avses i 1 § första stycket 1-3 lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Dessutom bör barn som omfattas av 8 § andra och tredje stycket LMA omfattas av föreskrifterna. Ändringarna i skollagen bör träda i kraft . Den del av reformen som avser allmän förskola för barn i åldern blir dock, liksom för andra barn, aktuell först .