prop · GO0395 · 2001-01-01 00:00:00 — För att förhindra missbruk av systemet med tillfällig registrering, som innebär att fordonen inte omfattas av fordonsskattelagens bestämmelser, bör tillfällig registrering för ett visst fordon få meddelas på nytt först förflutit från utgången av närmast föregående period av en sådan registrering. Villkor för bruk av tillfälligt registrerat fordon För att kunna inordna nuvarande exportvagnsregistrering och turistvagnslicens i systemet bör brukandereglerna differentieras. Brukande med stöd av den tillfälliga registreringen av fordon, som inte senare skall registreras ordinärt i vägtrafikregistret, bör liksom tillåtas utan inskränkningar. Detta kan ske, eftersom den tillfälliga registreringen i vägtrafikregistret kommer att tjäna ett kontrollsyfte. Några stora olägenheter med en sådan ordning behöver då inte uppstå. När det gäller brukande med stöd av en tillfällig registrering innan fordonet har godkänts vid registreringsbesiktning för fordon som senare skall registreras ordinärt i vägtrafikregistret, bör det göras viss skillnad beroende på bl.a. varifrån fordonet förs in och hur registreringsförhållandena för fordonet ser ut vid införseltillfället. Ett fordon som förs in från ett annat EU-land och därvid har en giltig registrering i det landet bör, även innan fordonet har godkänts vid en registreringsbesiktning, få brukas här utan inskränkning. För fordon från andra EU-länder som saknar giltig registrering samt för tredjelandsfordon har utredningen ansett att brukandet med stöd av den tillfälliga registreringen innan fordonet har godkänts vid registreringsbesiktning, liksom är fallet , bör vara inskränkt. Regeringen delar utredningens uppfattning härvidlag. När fordonet har godkänts vid registreringsbesiktning bör brukande kunna tillåtas utan inskränkningar, förutsatt att fordonet efter besiktningen inte har ändrats på ett sådant sätt att fordonet skall inställas för ny registreringsbesiktning. Lagrådet har i sitt yttrande påpekat att det bör vara medgivet att ett direktimporterat fordon förs till ägarens hem eller företag, även om där inte finns vad som kan betecknas som "förvaringslokal eller liknande". Lagrådet har därför föreslagit att efter orden "sådan plats eller lokal" läggs till "eller till någon annan plats där fordonet kan ställas upp i avvaktan på registreringsbesiktning". Regeringen är av samma uppfattning som Lagrådet, dvs. att fordonet skall kunna föras hem och ställas upp i avvaktan på registreringsbesiktning oavsett om ägaren har tillgång till förvaringslokal eller liknande eller inte. gällande författningstext torde också i praktiken ha tillämpats så. För att detta tydligare skall komma till uttryck i lagtexten bör den emellertid ändras på sätt Lagrådet föreslagit. Ett fordon som brukas med stöd av exportvagnsregistrering får inte användas i yrkesmässig trafik. Detta motiveras av de särskilda krav som bör ställas inom den yrkesmässiga trafiken liksom av att tillfälligt registrerade tunga fordon är undantagna från avgiftsplikt enligt lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon. Dessa skäl gör sig gällande även för övrig tillfällig registrering varför ett generellt förbud mot att använda tillfälligt registrerade fordon i yrkesmässig trafik bör gälla. Upphörande av tillfällig registrering För de olika formerna av tillfällig registrering finns möjlighet till återkallelse endast enligt turistvagnskungörelsen (7 § tredje stycket). Den regeln har, såvitt utredningen kunnat utröna, i stort sett inte tillämpats. I 1 § tredje stycket exportvagnskungörelsen finns i stället en regel av innebörd att rätten att bruka fordonet med stöd av kungörelsen upphör om förutsättningarna är uppfyllda. Utredningen har föreslagit att denna senare regel ges allmän giltighet så att registreringen alltid upphör att gälla om de angivna förutsättningarna för registrering är uppfyllda. Även om det i många fall är fråga om kortvariga registreringsbeslut kan det uppkomma situationer där det bör finnas en möjlighet att låta en mera långvarig tillfällig registrering upphöra. Regeringen anser att en regel bör införas om att tillfällig registrering skall upphöra om det föreligger en eller flera brister i förutsättningarna för att fordonet är tillfälligt registrerat. Däremot är det tveksamt om det skall ha betydelse att en brist i förutsättningarna uppkommit efter beslutet så att den är uppfylld. Det bör enligt regeringens mening inte ha någon betydelse om bristen sedermera uppkommit eller om den förelegat . Beslut skall för sådant fall fattas om att den tillfälliga registreringen för fordonet skall upphöra. 7.8 Personuppgiftsansvaret Regeringens förslag: skall ha det övergripande ansvaret för vägtrafikregistret och skall vara personuppgiftsansvarigt. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att regeringen skall bemyndigas att utse den myndighet som för vägtrafikregistret och har det övergripande ansvaret för behandling av vägtrafikuppgifter. Remissinstanserna: Datainspektionen anser att ansvaret för uppgifterna är oklart i förslaget och måste tydliggöras och att det bör anges i författningen att är personuppgiftsansvarigt. Därmed klargörs för den enskilde att denne kan vända sig till i frågor om rättelse av uppgifter etc. Kammarrätten i anser att det i en inledande bestämmelse i lagen om vägtrafikregister bör anges att är personuppgiftsansvarigt beträffande sina uppgifter och en länsstyrelse ansvarig beträffande sina. Skälen för regeringens förslag: Skyddet för den personliga integriteten förutsätter tydliga regler om vem som ansvarar för behandling av personuppgifter, personuppgiftsansvaret. Begreppet är avsett att ha samma innebörd som begreppet registeransvarig i EG:s dataskyddsdirektiv. Med uppgiften att vara personuppgiftsansvarig följer de skyldigheter av olika slag som direktivet pekar ut, såsom att se till att behandlingen av personuppgifter sker på ett korrekt och säkert sätt, att rätta oriktiga uppgifter och att ersätta den registrerade för skada och kränkning som en rättsstridig behandling av personuppgifter har förorsakat. Både den nationella och den internationella regleringen lämnar ett stort utrymme när det gäller att i författning bestämma vem som skall bära personuppgiftsansvaret för trafikregistret. Den lösning bör väljas som är lämplig för såväl berörda myndigheter som för den enskilde. Ett alternativ är att de olika myndigheter som för in uppgifter i registret är personuppgiftsansvariga för de uppgifter som förs in medan en annan myndighet ges ett övergripande men begränsat ansvar. Ett annat alternativ är att endast en myndighet är personuppgiftsansvarig. Om personuppgiftsansvaret delas upp mellan flera myndigheter kan det i många situationer framstå som oklart för den enskilde vem han skall vända sig till. Regeringen förordar därför det senare alternativet dvs. endast en personuppgiftsansvarig myndighet. Den personuppgiftsansvariga myndigheten bör vara . 7.9 ändamål för behandlingen av personuppgifter Regeringens förslag: skall i den utsträckning registret behandlar personuppgifter ha till ändamål att tillhandahålla uppgifter för viss statlig eller verksamhet och för annan särskilt angiven verksamhet, för aktualisering m.m. i kund- eller medlemsregister och för s.k. urvalsdragning. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att bestämmelsen avseende ändamålet med registret ges en annan utformning, se 5 § i utredningens förslag till lag om vägtrafikregister. Remissinstanserna: Datainspektionen anmärker att skyddet för den personliga integriteten förutsätter tydliga regler om särskilda, uttryckligt angivna ändamål för vilka behandling sker och anser därför att registrets ändamål måste förtydligas och ges en mer stringent utformning med särskilda deländamål för olika registerdelar. Även anser att lagens ändamålsbeskrivning bör utvecklas dels för att tydliggöra de nuvarande registrens funktion och syften, dels för att stärka den enskildes möjlighet att få kännedom om vad uppgifterna kan komma att användas till. anmärker att vägtrafikregistret är av intresse även i näringslivssammanhang, t.ex. för att uppdatera kundregister, för att eftersöka gäldenärers tillgångar och för marknadsföring m.m. Föreningen anser att det är ett samhällsintresse att registret också utformas med beaktande av sådana intressen och anser att det därför är lämpligt att klargöra även detta i definitionen av registrets ändamål. Bakgrund Med hänsyn till EG:s dataskyddsdirektiv är det nödvändigt att slå fast ändamålen för registret i lagen. Ändamålen styr användningen av uppgifterna och i stor utsträckning även registrets innehåll. I den nya lagen är därmed ändamålsbeskrivningen av central betydelse. kommer att innehålla vad som enligt EG:s dataskyddsdirektiv och personuppgiftslagen utgör personuppgifter. Ändamålen måste då vara särskilda, uttryckligt angivna och berättigade. Personuppgifterna får inte omfatta mer än vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål för vilka de har samlats in och för vilka de senare behandlas, se artikel 6 i direktivet. Behandling av personuppgifter är enligt EG:s dataskyddsdirektiv tilllåten endast under vissa angivna omständigheter. När samtycke från den registrerade föreligger, är behandling av personuppgifter alltid tillåten. Eftersom de uppgifter som är avsedda att ingå i vägtrafikregistret är obligatoriska kan emellertid inte samtycke utgöra en förutsättning för registrering. Behandling är emellertid tillåten även i andra fall t.ex. då behandlingen är nödvändig för utförande av arbetsuppgifter som utgör led i myndighetsutövning m.m. samt då behandlingen är nödvändig för ändamål som rör berättigade intressen hos den registeransvarige. behandling av uppgifterna får, med vissa undantag, inte ske på ett sätt som är oförenligt med de ändamål som slagits fast. Skälen för regeringens förslag Den generella utformningen av ändamålsbestämmelsen I utredningens förslag är ändamålsbestämmelsen vidsträckt, med angivande av vilka uppgifter som skall eller får registreras. Den mängd uppgifter som förs in i registret kan sedan sammanställas till olika deländamål, beroende av hur uppgifterna kombineras med varandra. skall, enligt utredningens förslag, föras för att tillgodose de behov av kontroll, identifiering och information som trafiksäkerhet, miljö och andra för vägtrafiken betydelsefulla omständigheter föranleder i fråga om fordon och fordonsägare samt vissa särskilt utpekade personkategorier. försäljningsverksamhet faller inte in under det registerändamål utredningen föreslagit. Ändamålsbestämmelsen i utredningens förslag är således tillämplig på såväl personuppgifter som andra i registret förekommande uppgifter och lämnar enligt regeringens uppfattning stora delar av användningsområdet öppet. Regeringen delar därför Datainspektionens och synpunkter att ändamålsbestämmelsen måste ges en mer stringent utformning. I det följande redogörs närmare för hur en sådan ändamålsbestämmelse bör utformas. I många delar ansluter den föreslagna lagtekniska utformningen till ändamålsbestämmelsen i 2 § lagen (2000:224) om fastighetsregister, se vidare prop. 1999/2000:39. EG:s dataskyddsdirektiv ställer krav på precisering av ändamålen på sådant sätt att regleringen kan utformas antingen så att viss användning förbjuds eller att endast viss användning tillåts. Praktiska skäl talar för en utformning där viss användning uttryckligen tillåts. Därtill kommer att denna lösning bör vara den som är bäst med hänsyn till skyddet för den personliga integriteten. En lösning där man i förväg har prövat om en användning skall tillåtas ger också bättre kontroll över användningen av uppgifterna. En sådan lösning bör därför väljas. Detta överensstämmer också med det sätt på vilket utredningen föreslagit att bestämmelsen bör utformas. Ändamålsbestämmelsens betydelse i förhållande till personuppgifter och andra uppgifter Kravet på preciserade ändamål i EG:s dataskyddsdirektiv och personuppgiftslagen gäller när personuppgifter samlas in. Den personuppgiftsansvarige är sedan skyldig att se till att personuppgifter inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in. Att bestämmelserna endast avser personuppgifter beror på att det är för sådana uppgifter som det är särskilt viktigt med ett starkt skydd för den personliga integriteten. Beroende på vilken behandling som utförs är informationen i vissa avseenden att anse som personuppgifter. Med personuppgifter avses enligt personuppgiftslagen all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Onödiga hinder bör emellertid inte ställas upp för användningen av den information som finns i vägtrafikregistret. Längre gående begränsningar för registret än EG:s dataskyddsdirektiv och personuppgiftslagen kräver bör därför inte införas. Skälet härför är att informationen i registret skall kunna utnyttjas på ett effektivt sätt. I lagen bör det därför anges att personuppgifter i registret bara får behandlas för vissa angivna ändamål. Utformning av ändamålsreglerna innebär härigenom att hinder för spridande av uppgifter saknas så länge det inte rör sig om personuppgifter. Ändamålsbestämmelsens närmare utformning För personuppgifternas del är det, som anförts ovan, nödvändigt att preciserade ändamål anges. Enligt artikel 7 e) i EG:s dataskyddsdirektiv är behandling av personuppgifter tillåten, om behandlingen är nödvändig för att utföra en arbetsuppgift av allmänt intresse eller om den är ett led i myndighetsutövning som utförs av den registeransvarige eller av tredje man till vilken uppgifterna har lämnats ut. De nuvarande register som är avsedda att regleras i lagen används av myndigheter där verksamheten i stor utsträckning styrs av bestämmelser i författning. En stor del av den verksamhet som är kopplad till registreringen innebär dessutom myndighetsutövning t.ex. uppbörd av fordonsskatt. Denna verksamhet är uppenbart angelägen och har, genom författningsstödet, ett fastställt allmänt intresse. Ändamålsbestämmelsen, 5 § i regeringens förslag, bör utformas så att vägtrafikregistrets uppgifter kan användas även för författningsreglerad verksamhet som har delegerats till enskilda. Det kan vara fråga om verksamhet för vilka myndigheter ansvarar men som överlåts till annan vad gäller själva genomförandet. Ändamålsbestämmelsen preciserar till vilka personer uppgifterna får hänföra sig i anslutning till det specifika verksamhetsområdet. I verksamhet för vilken stat och kommun ansvarar finns ett behov av att i stor utsträckning få behandla personuppgifter. Vilka personer uppgifterna får avse anges uttryckligen i bestämmelsen. Detta innebär att verksamheten skall ha någon anknytning till de särskilt angivna personerna, den skall exempelvis förutsätta tillgång till information avseende fordonsägare. Detta regleras i bestämmelsens punkt 1. Även beträffande andra ändamål än de ovan behandlade behöver personuppgifter behandlas i trafikregistret. De personuppgifter som finns i registret behövs för att ge underlag för försäkringsgivning, exempelvis trafikförsäkring, eller annan allmän eller enskild verksamhet där uppgift om de särskilt utpekade personkategorierna utgör underlag för prövningar eller beslut. Tillgång till uppgifterna för kontroll bör även vara möjlig då det är befogat på grund av en affärsförbindelse eller rättstvist med viss person. Den som bedriver biluthyrning måste exempelvis kunna kontrollera en uppgift om förarbehörighet. Den nu beskrivna verksamheten regleras i ändamålsbestämmelsens punkt 2. Som anförts ovan i avsnitt 7.2 utnyttjas innehållet i de nuvarande registren för en mängd olika ändamål bl.a. trafiksäkerhets- och miljöändamål. Genom regleringen i punkten 3 avser regeringen att möjliggöra tillhandahållandet av information om fordonsägare för sådana ändamål. Detta bedöms tillgodose viktiga samhälleliga intressen. Även konsumenter använder i stor utsträckning bilregistret för att vid köp av begagnade fordon undersöka om överlåtaren har rätt att förfoga över fordonet. Särskilt hög grad av aktsamhet krävs enligt domstolarnas praxis av en köpare vid förvärv av bl.a. motorfordon, som erfarenhetsmässigt är stöldbegärliga. Köparen har således en långtgående undersökningsplikt härvidlag. har inte ansetts vara inrättat för att skydda kommersiella intressen i samband med överlåtande av fordon. Författningsregleringen av bilregistret har inte heller möjliggjort en civilrättslig prövning av de ägaruppgifter som förs in i registret. Någon ändring är inte åsyftad i detta avseende. Däremot anser regeringen att registret bör ha till ändamål att tillhandahålla personuppgifter avseende vem som är registrerad som fordonsägare, även om denne inte i civilrättslig mening skulle vara rätt ägare, för att förebygga brott i den allmänna omsättningen. Det bör således vara möjligt att med stöd av denna punkt införa bestämmelser exempelvis om anteckning i registret att ett fordon innehas med nyttjanderätt för bestämd tid. Ändamålsbestämmelsen bör utformas på ett sådant sätt att den möjliggör den försäljningsverksamhet som sker av uppgifter ur bilregistret, se punkterna 4 och 5. Det rör sig för det första om aktualisering, komplettering och kontroll av information om fordonsägare i kund- eller medlemsregister eller liknande register. Vidare gäller det uttag av urval av personuppgifter, s.k. urvalsdragning, vilket framförallt blir aktuellt vid direktreklam. Vid urvalsdragning tas vissa uppgifter ut ur registret enligt särskilda urvalskriterier. Det kan exempelvis vara frågan om ägarna till vissa personbilar valda efter kriterierna fabrikat, modell och kommun. I enlighet med regleringen i 11 § personuppgiftslagen bör dock en registrerad person kunna motsätta sig behandling av personuppgifter för direkt marknadsföring. Att uppgifterna i vägtrafikregistret kan användas för statistik och forskning följer av 9 § tredje stycket personuppgiftslagen. 7.10 Övrig användning av personuppgifter i registret Regeringens förslag: Endast de sökbegrepp regeringen beslutar om får användas för sökning i vägtrafikregistret. Direktåtkomst för personuppgifter får medges endast för vissa särskilt angivna ändamål. Samkörning för inhämtande av uppgifter till registret tillåts endast inom ramen för samma ändamål. Regeringen får meddela föreskrifter om ytterligare begränsningar i nu nämnda avseenden. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att det som sökbegrepp i vägtrafikregistret skall få användas de uppgifter som får ingå i registret och att regeringen skall få föreskriva begränsningar av rätten att använda sökbegrepp. Mot bakgrund av vägtrafikregistrets ändamål och innehåll har utredningen inte funnit skäl att förbjuda direktåtkomst eller ange ytterligare kriterier för direktåtkomst än de som följer av personuppgiftslagens generella krav på behandling. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås dock få ett bemyndigande att meddela föreskrifter om utlämnande av uppgifter i registret innefattande bl.a. att besluta om direktåtkomst. Samkörning skall enligt utredningen vara tillåten inom ramen för registrets ändamål med en rätt för regeringen att föreskriva de begränsningar som kan anses nödvändiga. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har invänt mot de begränsningar för användningen som utredningen har föreslagit. När det gäller den föreslagna bestämmelsen om sökbegrepp avstyrker Datainspektionen utredningens förslag och förordar att frågan om vilka sökbegrepp som skall få användas närmare utreds och övervägs, alternativt att nuvarande sökbegrepp behålls. Vidare anför inspektionen att utredningens förslag att inte behålla tidigare sökbegränsningar innebär en omfattande utvidgning av allmänhetens rätt att begära ut s.k. potentiella handlingar inklusive sammanställningar som kan vara integritetskränkande och som inte är befogade med hänsyn till registrets ändamål. anför att en grundläggande sökbegränsning borde framgå redan av lagen och som alternativ menar verket att nuvarande ordning skall kvarstå och att nödvändiga begränsningar förs in i förordning. Beträffande utredningens förslag om direktåtkomst anför Datainspektionen att det av integritetsskäl behövs gränser för i vilken utsträckning terminalåtkomst skall få förekomma till uppgifterna i vägtrafikregistret och föreslår att det i lagen anges att direktåtkomst till vägtrafikregistret endast får ske i den omfattning som regeringen bestämmer. Beträffande utredningens förslag i fråga om samkörning anför Datainspektionen att det bör anges i lagen att samkörning får ske endast i den utsträckning som regeringen bestämmer. anser beträffande samkörning att det inte föreligger något behov av att reglera uppgiftsanvändningen på sätt som utredningen har föreslagit. Behandling av personuppgifter behandlas i personuppgiftslagen på ett sätt som föreningen finner uttömmande i sammanhanget. Skälen för regeringens förslag Sökbegrepp I en databas kan uppgifter sökas och sammanställas med hjälp av sökbegrepp. Användaren bestämmer utfallet av sökningen genom de sökbegrepp han eller hon väljer att använda. Olika ord och beteckningar används som sökbegrepp för att ta fram enstaka uppgifter eller sammanställningar av uppgifter ur ADB-register. Vilka sökbegrepp som får användas för att ta fram uppgifter ur ett personregister hos en myndighet har betydelse för frågan om vad som är att anse som allmänna handlingar i registret och vad som därmed kan bli tillgängligt för utomstående. Användningen av registeruppgifter som sökbegrepp kan dock ibland få oönskade konsekvenser. Från början harmlösa uppgifter kan genom sammanställningen framstå som integritetskränkande. Förekomsten av många sökbegrepp kan därför öka risken för integritetsintrång. För personregister följer av 2 kap. 3 § andra stycket tryckfrihetsförordningen att en myndighet - genom bestämmelser i lag, förordning eller särskilt beslut som grundar sig på lag - kan vara rättsligt förhindrad att använda vissa registeruppgifter som sökbegrepp. Konsekvensen av en sådan begränsning är att varken myndigheten själv eller en enskild kan ta fram information den vägen. Handlingen anses inte förvarad hos myndigheten. Härigenom uppnås ett ökat integritetsskydd men en begränsning av registrets användbarhet. Utredningen har föreslagit att alla uppgifter som skall få ingå i registret skall få användas som sökbegrepp med ett bemyndigande för regeringen att föreskriva begränsningar i användandet av olika sökbegrepp. Som vissa remissinstanser påpekat innebär emellertid det obegränsade antal sökmöjligheter som en sådan lagreglering tillåter en betydande risk för integritetsintrång av de skäl som anförs ovan. Om myndigheten däremot är förbjuden att för egen räkning använda vissa sökbegrepp begränsas på motsvarande sätt vad som är att anse som allmän handling, eftersom den upptagning, som skulle kunna tas fram om sökbegreppet fick användas, inte kan anses förvarad hos myndigheten. Vid bedömningen av vilka sökbegrepp som bör vara tillåtna måste en avvägning ske mellan effektivitetskrav och risken för integritetsintrång. Som bil-, körkorts-, yrkestrafik-, felparkerings- och förarprovsregistren är uppbyggda är det möjligt att använda sökbegreppen person-, samordnings-, organisations- och registreringsnummer eller del av sådana nummer. I yrkestrafikregistret är det även möjligt att använda andra sökbegrepp såsom namn eller del av namn. Såvitt kan bedömas föreligger det inte något behov av att utvidga dessa sökmöjligheter. Regeringen delar remissinstansernas syn att den av utredningen föreslagna regleringen skulle innebära en ökad risk för integritetsintrång och alltså inte ge ett tillräckligt skydd för den enskilde. I stället bör endast vissa särskilt angivna sökbegrepp tillåtas. Dessa sökbegrepp bör dock inte lagregleras eftersom det är svårt att förutse vad den tekniska utvecklingen kan föra med sig och vilket behov som kan finnas av tillåtna sökbegrepp.