prop · GO037 · 2001-01-01 00:00:00 — Av förstnämnda lagrum framgår att varje oredovisad skatt genom ett beslut skall anses ha bestämts till noll kronor. Enligt 11 kap. 19 § SBL får därefter genom omprövning varje skatt som har bestämts till noll kronor bestämmas efter vad som framstår som skäligt med hänsyn till vad som kommit fram. Därvid får varje skatt bestämmas till det högsta av de belopp som har bestämts för den skatten vid någon av de tre närmast föregående redovisningsperioderna. Bestämmelser om när en skattedeklaration skall lämnas finns i 10 kap. 18 24 §§ SBL. Skattedeklarationen skall som nämnts lämnas en gång . När beror på om mervärdesskatt skall redo- visas eller inte. Skall sådan skatt tas med i deklarationen är beskattnings- underlaget avgörande för redovisningstidpunkten. För den som inte skall redovisa mervärdesskatt och den som skall redovisa sådan skatt och har ett beskattningsunderlag som högst uppgår till gäller som regel senast den 12 som redovisningsdag. Överstiger beskattningsunderlaget för mervärdesskatt är i stället den 26 senaste redovisningsdag. Tidpunkten för betalning av avdragen skatt och arbetsgivaravgifter regleras i 16 kap. 4 § SBL. Betalningen av skatter och avgifter skall i regel göras senast som skattedeklarationen skall lämnas. Den som inte behöver lämna skattedeklaration förrän den 26 är dock skyldig att betala in skatteavdraget och arbetsgivaravgifterna senast den 12 i samma månad. 4.1.3 Skyldighet att lämna kontrolluppgift Kontrolluppgift om lön, arvode och andra ersättningar eller förmåner som utgör skattepliktig intäkt i inkomstslaget tjänst skall enligt 3 kap. 4 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, LSK, lämnas av den som betalat ut beloppet eller gett ut förmånen om de sammantagna uppgår till . På ersättningar som uppgår till och som betalas ut av fysiska personer med anledning av tillfälliga arbe- ten är utbetalaren skyldig att lämna kontrolluppgift först efter föreläg- gande av skattemyndigheten (3 kap. 5 § LSK). Uppgifterna skall lämnas till skattemyndigheten på blankett enligt fast- ställt formulär året ersättningen betala- des ut (3 kap. 56 och 58 §§ LSK). Den som är uppgiftsskyldig skall översända ett meddelande med de upplysningar som lämnats i kontrolluppgiften till den uppgiften avser (3 kap. 59 § LSK). 4.2 Kritik mot nuvarande ordning Det har i debatten förts fram att de regler om redovisning och betalning av skatt och sociala avgifter som gäller när en privatperson anlitar någon tillfälligt är så svåra att förstå och tillämpa att de direkt motverkar sitt syfte. Ett problem är bristande kunskap om gällande regler. Den skriftliga information som skatteförvaltningen tillhandahåller riktar sig i första hand till företagare med anställd personal. Informationen är i regel också mycket omfattande. Det finns dock en kortfattad broschyr som direkt vänder sig till den som privat anlitar en person tillfälligt (RSV 448). Ett annat problem är att själva förfarandet uppfattas som betungande. Den skattedeklaration som skall fyllas i riktar sig till företagare och omfattar därmed även uppgifter, bl.a. om mervärdesskatt, som enbart berör den som bedriver näringsverksamhet. Vidare har anförts att det är svårt att komma ihåg att kontrolluppgift skall lämnas eftersom detta i regel skall ske efter det att ersättningen har betalats ut. Önskemål har därför framställts om ett enklare regelsystem för redovisning och betalning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter när ersättning för arbete betalas ut av privatpersoner. 5 Förenklade regler för fysiska personers redovisning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter 5.1 Redovisning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter Regeringens förslag: En fysisk person eller ett dödsbo som betalar ut ersättning för arbete till en annan fysisk person skall få redovisa skat- teavdrag och arbetsgivaravgifter i en förenklad skattedeklaration om ersättningen inte utgör utgift i en av utbetalaren bedriven näringsverk- samhet. I skattedeklarationen behöver utbetalaren endast redovisa nödvändiga identifikationsuppgifter för sig och mottagaren, uppgift om den redovisningsperiod för vilken redovisning lämnas, ersättningens storlek samt storleken på skatteavdrag och arbetsgivar- avgifter. En förenklad skattedeklaration skall lämnas för varje mottagare av ersättning för arbete och bara för de redovisningsperioder som ersätt- ning betalas ut. Reglerna om förseningsavgift skall inte gälla för den som får lämna en förenklad skattedeklaration. Vidare skall skönsbeskattning enligt schablon på grund av tidigare lämnade förenklade skattedeklarationer inte få göras. Den förenklade skattedeklarationen skall även utgöra kontrollupp- gift och läggas till grund för förtryckta uppgifter på uppdragstagarens förenklade självdeklaration. Promemorians förslag: Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian lämnas dock inte något lagförslag med innebörden att skönsbeskattning enligt schablon på grund av lämnade förenklade skattedeklarationer inte skall få göras. Remissinstanserna: Promemorians förslag tillstyrks i huvudsak av remissinstanserna. har ingenting att invända mot det förenklade deklarationsförfarande som föreslås i promemorian. Om det för att minska svartarbetet anses önskvärt att sänka priset för vitt arbete vill verket dock framhålla att det är viktigt att tillämpa en strikt försäkringsmässig syn på socialavgifterna. vid ifrågasätter om den förenklade skattedeklara- tionen inte kan ges ett vidare tillämpningsområde genom att ta bort beloppsgränsen på och ålägga uppdragsgivaren skyldighet att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på arbetsersättningar till andra privatpersoner oavsett ersättningens belopp. vid har framhållit att det förenklade redovisningsförfarandet måste kopplas till ett system som medger stimulanser för privata uppdragsgivare att redovisa utgiven ersättning i stället för att utge ersättningen svart . Skälen för regeringens förslag En person som inte bedriver näringsverksamhet har normalt inte de kun- skaper om redovisning och betalning av skatter och avgifter som sam- hället kräver av en näringsidkare. För en privatperson kan det vara svårt att sätta sig in i ett omfattande regelsystem som endast i vissa begränsade delar berör honom. Den information om gällande regler som finns riktar sig i första hand till företagare och är inte avsedd för privatpersoner som enbart vid något enstaka tillfälle anlitar en annan person för arbete. Regeringen delar den bedömning som görs i promemorian att det är angeläget att förenkla reglerna för redovisning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter samt att underlätta kontrolluppgiftslämnandet. De av remissinstanserna framförda synpunkterna på förslagets tillämp- ningsområde samt deras förslag i övrigt för att bekämpa s.k. svartarbete får behandlas i ett annat sammanhang. Det förenklade förfarandet bör i första hand kunna tillämpas när en pri- vatperson, eller ett dödsbo, anlitar en annan privatperson för ett arbete. För att uppnå konkurrensneutralitet beträffande privata tjänster bör dock förfarandet även omfatta en enskild näringsidkare som anlitar en fysisk person för att utföra ett arbete inom näringsidkarens privata sfär (se avsnitt 5.2, Beräkning av arbetsgivaravgifter m.m.). Det förenklade förfarandet bör även få användas då arbetet utförs regelbundet, exempelvis städning . I det senare fallet torde det dock bli enklare för den som betalat ut ersättning för arbete att lämna en vanlig skattedeklaration eftersom han då får förtryckta skattedeklarationsblanketter hemsända . Enligt dagens regler är den som är skyldig att göra skatteavdrag eller betala arbetsgivaravgifter också skyldig att lämna en skattedeklaration. Som tidigare nämnts är denna deklaration främst avsedd för den som bedriver näringsverksamhet. Regeringen anser att det finns skäl att införa ytterligare en deklaration, en förenklad skattedeklaration. Den deklara- tionen skall endast ta upp de allra nödvändigaste uppgifterna, såsom identifikationsuppgifter avseende utbetalare och mottagare, den period som redovisningen avser, ersättningens storlek samt storleken på skatte- avdrag respektive arbetsgivaravgifter. Uppgiftskravet skiljer sig på flera punkter från det som gäller för en vanlig skattedeklaration. Detta beror dels på att den förenklade skattedeklarationen även avses ersätta kon- trolluppgiften, dels på att kravet på förenkling för den enskilde arbetsgi- varen fått väga tyngre än intresset av att direkt från lämnade uppgifter kunna i detalj kontrollera beräkningarna av avgifter och skatteavdrag. Även intresset av att inhämta uppgifter för den offentliga statistiken som ligger bakom vissa av uppgiftskraven i skattedeklarationen enligt 10 kap. 17 § skattebetalningslagen (1997:483, SBL) har fått stå tillbaka för enkelhetskravet. För att begränsa antalet blanketter för den som skall redovisa avdragen skatt och arbetsgivaravgifter på en förenklad skattedeklaration bör ett inbetalningskort från början vara fogat till deklarationsblanketten. Den förenklade skattedeklarationen bör också användas som kontroll- uppgift vid kreditering av den avdragna skatten på betalningsmottagarens skattekonto. För att detta skall vara möjligt bör en förenklad skattedekla- ration lämnas för varje mottagare av ersättning. Förslagen föranleder införandet av två nya paragrafer, 10 kap. 13 a och 17 a §§ SBL samt en ändring i 10 kap. 17 § samma lag. Skyldighet att lämna uppgift om skatteavdrag Enligt 5 kap. 12 § första stycket SBL är den som betalar ut ersättning för arbete skyldig att vid varje utbetalningstillfälle lämna mottagaren uppgift om skatteavdragets storlek. För mottagaren av ersättningen är denna upp- gift ett kvitto på att skatteavdrag har gjorts. Den förenklade skattedekla- rationen skulle kunna ligga till grund för denna underrättelse. Det skulle då kunna ankomma på skattemyndigheten att underrätta mottagaren om skatteavdragets storlek, vilket skulle innebära en förenkling för upp- dragsgivaren. Det kan emellertid inte uteslutas att en utbetalare av ersätt- ning underlåter att redovisa skatteavdrag eller redovisar avdraget med för lågt belopp i den förenklade skattedeklarationen. I en sådan situation är det angeläget att mottagaren av ersättningen kan styrka att skatteavdrag gjorts och med vilket belopp eftersom han har rätt att tillgodoräkna sig hela avdraget. Regeringen anser därför att regeln om att utbetalaren är skyldig att till mottagaren lämna uppgift om skatteavdragets storlek även bör gälla den som använder en förenklad skattedeklaration. Bestämmel- serna i 5 kap. 12 § SBL bör därför gälla också för den som lämnar en förenklad skattedeklaration. Enligt 3 kap. 1 § SBL skall skattemyndigheten som arbetsgivare regist- rera den som är skyldig att göra skatteavdrag eller betala arbetsgivarav- gifter. Även en privatperson som anlitar en annan privatperson är att betrakta som arbetsgivare i detta sammanhang. Denne bör därför registre- ras i enlighet med den angivna bestämmelsen. bör grunda registreringen på de uppgifter som läm- nas i den förenklade skattedeklarationen. Någon särskild anmälan om registrering behöver inte göras och registreringen kräver därför ingen arbetsinsats från den enskilde. Av bestämmelserna i 10 kap. 13 § första stycket SBL framgår att en skattedeklaration skall lämnas för varje redovisningsperiod. I andra stycket finns ett undantag från första stycket. Den som är registrerad enligt 3 kap. 1 § SBL men som för inte skall redovisa vare sig skatteavdrag eller arbetsgivaravgifter i skattedeklaration och skriftli- gen har upplyst skattemyndigheten om detta behöver inte lämna någon deklaration för den perioden. Denna ordning bör inte gälla för dem som lämnar en förenklad skatte- deklaration. En sådan skattedeklaration skall bara behöva lämnas för de redovisningsperioder som ersättning för arbete betalas ut. Vad som sägs i 10 kap. 13 § andra stycket SBL skall gälla även om en förenklad skattedeklaration lämnas för den aktuella perioden. Förslaget föranleder ändringar i 10 kap. 13 § SBL och införandet av en ytterligare bestämmelse i den föreslagna nya paragrafen 10 kap. 13 a § i samma lag. I 10 kap. 18 24 §§ SBL anges en skattedeklaration skall lämnas. En sådan skall som tidigare nämnts lämnas en gång . Redovisningstidpunkten för den som har att redovisa endast av- dragen skatt och arbetsgivaravgifter är enligt 10 kap. 22 § SBL senast den 12 efter redovisningsperioden, dock senast den 17. Dessa tidpunkter bör gälla även för den som skall lämna en förenklad skattedeklaration. Tidpunkten för betalning av avdragen skatt och arbetsgivaravgifter regleras i 16 kap. 4 § SBL. Enligt den bestämmelsen skall avdragen skatt och arbetsgivaravgifter som skall redovisas i en skattedeklaration betalas senast som deklarationen skall ha kommit in. Motsvarande regel bör enligt regeringens mening gälla den som skall lämna en för- enklad skattedeklaration. Detta innebär att redovisning och betalning skall ske senast den 12 (17) efter det att utbetalningen gjordes. I 11 kap. 18 § SBL anges att om en skattedeklaration inte har lämnats i rätt tid eller på rätt sätt eller om någon skatt inte har redovisats i deklara- tionen skall varje oredovisad skatt anses genom ett beslut ha bestämts till noll kronor. Om skatten redovisas senare anses ett beslut i stället ha fattats i enlighet med redovisningen, om inte ett beslut om omprövning har meddelats . Enligt 11 kap. 19 § SBL, som innehåller bestämmelser om skönsbe- skattning, får ett beslut om skatt omprövas av skattemyndigheten. Vid en omprövning skall skatten bestämmas på grundval av tillgängliga uppgif- ter. Kan en tillförlitlig beräkning inte göras på sådant sätt, skall skatten bestämmas efter vad som framstår som skäligt med hänsyn till vad som har kommit fram. Såväl bestämmelserna i 11 kap. 18 § SBL som de i 11 kap. 19 § samma lag bör gälla för privatpersoner som är arbetsgivare. Sistnämnda lagrum innehåller emellertid även en bestämmelse som säger att varje skatt som har bestämts till noll kronor enligt 18 § får, om inte omständigheterna talar för något annat, bestämmas till det högsta av de belopp som har bestämts för den skatten vid någon av de tre närmast föregående redovisningsperioderna. Denna bestämmelse tar sikte på dem som är skyldiga att redovisa skatter och avgifter löpande och lämpar sig inte för dem som lämnar en förenklad skattedeklaration eftersom en sådan som regel kommer att lämnas endast vid något enstaka tillfälle . Är det så att en förenklad skattedeklaration inte har lämnats men skattemyndigheten ändå fått kännedom om att ersättning betalats ut av en arbetsgivare som är privatperson bör skatten i första hand bestämmas på grundval av tillgängliga uppgifter, eller i andra hand, efter vad som fram- står som skäligt med hänsyn till vad som kommit fram. Några andra reg- ler torde inte behövas. Förslaget föranleder en ändring i 11 kap. 19 § SBL. I 15 kap. 6 § SBL finns regler om förseningsavgift. Dessa innebär bl.a. att den som inte har lämnat skattedeklaration inom föreskriven tid påförs förseningsavgift med . Enligt skattebetalningslagens regler sker inbetalning och redovisning inte genom samma handling. Inbetalningskortet är skilt från redovis- ningshandlingen. Syftet med detta är att skattemyndigheten snabbt skall få tillgång till redovisningsuppgifterna för att kunna stämma av skatte- kontona. Det är därför viktigt att redovisningshandlingen kommer in i rätt tid. Förseningsavgiften har därför förts in som ett påtryckningsmedel. De belopp som kommer att redovisas i den förenklade skattedeklara- tionen kommer i allmänhet att vara mycket små i förhållande till de belopp som redovisas i vanliga skattedeklarationer. En förseningsavgift på skulle i många fall te sig alltför hög. Regeln om förseningsavgift bör därför inte gälla för dem som får redovisa i en förenklad skattedeklaration. Förslaget föranleder ändring i 15 kap. 6 § SBL. Den kontrolluppgiftsskyldighet som finns enligt lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter (LSK) bör göras enklare för pri- vatpersoner. Som sagts kan systemet med att lämna kontrollupp- gift året efter utbetalningsåret uppfattas som betungande. Detta hänger samman med dels svårigheten att komma ihåg att en sådan uppgift skall lämnas, dels besväret med att rekvirera och fylla i en särskild kontrolluppgiftsblankett. Den förenklade skattedekla- rationen bör därför även tjänstgöra som kontrolluppgift och därmed ligga till grund för mottagarens taxering. För den som bara är skyldig att lämna kontrolluppgift förelås ingen ändring när det gäller kontrolluppgiftskyldigheten. Genom att träffa en överenskommelse, se avsnitt 4.1.1, kan utbetalaren dock bli skyldig att göra skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter redan då ersättningen uppgår till . Han kan då välja att redovisa i en förenklad skattedeklaration och har därmed fullgjort sin uppgiftsskyldighet gente- mot skattemyndigheten. Han behöver därmed inte heller komma ihåg att lämna kontrolluppgift i januari året efter det att ersättningen betalades ut. Nuvarande skyldighet för den som lämnar en kontrolluppgift att med- dela den skattskyldige vilka upplysningar som lämnats i kontrollupp- giften bör inte gälla för den som lämnar en förenklad skattedeklaration. Ett motsvarande meddelande bör i stället skickas ut från som hämtar dessa uppgifter från skattedeklarationen. Meddelandet bör skickas ut under taxeringsåret. Bestämmelser om detta bör meddelas i förordningsform. Förslaget om ändrad kontrolluppgiftsskyldighet föranleder ändring i 3 kap. 5 § LSK. 5.2 Beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter Regeringens förslag: På ersättningar som redovisas i en förenklad skattedeklaration skall skatteavdrag göras . Vid en beräkning av arbetsgivaravgifter som redovisas i en förenk- lad skattedeklaration skall avdrag göras av avgiftsun- derlaget. Hänsyn skall inte tas till sådant avdrag vid beräkning av arbetsgivaravgifter som redovisas i en vanlig skattedeklaration eller vid beräkning av egenavgifter. Värdet av bostadsförmån och kostförmån som en fysisk person får av en annan fysisk person och som ges ut i dennes hushåll skall beräknas till för hel kalendermånad eller per dag för del av kalendermånad för bostad och för två eller flera måltider per dag. En fri måltid per dag skall inte tas upp. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Promemorians förslag tillstyrks i huvudsak av remissinstanserna. Kammarrätten i ifrågasätter dock, när det gäller värdering av bostadsförmån och kostförmån, om beloppen skall anges direkt i lag. Skälen för regeringens förslag Skatteavdrag görs antingen enligt skattetabell eller enligt en bestämd procentsats. Enligt 8 kap. 2 § SBL skall skatteavdrag från ersättning för arbete som betalas ut till en fysisk person göras enligt skattetabell om ersättningen hänför sig till en bestämd tidsperiod och betalas vid regel- bundet återkommande tillfällen. Skattetabellerna är upprättade efter olika kommunala skattesatser. Är ersättningen sidoinkomst, dvs. ersättningen är inte mottagarens huvudsakliga ersättning för arbete, skall enligt 8 kap. 8 § SBL skatteav- drag göras . Denna bestämmelse har kommit till av admi- nistrativa skäl för att underlätta för utbetalare av sidoinkomst att göra skatteavdrag med rätt belopp. Skatteavdrag enligt tabell ger i regel ett mer korrekt skatteuttag än skatteavdrag enligt en fast procentsats. Avdrag enligt tabell förutsätter emellertid att arbetsgivaren har kännedom om storleken på den kommu- nala skattesatsen i den kommun där arbetstagaren är bosatt. För att underlätta för arbetsgivaren föreslår regeringen därför att skatteavdrag som skall redovisas i en förenklad skattedeklaration normalt skall göras även om ersättningen är mottagarens huvudinkomst. Personer med exempelvis låg årsinkomst eller räntekostnader har möj- lighet att hos skattemyndigheten ansöka om ett beslut om ändrad beräk- ning av skatteavdrag. I dessa fall kan skattemyndigheten besluta att inget skatteavdrag skall göras eller att avdrag skall göras med en viss lägre procentsats. Samma regler för ändrad beräkning av skatteavdrag bör gälla även beträffande sådan ersättning som redovisas i en förenklad skatte- deklaration. Förslaget föranleder ändringar i 8 kap. 8 § SBL. Beräkning av arbetsgivaravgifter m.m. Den som utger avgiftspliktig ersättning skall enligt 2 kap. 1 § lagen (1981:691) om socialavgifter, , (jfr 2 kap. 1 § nya socialavgiftslagen, prop. 2000/01:8) och 1 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift betala arbetsgivaravgifter respektive allmän löneavgift. För uppgår avgifterna sammanlagt till av avgiftsunderla- get. Enligt 2 kap. 5 a § (jfr 2 kap. 28 § nya socialavgiftslagen) får en arbetsgivare vid beräkning av arbetsgivaravgifter göra avdrag av avgiftsunderlaget, dock högst med . Detta innebär att det endast är på ersättningar som överstiger som fulla arbetsgivaravgifter skall tas ut. Då det finns skäl att anta att de ersättningar som betalas ut av privatpersoner sammantaget normalt inte kommer att överstiga detta belopp, bör reducering av arbetsgivaravgifterna alltid kunna göras , dvs. utan nämnda beloppsbegränsning. På detta sätt underlättas redovisningen av arbetsgivaravgifterna och blanketten för förenklad skattedeklaration kan göras enklare. För att undvika att den som bedriver näringsverksamhet i enskild firma missgynnas i förhållande till den som bedriver verksamhet i bolagsform skall, som framgår av avsnitt 5.1, även näringsidkare i vissa fall få använda den förenklade skattedeklarationen. Hänsyn skall därvid inte tas till de avgifter som redovisas i den förenklade skattedeklarationen vid beräkning av arbetsgivaravgifter som redovisas i en vanlig skattedekla- ration eller vid beräkning av egenavgifter. Förslagen föranleder införandet av en ny paragraf, 2 kap. 30 §, i nya socialavgiftslagen samt införandet av en ny punkt, 9, i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till samma lag. Beräkning av värdet av bostadsförmån och kostförmån I 61 kap. inkomstskattelagen (1999:1229, IL) finns bestämmelser om värdering av inkomster i annat än pengar. Enligt huvudregeln i 61 kap. 2 § IL skall värdering ske till marknadsvärdet. I 61 kap. 3 och 4 §§ IL finns särskilda bestämmelser om värdering av kostförmån. Värdet av kostförmån skall justeras uppåt eller nedåt om det finns synnerliga skäl, 61 kap. 18 § IL. I vissa situationer är kostförmån helt undantagen från beskattning. Det gäller bl.a. för lärare och annan personal vid skola, för- skola, daghem och fritidshem om personalen har tillsyns- skyldighet för barn under skolmåltid eller i samband med s.k. pedagogisk måltid. Enligt 61 kap. 21 § IL får, i fråga om praktikanter eller motsva- rande, kostförmån och bostadsförmån justeras till skäligt belopp. Enligt 8 kap. 14 § SBL skall skatteavdrag göras även på andra förmå- ner än kontant ersättning. För annan bostadsförmån än förmån av semes- terbostad finns en schabloniserad värderingsregel i 8 kap. 15 § SBL. Värdet av bostadsförmån i annat fall och värdet av kostförmån skall, enligt 8 kap. 17 § SBL, beräknas enligt bestämmelserna i . Bestämmel- serna om justering i 61 kap. 18 § IL får dock tillämpas endast i fråga om fri kost och efter beslut av skattemyndigheten. Förmånerna skall vid beräkning av arbetsgivaravgifter tas upp till ett värde som bestäms enligt bestämmelserna i 8 kap. 14, 15 och 17 §§ SBL (9 kap. 2 § SBL). Värdet av kostförmån får efter beslut av skattemyndig- heten justeras enligt 61 kap. 18 § IL. har i föreskrifter (RSFS 1999:18 och 19) för fastställt vilka värden som skall tillämpas vid beräkning av skatteavdrag och arbetsgivaravgifter när det gäller förmån av bostad som är belägen här i landet och inte är semesterbostad respektive kostförmån. De i lag angivna och av fastställda förmånsvärdena tar sikte på förmåner som getts ut i näringsverksamhet och som mestadels består av en egen bostad och restaurangmåltider.