prop · GO0359 · 2001-02-08 00:00:00 — Vidare har diskrimineringsutredning i uppdrag att bl.a. göra en analys av i vilken utsträckning det är möjligt och lämpligt att ut- mönstra termen ras, använt om människor, ur olika svenska bestämmel- ser. Användningen av termen ras i handlingsplanen bör ses mot denna bak- grund. Rätten till likställdhet inför lagen och skydd mot diskriminering för alla och envar är grundläggande rättigheter som erkänns i den allmänna för- klaringen om de mänskliga rättigheterna, i FN:s konvention om av- skaffande av all slags diskriminering av kvinnor, i FN:s konvention om barnets rättigheter, i den internationella konventionen om avskaffandet av alla former av rasdiskriminering, i FN:s konventioner om medborgerliga och politiska rättigheter och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter samt i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. samtliga dessa konventioner. Även om funktionshinder och sexuell lägg- ning inte uttryckligen nämns inom dessa konventioners områden omfattar icke-diskrimineringsprincipen i en del av konventionerna också homo- och bisexuella samt personer med funktionshinder. Den internationella konventionen om avskaffande av alla former av En av de konventioner som har störst betydelse för arbetet att motverka etnisk diskriminering är om avskaffande av alla former av rasdiskriminering. Den ratificerades av 1971. I konventionens första artikel definieras rasdiskriminering som varje skillnad, undantag, inskränkning eller företräde på grund av ras, hudfärg, härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung, som har till syfte eller verkan att omintetgöra eller inskränka erkännandet, åtnjutandet eller ut- övandet, på lika villkor av mänskliga rättigheter och grundläggande fri- heter på politiska, ekonomiska, sociala, kulturella eller andra områden av det offentliga livet. Konventionen stipulerar bl.a. att staten skall se till att ingen diskrimi- neras på någon av de i konventionen angivna grunderna. enligt konventionen stödja eller försvara någon form av rasdiskriminering som begås av individer eller organisationer. Staten skall vidare se över statliga, regionala och lokala riktlinjer och liknande på området för att se om det föreligger behov av att ändra existerande lagar eller att införa nya, förbjuda rasdiskriminering som begås av personer, grupper eller organi- sationer, uppmuntra till ökad integrering samt upprätthålla principen om likhet inför lagen. Rasdiskrimineringskonventionens efterlevnad bevakas av en särskilt tillsatt kommitté som består av arton oberoende experter. rätt att ta emot klagomål från en stat gentemot en annan. också ta emot individuella klagomål mot stater som har erkänt dess kom- petens på detta område, något som har gjort. Enligt konventionen har de konventionsbundna staterna, däribland , också en skyldighet att till kommittén inlämna skriftliga rapporter om vad som görs på nationell nivå för att uppfylla Den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna Den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () antogs av 1950 och trädde i kraft . Konventionen är gällande som svensk lag sedan den 1 Skr. innehåller bestämmelser som rör framförallt medborgerliga och politiska rättigheter. Sedan själva konventionen an- togs har nya rättigheter lagts till i s.k. tilläggsprotokoll. Konventionen slår fast att utövandet av de i konventionen och tilläggs- protokollen fastlagda rättigheterna skall säkras utan diskriminering på grund av kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åskåd- ning, nationellt eller socialt ursprung, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd eller ställning i övrigt. Den aktuella artikelns uppräk- ning av diskrimineringsgrunder är inte uttömmande. ringsgrunderna funktionshinder och sexuell läggning omfattas. Konventionen ger också enskilda en möjlighet att av för mänskliga rättigheter få prövat huruvida en stat har brutit mot sina förpliktelser enligt konventionen. 12 till angående skydd för de mänskliga rättig- heterna och de grundläggande friheterna. ett generellt diskrimineringsförbud. lade ner sin röst och har för närvarande inte undertecknat protokollet. Som grund för detta ställningstagande angavs i en röstförklaring bl.a. att hade föredragit att ett mera konkret diskrimineringsförbud avseende vissa i sammanhanget särskilt viktiga samhällsområden hade införts i ett separat instrument. Detta hade inneburit att förbudets omfatt- ning blivit klarare och skulle ha bidragit till en ökad effektivitet. nuvarande generella diskrimineringsförbud kommer det att ta mycket innan det finns så omfattande praxis från att det går att dra några slutsatser om protokollets verkliga innehåll. dessutom en brist att protokollet inte uttryckligen tillåter positiv sär- Slutligen pekade på oklarheten rörande s.k. hori- sontella effekter av protokollet, dvs. osäkerheten om i vad mån staten enligt protokollet kan komma att hållas ansvarig för handlingar av en individ mot en annan. konvention (nr 111) angående diskriminering i fråga om Internationella arbetsorganisationen () är för syssel- sättnings- och arbetslivsfrågor. I konvention (nr 111) definieras diskriminering som varje åtskillnad, uteslutning eller företräde på grund av ras, hudfärg, kön, religion, politisk uppfattning, nationell härstamning eller socialt ursprung, som har till följd att likställdhet med avseende på möjligheter eller behandling i fråga om anställning eller yrkesutövning omintetgörs eller beskärs. omfattar således fler diskrimineringsgrunder än har genom sin ratifikation av konventionen nr 111 åtagit sig att utforma och tillämpa en nationell politik, avsedd att genom metoder, anpassade efter landets förhållanden och praxis, främja likställdhet med avseenden på möjligheter och be- handling i fråga om anställning och yrkesutövning i syfte att avskaffa varje diskriminering i nämnda hänseenden. Personkretsen omfattar såle- Skr. 2000/01:59 des såväl arbetssökande som arbetstagare. Skyddet skall gälla mot såväl direkt som indirekt diskriminering. Positiv särbehandling medges enligt konventionen. Efterlevnaden av konventionen övervakas av en oberoende expert- kommitté och av den årliga arbetskonferensens trepartiska utskott för tillämpning av konventioner och rekommendationer. Till grund för granskningen ligger bl.a. rapporter som konventionsstaterna har att lämna . Konventionen nr 111 är en av de åtta konventioner som åberopas i antagna deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. Konventionerna har numera ratificerats av 145 av 175 medlemsländer. har haft en aktiv roll i det internationella sam- arbetet på handikappområdet. initierade regeringen ett arbete inom FN i syfte att få till stånd internationella regler om funktionshind- rade personers rätt till delaktighet och jämlikhet. Detta utmynnade i ett antal standardregler för att säkerställa att personer med funktionshinder åtnjuter samma rättigheter och skyldigheter som andra medborgare i samhället. Reglerna antogs av . Till reg- lerna har kopplats ett system för övervakning och uppföljning. Övervak- ningsarbetet leds av en särskild rapportör som är utsedd av FN och som till sin hjälp har en expertpanel vars medlemmar i stor utsträckning hämtas från de internationella handikapporganisationerna Den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk och ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter Europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (minoritets- språkskonventionen) omfattar skydd och främjande av lands- dels- eller minoritetsspråk i olika länder och regioner i . Konven- tionen innehåller bl.a. krav på att staterna skall avlägsna diskriminerande åtgärder mot användningen av landsdels- eller minoritetsspråk. ramkonvention om skydd för nationella minoriteter (ramkonventionen) omfattar bestämmelser om skydd för språk samt skydd och stöd för minoritetskulturer, traditioner, kulturarv och re- ligion. Ramkonventionen har således ett vidare tillämpningsområde än minoritetsspråkskonventionen. I konventionen behandlas också förbud mot diskriminering och främjande av likställdhet. Minoritetsspråkskonventionen och ramkonventionen är de första bindande instrumenten med inriktning på nationella minoriteter. ratificerade konventionerna och de trädde i kraft i för- hållande till . Detta innebär att fem grupper er- känns som nationella minoriteter i . Det gäller samer, som också är en ursprungsbefolkning, sverigefinnar, tornedalingar, romer och judar. De språk som erkänns som minoritetsspråk är samiska, finska, meänkieli Skr. 2000/01:59 (tornedalsfinska), chib och jiddisch. Frågor om hur handlingar som kränker principen om alla människors lika värde skall bekämpas har tilldragit sig uppmärksamhet inom bl.a. FN, , EU och det nordiska samarbetet. I samband med redogörel- sen för arbetet inom dessa fora redogörs också för vissa ytterligare inter- nationella åtaganden. Kommissionen för de mänskliga rättigheterna tillsattes av ekonomiska och sociala rådet (ECOSOC) 1946. Kommissionen skall främja respekten för mänskliga rättigheter. I kommissionen är 53 av FN:s medlemsländer Dessa länder utses av ECOSOC med hänsyn till geo- grafisk fördelning på en period . Vid möte med varje höst, liksom med Kommissionen för de mänskliga rättigheterna varje vår, behandlas frågan om avskaffande av alla former av rasism, rasdiskriminering, främlings- fientlighet och relaterad intolerans. Behandlingen avslutas med antagande av resolutioner, vilket vanligtvis sker utan omröstning. aktivt i dessa förhandlingar. Kommissionen för de mänskliga rättigheterna har vidare utnämnt en s.k. specialrapportör som har till uppgift att studera frågor om rasism, rasdiskriminering, främlingsfientlighet och relaterad intolerans i syfte att främja arbetet med dessa frågor, både nationellt och internationellt. beslutade att det skulle hållas en tredje världskonferens mot rasism m.m. 2001. De två tidigare ägde rum 1978 och 1983. Konferensen kommer att äga rum i den 31 Syftet med konferensen är bl.a. att, genom att göra en översyn av de framsteg som gjorts i arbetet mot rasism och rasdiskriminering och att identifiera de hinder som kvarstår, öka medvetandet hos enskilda om de negativa konsekvenserna av rasism och Konferensen skall utmynna i konkreta och framåtsyftande åtgärder och rekommendationer. Som ett led i förberedelserna inför världskonferensen hålls det re- förberedande konferens ägde rum i inom ramen för . FN:s Högkommissarie för de mänskliga rättigheterna, som tillsattes år 1993, skall bl.a. spela en aktiv roll för att förhindra och eliminera kränk- ningar av de mänskliga rättigheterna. Detta skall ske genom att upp- muntra internationellt samarbete, samordna och integrera systemet för de mänskliga rättigheterna samt rationalisera, utveckla och stärka FN- maskineriet inom dessa områden. Också arbetar aktivt med frågor relaterade till diskriminering. Exempelvis har man genomfört ett omfattande forsk- ningsprojekt i syfte att dokumentera förekomsten av, och undersöka Skr. 2000/01:59 effektiviteten av olika åtgärder mot, etnisk diskriminering i arbetslivet i Ett stort antal rapporter och skrifter publicerades. De länder som, vart och ett i olika omfattning, deltog i projektet var , , , , , , , , , och . Vid i antog medlemsländerna en deklaration och en handlingsplan för bekämpningen av rasism, främ- lingsfientlighet, antisemitism och intolerans (Wiendeklarationen). En del i denna handlingsplan var genomförandet av en för medlemsstaterna gemensam ungdomskampanj mot rasism. En annan var inrättandet av Europeiska kommissionen mot rasism och intolerans (ECRI). ECRI arbetar för att bekämpa alla former av etnisk diskriminering, bl.a. genom att publicera rekommendationer och goda exempel avsedda för medlemsländer. Härutöver publicerar ECRI fortlöpande rapporter över förhållandena i medlemsländerna vad avser rasism, främ- lingsfientlighet och etnisk diskriminering. antog en resolution med rekommendationer till medlemsstaterna och till minister- rådet när det gäller förbättringar av situationen för homosexuella i medlemsstater. I rekommendationerna till ministerrådet finns bl.a. en uppmaning att lägga till en uttrycklig hänvisning till sexuell läggning i art. 14 i Den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt att utvidga ECRI:s mandat till att omfatta också arbetet mot homofobi. finns det en reviderad europeisk social stadga. De i stadgan fastlagda rättigheterna skall enligt artikel E säkerställas utan någon åtskillnad på grund av ras, hudfärg, kön, språk, religion, nationell minoritet etc. Artikel 15 i stadgan behandlar funktionshindrades rätt till oberoende, social integrering och deltagande i samhällslivet i allmänhet. har godkänt den reviderade stadgan. Frågor om rasism, främlingsfientlighet och diskriminering har även fått ökad uppmärksamhet inom EU-samarbetet. antog rådet en s.k. gemensam åtgärd 96/443/RIF om åtgär- der mot rasism och främlingsfientlighet enligt vilken medlemsstaterna förbinder sig att säkerställa ett effektivt rättsligt samarbete när det gäller överträdelser som har sin grund i rasistiskt eller främlingsfientligt beteende. I dokumentet listas olika sådana rasistiska och främlingsfient- liga beteenden. Syftet är att hindra att personer som gör sig skyldiga till sådana överträdelser utnyttjar det faktum att rasistiska och främlings- fientliga aktiviteter bedöms olika i olika länder genom att flytta från ett land till ett annat för att därmed undvika lagföring eller straff. Medlemsstaterna åtar sig att antingen göra dessa beteenden straffbara Skr. 2000/01:59 eller att göra undantag från principen om dubbel straffbarhet för sådana De åtar sig också att förbättra det rättsliga samarbetet i fråga om beslag och informationsutbyte m.m. I artikel 29 i Fördraget om Europeiska unionen sägs att unionens mål skall vara att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå genom att bland medlemsstaterna utforma gemensamma insatser på områdena polissam- arbete och straffrättsligt samarbete samt genom att förebygga och bekämpa rasism och främlingsfientlighet. infördes en ny artikel 13 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EG-fördraget), som ger rådet befogenhet att vidta lämp- liga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell Europeiska kommissionen presenterade 1998 en handlingsplan mot Den bygger på en tidigare kommuniké och på erfaren- heterna av aktiviteterna under Europaåret mot rasism 1997. Kommissionen presenterade, , mot bakgrund av hand- lingsplanen och med stöd av artikel 13 i EG-fördraget, ett förslag till ett antidiskrimineringspaket som består av två direktiv för att bekämpa diskriminering och ett handlingsprogram som på olika sätt skall Dessa förslag har antagits av De två direktiven behandlar olika diskrimineringsgrunder och omfattar delvis olika samhällsområden. Det ena direktivet, rådets direktiv 2000/78/EG av om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (direktivet om likabehandling i arbets- livet), reglerar diskriminering i arbetslivet och omfattar diskriminerings- grunderna religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell Det andra direktivet, rådets direktiv /43/EG av 2000 om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (direktivet om likabehandling oavsett ras eller etniskt ursprung), behandlar förutom arbetslivet även ett antal andra samhällsområden, men omfattar däremot endast diskrimine- ringsgrunderna ras och etniskt ursprung. Handlingsprogrammet, som skall fungera mellan och , har till syfte att följa och stödja medlemsstaternas genomförande av direktiven. Programmet skall komplettera direktiven genom att stimulera informationsutbyte mellan medlemsstaterna samt informera om problem och erfarenheter med genomförandet av di- Medlemsstaterna skall genomföra direktivet om likabehandling oavsett ras eller etniskt ursprung i nationell rätt . vet om likabehandling i arbetslivet skall vara genomfört i nationell rätt , med undantag av bestämmelserna om dis- kriminering på grund av ålder och funktionshinder. För dem har med- lemsstaterna, om så behövs, på sig. Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet Genom ett beslut inrättades Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet. Centrumets primära uppgift är att förse EU:s medlemsländer med objektiva, tillförlitliga och jämförbara uppgifter om rasism, främlingsfientlighet och antisemitism, att undersöka omfattningen och utvecklingen av dessa företeelser, analysera orsakerna till dem, följderna och effekterna av dem samt studera exempel på god praxis när det gäller att ta itu med problemen på europeisk nivå. tatet redovisas i årliga rapporter. Centrumet skall också upprätta och samordna ett europeiskt nätverk för information om rasism och främ- Inom ramen för det nordiska lagstiftningsarbetet inom justitiesektorn har problemet med brottslighet med rasistiska förtecken behandlats i olika Med utgångspunkt i Nordiska straffrättgruppens rapport om de nordiska ländernas straffrättsliga reglering av rasism och främ- lingsfientlighet , har gjort bedömningen att det inte finns behov av ett nytt nordiskt lagstiftningssamarbete på om- rådet, men att de nordiska länderna bör ha ett tätt samarbete när det gäller att förebygga och bekämpa utvecklingen av brottslighet med nazistiska och rasistiska förtecken. I syfte att se över hur det polisiära och rättsliga samarbetet inom fungerar, om några hinder kan identifieras och om arbetet på något sätt behöver eller kan underlättas när det gäller bekämpning av brottslighet med nazistiska och rasistiska förtecken beslutade de nordiska justitieministrarna, vid ett möte , att en nordisk expert- grupp skall inrättas. ämbetsmannakommittén för lagstiftningsfrågor att utarbeta ett mandat för expertgruppens uppdrag och beslutade att avsätta särskilda medel till initiativ rörande förebyggande och bekämpande av kriminalitet med nazistiska eller rasistiska förtecken. Expertgruppen är nu tillsatt. Rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskriminering i det svenska samhället Rasism, främlingsfientlighet och homofobi Rasistiska organisationer och nätverk Den svenska högerextremismen består sedan ett tiotal år tillbaka av en rasideologisk del och en extremnationalistisk del. är utomparlamentariskt orienterad och benämns vanligen vitmakt-rörel- Den andra delen söker sin förankring inom det parlamentariska Framväxten av alltmer radikala och våldsbenägna grupperingar med en uttalat rasideologisk inriktning började . Det var då som föreställningen om samhället som en huvudfiende på allvar fick fäste och började omsättas i praktisk handling. Och det var då aktivisterna för första gången började betrakta sig själva som del av en sorts motståndsrö- relse mot en judisk ockupationsmakt och de aktioner de genomförde sades vara i självförsvar. Det var också som det grova våldet mot framför allt homosexuella, liksom en allt mer systematiserad förföljelse av dem som betraktas som fiender till rörelsen, började öka i En viktig ideologisk inspirationskälla för den framväxande rasideolo- giska rörelsen var och är extremistiskt tankegods från . blandas dessa idéer med ett inhemskt arv av europeisk nationalsocialism Det slutliga målet för den utomparlamentariska ras- ideologiska verksamheten är ett revolutionärt maktövertagande för att rädda den vita rasen. Enligt () har de olika grupperingarna inom vitmakt-rörelsen vuxit förhållandevis långsamt. De organiserar sig inte längre, med något undantag, i fasta organisationer. kommer och går, ombildas, upplöses och återuppstår i nya konstella- Ledande aktivister byter ideologisk inriktning inom de olika frak- tioner som finns i vitmakt-världen. Mest relevant är att tala om lösare sammansatta nätverk, självstyrande lokalgrupper och enskilda individer som hålls samman av gemensamma ideologiska värderingar. Forskaren vid () menar att man kan beskriva vitmakt-världen med alla dess grupperingar och en- skilda aktörer som ett antal cirklar. I den innersta cirkeln återfinns ett hundratal individer med ledande positioner inom befintliga grupperingar eller med hög status i andra hänseenden. Här finns t.ex. grovt kriminellt belastade personer som tillhör olika fängelseorganisationer. Nästa cirkel större än den tidigare består av ett tusental individer som är mer eller mindre aktiva i olika sammanhang. Runt dessa finns åter omkring ett tusental som är något mindre aktiva och runt dessa en större ring av konsumenter av rasideologiskt material. Vilka dessa konsu- Skr. 2000/01:59 menter egentligen är vet man mycket litet om. De kan dyka upp vid enstaka tillfällen, men finns ännu så länge inte inne i vitmakt-världens mer kända delar. har dock kunnat urskiljas en trend innebärande att individer i konsumentledet tar steget över till att bli mer aktiva. Den mest tongivande rasideologiska grupperingen med rikstäckande ambitioner är . Dess medlemsantal upp- skattas till ca 200 personer. Den aktiva kärnan består av ett 20-tal yngre personer, av vilka flertalet gjort sig skyldiga till och dömts för olika poli- tiskt motiverade brott. Det internationella utbytet inom vitmakt-rörelsen är omfattande. Akti- vister från olika länder träffas med viss regelbundenhet i samband med vitmakt-konserter, politiska möten och demonstrationer inom och utom riket. Internet har kommit att bli en mötesplats för vitmakt- anhängare från hela världen (jfr nedan). I har extremnationalistiska partier inte upplevt något parla- mentariskt genombrott motsvarande det som ägt rum i vissa länder på kontinenten. är det parti som nått störst framgångar i allmänna val. I valet samlade partiet runt 20 000 röster totalt och åtta kommunala mandat. Även de extremnationalistiska partierna, såsom , bygger inte sällan sin propaganda på främlings- fientliga budskap med en rasistisk underton. Jämsides med har ett antal mindre, lokala eller regionala, starkt invandrarfientliga missnöjespartier uppstått. De flesta har varit relativt kortlivade men andra har lyckats uppnå en större sta- bilitet och vunnit vissa valframgångar på nivå. Spridningen av det rasistiska budskapet De gränsöverskridande aspekterna av den rasideologiska rörelsen åskåd- liggörs bl.a. i en undersökning av Europeiska centrumet för övervakning av främlingsfientlighet och rasism. Den bekräftar farhågorna om att Internet har kommit att bli en mötesplats för vitmakt-an- hängare från hela världen. Just Internet utgör tillsammans med den s.k. vitmakt-musiken de främsta medlen för de rasideologiska aktivisterna att sprida sitt budskap. Att rasideologer och antisemiter här ser stora möjligheter har sin för- . Nätet ger möjligheter att nå utanför den normala rekryterings- basen. Via nätet nås en potentiell mångmiljonpublik, det är billigt och det är ett medium med stor anonymitet. Enligt uppgick antalet hemsidor på Internet som uppmuntrar till rasism, antisemitism och nynazism till nästan 2 100 . Enligt samma källa fanns det bara en sådan hemsida 1995. Internet har också ökat möjligheterna för företagen att marknadsföra sig och sälja skivor med s.k. vitmakt-musik, som har en central roll inom den rasistiska undergroundkulturen. Vid sidan av skivor säljs via Internet även tidningar, böcker, klistermärken, videogram, T-shirts, tygmärken och liknande. Försäljningen av sådant material fungerar, förutom som ideologisk propaganda, som inkomstkälla för nationalsocialistiska och Skr. 2000/01:59 rasideologiska organisationer och grupper. Vad gäller vitmakt-musik är det svårt att få någon klarhet i hur om- fattande försäljningen och produktionen av cd-skivor är, eftersom bo- lagen inte öppet redovisar sin verksamhet. maktmusik en växande industri 1999:10 från