prop · GO0327 · 2001-01-01 00:00:00 — 9 Författningskommentar 9.1 Förslaget till lag om den officiella statistiken 1 § Lagen innehåller bestämmelser om officiell statistik. Regleringen är avsevärt utvidgad i jämförelse med den nuvarande lagen (1992:889) om den officiella statistiken. Paragrafen motsvarar 1 § första stycket i den lagen men har ändrats för att markera det utvidgade regleringsområdet. Allmänna bestämmelser om den officiella statistiken finns i 3 §. Lagrådet har pekat på att det angivna tillämpningsområdet varit alltför snävt med hänsyn till lagförslagets innehåll. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I andra stycket finns en erinran att regeringen meddelar föreskrifter om vilka myndigheter som skall ansvara för officiell statistik. Området får anses omfattas av regeringens s.k. restkompetens, vilket innebär att regeringen kan utfärda de angivna föreskrifterna utan särskilt bemyndi- gande. Myndigheter som ansvarar för officiell statistik benämns statistikansvariga myndigheter, vilket också anges inom parentes i stycket. I tredje stycket anges att de bestämmelser i lagen som reglerar behandling av personuppgifter skall tillämpas vid all framställning av statistik vid en statistikansvarig myndighet, dvs. inte bara officiell utan också annan statistik. Underförstått är att den statistik som omfattas av lagens bestämmelser är sådan statistik som framställs inom den avgränsade verksamhet som finns hos myndigheten för statistikframställning. Ett skäl för att låta lagen ha en vidare tillämpning än att endast avse den officiella statistiken i berört avseende, är att det för den enskilde är betydelsefullt att samma regler gäller inom samma verksamhetsområde. Det är inte lämpligt att regler för uppgifter om en enskild skall vara olika hos samma myndighet inom samma verksamhetsområde endast av det skälet att uppgifterna i det ena fallet skall användas för officiell statistik och i det andra för annan statistik. 2 § I paragrafen klargörs förhållandet till personuppgiftslagen (1998:204). Att den lagen är tillämplig när det inte finns avvikande bestämmelser i statistiklagen innebär också att de beteckningar och definitioner som förekommer i personuppgiftslagen har motsvarande betydelse. Bestäm- melsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. För att personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse (28 §) och skadestånd (48 §) skall vara tillämpliga vid behandling av personuppgift- er för framställning av statistik krävs dock en direkt föreskrift, se 23 §. Den definition av begreppen varor och tjänster som finns i 3 § gäl- lande lag har mönstrats ut med hänsyn till att den bedömts vara överflö- dig. Det är inte nödvändigt att definiera dessa eller andra begrepp avseende uppgiftsskyldigheten i lagtexten. Det är snarare en fördel att ha ett visst mått av flexibilitet vid tillämpning av begreppen för att möjlig- göra en smidig anpassning av begreppsapparaten till den ändring av språkbruket som kontinuerligt sker. 3 § I denna paragraf ges allmänna bestämmelser om den officiella statistiken, nämligen att den skall finnas för allmän information, utredningsverksamhet och forskning. Ordningsföljden i denna uppräkning har gjorts i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen motsvarar bestämmelsen i 1 § andra stycket i den nuvarande lagen. Vissa ytterligare justeringar har gjorts. För det första har ändamålet samhällsplanering ersatts av begreppet utredningsverksamhet för att bättre svara mot dagens språkbruk. Ingen ändring i sak är således avsedd. För det andra har ändamålet internationell rapportering mönstrats ut, eftersom de internationella åtagandena på statistikområdet främst i fråga om EU i allmänhet avser annat material än sådana färdiga statistikprodukter som utgör den svenska officiella statistiken. Åliggandena för att sända in uppgifter till är dessutom särskilt reglerade och behöver därför inte uttryckligen anges även här. Vidare anges att den officiella statistiken skall vara objektiv och allmänt tillgänglig. Bestämmelsen motsvarar 2 § första stycket första meningen i den nuvarande lagen. I motiven (prop. 1991/92:118 s. 22) framhölls bl.a. att kravet på objektivitet innebär att statistiken inte får påverkas av ovidkommande faktorer och inte heller utformas för att tjäna vissa syften. Regeringen vill här dessutom framhålla att vetenskapliga metoder skall användas som garanterar att statistiken inte kan ifrågasättas. Därför måste statistiken också kvalitetsdeklareras och de förfaranden som tillämpas kunna utsättas för kritisk granskning. Regeringen har meddelat föreskrifter som ger befogenhet att meddela närmare föreskrifter för statistikansvariga myndigheter. Regeringens avsikt är att meddela motsvarande föreskrifter med stöd av den lagstiftning som föreslås. Också kravet på allmän tillgänglighet berördes särskilt i motiven till den nuvarande lagen (prop. 1991/92:118. s. 23). Innebörden av vad som där sades är att med allmän tillgänglighet förstås att statistiken skall of- fentliggöras på ett sådant sätt att den är enkelt åtkomlig för de ändamål som skall tillgodoses. För att uppnå detta kan det i vissa fall fordras att myndigheterna tillhandahåller statistiken på olika sätt. T.ex. skall nä- ringslivet effektivt kunna utnyttja den officiella statistiken som underlag i verksamheten som varje medborgare skall kunna finna vad han söker utan större omgång. De statistikansvariga myndigheterna strävar efter att hålla den officiella statistiken tillgänglig genom ett gemensamt nät på Internet. tillhanda- håller också mer finfördelad statistik i sina databaser utan kostnad för användaren. Både i fråga om kravet på objektivitet och på allmän tillgänglighet framhölls i förarbetena att regeringen kunde meddela närmare föreskrifter för myndigheterna. Detta bör gälla även med ny lagstiftning. 4 § Motiven för att införa ett rättsligt skydd såväl för beteckningen officiella statistik som för symbolen för den officiella statistiken behandlas i avsnitt 6.4. Föremålet för skyddet utgörs av den officiella statistik som framställs av statistikansvariga myndigheter enligt den föreslagna statistiklagen. 5 § Bestämmelsen i första stycket motsvarar 2 § andra ledet i den nuvarande lagen. En språklig justering har gjorts. Regeringen anförde i motiven (prop. 1991/92:118. s. 23) att med beaktande av skyddet för enskilda skulle ges en tämligen vid innebörd och vara utgångspunkt för regeringens föreskrifter. Begreppet skyddet för den enskilde var avsett att täcka både enskilda fysiska personers behov av integritetsskydd och företags m.fl. behov av skydd. Det senare har förtydligats genom omarbetningen. Förslaget överensstämmer med Lagrådets. Hänvisningen i andra stycket till sekretesslagen (1980:100) är i sak identisk med gällande 9 § och fyller en viktig upplysningsfunktion. I tredje stycket görs en hänvisning till personuppgiftslagen (1998:204). Även denna hänvisning fyller funktionen av en upplysning. På samma sätt som sekretesslagen innehåller bestämmelser som ger skydd åt uppgifter om enskilda individer och andra, innehåller personuppgiftslagen bestämmelser som skall skydda enskilda individer mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter. 6 § Förbud mot s.k. bakvägsidentifiering återfinns i 10 § nuvarande lag. Regeringen anförde i motiven (prop. 1991/92:118 s. 30) att förbudet avsåg sammanförande av anonymiserade uppgifter (se 5 §) i syfte att återfinna en enskilds identitet. Med enskild förstods såväl fysiska som juridiska personer. I några enstaka fall hade försök gjorts att bryta ige- nom anonymiteten, vilket kunnat leda till att enskildas identitet avslöjats. Det ansågs därför motiverat med ett förbud av detta slag. Utvecklingen på det elektroniska området är ett ytterligare skäl till att bestämmelsen är motiverad. Förbudet mot bakvägsidentifiering är straffsanktionerat, se bestämmelserna i 26 § om olovlig identifiering. Lagrådets synpunkter på bestämmelsen anges närmare i avsnitt 6.10. 7 11 §§ Bestämmelserna om uppgiftsskyldighet motsvarar dem som finns i 4 6 §§ nuvarande lag, men har förtydligats och kompletterats. De har också kompletterats med uppgiftsskyldighet inom jordbruk, skogsbruk, trädgårdsodling och djurhållning. Tillägget är föranlett av att de särskilda bestämmelserna i lagen (1992:888) om uppgiftsplikt på jordbrukets område införs i den nya statistiklagen (se bl.a. avsnitt 6.3.1). Den nya bestämmelsen i 8 § om uppgiftsskyldighet på detta område hänvisar också till den föregående paragrafen (7 §), vilken alltså också är tillämplig på dem som är uppgiftsskyldiga enligt 8 §. Det har framförts att begreppet sysselsättning i 8 § 2 är överflödigt eftersom det är angivet i 7 § 4. Det får dock anses naturligt att hålla samman beskriv- ningen av det som efterfrågas på detta område om anställda. Någon risk för missförstånd finns inte heller. Uppräkningen av vilka uppgifter som omfattas av uppgiftsskyldighet i förevarande bestämmelser skall vara uttömmande. Det ligger i sakens natur att uppgifterna i vissa fall behöver kopplas till någon ytterligare uppgift för att vara användbara som underlag till statistiken. Ett sådant exempel är uppgift om sysselsättning, löner och yrken där kopplingen till den anställde är nödvändig. En annan typ av uppgifter som också måste kunna efterfrågas, men som inte anges uttryckligen är adress, telefon, fax, e-post osv. till den uppgiftsskyldige. Inte något av dessa fall har ansetts behöva specificeras i lagen eftersom de är en förutsättning för att syftet med den skall kunna uppnås. Så vitt avser näringsidkares uppgiftsskyldighet i 7 § motsvarar uppräkningen anpassningar till dagens språkbruk och justeringar i vissa avseenden. Några ändringar i sak har inte gjorts för annat än miljöskyddskostnader som är ett nytt område. Motiven härför behandlas utförligt i avsnitt 6.3.1. 8 § motsvarar 1 § 1 4 lagen (1992:888) om uppgiftsplikt på jordbruk- ets område. 9 § innehåller bestämmelser om skyldighet för ägare till fastighet med verksamhet enligt 8 § att lämna uppgift om vem som arrenderar marken. I 10 § regleras uppgiftsskyldighet för stiftelser och registrerade tros- samfund m.fl., där en viss precisering har skett, och i 11 § motsvarande skyldighet för kommunerna (tidigare 6 §). Ordningsföljden i lagförslaget mellan dessa båda kategorier av uppgiftslämnare har kastats om enligt Lagrådets förslag. 12 och 13 §§ Bestämmelsen om tidsbegränsning av uppgiftsskyldigheten i 12 § mot- svarar nuvarande 7 §. I motiven framhölls bl.a. (prop. 1991/92:118. s. 29) att en tidsgräns var en rimlig avvägning mellan de uppgifts- skyldigas möjligheter att utan alltför stor omgång och kostnad ta fram de uppgifter som efterfrågas och statistikproducentens behov av att få fullständigt statistiskt underlag. Tidsgränsen synes alltjämt vara en rimlig avvägning av de berörda intressena. I gällande 8 § finns en bestämmelse om att regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas och sättet och tiden för detta. Eftersom denna bestämmelse endast utgör en verkställighetsföreskrift behövs den inte. Någon motsvarighet finns alltså inte i förslaget (jfr dock kommen- taren till 27 §). Regeringen framhöll i motiven (prop. 1991/92:118 s. 29) att det var angeläget att ansvarig myndighet i syfte att underlätta för uppgiftsläm- narna och även för att minska sina egna kostnader, tog tillvara de möjlig- heter som modern teknik erbjöd. Uttalandet torde ha än större giltighet . 14 och 15 §§ Den grundläggande regleringen av de statistikansvariga myndigheternas rätt att behandla personuppgifter för framställning av statistik finns i 14 och 15 §§. Regleringen motsvarar närmast de nuvarande bestämmelserna i lagen (1995:606) om vissa personregister för officiell statistik (statistikregisterlagen). I 14 § första stycket ges statistikansvariga myndigheter en generell rätt att (utan samtycke från de registrerade) behandla personuppgifter för framställning av statistik. Här anges den yttre gränsen för den tillåtna behandlingen, nämligen framställning av statistik. Som en konsekvens av de nya bestämmelsernas uppbyggnad har en viss förenkling skett i jämförelse med den utförliga ändamålsregleringen i 1 och 2 §§ statistikregisterlagen. Personuppgiftsansvaret i personuppgiftslagens (1998:204) mening, som regleras i 14 §, motsvarar närmast registeransvaret i datalagen (1973:289) och därmed bestämmelsen i 4 § statistikregisterlagen. Ansvaret följer principen att ansvaret för elektroniskt lagrad information skall ligga hos den myndighet som ansvarar för den statistik för vilken behandlingen utförs. Behandlingen av personuppgifter skall få omfatta personnummer, ef- tersom detta är en direkt och nödvändig förutsättning för framställning- en av statistiken. Det framgår av 14 § andra stycket. För behandling av känsliga personuppgifter gäller nu särskilda bestäm- melser i statistikregisterlagen. Vilka uppgifter som får behandlas framgår av regeringens föreskrifter i statistikregisterförordningen. Behandling av känsliga uppgifter enligt 13 § personuppgiftslagen och uppgifter om lagöverträdelser m.m. enligt 21 § personuppgiftslagen omfattas inte av den generella rätten till behandling av personuppgifter i 14 § första stycket. Detta framgår av 15 § första stycket. Att inhämta samtycke från den enskilde för behandling av känsliga uppgifter låter sig knappast göras annat än i speciella fall. För att få behandla uppgifter av nu angivet slag bör krävas regeringens föreskrifter. Regeringen tar då för varje särskilt fall ställning genom en vägning av samhällsintresset av den statistiska behandlingen mot risken för intrång i den enskildes personliga integritet. Det är naturligt att regeringens föreskrifter härom tas in i en kommande statistikförordning. 16*18 §§ Förslaget att komplettera material som lämnats ut för longitudinella stu- dier med nya uppgifter utan att mottagaren har tillgång till identitetsan- knutna uppgifter har beskrivits i avsnitt 6.6. Eftersom denna möjlighet har förutsatt en särskild lösning har den fått en ingående beskrivning. Utformningen av de berörda bestämmelserna avser att skapa en säker metod för att kunna komplettera material som i sig inte skall kunna hän- föras till enskilda individer eller företag. Det skall inte heller vara möjligt för mottagaren att på något sätt göra en identifiering av de individer och andra som ingår i materialet. Det finns också i 6 § ett förbud mot att sammanföra uppgifter i den officiella statistiken med andra uppgifter i syfte att utröna enskildas identitet. De uppgifter som lämnas ut för denna typ av användning får endast användas för specifika statistik- eller forskningsändamål. Avsikten med denna utformning av bestämmelserna är också att säkerställa att uppgift- erna genom precisering till detta ändamål skall bli omfattade av den s.k. statistiksekretessen (9 kap. 4 § sekretesslagen). Det ankommer således på den utlämnande myndigheten att bevaka att statistiksekretessen blir tillämplig hos mottagaren. Det kan åstadkommas på tre sätt. Det första är att mottagaren har en särskilt avgränsad verksamhet för statistikframställning. Då gäller statistiksekretessen på allt material som hanteras där. Det andra är att mottagaren skall använda materialet i forskningsverksamhet. I detta fall följer statistiksekretessen med materialet i den nya verksamheten enligt 13 kap. 3 § sekretesslagen. Dessa två sätt är tillämpliga då mottagaren är en myndighet. Det tredje gäller enskild (juridisk eller fysisk person) och innebär att rättsligt bindande förbehåll uppställs för mottagaren som medför att en likartad situation som med sekretess hos en myndighet konstrueras. Bestämmelser om förbehåll finns i 14 kap. 9 § sekretesslagen. 19 § Gallringsbestämmelserna i denna paragraf motsvarar vad som gäller enligt 6 § statistikregisterlagen. Bevarande och gallring av statistikupp- gifter behandlas mer utförligt i avsnitt 6.9. 20 och 21 §§ Bestämmelserna om tvångsmedel och utdömande av vite motsvarar nu gällande 11 och 12 §§ i statistiklagen. Det kan noteras att bestämmelserna - precis som - inte omfattar kommuner och landsting. 22 § Paragrafen behandlar det tvångsmedel som kan tillgripas om symbolen för den officiella statistiken eller beteckningen officiella statistik missbrukas. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lag- rådets förslag, vilket lett till att skyddets omfattning har förtydligats. Förbudet gäller även användning av någon symbol eller beteckning som kan förväxlas med de riktiga. I enlighet med andra motsvarande regleringar innebär bestämmelsen att allmän domstol vid vite kan förbjuda fortsatt användning. Bestämmelsen är utformad så att den myndighet regeringen bestämmer skall föra talan om sådant förbud. Eftersom enligt sin instruktion är ansvarig för samordningen av den officiella statistiken ligger det närmast till hands att regeringen i en kommande statistikförordning ger verket den uppgiften. 23 § Bestämmelser om rättelse och om skadestånd finns i 28 § respektive 48 § personuppgiftslagen (1998:204). Eftersom dessa bestämmelser uttryckligen gäller personuppgifter som behandlas med stöd av personuppgiftslagen, krävs en tydlig reglering att de skall tillämpas även om uppgifter behandlas i strid med statistiklagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. 24 § Paragrafen, som reglerar överklagande av statistikansvarig myndighets beslut med anledning av behandling av personuppgifter för framställning av statistik, motsvaras närmast av 13 § i nu gällande lag. Statistikansvariga myndigheters beslut om anmaning eller vitesföreläggande bör inte kunna överklagas och inte heller beslut om vem som skall ingå i viss undersökning för vilken uppgiftsskyldighet föreligger. Frågan behandlas i avsnitt 6.11. Lagrådet har framhållit att det i paragrafen först bör anges vilka beslut som inte får överklagas och därefter föreskrivas att övriga beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 25 och 26 §§ Ansvarsbestämmelser finns nu i gällande 14 och 15 §§ i statistiklagen. Även oaktsam underlåtenhet att fullgöra uppgiftsskyldighet straffbeläggs (se avsnitt 6.10). Lagrådet har pekat på vissa tillämpningsproblem med bestämmelsen om förbud mot olovlig identifiering i dess nuvarande lydelse och att det inte är givet hur den skall ses i förhållande till andra lagbestämmelser. Regeringen anser att straffbestämmelsen bör ändras så att ansvar inte skall utdömas i ringa fall (se avsnitt 6.10). 27 § Paragrafen innehåller en erinran att regeringen meddelar kompletterande föreskrifter om den officiella statistiken. Området får anses omfattas av regeringens s.k. restkompetens, varför regeringen kan utfärda de angivna föreskrifterna utan särskilt bemyndigande. Bestämmelsen har tillkommit på Lagrådets förslag. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser m.m. Lagens ikraftträdande behandlas i kapitel 8, liksom behovet av vissa övergångsbestämmelser. Den föreslagna regleringen ersätter bestämmelserna i tre andra lagar. Att dessa lagar upphävs regleras i första punkten. Beträffande lagen (1992:888) om uppgiftsskyldighet på jordbrukets område gäller detta endast de bestämmelser som reglerar insamling av uppgifter till statistik. Övriga bestämmelser i nämnda lag har redan ersatts av regler i andra lagar på jordbrukets område. Särskilda övergångsbestämmelser ges i fyra punkter. Bestämmelserna i punkten 2 behövs för att vissa straffbelagda gär- ningar skall kunna beivras även efter den nya statistiklagens ikraftträ- dande. I punkten 3 finns bestämmelser om viss behandling av personupp- gifter med stöd av datalagen (1973:289) som pågår vid den nya statistiklagens ikraftträdande. Ärenden om vite som kan pågå vid den nya lagens ikraftträdande tarvar särskilda övergångsbestämmelser. Dessa finns i punkten 4. Beslut om undantag från gallringsföreskriften i statistikregisterlagen som tagit skall gälla även . Detta framgår av punkten 5. 9.2 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen 9 kap. 4 § Skälen till ändringen i den s.k. statistiksekretessen i 9 kap. 4 § sekretesslagen återfinns i avsnitt 6.8.1. Lagrådet har anmärkt att ordet någon fallit bort före honom när- stående i slutet av första stycket i paragrafen, när lagrummet ändrades genom SFS 1995:607, utan att en sådan ändring torde ha varit avsedd. Regeringen föreslår därför att ordet någon återinförs på dess rätta plats. Bilaga 1 Statistikregelgruppens författningsförslag 1 Förslag till Lag om den officiella statistiken Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag tillämpas vid framställning av officiell statistik hos myndigheter under regeringen. Bestämmelserna i 17-24 och 28 §§ gäller även vid framställning av annan statistik hos en sådan myndighet. 2 § Denna lag gäller i stället för personuppgiftslagen (1998:204) vid behandling av personuppgifter för framställning av statistik enligt 1 §. 3 § Officiell statistik skall finnas för samhällsplanering, forskning och allmän information. Den skall vara objektiv och allmänt tillgänglig. Regeringen meddelar föreskrifter om innehållet i statistiken och vilka myndigheter som ansvarar för den (statistikansvariga myndigheter). 4 § Beteckningen officiella statistik får inte användas offentligt som beteckning på någon annan statistik än den som avses i 3 §. Detsamma gäller böjningsformer av beteckningen. Om beteckningen används i strid med första stycket kan allmän domstol vid vite förbjuda fortsatt användning av den. Justitiekanslern skall föra eller låta föra talan om sådant förbud. 5 § I denna lag avses med statistik sammanställningar av uppgifter om enskilda som har framställts med vetenskaplig metod och som inte kan hänföras till någon enskild. Beteckningar som också förekommer i personuppgiftslagen (1998:204) har motsvarande betydelse vid tillämpningen av denna lag. 6 § Den officiella statistiken skall framställas och offentliggöras med beaktande av skyddet för enskildas personliga integritet och andras behov av skydd mot insyn. Bestämmelser om förbud att lämna ut allmänna handlingar finns i sekretesslagen (1980:100). 7 § Uppgifter i den officiella statistiken får inte sammanföras med andra uppgifter i syfte att utröna enskildas identitet. 8 § Näringsidkare skall lämna uppgifter om 1. namn, person- eller organisationsnummer, adress och telefonnummer för den som bedriver verksamheten, 2. produktion av varor och tillhandahållande av tjänster, 3. förbrukning av varor och anlitande av tjänster, 4. antalet anställda samt deras sysselsättning, löner och yrken, 5. lagerhållning, 6. investeringar, 7. beställningar, köp, försäljningar och leveranser av varor och tjänster, 8. priser för varor och tjänster, 9. intäkter och kostnader, 10. import och export, 11. energiåtgång, 12. tillgångar och skulder, 13. sparande samt kapital-, kredit- och valutaförhållanden, 14. omfattning av upplåtelse av nyttjanderätt, 15. miljöskyddskostnader. 9 § Den som driver jordbruk, skogsbruk, djurhållning eller trädgårdsodling skall förutom de uppgifter som anges i 8 § lämna uppgifter om 1. registerbeteckning, areal, markanvändning samt ägar- och arrendeförhållanden i fråga om den fastighet eller del av fastighet där verksamheten bedrivs, 2. sysselsättning och tillträdesår för de personer som ingår i verksamheten, 3. djurhållning. 10 § Ägare till fastighet där någon annan driver verksamhet som avses i 9 § skall lämna uppgift om namn och adress för den som bedriver verksamheten samt om den areal som används. 11 § Kommuner och landsting skall för den officiella statistiken lämna 1. uppgifter som avses i 8 § 2 7 och 13, 2. sammanställningar av räkenskaper, 3. andra uppgifter av samhällsekonomisk betydelse. 12 § Stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund som inte bedriver näringsverksamhet skall för den officiella statistiken lämna uppgifter som avses i 8 § 4. 13 § Uppgifter som avses i 8-12 §§ behöver inte lämnas om det förhållande som uppgiften avser ligger .