prop · GP0373 · 2001-12-06 00:00:00 — Enligt den bestämmelsen får ingen myndighet, ej hellerriksdagen eller kommuns beslutande organ, bestämma hur en förvaltningsmyndigheti särskilt fall skall besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning motenskild eller mot kommun eller som rör tillämpning av lag. Ingen av dessasituationer kommer att vara kännetecknande för normalaverksamhet.Enligt regeringens uppfattning bör saken i stället lösas genom en bestämmelse av innebörd att det är riksrevisorerna som själva beslutar, med beaktande av debestämmelser som finns i lag, vad som skall granskas och hur granskningen skallbedrivas. Vidare bedömer de självständigt resultatet av sin granskning.Hänvisningen till bestämmelser i lag, varmed i första hand avses den kommanderevisionslagen, syftar främst på det förhållandet att den årliga revisionen avstatliga myndigheter i princip blir en obligatorisk uppgift för Riksrevisionen.Något större reellt handlingsutrymme när det gäller granskningens inriktningkommer knappast heller att föreligga. Granskningen kommer, i den omfattning somföljer av god revisionssed, alltid att avse årsredovisningen och denunderliggande redovisningen jämte räkenskaperna samt, i normalfallet, ledningens förvaltning. Årlig revision skall ske i syfte att bedöma om redovisningen ärtillförlitlig och räkenskaperna rättvisande samt om ledningens förvaltningföljer tillämpliga föreskrifter och särskilda beslut.När det gäller den s.k. effektivitetsrevisionen ter sig situationen dockannorlunda. Sådan granskning tar främst sikte på förhållanden med anknytningtill statens budget och genomförandet och resultatet av statens verksamhet ochåtaganden i övrigt. Den får också avse en bedömning av de statliga insatserna iallmänhet. Granskningen sker i syfte att främja en sådan utveckling att statenmed hänsyn till allmänna samhällsintressen får ett effektivt utbyte av sinainsatser. Riksrevisorerna får på detta område således en helt annanhandlingsfrihet än när det gäller den årliga revisionen att, inom de ramar somfrämst den kommande revisionslagen drar upp, själva välja granskningsobjekt ochbestämma om granskningens inriktning och omfattning.Såvitt avser bedömningen av de resultat som granskningen leder fram till ärriksrevisorerna helt självständiga, såväl i förhållande till den kommanderevisionslagens bestämmelser som till granskningsobjekten, styrelsen och andra.Den skillnaden i förhållande till granskningens tidigare stadier kommer tilluttryck på så sätt att denna aspekt behandlas i en egen, avslutande mening i 12kap. 7 § andra stycket regeringsformen.Det är i de angivna avseendena - val av revisionsobjekt, granskningensbedrivande och bedömningen av granskningens resultat - som den nya myndighetenssjälvständiga ställning på olika sätt gestaltar sig. I övrigt kommer i principinte myndighetens ställning att skilja sig från vad som gäller för andramyndigheter, t.ex. när det gäller möjligheter till dialog och kontakter i övrigt med andra organ. Vidare blir myndigheten huvudsakligen beroende av anslag försin verksamhet.5.6 Skiljande av en riksrevisor från uppdragetRegeringens förslag: får skilja en riksrevisor från uppdraget endastom denne inte längre uppfyller de krav som gäller för uppdraget eller omriksrevisorn har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse.Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.Remissinstanserna: Kammarkollegiet och anser att det för att skilja en riksrevisor från uppdraget skall krävas att denne är uppenbartolämplig att fortsätta sin tjänstgöring. , juridiskafakulteten, avstyrker att det i regeringsformen tas in en bestämmelse omentledigande av en riksrevisor. Riksrevisorerna väljs av på samma sätt som justitieombudsmännen. Det är enligt fakulteten då svårt att se varför detskulle behövas olika regler om entledigande; roll som det främstastatsorganet bör innebära att valda befattningshavare kan entledigas när deförlorat förtroende.Skälen för regeringens förslag: Det vore inte förenligt med Riksrevisionenssjälvständiga ställning om förtroende för en riksrevisor skulle varaavgörande för om denne skall skiljas från sitt uppdrag. Den lösning som Lundsuniversitet har förordat och som bygger på vad som gäller för riksdagensombudsmän (8 kap. 10 § tredje stycket sista meningen riksdagsordningen) kandärför inte väljas.Kraven för skiljande av en riksrevisor från uppdraget måste således ställashögre än vad som gäller beträffande ombudsmän.När det gäller frågan vilken utformning regeringsformen skall få på denna punktär den naturliga utgångspunkten vad som gäller för skiljande från uppdraget aven ledamot av direktion (9 kap. 12 § tredje stycket sista meningenregeringsformen). En sådan ledamot får skiljas från sin anställning endast omdenne inte längre uppfyller de krav som ställs för att ledamoten skall kunnautföra sina uppgifter eller om ledamoten har gjort sig skyldig till allvarligförsummelse. Regeringen anser att det ligger närmast till hands med motsvarandelösning såvitt avser en riksrevisor.I beslut uttalas att en riksrevisor skall kunna skiljas frånuppdraget endast om det framstår som uppenbart att denne är olämplig attfortsätta sin tjänstgöring. Det är emellertid svårt att se att det skulle finnas någon saklig anledning att i regeringsformen införa ett uppenbarhetskrav föratt skilja av en riksrevisor från uppdraget, när det inte finns någotmotsvarande krav beträffande en ledamot av direktion; graden avsjälvständighet vid utövande av uppdraget skiljer sig ju knappast åt i dessafall. Det förhållandet att det är Riksbanksfullmäktige som skiljer en sådanledamot från uppdraget medan motsvarande beslut fattas av såvitt avser en riksrevisor leder inte till någon annan bedömning. Regeringen anser därföratt den nu aktuella bestämmelsen, med några språkliga justeringar, skallutformas i enlighet med promemorians förslag.Det skall framhållas att även om ordet "uppenbart" således inte kommer attanvänds i den aktuella bestämmelsen i regeringsformen, ett skiljande i praktiken inte kommer att kunna ske annat än om det står helt klart att det verkligenfinns påtagliga sakliga förutsättningar för detta. handläggning avett sådant ärende kommer att ske i full offentlighet, där det finns möjlighetför olika uppfattningar att brytas mot varandra. Utomstående betraktare fårdärmed möjlighet att själva värdera vad som i ett sådant fall läggs enriksrevisor till last.5.7IkraftträdandeRegeringens förslag: Ändringarna i regeringsformen skall träda i kraft den dagsom bestäms i särskild lag.Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens.Remissinstanserna: ombudsmän anser att promemorians förslag tillikraftträdande inte bör komma till användning utan att frågan om dessgrundlagsenlighet penetrerats mera ingående. , juridiskafakulteten, avstyrker den föreslagna ikraftträdandebestämmelsen.Skälen för regeringens förslag: har uttalat följande när det gällertidpunkten för inrättandet av (bet. 2000/01:KU8 s. 20):När det gäller tidpunkten för inrättande av den nya revisionsmyndigheten underriksdagen anser utskottet i likhet med att inriktningen börvara att den nya organisationen bör kunna inleda sin verksamhet den 1 januari2003. Utskottet inser emellertid att det lagstiftnings- och organisationsarbetesom behöver utföras är av förhållandevis stor omfattning, vilket kan innebära en risk för att ikraftträdandet behöver förskjutas något.När promemorian utarbetades framstod det som i högsta grad oklart när den nyaorganisationen verkligen skulle kunna träda i kraft. Även med beaktande avutvecklingen efter det att promemorian utarbetades går det enligt regeringensbedömning inte att nu med säkerhet säga att verkligen kommer attkunna inleda sin verksamhet . Det skall i sammanhangeterinras om att (Fi 2001:10), som har i uppdrag attutreda de organisatoriska frågorna kring bildandet av den nya myndigheten, inteskall lämna sin första redovisning förrän och att det i den redovisningen skall ingå ett förslag till tidpunkt för inrättandet avRiksrevisionen (dir. 2001:31).Det är mot bakgrund av det sagda inte möjligt att nu ange vilken dag ändringenav 12 kap. 7 § regeringsformen skall träda i kraft. Risken finns nämligen attdet praktiska genomförandearbetet inte kommer att kunna vara klart vidikraftträdandetidpunkten. Detta skulle innebära att kommer att ståhelt utan revisionskompetens. En sådan konsekvens måste undvikas.Det är därför nödvändigt att i stället välja en ordning enligt vilken ändringeni regeringsformen träder i kraft först den dag som kommer att anges i ensärskild lag. Stiftandet av den lagen måste anstå till dess det är helt klartnär verkligen kommer att kunna inrättas. Regeringen kan intefinna att en sådan ordning inte skulle vara förenlig med regeringsformensföreskrifter om stiftande av lag.Om det redan under riksdagsbehandlingen av detta ärende skulle gå att medsäkerhet säga när alla förutsättningar för bildandet av Riksrevisionenföreligger, kan då naturligtvis anpassa ikraftträdandebestämmelsen med hänsyn till detta.Oavsett när reformen träder i kraft kommer att behöva väljariksrevisorer och utse ledamöter i föreikraftträdandet, så att verksamheten kan påbörjas vidikraftträdandet. Regeringen återkommer till denna fråga i samband medbehandlingen av förslagen från Utredningen om regler för Riksrevisionen.6 Författningskommentar12 kap. 7 § regeringsformenEnligt första stycket skall vara en myndighet under med uppgift att granska den verksamhet som bedrivs av staten. Med granskning avseshär såväl årlig revision som effektivitetsrevision. Den närmare innebörden härav kommer, liksom beträffande revisorer, att anges i densärskilda lagstiftning som skall gälla för granskning.I likhet med vad som gäller för revisorer (se nuvarande förstaoch sista styckena) erinras om att det finns närmare bestämmelser omRiksrevisionen i riksdagsordningen och i annan lag och att Riksrevisionensgranskning, i enlighet med vad som föreskrivs i sådan lag, kan avse också annanän statlig verksamhet.Andra stycket innebär att den nya myndigheten skall ledas av tre riksrevisorer.Dessa skall väljas av . Riksrevisorerna beslutar i alla frågor rörandemyndigheten utom sådana som enligt tredje stycket uttryckligen är förbehållnastyrelsen. I bestämmelsen fastslås riksrevisorernas suveräna rätt att, inomramen för gällande lag, själva besluta vad som skall granskas och hur dengranskning som svarar för skall bedrivas. Det sägs också att detär riksrevisorerna som självständigt bedömer resultatet av sin granskning.Att det vid myndigheten skall finnas en styrelse, som utses av ,framgår av tredje stycket. Styrelsens uppgifter anges där uttömmande. Styrelsens får således inte ägna sig åt några andra frågor som gäller myndighetensverksamhet.Endast svenska medborgare kan komma i fråga för uppdrag som riksrevisor ellerstyrelseledamot (11 kap. 9 § tredje stycket regeringsformen).Beträffande fjärde stycket kan en hänvisning göras till ändringen den 1 januari1999 av 9 kap. 12 § tredje stycket regeringsformen, som gäller ledamöter avRiksbankens direktion. I det sammanhanget anfördes bl.a. i huvudsak följande(prop. 1997/98:40 s. 87).Riksbanksfullmäktige får skilja en ledamot av direktion frånanställningen endast om denne inte längre uppfyller de krav som ställs för attledamoten skall kunna utföra sina uppgifter eller om ledamoten har gjort sigskyldig till allvarlig försummelse. Genom denna bestämmelse markerasdirektionsledamöternas självständiga ställning. Det skall inte vara möjligt attskilja någon från anställningen på grund av innehållet i den förda politiken.En grund för att skilja en direktionsledamot från anställningen är att denneinte längre uppfyller de krav som ställs för att vederbörande skall kunna utföra sina uppgifter. Utöver de valbarhetskriterier som anges i lagen (1988:1385) omSveriges riksbank kan tänkas att ledamoten på grund av sjukdom kanutföra sina uppgifter. Det skall då vara fråga om sådan sjukdom som beräknaspågå under längre tid.Den andra grunden för att skilja en direktionsledamot från anställningen är attvederbörande gjort sig skyldig till allvarlig försummelse. Det kan vara fråga om att ledamoten dels grovt åsidosatt sina uppgifter som direktionsledamot, t.ex.genom att söka eller ta emot en instruktion, dels gjort sig skyldig tillbrottslighet, antingen relaterad till eller annan brottslighet avallvarligare art som kan medföra bristande förtroende för Riksbanken.Motsvarande utgångspunkter skall gälla även såvitt avser skiljande av enriksrevisor från dennes uppdrag.IkraftträdandeSe avsnitt 5.7.Sammanfattning av departementspromemorianRiksrevisionen - ändringar i regeringsformen (Ds 2001:11)I promemorian behandlas frågan om vilka ändringar i regeringsformen som ärnödvändiga för att beslut om en ny, oberoende revisionsmyndighetunder skall kunna börja att genomföras under första halvåret 2003.I promemorian diskuteras två olika alternativ till ändringar som avser 12 kap. 7 § regeringsformen. Den bestämmelsen behandlar revisorer.Enligt det första alternativet upphävs 12 kap. 7 § regeringsformen. Dettaalternativ förkastas dock i promemorian.Det andra alternativet, som utgör promemorians förslag, innebär att bestämmelsen ändras till att i stället avse Riksrevisionen.Enligt förslaget skall det i 12 kap. 7 § regeringsformen föreskrivas följande.- är en myndighet under med uppgift att svara förrevision av den statliga verksamheten i enlighet med föreskrifter som meddelas i lag.- leds av tre riksrevisorer, som väljs av riksdagen.- får skilja en riksrevisor från hans uppdrag endast om han intelängre uppfyller de krav som ställs för att han skall kunna fullgöra sinauppgifter eller om han har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse.I promemorian föreslås att ändringen i regeringsformen träder i kraft den dagsom bestäms i särskild lag. Genom att inte ange vilken dag ändringen träder ikraft redan i samband med att denna beslutas, bemästras risken attgenomförandearbetet inte är klart vid den valda tidpunkten. Förslaget innebäratt inte kan komma att stå helt utan revisionskompetens, omikraftträdandet skulle fördröjas.Departementspromemorians lagförslagFörslag till lag om ändring i regeringsformenHärigenom föreskrivs att 12 kap. 7 § regeringsformen skall ha följande lydelse.Nuvarande lydelseFöreslagen lydelse12 kap.7 §Riksdagen väljer revisorer att granska den statliga verksamheten. kanbesluta att revisorernas granskning skall omfatta också annan verksamhet.Riksdagen fastställer instruktion för revisorerna. Revisorerna får enligtbestämmelser i lag infordra handlingar, uppgifter och yttranden som behövs förgranskningen.Närmare bestämmelser om revisorerna finns i riksdagsordningen.Riksrevisionen är en myndighet under med uppgift att svara förrevision av den statliga verksamheten i enlighet med föreskrifter som meddelas i lag.Riksrevisionen leds av tre riksrevisorer, som väljs av riksdagen.Riksdagen får skilja en riksrevisor från hans uppdrag endast om han inte längreuppfyller de krav som ställs för att han skall kunna fullgöra sina uppgiftereller om han har gjort sig skyldig till allvarlig försummelse.Närmare bestämmelser om finns i riksdagsordningen.Denna lag träder i kraft den dag som bestäms i särskild lag.Förteckning över remissinstansernaEfter remiss har yttranden över departementspromemorian avgetts av Riksdagensombudsmän, revisorer, riksbank, ,Justitiekanslern, , Statskontoret, ,, , , juridiskafakulteten, , statsvetenskapliga institutionen, Lundsuniversitet, juridiska fakulteten, , juridiska fakulteten, , statsvetenskapliga institutionen, samtNaturvårdsverket.Lunds universitet, statsvetenskapliga institutionen, har beretts tillfälle attavge yttrande men har avstått från att yttra sig.JustitiedepartementetUtdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 6 december 2001Närvarande: statsministern , ordförande, samt statsråden ,, , , , , ,, , , , , , och : statsrådet beslutar proposition 2001/02:73 - ändringar iregeringsformen.1 Regeringsformen omtryckt 1998:1437.Prop. 2001/02:73181Prop. 2001/02:73Bilaga 11922Prop. 2001/02:000Bilaga 12222Prop. 2001/02:73Bilaga 22022Prop. 2001/02:000Bilaga 22222Prop. 2001/02:73Bilaga 32122Prop. 2001/02:000Bilaga 32222Prop. 2001/02:732222Prop.