prop · GP0330 · 2001-10-16 00:00:00 — Det första förhandlingsåret ägnades huvudsakligen åt att ge tillfälle för WTO:s avtalsslutande parter att lägga fram förhandlingsförslag när det gäller marknadstillträde, exportkonkurrens och internstöd samt andra frågeställningar, som t.ex. livsmedelssäkerhet, miljöhänsyn och djurskydd som man önskade ta upp till förhandling. EU lämnade för sin del in ett sådant förhandlingsförslag till WTO . Framsteg på detta område är i hög grad kopplat till ett eventuellt beslut om en ny frihandelsrunda i WTO. I enlighet med det allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS) påbörjades i nya heltäckande tjänstehandelsförhandlingar. förhandlingarna formellt inleddes, har arbetet till största del Skr. 2001/02:30 handlat om övergripande och förberedande frågor såsom riktlinjerna för förhandlingarna, samt mer tekniska frågor vilka har behandlats i WTO:s tjänstehandelsråds undergrupper: kommittén för särskilda åtaganden (främst klassificeringsfrågor), arbetsgruppen om GATS-regler för subventioner, skyddsklausuler och offentlig upphandling, arbetsgruppen för inhemsk reglering samt kommittén för finansiella tjänster. Tjänstehandelsfrågorna har fortsatt präglats av tämligen stor enighet såväl inom EG som WTO, även om i-länder och har haft viss skillnad i synsättet på hur förhandlingarna skall genomföras. Dessutom har det sedan förhandlingarna inleddes stått klart att WTO:s medlemsländer har skilda prioriteringar och ambitionsnivå inför de kommande marknadstillträdesförhandlingarna, där EG och vissa andra i- länder har tillhört de mer aktiva parterna. En glädjande utveckling är att har visat tecken på större aktivitet i och intresse för tjänstehandelsfrågor, något som inte har varit fallet. Trots den relativa samstämmigheten om tjänstehandel kvarstår intrycket att framsteg dvs. inledandet av förhandlingar om marknadstillträde på detta område i hög grad är kopplat till ett eventuellt beslut om en ny frihandelsrunda i WTO. Efter ministermötet i initierades i WTO ett förtroendeskapande åtgärdsprogram för . Programmet omfattade fyra områden: WTO:s besluts- och arbetsprocedurer, frågor om att genomföra Uruguayrundans resultat, tekniskt bistånd, samt Dessa områden bedömdes på olika sätt som viktiga för att dels stärka u- ländernas deltagande i handelssystemet, dels ge möjlighet till diskussion om och översyn av de specifika handelspolitiska problem som flera u- länder står inför , bl.a. vid genomförandet av Uruguayrundans EU var starkt engagerat i samtliga dessa processer och för att förstärka utvecklingsdimensionen inom ramen för det multilaterala Framför allt genomförandefrågorna och WTO:s beslutsprocedurer var föremål för omfattande diskussioner i WTO. Trots önskemål från vissa enskilda länder om en grundlig reform av beslutsprocedurerna, utmynnade diskussionerna i en samsyn om vikten att bibehålla det Ett par marginella förändringar godkändes dock för att uppnå ökad öppenhet och förtydliga förhållningsregler när det gäller bl.a. ordföranderollen i WTO:s kommittéer och genomförandet av konsultationer i mindre kretsar av medlemsländer. Specialsessionen för genomförandefrågor, som inrättades , uppnådde begränsade resultat trots ett mycket omfattande bakgrundsarbete och återkommande konsultationer. lyckades WTO:s medlemmar att nå en överenskommelse om nio genomförandefrågor där åtgärd kan genomföras med omedelbar verkan. Processen fortsätter emellertid och arbetet med att behandla anmälda Skr. 2001/02:30 problem med genomförandet skall slutföras för ministermötet hösten Nolltullar för de minst utvecklade länderna presenterade kommissionären för handelsfrågor, , ett förslag som innebar att samtliga minst utvecklade länder (MUL) skulle få tull- och kvotfrihet vid export av sina produkter till EU. Förslaget kallades (Everything-but-Arms) eftersom enda undantaget från tullfriheten var vapen och ammunition. Förslaget tillmättes stor handelspolitisk betydelse eftersom det gav en tydlig signal till andra industrialiserade länder och inför de kommande diskussionerna med utvecklingsländerna om en framtida WTO-runda. Beslutet skulle träda i kraft men med en övergångsperiod fram för tre känsliga produkter: socker, ris och bananer. Flera medlemsstater hade jordbrukspolitiska problem med förslaget och ville att vissa känsliga produkter skulle uteslutas ur förslaget eller att övergångsperioden skulle vara väsentligt mycket längre. hade inga problem med innehållet. Efter en massiv kritik tog kommissionen tillbaka förslaget och lyckades inte heller presentera något alternativt förslag . togs ett nytt avstamp mot ökad frihandel på tekoområdet, då WTO-länderna fattade beslut om tredje steget i WTO:s särskilda tekoavtal, Agreement on Textiles and Clothing (ATC). EU, liksom övriga WTO-medlemmar, avgjorde då vilka ytterligare tekovaror som skulle kunna importeras helt utan kvantitativa restriktioner från . Genom de tre första faserna i ATC kommer av WTO-ländernas tekoimport, baserat statistik, att vara fri från sådana begränsningar. Det fjärde och sista steget i ATC, som således består av resterande , skall tas . EU:s beslut är emellertid inte okontroversiellt och har kritiserats av några medlemsstater i EU, däribland . Dessa länder anser att den hittillsvarande liberaliseringen inte varit tillräckligt långtgående och balanserad mellan olika intressegrupper, utan prioriterat industrin på konsumenternas bekostnad. Även tekoexporterande , framför allt de med stor konkurrensförmåga, har reagerat kraftigt mot EU:s policy på tekoområdet. med beslutet om tredje steget antog ett generellt mandat för bilaterala förhandlingar om ömsesidigt ökat marknadstillträde med de WTO-länder mot vilka unionen upprätthåller tekorestriktioner. Enligt detta skall EU vara berett att ta bort sina begränsningar mot de länder som sänker och binder sina tullsatser på en acceptabel nivå och avskaffar s.k. icke-tariffära handelshinder. Förslaget om sådana förhandlingar bygger ursprungligen på ett svenskt initiativ, och detta är en prioriterad fråga under vårt ordförandeskap, i syfte att snabbt få i gång diskussioner mellan parterna. överläggningarna skall leda till ökad frihandel och därmed billigare Skr. 2001/02:30 tekovaror i EU. Ett avtal i denna anda har förhandlats med och genom ett särskilt mandat också med , som ännu inte anslutit sig till WTO. Bland andra betydelsefulla tekoförhandlingar som slutfördes och innebar ökad liberalisering av handeln med textilier och kläder, kan nämnas de med , , och . Revideringen av rådets förordning 3030/93 om gemensamma regler för import av vissa textilprodukter från tredjeland har fortsatt och lett till ytterligare förenklingar av tekohandeln. Unctad-arbetet präglades i stor utsträckning av FN:s tionde konferens om handel och utveckling i , , och dess uppföljning samt av förberedelserna inför FN:s tredje konferens för de minst utvecklade länderna (MUL III, i ) där hade rollen som konferenssekretariat. X samlade cirka 2 000 deltagare från 159 länder, däribland 106 ministrar och 16 stats- och regeringschefer. Vid konferensen antogs två slutdokument:en handlingsplan och en politisk deklaration. Närheten i tiden till WTO:s tredje ministerkonferens i () medförde att intresset för konferensen ökade. Konferensen kom också att bli den första på det nya århundradet och inledningen på en rad uppföljningskonferensen, som världstoppmötet för social utveckling, millennie-toppmötet om bl.a. utveckling, fattigdomsbekämpning och globalisering samt MUL III. Dessa sammanträffanden gjorde att X fick en annan betydelse än den man normalt hade kunnat vänta sig. Liksom tidigare Unctad-konferenser återspeglade X den aktuella ekonomiska och politiska debatten och relationen nord-syd. Konferensen kom att präglas av globaliseringen och dess samband med handel, finansiella förhållanden och utveckling. Medan som inträffade efter betonade vikten av privatisering, marknadsekonomi och en minskad roll för regeringarna och de inter- nationella organisationerna, modifierade X de ståndpunkterna i ljuset av en växande insikt om fortsatt behov av en stark offentlig regleringsmakt och, till följd av Asien-krisen inte minst, av internationellt samarbete. För svenskt vidkommande prioriterades framför allt en inriktning på att X i första hand skulle ge stöd åt en fortsatt avveckling av handelshinder inom ramen för WTO i syfte att underlätta deltagande i världshandeln och bistå dem i deras förberedelser inför Skr. 2001/02:30 kommande handelsförhandlingar. Detta borde ske på ett sätt som både skapar förutsättningar för ökad handel och bistår att utnyttja handel för en ekologiskt och socialt hållbar utveckling. Mer specifikt drev frågan om god samhällsstyrning, dvs. demokrati, inklusive effektivt ansvarsutkrävande av den offentliga makten, mänskliga rättigheter, effektivt rättssystem och ett fungerande rättssamhälle. I det sammanhanget lades från svensk sida särskild vikt vid korruptions- bekämpning. Övriga frågor som prioriterades från svensk sida var tull- och kvotfritt marknadstillträde för alla varor från de minst utvecklade länderna (MUL) samt kopplingen mellan handel och arbetsrätt. Närmast efter X följde två möten med program- och budgetkommitté i syfte att översätta handlingsplanen från till konkreta styr- och managementinstrument för organisationen. fattades även beslut kring förändringar av det mellanstatliga arbetet (relationen mellan expertmöten, kommissions- möten och Trade and , TDB) vars viktigaste komponent var att expertmötenas expertkaraktär renodlades (bl.a. förhandlar man inte längre fram beslutstexter vid expertmötena utan sekretariatet sammanfattar endast mötet genom att reflektera alla olika synpunkter som kommit till uttryck). Med och hölls sammanlagt nio olika expertmöten, på teman så skilda som antidumpning, förvärv och fusioner, e-handel och turism och traditionell kunskap. möttes den mellanstatliga expertgruppen om internationella standarder på revisionsområdet (on International Standards of Accounting and Reporting, ). Det första mötet med den förberedande kommittén inför MUL ägde rum i . hölls ett möte med program- och budgetkommittén, som gjorde en genomgång av organisationens tekniska bistånd. Under mötet fattades bl.a. beslut om att stärka den centrala samordningen av det tekniska biståndet och att tillsätta rådgivande grupper för de tre största tekniska bistånds- programmen (DMFAS, ASYCUDA och ACIS) omfattande såväl givar- som mottagarländer. hölls FN:s fjärde översynskonferens om konkurrensfrågor. Konferensen, som hålls , pågick . Årsmötet (TDB) hölls sedvanligt . Högnivådelen hade detta år temat regional integration. I övrigt var det framför allt diskussioner kring ömsesidigt beroende, utveckling i och MUL-frågor (behandling av den årliga samt förberedelser inför MUL ) som dominerade årsmötet. inleddes informella konsultationer kring teman (2001) expertmöten vilket dock inte hann färdigförhandlas . Under hela pågick det interna EU-arbetet med att förbereda inom ramen för en av rådets arbetsgrupper i . fortsätter att aktivt delta i det internationella råvarusamarbetet. Den tidigare höga profilen ersattes av en lägre aktivitetsnivå på grund av ändrade politiska och ekonomiska Tron på regleringstänkande fick successivt ge vika för marknadsanpassade lösningar på råvarusektorns problem. bl.a. märkts på att den privata sektorn har getts en mer integrerad och aktiv roll i det internationella råvarusamarbetet. detta i de nya avtalen när det gäller kaffe och kakao, där den privata sektorn ges en klart specificerad och tydlig roll. I den mån internationella råvaruavtal har en utformning och ett innehåll som gör dem till en del av den gemensamma handelspolitiken, så har EG exklusiv kompetens och kommissionen talar ensam för EG. gäller olivolja, spannmål och socker. För andra råvaruavtal gäller delad Avtal med delad kompetens mellan medlemsländerna och EG gäller råvaror såsom kaffe, kakao och tropiskt timmer. och kommissionen eftersträvar genom ett löpande och aktivt samrådsförfarande i den s.k. PROBA-arbetsgruppen att enas om gemensamma ståndpunkter och att alltid uppträda gemensamt på hela 37.4 GSP-tullförmåner till utvecklingsländerna I EG har det traditionella målet varit att stimulera tillverkning och export genom att erbjuda tullsänkningar i gemenskapen. preferenssystemet (, GSP) är en del av den gemensamma handelspolitiken inom gemenskapen. GSP-systemet omfattar tullförmåner för ett stort antal industrivaror och för ett begränsat antal jordbruksvaror. Genom ett särskilt förfarande, för att stimulera till förbättrat skydd för arbetstagares rättigheter och miljön, finns möjlighet till ytterligare tullsänkning. På arbetsrättens område skall tre av Internationella arbetsorganisationens vara antagna och tillämpas, dvs. föreningsfrihet och förhandlingsrätt (nr 87 och 98) samt i konventionen om minimiålder för anställning (nr 138). miljöområdet kan landet beviljas tullsänkningar om man har antagit och faktiskt tillämpar bestämmelser som motsvarar de normer som fastställts av timmer (ITTO) för en hållbar förvaltning av skog. inkom två ansökningar från och om att omfattas av det särskilda förfarandet till skydd för arbetstagares När det gällde skulle kommissionen ha gett besked men önskade förlängd undersökningstid i ytterligare ansökan beviljades dock, och landet är nu det första och hitintills det enda som beviljas tullsänkningar genom den särskilda stimulansordningen till skydd för arbetstagares rättigheter. Det finns i GSP-systemet också arrangemang för att underlätta för De länder som har rätt att ansluta sig till denna är elva stycken och tillhör Andinska-gruppen. tullfrihet för sin export. Kommissionen skulle ha lagt fram en rapport år 2000 över utvecklingen i dessa länder men kunde inte presentera någon Skr. 2001/02:30 på grund av att vissa av länderna inte hade bidragit med underlag. Inför den kommande översynen av GSP-förordningen diskuterades hur innehållet skulle förändras. Den nu gällande rådsförordningen gäller och upphör att gälla . De generella riktlinjerna för GSP-översyner som antogs 1994 och som gäller innehöll ett huvudkrav att GSP- förordningen måste förenklas. framförde bl.a. vid kommissionens diskussionsmöten att GSP-förordningen bör vara ett icke-diskriminerande och ett icke-reciprokt system, att varutäckningen bör utökas, framförallt för de minst utvecklade länderna, att preferensmarginalerna bör ökas (dvs. större tullsänkningar), att endast länder skall kunna uteslutas och inte som sektorer, och att tullsänkningarna bör ökas för att stimulera skyddet för arbetstagares rättigheter, miljön och kampen mot narkotika. Arbetet i präglades som normalt i hög grad av förberedelser inför och uppföljning av pågående förhandlingar om statsstödda exportkrediter i . Regler på detta område återfinns i den s.k. konsensus-överenskommelsen som genom rådsbeslut blivit en del av . ägde slutförhandlingar rum när det gäller exportkrediter för jordbruksprodukter. Det slutgiltiga förslaget har accepterats av alla länder inom utom . Ett annat större arbete var att se över miljöhänsynen vid exportkrediter. En annan fråga som varit aktuell är den om ett nytt fartygsavtal som även behandlats i andra berörda rådsarbetsgrupper. har arbetet med WTO-relaterade frågor haft stor prioritet. Rådsarbetsgruppen har bland annat förberett underlag när det gäller räntemarginaler vid exportkreditgarantigivning. präglades av viktiga förberedelser för en kursändring och effektivisering av EG:s utvecklingssamarbete. En ny utvecklingspolitik fastställdes av rådet och kommissionen tillsammans och sanktionerades senare av . Fattigdomsbekämpning blev en överordnad målsättning. Det fastslogs att EG skall koncentrera sina insatser till färre samhällssektorer och samordna sig bättre med medlemsstaterna och med internationella organisationer. En lång rad förändringar beträffande institutionella arrangemang, partnerskap och integrering av miljöaspekter vidtogs också. Den stora utmaningen är nu att ge de berörda organisationerna den politiska uppbackning och administrativa styrka som behövs för att genomföra dessa och ännu fler förändringar som behövs för att göra EG till en effektiv och pålitlig samarbetspartner för utveckling. I detta avsnitt beskrivs i huvudsak de tvärgående aspekterna av EG:s Skr. 2001/02:30 utvecklingssamarbete, inklusive . beskrivning av stödprogram se även respektive geografiska avsnitt. 38.1Ny utvecklingspolitik för bekämpning av fattigdom tog kommissionen en rad nya initiativ för att komma till rätta med den kritik som riktats mot gemenskapens bistånd. Kritiken rörde framför allt utvecklingssamarbetets praktiska genomförande, men även avsaknaden av tydliga policyriktlinjer har haft uppenbart negativa effekter. En av de mer genomgripande förändringarna, som presenterades , var därför lanseringen av en ny politik för gemenskapens utvecklingssamarbete. 38.1.1 Fattigdomsbekämpning övergripande mål I kommissionens förslag till utvecklingspolitik fastslogs att det övergripande målet för gemenskapens utvecklingssamarbete skall vara fattigdomsbekämpning. I den deklaration som gjordes av rådet och kommissionen där den nya politiken bekräftades specificerades innebörden av fattigdomsbegreppet. I linje med svensk politik ses fattigdom som ett flerdimensionellt fenomen som inte bara karaktäriseras av en finansiellt sett låg inkomst- och resursnivå, utan även av faktorer som bristande hälsa och utbildning samt maktlöshet och avsaknad av politiskt deltagande. Om fattigdomsmålet skall kunna uppnås krävs därför t.ex. att utvecklingssamarbetet orienteras mot att främja hållbar ekonomisk, social och ekologisk utveckling, demokratisering, mänskliga rättigheter och god samhällsstyrning, ökad jämställdhet mellan kvinnor och män samt integrering av utvecklingsländerna i världsekonomin. har efterfrågat en ökad fattigdomsinriktning i EG-biståndet. I förhandlingarna om den nya policyn lyfte särskilt fram vikten av det flerdimensionella fattigdomsperspektivet. Vi lade särskilt fokus på den politiska dimensionen, dvs. betydelsen av att stödja demokratisering och folkligt deltagande för att minska fattigdomen. På bl.a. svenskt initiativ riktades också speciell uppmärksamhet mot de minst utvecklade och andra låginkomstländer samt på betydelsen av nationellt utarbetade fattigdomsstrategier. prioriteringar åter- speglas således tydligt i deklarationen, som därmed är anpassad också till den internationella konsensus som mer och mer råder gällande fattig- domsbekämpning. Kommissionens och rådets uttalande skall nu omsättas i projekt och program. För att politiken skall få genomslag i det praktiska utvecklingssamarbetet är förhoppningen från svensk sida att kommissionen skall vidta åtgärder också för att stärka den professionella kapaciteten att arbeta med fattigdomsmålet i fokus. 38.1.2 Prioriterade arbetsområden Skr. För att kunna bedriva en fattigdomsorienterad politik har kommissionen och rådet vidare identifierat sex centrala arbetsområden som EG:s bistånd skall riktas mot. Dessa är handelspolitik i relation till utveckling, regional integration och samarbete, makroekonomiska reformer och rättvis tillgång till social service, transporter, livsmedelssäkerhet och hållbar landsbygdsutveckling, samt institutionell kapacitetsuppbyggnad. Sektorerna är medel för att uppnå fattigdomsbekämpning, snarare än mål i sig. Valet av sektorer gjordes dels baserat på EG:s komparativa fördelar, vilket skall ses i ljuset av strävan att maximera utvecklingssamarbetets genomslag, dels med hänsyn till kommissionens personalresurser. Utöver dessa sektorer beslutades också att ett antal s.k. horisontella aspekter skall genomsyra gemenskapens bistånd. Dessa är respekt för och främjande av mänskliga rättigheter, inklusive barnets rättigheter, jämställdhet mellan män och kvinnor samt en miljömässigt hållbar utveckling. Konfliktförebyggande och krishantering, hiv/aids samt IT/den digitala klyftan skall tas under systematiskt beaktande. I förhandlingarna lade särskild vikt vid betydelsen av de horisontella aspekterna. hävdade framför allt att de horisontella aspekterna både är mål i sig och medel för att uppnå en hållbar och stark utveckling. Särskilt gott genomslag fick för kravet att inkludera barnets rättigheter i deklarationen. 38.1.3 Utveckling av samarbetet med civila samhället I deklarationen understryks betydelsen av ett förstärkt partnerskap med det civila samhället i utvecklingssamarbetet. har aktivt verkat för denna förändring i synsätt: från en i stor utsträckning ensidig inriktning på enskilda organisationer som kanaler för att genomföra gemenskapens prioriteringar till en större förståelse för det civila samhällets organi- sationer som självständiga aktörer med betydelsefulla, kompletterande erfarenheter. De senare årens policyutveckling innebär också att gemenskapens utvecklingssamarbete får en mer balanserad inriktning på det civila sam- hällets organisationer såväl inom unionen som i samarbetsländerna i syd. I såväl utvecklingsdeklarationen som betonas behovet av samarbetslandets ägarskap över den egna utvecklingsprocessen, gemen- skapens stödjande och kompletterande roll och vikten av ett brett deltagande från samhällets alla delar. Stöd till det civila samhället i samarbetsländerna blir därmed en viktig prioritering för att underlätta och stimulera ett sådant deltagande. 38.2Ökad effektivitet genom reformer och nya metoder satte kommissionen i gång en omfattande reform som svar dels på upprepade krav från olika aktörer, inklusive , dels på en ohållbar intern situation på kommissionen. utvecklats för att stärka programmering av utvecklingssamarbetet genom landstrategier, för att förbättra samordningen i fält samt Skr. 2001/02:30 uppföljningen av program. 38.2.1 Institutionell reform nödvändig Gemenskapens utvecklingssamarbete har länge kännetecknats av låg effektivitet och kortsiktighet. Detta har bl.a. tagit sig uttryck i långa beredningstider, förseningar i genomförande, kort hållbarhet efter av- slutat stöd samt svag samverkan med partnerlandets representanter och med andra biståndsgivare. Problemanalys med fattigdoms-, jämställdhets- och miljöperspektiv har inte genomförts på ett systematiskt sätt. Utvärderingar görs, men resultaten återförs inte i tillräcklig utsträckning till verksamhetsplaneringen. I samband med behandlingen av resultatet av en övergripande utvärdering av EG:s utvecklingssamarbete gav rådet kommissionen i uppdrag att utarbeta ett åtgärdspaket för dessa problem. Kommissionen svarade genom ett specialprogram för reformering av det externa stödet. Det institutionella reformpaketet består av följande delar: Ökad inriktning mot resultat, vilket är en del av en övergripande reform under ledning av kommissionär (förändring av bl.a. ansvarsfördelning, administrativt regelverk, karriärmöjligheter, aktivitetsbaserad budgetering). För att detta skall vara möjligt måste budget- respektive personalförordningen revideras. Stärkande av programmering enligt riktlinjer för landstrategier nedan samt under översyn av en intern kvalitetssäkringsgrupp. Sammanslagning av delar av projektcykeln under ett nytt kontor, EuropeAid Co-operation Office (etablerat ). Organisatorisk förenkling genom integrering av de externa kontoren för tekniskt stöd till kommissionen. Överföring av beslutskompetens och resurser till delegationer i fält, s.k. dekoncentrering. Reform av kommittéväsendet (kommittologin) för fokus på strateginivå i stället för enskilda projekt och program. Uppföljning kommer att ske genom en årlig handlingsplan och en årsrapport till rådet, som skall ställas samman av kommissionen. Parallellt med den övergripande utvärderingen av EG:s utvecklings- samarbete genomfördes en separat utvärdering av EG:s humanitära bistånd som behandlades av utvecklingsrådet.