prop · GO03130 · 2001-01-01 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: har spelat en aktiv och pådrivande roll i det internationella samarbetet för att begränsa de gränsöverskridande luftföroreningarnas inverkan på miljön och människors hälsa. De protokoll som har ratificerat inom ramen för konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar har haft stor betydelse för att minska utsläppen av svavel- och kväveföreningar, flyktiga organiska ämnen samt långlivade organiska föroreningar och tungmetaller. Tillsammans med andra åtgärder kommer protokollet att leda till avsevärda förbättringar vad gäller problem med försurning, övergödning och exponering för marknära ozon i och övriga . Regeringen anser därför att bör ratificera protokollet. Regeringens bedömning är att eventuella författningsändringar till följd av protokollet kan vidtas med stöd av . Vidare gör regeringen den bedömningen att ytterligare åtgärder kan behöva vidtas för att uppfylla åtagande i protokollet. Se miljökvalitetsmålen luft (avsnitt 7), Bara naturlig försurning (avsnitt 8) och Ingen övergödning (avsnitt 12). Protokollets huvudsakliga innehåll Protokollet om att minska försurning, övergödning och marknära ozon består av 19 artiklar och 9 bilagor. Protokollet är uppbyggt på ett sätt som överensstämmer med den struktur som gällt för de övriga protokollen till konventionen. Definitioner anges i artikel 1. Målet med protokollet anges i artikel 2. I artikel 3 anges de grundläggande skyldigheter som parterna kommit överens om. Detta betyder att parterna skall minska sina utsläpp och vidmakthålla dessa i överensstämmelse med de nationella utsläppstak som anges i protokollets bilaga II. Vidare skall parterna inom angivna tidsramar (bilaga VII) tillämpa gränsvärden för nya och befintliga stationära utsläppskällor. Härvid kan en part tillämpa andra utsläppsbegränsande strategier för anläggningar om strategierna uppnår likvärdiga utsläppsnivåer som tillämpning av gränsvärden. För befintliga anläggningar kan hänsyn även tas till teknisk och ekonomisk genomförbarhet. Vidare skall parterna tillämpa gränsvärden för nya mobila källor och bränslen enligt bilaga VIII. I artiklarna 4-11 behandlas utbyte av information och teknik (artikel 4), information till allmänheten (artikel 5), strategier, riktlinjer, program och åtgärder och information (artikel 6), rapportering (artikel 7), forskning, utveckling och övervakning (artikel 8), efterlevnad (artikel 9), parternas granskning vid det verkställande organets möten (artikel 10), samt biläggande av tvister (artikel 11). Enligt artikel 12 skall bilagorna till protokollet utgöra en integrerad del av protokollet. I protokollets artikel 13 finns regler för hur ändringar och justeringar kan göras. Efterföljande artiklar behandlar procedurer för undertecknande, ratificering, ikraftträdande, anslutning och frånträdande m.m. För protokollet gäller att de träder i kraft efter det att minst 16 parter har ratificerat, godtagit, godkänt eller anslutit sig till det. För enskild part träder protokollet dock i kraft tidigast efter det att parten ratificerat, godtagit, godkänt eller anslutit sig till det. Internationella åtaganden På europeisk skala innebär protokollet, tillsammans med andra redan beslutade åtgärder, påtagliga utsläppsminskningar. De europeiska utsläppen av svaveldioxid och kväveoxider bedöms minska med respektive jämfört med utsläpp. För ammoniak och flyktiga organiska ämnen är motsvarande siffror respektive . I dessa beräkningar ingår inte utsläpp från internationell sjöfart. Som ett resultat av utsläppsminskningarna kommer också miljöskadorna att minska. Arealen av försurningskänsliga ekosystem i utsatta för nedfall som är större än den kritiska belastningen var drygt 93 miljoner ha. förväntas denna areal ha minskat med till ca 15 miljoner ha. Beträffande övergödning är förbättringen inte lika stor. Den överbelastade arealen förväntas minska med ungefär en tredjedel, från 165 miljoner ha till 108 miljoner ha. För marknära ozon används två kritiska belastningsgränser. Den ena avser att skydda människors hälsa och är av satt till per kubikmeter luft ((gm-3) som ett medelvärde . Den kritiska belastningen för att skydda känslig vegetation, t.ex. jordbruksgrödor, från ozonskador har en annan konstruktion. I princip innebär den att växterna inte skall utsättas för mer än ett visst antal timmars exponering som överstiger ett gränsvärde på 80 (gm-3. För att illustrera överskridandet av de kritiska belastningsgränserna för ozon har ett s.k. exponeringsindex tagits fram. Enligt detta skall exponeringen av personer i för skadligt höga ozonhalter minska med . beräknas exponeringen av känslig vegetation för halter som överskrider kritisk belastning minska . åtaganden Protokollet sätter nationella begränsningar vad gäller de totala utsläppen av svaveldioxid, kvävedioxider, ammoniak och flyktiga organiska ämnen. För gäller, när protokollet trätt i kraft, att utsläppen inte får överstiga för svaveldioxid, för kväveoxider, för flyktiga organiska ämnen och för ammoniak. Kraven skall vara uppnådda . Under miljökvalitetsmålen luft (avsnitt 7), Bara naturlig försurning (avsnitt 8) och Ingen övergödning (avsnitt 12) återfinns åtaganden enligt protokollet som delmål för kväveoxider och flyktiga organiska ämnen. För svaveldioxid och ammoniak innebär delmålen mer långtgående utsläppsminskningar. I målavsnitten redovisas hur målen skall kunna uppnås. 27 ändringar av Montrealprotokollet om ämnen som bryter ned ozonskiktet Regeringens förslag: skall tillträda justeringar och ändringar av Montrealprotokollet om ämnen som bryter ned ozonskiktet. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Protokollet har 175 parter från hela världen. Skälen för regeringens förslag: Parterna till Montrealprotokollet om ämnen som bryter ned ozonskiktet har i ett möte som ägde rum i beslutat om justeringar och ändringar i protokollet. Montrealprotokollet om ämnen som bryter ned ozonskiktet är ett protokoll under för skydd av ozonskiktet. Protokollet kan ses som ett åtgärdsprogram för avveckling av ozonnedbrytande ämnen för de anslutna parterna. ratificerade (prop. 1985/86:158, bet. 1985/86:JoU22, rskr. 1985/86:250) och Montrealprotokollet (prop. 1987/88:85, bet. 1987/88:JoU23, rskr. 1987/88:373). har ratificerat de ändringar av protokollet som gjordes i , och i (prop. 1990/91:90, bet. 1990/91:JoU30, rskr. 1990/91:343, prop. 1992/93:179, bet. 1992/93:JoU19, rskr. 1992/93:361 resp. prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183). Europeiska gemenskapen har, tillsammans med medlemsstaterna, biträtt såväl som Montrealprotokollet. Gemenskapens förpliktelser enligt konventionen och protokollet uppfylls genom och rådets förordning (EG) nr 2037/2000 av om ämnen som bryter ned ozonskiktet (EGT L 244, 29.09.2000, s. 1, Celex 32000R2037). Förordningen har ändrats genom och rådets förordning (EG) nr 2038/2000 av om ändring av förordning (EG) nr 2037/2000 om ämnen som bryter ned ozonskiktet (EGT L 244, 29.09.2000, s. 25, Celex 32000R2038) vad gäller dosaerosoler och läkemedelspumpar samt och rådets förordning (EG) nr 2039/2000 av om ändring av förordning (EG) nr 2037/2000 om ämnen som bryter ned ozonskiktet (EGT L 244, 29.09.2000, s. 26, Celex 32000R2039) vad gäller referensåret för tilldelning av kvoter av klorfluorkolväten (HCFC). I kompletteras EG-förordningen av den svenska förordningen (1995:636) om ämnen som bryter ned ozonskiktet. Mötet i Parterna till Montrealprotokollet har vid sitt elfte möte som ägde rum i beslutat om ytterligare justeringar och ändringar i protokollet (bilaga 6). Ändringarna innebär skärpta åtgärder för produktion av HCFC i såväl industri- som utvecklingsländer. För utvecklingsländerna innebär ändringen att produktionen av HCFC skall frysas nivå. På samma sätt innebär ändringen att produktionen av HCFC skall frysas nivå. En produktion om över basvärdet blir tillåten för att möta nödvändig användning i utvecklingsländerna. Därutöver innebär ändringen att handel med HCFC förbjuds med länder som inte ratificerat ändringen av protokollet , vilken introducerade en utfasning av HCFC. Syftet med det senare är att öka incitamentet för länderna att ratificera ändringen . Vidare innebär ändringen att produktion och konsumtion av det nya ozonnedbrytande ämnet bromklormetan fasas ut fullständigt i alla länder . De nu redovisade ändringarna kräver ratificering av parterna. Härutöver beslutades vid partsmötet om vissa justeringar innebärande ytterligare skärpningar i avvecklingsplanerna för ämnen som omfattas av protokollets bestämmelser. Sådana justeringar är direkt bindande för parterna och kräver ingen ratificering. Justeringarna medför en snabbare och gradvis utfasning av produktionen av klorfluorkarboner (CFC), haloner och metylbromid i industriländer för att möta nödvändig användning i utvecklingsländer i takt med att utvecklingsländernas konsumtion reduceras. Konsekvenser för Det är angeläget att ratificerar ändringarna i Montrealprotokollet som beslutades vid partsmötet i . har ingen produktion av kontrollerade ämnen. Ändringarna i Montrealprotokollet föranleder inte några lagstiftningsåtgärder. I den mån ändringarna inte kommer att regleras genom revidering av och rådets förordning 2037/2000, kan nödvändiga ändringar göras i förordningen (1995:636) om ämnen som bryter ned ozonskiktet.