prop · GO033 · 2001-01-01 00:00:00 — Forskarskolor kan erbjuda tillgång till stora forskningsmiljöer och vara en stimulerande faktor för att få fram bästa tänkbara forskning. Forskarskolornas primära mål är dock att befrämja forskarutbildningen. Genom att samla grupper av forskarstuderande i forskarskolor blir det möjligt att förbättra det pedagogiska arbetet, förbättra kursutbudet och förbättra handledningen. En forskarskola skall kunna erbjuda en stimulerande miljö där doktorander kan mötas och få tillgång till ett större forskar- och handledarkollegium. Doktoranderna bör vara delaktiga i forskarskolans uppbyggnad och verksamhet och tillsammans med handledarna skapa en dynamisk helhet. I forskarskolan bör doktorandens utbildning stå i centrum. Forskarskolor är en speciell organisatorisk samarbetsform för forskarutbildning. De bör ses som ett komplement till och en vidareutveckling av den övriga forskarutbildningen. Vid skapandet av forskarskolor bör deras förhållande till övrig verksamhet tydligt definieras så att de inte blir isolerade enheter vid lärosätena utan i möjligaste mån integreras i övrig verksamhet. De regler som gäller för forskarutbildningen enligt högskolelagen (1992:1434) och högskoleförordningen (1993:100) skall gälla för den verksamhet som lärosätena bedriver vid forskarskolorna. Samarbete inom forskarutbildningen Forskarskolor erbjuder en modell som kan leda fram till ökat samarbete såväl mellan olika ämnesområden som mellan olika lärosäten. Av de forskningsstrategier som universitet och högskolor har inkommit med framgår att det finns en allmän tendens till fler fakultetsgemensamma kurser och samverkan i olika typer av forskarskolor. Regeringen bedömer att än fler ämnesområden och lärosäten i skall kunna samverka för att åstadkomma bra och stimulerande miljöer för forskarutbildning. I denna samverkan skall även högskolor som saknar vetenskapsområde och därmed rätt att utfärda examina inom forskarutbildningen inbjudas och beredas plats att delta. Inom ramen för de nya resurser som har anvisat för forskning och forskarutbildning bör nya resurser för 16 forskarskolor disponeras. Regeringen föreslår i budgetpropositionen för (prop. 2000/2001:1, UO16) att det avsätts särskilda medel för detta ändamål. Anvisade medel bör vara en permanent förstärkning av berörda lärosätens anslag för forskning och forskarutbildning. Regeringen har i sin bedömning utgått från utredarens rapport och de från lärosätena inkomna intresseanmälningarna att deltaga i forskarskolor. Förslaget om en forskarskola i rymdteknik beskrivs i avsnitt 8.4. Med utgångspunkt i rapportens förslag anges ett brett område för varje forskarskola. Berörda lärosäten skall senare, efter samråd med sina partnerhögskolor (se nedan), närmare precisera inriktningen. Vid avgörandet av lokaliseringen av forskarskolorna har regeringen utgått från lärosätenas egna intresseanmälningar och utredningens bedömning av lärosätenas förmåga och kapacitet inom aktuella ämnesområden, men även tagit hänsyn till att en jämn fördelning av forskarskolorna lärosätena emellan i möjligaste mån uppnås. Samtliga lärosäten gavs tillfälle att efter delrapporten och hearingen inkomma med synpunkter och avge intresseanmälningar. Åtskilliga intresseanmälningar rörande möjlighet att driva och medverka i forskarskolor inkom. I merparten av dessa förslag hade ett antal lärosäten samlat sig kring en gemensam plan och beskrivning av en forskarskola. Dessa planer hade i de flesta fall tagit sin utgångspunkt i något av de tio i delrapporten förslagna områden. Dessa planer och beskrivningar vittnar om ett stort intresse för att organisera forskarutbildning i forskarskolor och i ökad utsträckning samarbeta med andra lärosäten. I intresseanmälningarna finns det också ett tydligt engagemang från universiteten till att samarbeta med högskolor. I intresseanmälningarna finns åtskilligt fler välunderbyggda och intressanta beskrivningar av möjliga forskarskolor än som kan rymmas inom denna av regeringen initierade satsning. Det bör emellertid finnas goda möjligheter att realisera flera av de i intresseanmälningarna presenterade forskarskolorna inom ramen för de medel som lärosätena disponerar. Regeringen ser det som angeläget att samarbetet mellan olika lärosäten och forskningsmiljöer stärks. Inom åtskilliga ämnen finns det ett väl utbyggt samarbete lärosäten emellan. Detta samarbete finns oftast mellan forskningsmiljöer och forskargrupper som återfinns vid universiteten och lärosäten med vetenskapsområden. Dessa har tillgång till större fasta forskningsresurser och inte sällan substantiella externa anslag. Regeringen ser dessa möten och samarbeten mellan etablerade och fungerande forskningsmiljöer som mycket värdefulla och anser att det är betydelsefullt för forskarutbildningens kvalitet och effektivitet att denna samverkan ökar. Regeringen ser det som angeläget att även högskolor utan vetenskapsområden i ökad utsträckning kan delta i samarbete och utbyte. Detta skulle bl.a. leda till att studenterna vid dessa högskolor i ökad utsträckning kan söka sig vidare till forskarutbildningen. För att markera vikten av denna samverkan avser regeringen, efter samråd med berörda värdhögskolor för de aktuella forskarskolorna, att ange en till tre högskolor utan vetenskapsområde som värdhögskolan skall ha ett speciellt och nära samarbete med. Dessa partnerhögskolor utan vetenskapsområde finns i flertalet fall redan företrädda i de intresseanmälningar som tidigare nämnts. Det finns inget som hindrar värdhögskolorna att samarbeta med fler högskolor utan vetenskapsområden utöver dessa. De nya universiteten och högskolorna med vetenskapsområde samarbetar av tradition med andra universitet och högskolor för att skapa tillräckligt stora forskningsmiljöer. De är också vana att verka i flervetenskapliga miljöer. Det är därför naturligt för åtskilliga av dem att ha olika former av forskarskolor som grund för sin forskarutbildning. De nya universiteten och högskolorna med vetenskapsområde tilldelades i budgetpropositionen för nya medel för forskning och forskarutbildning. I budgetpropositionen för föreslår regeringen att dessa lärosätens anslag ökar. Hur dessa medel skall användas avgörs av lärosätena själva. Regeringen gör bedömningen att forskarutbildningssamverkan med t.ex. forskarskolorna kan gynna den vidare utbyggnaden av forskarutbildningen. Därför anger regeringen även dessa lärosäten som deltagare och partnerhögskolor i forskarskolorna. och högskolor kan givetvis deltaga i fler forskarskolor än de som här anges. De lärosäten som blir värdhögskolor gjorde sina intresseanmälningar i samverkan med andra universitet och högskolor. Regeringen ser det som angeläget att de lärosäten som deltog i förberedelsen till dessa intresseanmälningar också bereds plats att aktivt delta i forskarskolan. Forskarskolorna kan även vara öppna för fler samarbetpartners än de angivna partnerhögskolorna och de lärosäten som formerat sig i intresseanmälningarna. Inom flera för forskarskolorna relevanta forskningsområden finns existerande nätverk för samverkan inom forskning och forskarutbildning. Dessa nätverk bör kunna knytas till forskarskolorna för att bredda och förstärka forskningsmiljön och tillföra handledningsresurser. Forskarskolorna lämpar sig väl som en plattform för nationell samverkan. Forskarskolor kan då bli en intressant miljö där personer från åtskilliga lärosäten kan mötas och dela erfarenheter och tillsammans rikta sina krafter mot ett gemensamt mål. En forskarskola i rymdteknik har ett annat ursprung än de övriga forskarskolorna. Ett förslag fördes fram i betänkandet Campus (SOU 2000:73). Utredningens förslag presenteras närmare under avsnitt 8.4 Samarbete i högskolan inom vissa områden. Denna forskarskola får en något annorlunda utformning än övriga forskarskolor. Forskarskolan i rymdteknik baseras på den samlade kompetensen inom (), och och förläggs till rymd- och miljöcampus (se avsnitt 8.4.2) Forskarskolan i rymdteknik bör även samarbeta med andra lärosäten. Regeringen har erfarit att det bakom förslagen till att bedriva de två forskarskolorna i genomik och bioinformatik redan finns ett etablerat samarbete mellan ett antal lärosäten. Detta samarbete är stadfäst inom ramen för SWEGEN och Konsortium NORD. Samtliga lärosäten som ingår i dessa samarbeten utpekas som partnerhögskolor. Detta utesluter inte att fler lärosäten framgent kan ingå i dessa forskarskolor. 16 forskarskolor Regeringen avser att besluta om följande forskarskolor och värdhögskolor. Regeringen anger också vissa av partnerhögskolorna. Såsom tidigare angivits kommer fler lärosäten än dessa att deltaga. Regeringen förutsätter att samtliga lärosäten kommer att vara engagerade i någon forskarskola och få erfarenhet av denna typ av verksamhet. Forskarskola i mångvetenskaplig naturvetenskap Värdhögskola: : , , och 2. Forskarskola i genomik och bioinformatik Värdhögskola: : , , Kungl. Tekniska högskolan, , , , och 3. Forskarskola i genomik och bioinformatik Värdhögskola: : , , och 4. Forskarskola i materialvetenskap Värdhögskola: Partnerhögskolor: , , och /5. Forskarskola i matematik och beräkningsvetenskap Värdhögskola: : , och 6. Forskarskola i telekommunikation Värdhögskola: Kungl. Tekniska högskolan Partnerhögskolor: /, och 7. Forskarskola i grundläggande datavetenskap Värdhögskola: : , och 8. Forskarskola i språkvetenskap Värdhögskola: : , och 9. Forskarskola i språkvetenskap Värdhögskola: : , och 10. Forskarskola i ekonomi Värdhögskola: : , /, Stiftelsen , och Högskolan på 11. Forskarskola i teknisk och naturvetenskaplig didaktik Värdhögskola: : , i , och 12. Forskarskola i pedagogiskt arbete Värdhögskola: : , , , och i 13. Forskarskola i vård och omsorg Värdhögskola: Partnerhögskolor: , , och 14. Forskarskola i historia Värdhögskola: : , och 15. Forskarskola i genusvetenskap Värdhögskola: : , och 16. Forskarskola i rymdteknik Värdhögskola: Partnerhögskola: och examensmål Att vara värdhögskola innebär att ta det samordnande och grundläggande ansvaret för forskarskolan. fattar erforderliga beslut. Värdhögskolan tilldelas de särskilda medel som anslås . Med dessa medel bör också såväl handledare som doktorander från andra deltagande lärosäten, med eller utan vetenskapsområde, finansieras. För de involverade partnerhögskolorna utan vetenskapsområde innebär samarbetet med värdhögskolan bl.a. garantier för finansiering och stöd till doktorander. Detta kan också gälla övriga doktorander i forskarskolan som har sin huvudsakliga hemvist vid partnerhögskolorna. Antagningen och examineringen av dessa doktorander sker vid värdhögskolan eller annat lärosäte med examinationsrätt inom forskarutbildningen där doktoranden är antagen. Såväl värdhögskolan som partnerhögskolorna bör i den utsträckning det är möjligt bidra med handledarresurser. Värdhögskolan bör också tillsammans med partnerhögskolorna i möjligaste mån etablera internationella kontakter inom forskarskolans område. Samtliga forskarskolor bör tilldelas vardera . Dessa medel skall användas för att planera och organisera forskarskolan och anställa de första doktoranderna. bör samtliga forskarskolor tilldelas ytterligare vardera . bör forskarskolorna erhålla sammanlagt ytterligare 54 miljoner. Som en planeringsförutsättning bör de forskarskolor som bedriver den huvudsakliga verksamheten inom det naturvetenskapliga, tekniska eller medicinska vetenskapsområdet, med undantag av forskarskolan i rymdteknik, tilldelas ytterligare var medan de forskarskolor som bedriver den huvudsakliga verksamheten inom det humanistisk- samhällsvetenskapliga vetenskapsområdet bör tilldelas var. Dessa medel är permanenta förstärkningar. Samtliga forskarskolor, utom forskarskolan i rymdteknik, bör få ett examensmål på 25 doktorer. Forskarskolan i rymdteknik bör få ett examensmål på 17 doktorer. Sannolikt kommer till dessa forskarskolor åtskilliga doktorander att knytas som får sin försörjning från andra källor än de särskilda medel anslagna till forskarskolan. Omfattningen av denna typ av deltagande kommer troligen att variera mellan olika ämnesområden och forskarskolor. Regeringen delar emellertid utredarens uppfattning att verksamhetens omfattning av denna anledning bör kunna bli dubbelt så stor i förhållande till vad de nya resurserna medger. Uppdragsformulering och uppföljning För att skapa en tydlighet för doktoranderna och för deltagarna i forskarskolan, samt som bas för kommande uppföljningar och utvärderingar bör varje forskarskola inlämna en programformulering till . bör tilldelas ett uppdrag att sammanställa dessa programformuleringar i en publikation. Enligt regeringens mening är ett godkännande av dessa programformuleringar obehövligt då nödvändiga beslut fattas av berörda fakultetsnämnder. bör ges i uppdrag att göra en första uppföljning. bör vidare ges i uppdrag att genomföra en uppföljning och utvärdering. I programformuleringen bör det ingå en närmare definition av forskarskolans område och ämne, deltagande lärosäten, antagning och finansiering av doktorander, organisation och ledning, relationen till befintlig forskarutbildning, handledning, doktorandkurser, jämställdhetspolicy och internationalisering. Forskarskolorna bör aktivt sträva efter att en jämn könsfördelning uppnås, genom att t.ex. använda sig av möjligheten att tillämpa positiv särbehandling. Förändringar av en forskarskola avgörs av värdhögskolan efter samråd med partnerhögskolorna. 8.3.2 Forskarutbildningens roll Regeringens bedömning: Examinationen inom forskarutbildningen kommer att öka till följd av insatserna i denna proposition. Forskarutbildningen bör utformas så att den förbereder för både en akademisk karriär och en arbetsmarknad utanför högskolan. Skälen för regeringens bedömning Forskarutbildningen är en strategiskt viktig utbildning i kunskapssamhället. En väl fungerande forskarutbildning är en av de viktigaste förutsättningarna för att skall befästa och utveckla sin ställning som framgångsrik kunskapsnation. Genom forskarutbildningen skall återväxt och tillväxt av våra utbildnings- och forskningsinstitutioner garanteras och det övriga samhällets behov av forskarutbildade tillgodoses. har den allmänna utbildningsnivån höjts och kraven på kvalificerad utbildning ökar generellt från arbetsmarknadens sida. Samhället har ett stort och växande behov av personer med forskarkompetens. Forskarutbildning kan förväntas efterfrågas inom andra yrkeskategorier och samhällssektorer . Detta ställer nya krav på forskarutbildningens innehåll. I universitets- och högskoleförbunds undersökning En genomlysning av svensk forskarutbildning (SUHF, 1999) framgår det att färre än hälften av de tillfrågade disputerade ansåg att deras forskarutbildning hade förberett dem tillräckligt väl för en karriär utanför högskolan. Det var inte minst bättre träning i samarbete, projektledning och IT som efterlystes. Regeringen anser att forskarutbildningen i ökad utsträckning bör utformas så att den även förbereder för ett arbete och en karriär utanför högskolan. Rekrytering och examination Antalet registrerade doktorander är cirka 24 000. Av dessa är drygt tre fjärdedelar aktiva, dvs. har en aktivitetsgrad på . av de aktiva doktoranderna är kvinnor. Andelen kvinnor har successivt ökat . Trots att fler kvinnor än män tar ut en grundexamen är det fortfarande så att fler män procentuellt sett går vidare till forskarutbildningen. Inom teknik är dock förhållandet det motsatta, där tar fler män ut grundexamen, men andelen kvinnor som går vidare till forskarstudier är större än andelen män. Antalet antagna till forskarutbildningen har stadigt ökat . har dock en minskning skett. antogs drygt 3 700 nya studenter till forskarutbildningen. sjönk detta antal med nästan 500 personer. antogs 3 400 doktorander. Minskningen hänger samman med de nya antagningsregler till forskarutbildningen som började gälla . Det är inom de humanistiska och teologiska ämnena som den kraftigaste minskningen skett. har det tekniska området ökat sin andel nyantagna . Inom det humanistisk-samhällsvetenskapliga vetenskapsområdet är tillströmningen till grundutbildningen överlag god och det är förhållandevis lätt att rekrytera kvalificerade studenter till forskarutbildningen. Inom det naturvetenskapliga och det tekniska vetenskapsområdena är situationen något av det omvända. Inom åtskilliga ämnen finns svårigheter att rekrytera forskarstuderande. Detta beror dels på att det finns för få studenter som efter gymnasiet söker sig till de naturvetenskapliga och tekniska utbildningarna, dels på att när läget på arbetsmarknaden är gott tenderar studenterna i högre utsträckning att lämna högskolan efter grundexamen. reform av forskarutbildningen innebär att statsmakterna skall ange kvantitativa mål för examinationen inom forskarutbildningen. Mål för antalet examina i forskarutbildningen har satts för perioderna 1997 1999 och 2000 2002 och planeringsförutsättningar har givits för perioden 2005. Målen avser minsta antal examina inom de fyra vetenskapsområdena och ges, med vissa undantag, varje lärosäte med rätt att utfärda licentiat- och doktorsexamen som ett särskilt uppdrag. Regeringen har avvaktat utfallet för den första treårsperioden innan mål fastställs för kommande perioder. Som mål för har därför gällt de preliminära mål som fastställts för perioden 2002. I budgetpropositionen för (prop. 2000/2001:1, utg.omr. 16) redovisas regeringens förslag till examensmål för forskarutbildningen för perioden 2004. I budgetpropositionen behandlas också frågan om examensmål för de nya universiteten (, och ) och för högskolorna med vetenskapsområde (/, och ). har i sina forskningsstrategier pekat på svårigheten att uppnå examensmålen för kommande perioder. har det totala utfallet av antalet examinerade i forskarutbildningen 1999 varit god. Det humanistiska och samhällsvetenskapliga vetenskapsområdet och det medicinska vetenskapsområdet har i riksgenomsnittet kommit en bra bit över sina examensmål. Det har dock generellt sett varit svårt för det naturvetenskapliga och det tekniska vetenskapsområdet att nå upp till sina examensmål. Vissa lärosäten har riktat kritik mot att anslaget för forskning och forskarutbildning inte är kopplat till de fastställda examensmålen. För att nå målen bör enligt regeringen såväl statsanslag som externa medel användas. Nettostudietiden - den faktiska studietiden beräknad på uppgiven aktivitetsgrad - för att bli färdig med doktorsexamen är . Denna siffra har i stort sett varit oförändrad. Överlag är studietiden längre inom det humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnesområdet. Lärosätena har ett ansvar att tillse att forskarutbildningen kan genomföras inom tidsramen . Regeringen gör bedömningen att forskarutbildningen blir effektivare genom satsningar på forskarskolor och ökat fokus på handledningens roll och funktion. Antalet forskarexamina var för strax över 3 000. Av dessa var drygt 2000 doktorsexamina och resten licentiatexamina. Det medicinska vetenskapsområdet som har den största examinationen av doktorer. har antalet avlagda forskarexamina mer än fördubblats. En av forskarutbildningens uppgifter är att utbilda lärare och forskare vid universitet och högskolor. Av de som disputerar är det som anställs inom högskolesektorn. Detta gör universitet och högskolor till den största arbetsgivaren för forskarutbildade. Av lärarna (professorer, lektorer, adjunkter och forskarassistenter) vid lärosäten med rätt att utfärda examen inom forskarutbildningen har doktorsexamen. För övriga högskolor är motsvarande siffra . Det finns således ett behov av att öka andelen lärare med doktorsexamen, inte minst inom högskolor utan eget vetenskapsområde. Till detta kommer att lärosätena står inför en stor pensionsavgång då åtskilliga av dagens lärare drar sig tillbaka. Regeringens samlade bedömning är att behovet av forskarutbildade personer och kvalificerade forskare är stort och kommer att öka. Inom det svenska näringslivet ökar efterfrågan på forskarutbildade. Åtskilliga av de svenska storföretagens framgångar och möjlighet till vidare expansion är direkt kopplat till tillgången på kvalificerat utbildad personal. De nya företagen som växer upp och som skall bidra till framtida välfärd är ofta kunskapsintensiva och kräver inte sällan stora forskningsinsatser. har en i jämförelse med andra förhållandevis låg andel disputerade inom näringslivet. Den offentliga sektorn efterfrågar i allt större utsträckning personer med forskarkompetens. Inte minst inom högskolor och universitet finns det ett stort behov av disputerade lärare och forskare. Högskolorna behöver dels öka andelen disputerade lärare, dels svara upp mot såväl den fortsatta utbyggnaden av grundutbildningen som forskningen och dels kompensera för en stor närstående pensionsavgång. Enligt regeringens bedömning kommer examinationen inom forskarutbildningen att öka till följd av insatserna i denna proposition 8.3.3 Forskarutbildningens kvalitet Regeringens bedömning: Det bör införas en bestämmelse i högskoleförordningen som innebär att varje universitet och varje högskola som har vetenskapsområde skall anordna utbildning av handledare inom forskarutbildningen. Av de nya resurser som anvisat för forskning och forskarutbildning bör tilldelas medel som Rådet för högskoleutbildning skall disponera för att utveckla handledarutbildning, handledarprojekt och pedagogiskt utvecklingsarbete inom forskarutbildningen. Skälen för regeringens bedömning Handledarutbildning En väl fungerande handledning är ett av de viktigaste momenten i en lyckad forskarutbildning. Inte minst är handledningsinsatsen av stor betydelse för att en forskarutbildning skall kunna genomföras . I grundutbildningen har studenten ett antal olika lärare och handledare. Inom forskarutbildningen har studenten på sätt och vis bara en. Att denna relation och handledning fungerar så optimalt som möjligt är därför av största vikt. De forskarstuderande vid säger i en enkätundersökning att samarbetet med handledaren är den absolut viktigaste faktorn för en framgångsrik utbildning (Doktorandbarometern, Rapport nr 99:207, ). I olika rapporter har det framkommit att mer än en tredjedel av doktoranderna uppger att brister i handledningen gör att de inte kan avsluta sin utbildning (En genomlysning av svensk forskarutbildning, SUHF, 1999 och , lilla SULF nr 9, 1998). Handledaren har som sin uppgift att leda doktoranden genom forskarutbildningen, från val av ämne fram till examen. Handledarens främsta uppgift är att hjälpa och stödja doktoranden till att utvecklas till en självständig forskare. Att handleda är, likt annat pedagogiskt arbete, något som kräver kunskap och träning. Regeringen anser att det bör införas en bestämmelse i högskoleförordningen (1993:100) som innebär att varje universitet och varje högskola som anordnar forskarutbildning skall anordna utbildning av handledare inom forskarutbildningen. Utbildningen skall försäkra att handledaren blir väl bevandrad i vilka förordningar och regler som gäller för forskarutbildningen. Utbildningen bör centreras kring handledningens och handledarens funktion och roll. Utbildningen bör innehålla moment som berör kommunikationskunskap, konflikthantering och forskningsetiska frågor. Även jämställdhets- och genuskunskap bör ingå i utbildningen. Pedagogiskt utvecklingsarbete inom forskarutbildningen I uppgifterna för Rådet för högskoleutbildning vid ingår att främja utvecklingen även av forskarutbildningen. När rådet utlyste projektmedel för pedagogisk utveckling inom forskarutbildningen inkom åtskilliga projektidéer varav flera syftade till att förbättra handledningen inom forskarutbildningen. Regeringen ser det som viktigt att den pedagogiska medvetenheten inom forskarutbildningen höjs och att olika former och modeller för att förbättra forskarutbildningen prövas och utvärderas. För detta ändamål föreslår regeringen i budgetpropositionen för att tillförs totalt , inom ramen för de nya resurser som anvisat, som Rådet för högskoleutbildning skall disponera.