prop · GO0380 · 2001-01-01 00:00:00 — Av 4 § framgår att har rätt att inspektera verksamhet som står under dess tillsyn samt ta del av handlingar m.m. Av 7 kap. 3 § framgår vidare att dokumentationsskyldigheten i enskild verksamhet är knuten till om den står under tillsyn. Frågan är då vilken enskild verksamhet som står under tillsyn. Detta framgår inte klart av förslaget. Enligt Lagrådets mening är det - mot bakgrund av de rättsverkningar för enskilda som är förbundna med att deras verksamhet står under tillsyn enligt de aktuella bestämmelserna - nödvändigt att i lagen precisera vilka verksamheter som omfattas. Lagrådet anser alltså att förslaget måste kompletteras med en motsvarighet till den nuvarande 69 b § socialtjänstlagen. Det kan därvid vara lämpligt att sammanföra bestämmelserna om tillsyn över verksamhet respektive om tillsyn över enskild verksamhet. Följdändringar bör göras i 6 § första stycket punkterna 2-4. I 6 § tredje stycket finns en bestämmelse om att , om dess föreläggande inte följs och missförhållandena är allvarliga, får förbjuda fortsatt verksamhet. Motsvarande bestämmelse i den nu gällande socialtjänstlagen (70 § andra stycket) omfattar endast enskild verksamhet. Enligt förslaget skall föreläggande- och förbudsmöjlighet omfatta även verksamhet. Sanktionen är dock fortfarande endast böter (se 15 kap. 7 §). Man kan fråga sig hur detta skall tillämpas när det gäller en kommun som huvudman för verksamheten. Enligt Lagrådets mening bör, om sanktionsmöjligheter anses behövas även gentemot kommuner, en annan lösning väljas på denna punkt. 14 kap. Kapitlet innehåller bestämmelser om tystnadsplikt. Dessa gäller dock enbart enskild verksamhet. Ingenting sägs om vad som gäller i den offentliga verksamheten. Lagrådet föreslår att det av tydlighetsskäl läggs till en ny paragraf vari anges att för det allmännas verksamhet gäller bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Jfr t.ex. 2 kap. 8-10 §§ lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Underrubriken före 1 §, Överflyttning av ärende, gäller egentligen endast 1 § medan 2 § utpekar vilken kommun som i vissa fall har ansvaret. En annan underrubrik bör väljas. 3 § behandlar inte frågor om vilken kommun som har ansvaret utan avser att ge en befogenhet för en tidigare placeringskommun att ge skälig ersättning till tidigare familjehemsföräldrar som fått vårdnaden om barnet överflyttad till sig. Bestämmelsen bör enligt Lagrådets mening placeras i ett tidigare kapitel, t.ex. i anslutning till de särskilda reglerna i 6 kap. om mottagande av barn i annat hem än det egna. I 4 § finns regler om överklagande, vari bl.a. anges att beslut om bistånd enligt 4 kap. 1 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Vidare har den förändringen vidtagits jämfört med den nuvarande överklagandebestämmelsen (73 §) att det stycke som f.n. anger att beslut om bistånd till annan inte får överklagas enligt första stycket har utgått. Detta motiveras i författningskommentaren med en hänvisning till 22 § förvaltningslagen. Enligt nämnda lagrum får ett beslut överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. Det kan diskuteras om detta till fullo tillgodoser syftet med det nuvarande stycket. Ett beslut angår självfallet den det riktar sig till, men det kan också angå andra som mer eller mindre direkt berörs. Enligt Lagrådets mening bör en ytterligare analys göras av rättsläget. I 7 § finns bestämmelser om böter. Det gäller bl.a. för mottagande av underårig för stadigvarande vård och fostran utan att först ha inhämtat socialnämndens medgivande. Frågan kan ställas om bestämmelsen verkligen avser att straffsanktionera samtliga fall då någon bosätter sig i ett annat hem, eventuellt med föräldrarnas medgivande. Detta bekräftar behovet av att se över innebörden av uttrycket "underårig", vilket Lagrådet berört i det föregående. Lagrådet hänvisar vidare till vad som anförts under 12 kap. 5 §. I 10 § finns ett bemyndigande till regeringen att för insatser inom omsorger om äldre människor eller människor med funktionshinder meddela sådana föreskrifter som behövs till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa. Bestämmelsen bör enligt Lagrådets mening hellre placeras i anslutning till bestämmelserna om sådana omsorger i 5 kap. Övergångsbestämmelser I remissförslaget har inte upptagits några övergångsbestämmelser. Vid lagrådsföredragningen har upplysts att sådana inte ansetts behövliga. Enligt Lagrådets mening kan detta starkt ifrågasättas. Det gäller främst olika beslut som meddelats enligt den nuvarande lagen och som gäller vid den nya lagens ikraftträdande eller sådana som överklagats och ännu inte avgjorts av domstolarna. Ett exempel kan vara överklagade beslut om bistånd enligt de nuvarande reglerna. Enligt vilka regler skall det överklagade beslutet prövas efter den nya lagens ikraftträdande? Ett annat exempel kan vara ett gällande förbud att fortsätta viss enskild verksamhet, vilket är straffsanktionerat. I avsaknad av övergångsbestämmelser torde i sådant fall grund saknas för en straffrättslig sanktion efter den nya lagens ikraftträdande. Lagrådet anser med hänvisning till det anförda att lagförslaget måste kompletteras med en analys av samtliga fall där behov av övergångsbestämmelser kan finnas. Förslaget till lag om behandling av personuppgifter inom Lagrådet instämmer i det angelägna i att behandlingen av personuppgifter inom görs till föremål för en särskild författningsreglering. Som framhålls i remissen (avsnitt 9.2) rör det sig om en så integritetskänslig verksamhet med ett stort antal registrerade personer att registreringen bör lagregleras. Avsikten är att den nya lagen skall innehålla de bestämmelser om behandling av personuppgifter som avviker från de allmänna bestämmelserna i personuppgiftslagen. Lagrådet har förståelse för att en ny lag inte kan innehålla en detaljerad reglering av personuppgiftsbehandlingen inom . Frågan är emellertid om inte lagen har fått alltför mycket karaktär av ramlag. De bestämmelser i lagförslaget som är av egentlig materiell karaktär, dvs. reglerar själva behandlingen av personuppgifter, är 6 och 7 §§. Dessa två paragrafer framstår närmast som en reglering som gör undantag från de restriktioner som gäller sådan behandling av personuppgifter som faller under personuppgiftslagen. I övrigt hänvisas till annan lagstiftning (4, 5, 8 och 9 §§) eller bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter (11 §). Slutligen finns det i 1-3 §§ bestämmelser om lagens tillämpningsområde samt i 10 § regler om överklagande. Mot denna bakgrund kan frågan ställas om inte bör underställas förslag till fler materiella bestämmelser på detta integritetskänsliga verksamhetsområde. Lagrådet anser därför att det i det fortsatta lagstiftningsarbetet bör övervägas om inte fler regler om behandlingen av personuppgifter bör tas in i lagen. Beträffande de särskilda bestämmelserna vill Lagrådet anföra följande. 1-3 §§ I 3 § anges vad som avses med begreppet socialtjänst i bl.a. 1 §. Paragrafen är därmed snarare ett komplement till den inledande paragrafen om lagens tillämpningsområde än en "definitionsparagraf" där man skulle förvänta sig fler definitioner, t.ex. av vad som avses med personuppgifter och andra termer som är hämtade främst från personuppgiftslagen. Lagrådet anser att lagen blir klarare utformad om rubriken före 3 § slopas och paragrafen sålunda kommer under rubriken . Paragrafen anger vad som avses med uttrycket socialtjänst efter mönster av bestämningen av denna term i 7 kap. 4 § sekretesslagen. Den bestämningen innefattar också omprövning i förvaltningsdomstolarna av beslut i verksamheten. Den beskrivning av verksamheter som finns i förevarande paragraf torde också inbegripa sådan omprövning och dessutom visst beslutsfattande av domstol som första instans, t.ex. beträffande vård utan samtycke enligt LVU eller LVM. Vid lagrådsföredragningen har emellertid upplysts att domstolars behandling av personuppgifter inte är avsedd att regleras i lagen. Detta bör i så fall uttryckligen framgå av denna, förslagsvis i 2 § som upptar ett annat undantag från lagens tillämpningsområde. Eftersom den paragrafen då skulle ange ett undantag närmast från 3 § i det remitterade förslaget, bör 2 och 3 §§ byta plats, och den sålunda nya 3 § kunna ges följande lydelse. "Lagen tillämpas inte vid behandling av personuppgifter hos domstolar. Den tillämpas inte heller vid behandling av personuppgifter för forsknings- eller statistikändamål." Lagrådet vill anmärka att en sådan undantagsbestämmelse innebär att automatiserad behandling av personuppgifter i mål hos domstolar faller under personuppgiftslagen, om inte annat följer av lag eller förordning. 4 § Paragrafens avfattning ger intrycket att endast avvikande bestämmelser i den nya lagen och föreskrifter meddelade med stöd av denna innebär undantag från personuppgiftslagens tillämpningsområde såvitt gäller . Enligt 2 § personuppgiftslagen gäller dock också andra bestämmelser som avviker från den lagen i stället för denna. Detta förhållande skulle enligt Lagrådets mening kunna komma till tydligare uttryck om 4 § avfattades t.ex. som följer. "Personuppgiftslagen (1998:204) gäller vid behandling av personuppgifter inom , om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag eller annars av 2 § personuppgiftslagen." 5 § Lagrådet hänvisar till vad som sagts beträffande 11 kap. 15 § socialtjänstlagen. 6 § En avsikt med första stycket i paragrafen torde vara (se avsnitt 9.4 i remissen) att den skall ange ett ändamål för behandlingen av personuppgifter inom (jfr 9 § första stycket personuppgiftslagen). Paragrafen framstår emellertid som en motsvarighet till 10 § personuppgiftslagen och inte som en ändamålsbestämning. Lagen torde därför sakna en föreskrift om ändamålet med personuppgiftsbehandlingen, vilket får anses som en brist. 7 § Paragrafens första stycke innehåller bestämmelser om vissa typer av uppgifter, vilkas behandling är särskilt reglerad i 13-22 §§ personuppgiftslagen. I punkten 2 tillåts behandling av sådana känsliga uppgifter som avses i 13 § personuppgiftslagen. Ett undantag görs dock för uppgifter om politiska åsikter. Detta undantag från undantaget från 13 § personuppgíftslagen torde innebära att uppgifter om politiska åsikter aldrig får behandlas inom , alltså inte ens i de fall där detta skulle vara tillåtet om saken reglerades enbart i personuppgiftslagen (se dennas 14-18 §§). Man kan då undra om ett sådant totalförbud inte är alltför långtgående. Det kan förekomma fall där behandling av personuppgifter som avslöjar politiska åsikter framstår som klart motiverad även inom . Ett exempel är ungdomar som bl.a. på grund av sina politiska åsikter ägnar sig åt kriminalitet eller annat beteende som föranleder att socialnämnden skall ta sig an dem. Ett annat exempel kan vara att det bland invandrare från ett land finns grupper som är starkt politiskt fientliga mot varandra. kan då behöva veta vilken gruppering en viss individ tillhör för att undvika att denna person placeras tillsammans med sina politiska motståndare och därmed riskerar att råka illa ut. Lagrådet förordar att den nu diskuterade frågan övervägs ytterligare i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Enligt tredje stycket i 7 § får personuppgifter enligt första och andra styckena behandlas endast om uppgifterna lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för handläggningen av det. Som stycket är avfattat inbegriper det inte faktisk verksamhet, trots att en stor del av utgörs av sådan (jfr 3 § i remissförslaget). Det synes vidare oegentligt att tala om personuppgifter enligt andra stycket, eftersom detta anger att personuppgifter får behandlas även för uppgiftslämnande som föreskrivs i lag eller förordning och alltså inte tar sikte på någon eller några angivna typer av personuppgifter. Det förefaller vidare oklart vad hänvisningen till andra stycket innebär över huvud taget, eftersom det handlar om utlämnande av personuppgifter generellt och även till någon utanför . En möjlighet kan vara att det tredje stycket bara bör reglera behandlingen av personuppgifter enligt första stycket. Lagrådet förordar att styckets avfattning övervägs ytterligare. 10 § Beträffande överklagande inom av beslut om information som skall lämnas efter ansökan torde avsikten vara att det skall vara fråga om avslag på en ansökan om information enligt 26 § personuppgiftslagen. Detta skulle framgå bättre om första stycket gavs följande lydelse. "Beslut inom om rättelse eller om avslag på ansökan om information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas." Lagrådet vill anmärka att "andra beslut enligt denna lag" inte torde vara avsett att omfatta beslut om skadestånd som grundas på 9 §. 11 § Paragrafen innehåller bestämmelser om delegation av normgivningskompetens. Det är utformat på det sätt som är vanligt när det är fråga om att erinra om regeringens normgivningsbefogenhet enligt 8 kap. 13 § regeringsformen. Emellertid lär det också vara fråga om att ge ett bemyndigande som inte bara avser regler för myndigheter under regeringen utan också - och framför allt - s.k. betungande föreskrifter för kommuner och enskilda. Det är då ett bemyndigande enligt 8 kap. 7 § första stycket 8 regeringsformen. Med hänsyn härtill föreslår Lagrådet att "meddelar" ersätts av "får meddela" i paragrafens båda stycken. Med utgångspunkten att 11 § är avsedd att utgöra bemyndiganden enligt 8 kap. 7 § första stycket regeringsformen vill Lagrådet påpeka att det är viktigt att paragrafen täcker de behov av delegation som anses kunna föreligga. Det förefaller tveksamt om paragrafen skulle tillåta regeringen att meddela föreskrifter om när personuppgifter får föras över till tredje land (jfr avsnitt 9.5 i remissen). Lagrådet förordar att paragrafens utformning ses över i belysning av det nu anförda. Övergångsbestämmelserna Lagen skall träda i kraft , dvs. innan den föreslagna socialtjänstlagens ikraftträdande /2002. Lagen har i 5 och 8 §§ hänvisningar till den nya socialtjänstlagen, men det saknas någon övergångsbestämmelse som "översätter" dessa hänvisningar till att under den sista delen av gälla motsvarande bestämmelser socialtjänstlag. Lagrådet föreslår därför att det i ytterligare en övergångsbestämmelse anges t.ex. följande. "Hänvisningar i denna lag till socialtjänstlagen (2001:000) skall till utgången av i stället avse motsvarande bestämmelser i socialtjänstlagen (1980:620)." I analogi med det som Lagrådet anfört angående lydelsen av 10 § förordas att punkt 3 i de föreslagna övergångsbestämmelserna i slutet skall lyda: "... en ansökan om information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204)." Förslaget till lag om ändring i lagen om vård av missbrukare i vissa fall Vid lagrådsgranskningen har uppmärksammats att t.ex. 47 § LVM innehåller en hänvisning till socialtjänstlag som inte föreslås ersatt av någon hänvisning till den nya socialtjänstlagen. Jfr också bl.a. 24 § LVU. Lagrådet förutsätter att även sådana bestämmelser ändras i det aktuella lagstiftningsärendet och förenas med en övergångsbestämmelse av det slag som Lagrådet förordat beträffande den nya lagen om behandling av personuppgifter inom . 12 § I paragrafens tredje stycke i nuvarande lydelse föreskrivs att beslut om tvångsvård upphör att gälla om missbrukaren, sedan vården har påbörjats, i följd antingen har vistats olovligen utanför ett hem som avses i 22 § eller varit intagen i häkte eller kriminalvårdsanstalt. Styckets lydelse har i tillämpningen vållat problem. I syfte att klarlägga att det är den sammanlagda tiden för bortovaron som avgör när ett beslut om tvångsvård upphör att gälla föreslås i lagrådsremissen viss ändring i lagtexten. Enligt Lagrådets mening kvarstår emellertid med remissförslaget ovisshet om när ett LVM-beslut upphör att gälla. Lagrådet föreslår att tredje stycket i stället ges följande lydelse: "Beslutet upphör också att gälla om, sedan vården har påbörjats, den tid som enligt 21 § inte skall räknas som vårdtid, uppgår till sammanlagt i följd." 27 a § I socialtjänstförordningen finns bestämmelser som medger att vissa tvångsåtgärder får vidtas mot en intagen. Dessa bestämmelser, som rätteligen borde ha fått sin plats i LVM och LVU redan från lagarnas tillkomst, föreslås nu bli överförda till LVM och LVU. Till förevarande paragraf överförs från 28 § socialtjänstförordningen bestämmelser om rätt till telefonsamtal och om inskränkningar i denna rätt. Enligt Lagrådets mening bör i likhet med vad som gäller enligt 16 § lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård till förevarande paragraf fogas också en bestämmelse om rätt till besök. Paragrafens första stycke kan lämpligen utformas med nämnda 16 § som förebild. I lagrådsremissen föreslås att i stycket även förs in en bestämmelse om att beslut fattas av den som förestår vården i hemmet. Lagrådet anser att bestämmelsen bör ges en mer preciserad utformning. Mot bakgrund av det anförda föreslår Lagrådet att första stycket ges följande lydelse: "Den som vårdas enligt denna lag i ett LVM-hem har rätt att ringa och ta emot telefonsamtal samt ta emot besök i den utsträckning som lämpligen kan ske. Den intagne får dock förvägras telefonsamtal och besök, om det kan äventyra vården eller ordningen vid hemmet. Beslut om inskränkning i rätten att föra telefonsamtal och ta emot besök fattas av den som förestår vården vid hemmet." Paragrafen bör vidare placeras som 33 a §. 34 a § I paragrafen har tagits in bestämmelser i fråga om intagen som vårdas vid enhet som är låsbar eller på annat sätt inrättad för särskilt noggrann tillsyn. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 26 § socialtjänstförordningen. Enligt Lagrådets uppfattning bör första meningen i första stycket till förevarande paragraf utformas med förordningens 26 § som förebild och brytas ut till ett nytt första stycke. Återstoden av det första stycket i remissförslaget får bilda ett nytt andra stycke. I det föreslagna andra stycket har tagits in en bestämmelse om att beslut fattas av den som förestår vården vid hemmet. Bestämmelsen saknar betydelse i lagen och stycket bör därför utgå. Lagrådet föreslår med hänsyn till det anförda att paragrafen ges följande lydelse: "Den intagne får beredas vård vid en enhet inom hemmet som är låsbar eller på annat sätt inrättad för särskilt noggrann tillsyn, om det är nödvändigt med hänsyn till den intagnes, övriga intagnas eller personalens säkerhet, eller om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne avviker eller för att i övrigt genomföra vården. Den intagne får vårdas inom en sådan enhet i följd. Om särskilda behandlingsskäl föranleder det, får dock vården vid enheten pågå , förutsatt att något av de fall som anges i första stycket fortfarande föreligger och att den intagne ges möjlighet till vistelse i öppnare former eller utanför hemmet." 34 b § Om vad Lagrådet anfört i anslutning till föregående paragraf godtas bör förevarande paragraf betecknas 34 a §. Bestämmelsen i det andra stycket om att beslut fattas av den som förestår vården vid hemmet är liksom motsvarande bestämmelse i 34 a § betydelselös och bör utgå. 34 c § Paragrafen bör lämpligen placeras i anslutning till 32 §. 44 § Den föreslagna ändringen i 27 a § för med sig en följdändring i förevarande paragraf. Förslaget till lag om ändring i lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga Lagrådet erinrar om vad som anförs angående LVM inledningsvis. Bestämmelser motsvarande de i remissen föreslagna 27 a §, 34 a §, 34 b § och 34 c § LVM har tagits in i 15 a §, 15 b §, 15 c § och 17 a § i förevarande lag. Bestämmelserna bör ändras i enlighet med vad Lagrådet föreslår beträffande de förstnämnda paragraferna. Förslaget till lag om ändring i lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2000/01:80 Ny socialtjänstlag m.m. Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp-häver eller upprepar ett normgivnings-bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EG-regler Socialtjänstlagen (2001:000) 5 kap. 12 § Lagen (2001:000) om behandling av personuppgifter inom 11 § 1 Senaste lydelse 1999:293. 1 Lagen omtryckt 1995:974. 2 Senaste lydelse 1998:319. 3 Senaste lydelse 1998:319. 4 Senaste lydelse 1998:319. 5 Senaste lydelse 1983:485. 6 Senaste lydelse 1983:485. 1 Senaste lydelse 1998:604. 2 Senaste lydelse 1994:97. 1 Lagen omtryckt 1982:120. 2 Senaste lydelse 1999:800. 3 Senaste lydelse 1993:743. 4 Senaste lydelse 1997:315. 1 Senaste lydelse 1998:608. 2 Senaste lydelse 1994:1760. 1 Lagen omtryckt 1992:1474. 2 Senaste lydelse 1998:1658. 3 Senaste lydelse 2000:576. 1 Lagen omtryckt 1992:567. 2 Senaste lydelse 1997:316. 3 Senaste lydelse 1992:567. 4 Senaste lydelse 2000:356. 1 Lagen omtryckt 1997:1212. 2 Senaste lydelse 1998:352. 1 Senaste lydelse 2001:000. 1 Ändringen innebär att halva första stycket och andra stycket upphävs. 1 Senaste lydelse 1993:212. 1 Senaste lydelse 1997:317. 1 Senaste lydelse 2000:353. 1 Senaste lydelse 1996:1384. 1 Senaste lydelse 1999:949. 1 Senaste lydelse 1997:729. 1 Senaste lydelse 1998:588. 1 Lydelse enligt prop.2000/01:69. 1 Senaste lydelse 1999:857. 1 Senaste lydelse 2000:1360. 1 Lagen omtryckt 1988:871. 2 Senaste lydelse av 6 h § 1997:740, 7 a §, 35, 71 a § 1998:855, 8 a § 1998:409, 11-12 a §§ 65 b § 1999:48, 20 a §, 71 b § 1993:390, 21 § 1990:1403, 21 a § 1994:1098, 23 §, 27 §, 30 , 33 §, 33 a §, 37 §, 47 §, 50-52 §§, 68-71 §§, 72 b §, 75 § 1997:313, 23 a § 1993:1, 25 §, 31 § 1997:193, 28 §, 32 §, 49 § 1990:53, 34 § 1987:377,36 § 1997:1091, 38-39 §§, 76-77 §§ 1991:1667, 48 § 1998:323, 53 §, 55 § 1986:1186, 54 §, 65, 72 a § 1997:1229, 57 § 1992:1071, 60 §, 62 § 1990:789, 61 § 1998:719, 53 § 1995;608, 65 a § 1998:615, 66 § 1991:526, 71 c § 1996:140, 73-74 a §§ 1998:384, 78 § 1987:380. 3 Senaste lydelse 1997:313. 4 Senaste lydelse 1997:313. 5 Senaste lydelse 1998:855. 6 Senaste lydelse 1999:48. 7 13 § upphävd genom 1997:1229. 8 14 § upphävd genom 1997:1229. 9 Senaste lydelse 1997:740. 10 Senaste lydelse 1997:193. 11 Senaste lydelse 1993:1. 12 29 § upphävd genom 1990:53. 13 Senaste lydelse 1997:313. 14 Senaste lydelse 1997:313. 15 Senaste lydelse 1998:855. 16 Senaste lydelse 1997:1091. 17 Senaste lydelse 1997:313. 18 Senaste lydelse 1991:1667. 19 Senaste lydelse 1997:1091. 20 Senaste lydelse 1997:313. 21 44 § upphävd genom 1997:313. 22 45 § upphävd genom 1997:313. 23 Senaste lydelse 1990:53. 24 Senaste lydelse 1986:1186. 25 Senaste lydelse 1997:1229. 26 Senaste lydelse 1998:719. 27 Senaste lydelse 1997:313. 28 Senaste lydelse 1997:313. 29 Senaste lydelse 1997:313. 30 Senaste lydelse 1997:313. 31 Senaste lydelse 1998:384. 32 Senaste lydelse 1998:384. 33 Senaste lydelse 1997:313. 34 Senaste lydelse 1991:1667. 35 Senaste lydelse 1987:380. 36 Senaste lydelse 1987:380. 1 Ändringen innebär att andra stycket upphävs. 2000/01:80 Bilaga 1 2000/01:80 Bilaga 1 2000/01:80 Bilaga 2 2000/01:80 Bilaga 2 2000/01:80 Bilaga 3 2000/01:80 Bilaga 3 2000/01:80 Bilaga 4 2000/01:80 Bilaga 4 2000/01:80 Bilaga 5 2000/01:80 Bilaga 5 2000/01:80 Bilaga 6 2000/01:80 Bilaga 6 2000/01:80 Bilaga 7 2000/01:80 Bilaga 7 Prop.2000/01:80 Bilaga 8 2000/01:80 Bilaga 8 Prop.2000/01:80 Bilaga 9 2000/01:80 Bilaga 9