prop · GO0349 · 2001-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2000/01:49 Ett ramavtal om åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin Prop. Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslår regeringen att godkänner ett ramavtal mellan , , , , och . Avtalet avser åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin. Bokmärket är inte definierat. 2 Ärendet och dess beredning 2 3 Bakgrund 2 4 Förhandlingsarbetet 2 5 2 5.1 Ingress 2 5.2 Syfte, definitioner och allmän organisation 2 5.3 Leveranssäkerhet 2 5.4 Förfaranden vid överföring och export 2 5.5 Säkerhetsskydd för sekretessbelagd information 2 5.6 Försvarsrelaterad forskning och teknologi 2 5.7 Behandling av teknisk information 2 5.8 Harmonisering av militära krav 2 5.9 Skydd av kommersiellt känslig information 2 5.10 Slutbestämmelser 2 6 Godkännande av ramavtalet 2 7 Kostnader 2 Bilaga ...3 7 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ..70 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att godkänner ramavtalet mellan , , , , och om åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin. 3 Ärendet och dess beredning Försvarsministrarna i , , , , och undertecknade en gemensam avsikts- förklaring om åtgärder för att underlätta omstrukturering av europeisk försvarsindustri. Enligt avsiktsförklaringen fick en exekutivkommitté, med en representant för vart och ett av länderna, ansvar för att förhandla och lägga fram förslag om internationella instrument inom området. Den svenske representanten har varit en tjänsteman i (Försvarsdepartementet). har under arbetets gång haft fortlöpande underhandskontakter med , , , och Flygtekniska försöksanstalten. har Utrikes-, Försvars- och samt orienterats om arbetets fortskridande. Regeringen redovisade arbetsläget i förhandlingarna i prop. 1999/2000:30 Det nya försvaret, och bedömde att en överenskommelse torde bli av en sådan karaktär att den borde underställas för godkännande. Under förhandlingsarbetet har de svenska representanterna i exekutivkommittén, och sex arbetsgrupper som inrättats under den, fortlöpande förankrat sina ställningstaganden i en referensgrupp med företrädare för dels berörda departement och myndigheter (, , , och Flygtekniska försöksanstalten), dels den svenska försvarsindustrin genom . beslutade och om förslag till ett ramavtal om åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin. Regeringen beslutade att avtalet skulle undertecknas. En kopia av avtalet bifogas denna proposition (bilaga). Under arbetet med propositionen har synpunkter inhämtats underhand från de berörda myndigheterna. Förutsättningarna för den europeiska försvarsindustrin har förändrats i grunden under det senaste årtiondet. En ny säkerhetspolitisk karta har ritats. Det föreligger inte längre något hot om en väst-östlig konfrontation. Tyngdpunkten för de europeiska försvarsmakterna förskjuts alltmer mot internationell samverkan och krishantering. Tillsammans utvecklar medlemsstaterna i den europeiska unionen en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik, och som en del av denna en militär krishanteringsförmåga. Försvarsmakterna i tidigare Warszawa- paktländer, Nato-länder och militärt alliansfria stater samverkar inom ramen för Partnerskap för fred, PFF, och i fredsfrämjande operationer på . Inom försvarsindustrin har utvecklingskostnaderna för nya system höjts kraftigt i takt med att den alltmer har utvecklats till en högteknologisk sektor. Telekommunikation, elektronik, informations- teknik och avancerad flygteknik är de viktigaste delområdena, inte minst som en konsekvens av den genomgripande förändring i det strategiska tänkandet som har skett. Utvecklingen går mot ett ökat beroende av civil kompetens och civila komponenter i försvarsindustrin. Gränsdragningen mellan militär och civil industri har därmed blivit mer otydlig . Utveckling och produktion inom civil industri bedrivs i stor utsträckning över nationella gränser. har de europeiska staterna minskat sina försvarsutgifter avsevärt. Anslagen för materielanskaffning, forskning och utveckling har minskat. Detta har resulterat i överkapacitet och stora rationaliseringar inom försvarsindustrin. Antalet anställda i sektorn har halverats . De västeuropeiska länderna tillsammans har investerat mindre än en tredjedel så mycket som i forskning och utveckling. Dessa investeringar har gjorts i en försvars- industri som varit betydligt mer fragmenterad än den amerikanska. Detta har lett till ett mindre effektivt resursutnyttjande och bevarande av viss överkapacitet. Sammanfattningsvis har det funnits ett starkt tryck på att omstrukturera och rationalisera försvarsindustrin och på att öka den internationella samverkan för att göra materielförsörjningen mera rationell. I skedde en omfattande konsolidering av försvarsindustrin . I har utvecklingen gått långsammare och industrin har förlorat i konkurrenskraft. har dock försvarsindustriföretagen i inlett en industriell konsolidering. Tre dominerande försvarsindustriföre-tag har skapats. Dessa är (BAe), European Aeronautics, Defence and () samt . Utvecklingen har även medfört omfattande förändringar i den svenska försvarsindustrins ägarstruktur. Det engelska företaget har förvärvat . Det tyska företaget har förvärvat . Det amerikanska företaget har förvärvat . Regeringen har ställt sig bakom dessa förändringar då de förbättrar förutsättningarna att bibehålla prioriterad försvarsindustriell förmåga i och bidrar till ett ömsesidigt industriellt beroende som ökar försörjningstryggheten i kristider. Regeringen har för framhållit den stora betydelsen av ökat internationellt samarbete för den framtida materielförsörjningen till svenska försvaret. Regeringen anser att målet under , att ha en inhemsk oberoende försvarsindustri som utvecklar och tillverkar utpräglat svenska lösningar, är vare sig möjligt att uppnå eller önskvärt med hänsyn till intressen och försvarets behov i det nya säkerhetspolitiska läget. militära alliansfrihet består. Men det ligger i vårt säkerhetspolitiska intresse att samverka med andra länder om gemensam säkerhetsfrämjande verksamhet och krishantering. Sådan samverkan kan behöva ske även med militära medel. Det är således naturligt att samverka också inom området materielförsörjning med länder med vilka vi i övrigt har ett nära säkerhetssamarbete. Därmed fördjupas och stärks banden för säkerhets- samarbetet som bättre förutsättningar skapas för effektiv operativ samverkan i insatser för krishantering. Vidare kan materiel- försörjningen göras mer kostnadseffektiv för alla. Ökat europeiskt samarbete behövs för att bevara en konkurrenskraftig försvarsindustri i . Detta har betydelse för vår säkerhetspolitiska handlingsfrihet. Alternativet är ett ensidigt beroende av import från framförallt . En livskraftig europeisk industri har däremot möjlighet att samarbeta med amerikanska företag på lika villkor och därmed utveckla den transatlantiska länken. I dagens föränderliga värld behövs stor flexibilitet i materielförsörjningen så att den kan utgöra en integrerad del av Försvarsmaktens förmåga att kunna anpassas till nya hot och risker som kan uppstå. Denna anpassningsförmåga har av givits hög prioritet. En tryggad materielförsörjning är nödvändig för att upprätthålla trovärdigheten för Försvarsmaktens förmåga att kunna anpassas. Regeringen konstaterar att det är ett vitalt säkerhetspolitiskt intresse för ett militärt alliansfritt land som att omvärlden har tilltro till vår anpassningsförmåga. En hög leveranssäkerhet är följaktligen av största betydelse. Materielförsörjningen kan tryggas både genom avtalsförpliktelser och genom etablerandet av ömsesidiga beroenden. Det senare innebär att samarbetande länder är ömsesidigt beroende av leveranser av komponenter eller produkter som är producerade i respektive länder. För att kunna etablera ömsesidiga beroenden krävs att bevarar inhemska strategiska kompetenser och en försvarsindustriell kapacitet. Regeringen har framhållit vikten av särskilda åtgärder för att kunna göra detta. Ett framgångsrikt internationellt försvarsmaterielsamarbete och en tryggad materielförsörjning förutsätter att de deltagande länderna harmoniserar krav på militär utrustning. En sådan harmonisering är nödvändig för att samarbetande länder gemensamt skall kunna utveckla och producera kvalificerad materiel på ett kostnadseffektivt sätt. Till grund för en sådan harmonisering bör ligga en gemensam analysprocess för att skapa en gemensam syn på operativa behov. Ökad interoperabilitet är också av stor betydelse för att olika länders förband ska kunna samverka i internationella fredsfrämjande insatser. För deltagande i sådana insatser krävs enligt svensk lag beslut från fall till fall. Med utgångspunkt i gemensamma materielkrav kan forskning och utveckling i högre grad ske gemensamt. Den europeiska försvars- industrins fragmentering har lett till att kostnader och arbete på detta område i många fall har duplicerats. Ett internationellt samarbete skulle kunna leda till ett mera effektivt utnyttjande av de begränsade resurserna för försvarsindustriell forskning och utveckling. På exportkontrollområdet kommer varje enskilt industrisamarbete att fordra ett nära samspel mellan berörda regeringar. Detta samspel är så utformat att vårt nationella inflytande över exporten kommer att kunna bibehållas. Export till icke-part sker på grundval av en landlista som fastställs projekt för projekt i konsensus mellan de regeringar vars industri deltar. Med de svenska riktlinjerna som grund skall således på projektnivå tillsammans med övriga berörda parter avgöra hur olika nationella avvägningar skall samverka i en gemensam expertbedömning uttryckt som en landlista för projektet. Härvidlag bildar EU:s tillämpade uppförandekod för vapenexport en viktig gemensam utgångspunkt för bedömningen av enskilda destinationer. Ett effektivt försvarsindustrisamarbete kräver också ett flertal andra arrangemang. Det krävs bland annat särskilda åtgärder för att säkerställa ett effektivt industriellt samarbete där nödvändig information kan delges utan att skyddet av uppgifter som är sekretessbelagda försvagas. Sammanfattningsvis välkomnar regeringen den försvarsindustriella förändringsprocess som inletts i . Försvarsindustrins internatio- nalisering är en förutsättning för att vi skall kunna bevara industri- kapacitet i och säkra vår försvarsmakts materielförsörjning med bibehållande av vår traditionella militära alliansfrihet. Internationellt samarbete ger också de bästa förutsättningarna för en ekonomiskt effektiv försvarsindustri, vilket inte minst är viktigt för att tillse att försvarets resurser räcker så långt som möjligt. Regeringen bedömer också att europeiskt industrisamarbete kommer att underlätta och påskynda avvecklingen av den exportdrivande överkapacitet som föreligger i europeisk försvarsindustri. Av såväl säkerhetspolitiska som försvars- och industripolitiska skäl är det följaktligen av stort värde att deltar i den omstrukturering som måste äga rum i . inrättade inledningsvis sex arbetsgrupper, vardera med en representant för vart och ett av länderna och med uppgift att behandla ett av följande sex sakområden som angavs i avsiktsförklaringen : leveranssäkerhet, förfaranden vid överföring och export, säkerhetsskydd för sekretessbelagd information, försvarsrelaterad forskning och teknologi, behandling av teknisk information och harmonisering av militära krav. Arbetsgrupperna redovisade sina resultat till exekutivkommittén som överlämnade en arbetslägesrapport till de sex försvarsministrarna. Därefter har exekutivkommittén, med visst stöd från arbetsgrupperna, förhandlat om ett samlat ramavtal. I det förslag till ramavtal som exekutivkommittén enades om behandlas sju sakområden. Fem av dem är desamma som angavs i avsiktsförklaringen, medan två av dem behandling av teknisk information samt skydd av kommersiellt känslig information svarar mot sakområdet behandling av teknisk information enligt avsiktsförklaringen. I ramavtalet anges att parterna inom olika sakområden skall utforma ytterligare internationella instrument. Arbetet med att utforma sådana har påbörjats av exekutivkommittén, i avvaktan på att ramavtalet skall träda i kraft. Kommittén har gett berörda arbetsgrupper i uppdrag att planera för att kunna lämna förslag om sådana instrument. Regeringen avser att hålla informerad om det fortsatta förhandlingsarbetet. består av en ingress och nio delar. Avtalets del 1 omfattar avtalets syfte och definitioner samt organisation för att utöva tillsyn över och föreslå utveckling av avtalet. Delarna 2 8 omfattar vardera ett av de ovannämnda sju sakområdena. Delen 9 omfattar regler för ikraftträdande, för den fortsatta utvecklingen av samarbetet och för avtalets upphävande. Avtalet har en bilaga som hänför sig till delen 4. Innehållet i ingressen samt avtalets olika delar beskrivs och kommenteras i det följande (avsnitten 5.1 5.10). I ingressen till avtalet erinras inledningsvis om dels tidigare gemensamma uttalanden och , dels den gemensamma avsiktsförklaringen . En avsikt uttalas att underlätta omstrukturering av industrin för att främja en mer konkurrenskraftig teknologisk och industriell bas för den europeiska försvarsindustrin och försvarsteknologin. Vidare görs uttalanden om inriktning och ambitioner inom de olika sakområdena. Slutligen konstateras dels att avtalet inte kräver någon ändring i parternas grundlagar, dels att den verksamhet som företas med stöd av avtalet skall vara förenlig med parternas medlemskap i . 8.2 Syfte, definitioner och allmän organisation Avtalets del 1 Syfte, definitioner och allmän organisation omfattar artiklarna 1-3. I artikeln anges dels som övergripande syfte med avtalet att upprätta ett ramverk för att underlätta omstrukturering av försvarsindustrin i , dels syftena med de delar av avtalet som behandlar de olika sakområdena. I artikeln definieras vissa begrepp som används i avtalstexten i övrigt. I artikeln anges att en exekutivkommitté skall upprättas med uppgift att utöva tillsyn över avtalet och att föreslå dels ändringar i avtalet, dels sådana internationella instrument som anges i eller i övrigt kan hänföras till avtalet. Avtalets del 2 Leveranssäkerhet (artiklarna 4-11) syftar i första hand till att säkerställa materielförsörjningen, såväl i fredstid som i nödläge, kris eller krig, i den nya situation som uppstår när försvarsindustrin internationaliseras och transnationella försvarsföretag (TFF) bildas. Parterna bejakar de ömsesidiga beroenden som skapas till följd av internationaliseringen, och åtar sig att arbeta vidare med målsättningen att åstadkomma en obehindrad överföring av försvarsmateriel mellan sig. Parterna strävar efter att fördela och bibehålla strategiskt viktiga tillgångar, kompetenser och verksamheter rättvist och effektivt. Grundregeln är att industriell kapacitet får fördelas av TFF enligt kommersiella kriterier. I undantagsfall kan dock parterna bibehålla strategiskt viktigt verksamhet eller tillgångar på sitt territorium med hänsyn till den nationella säkerheten. För att trygga parternas intressen av bl.a. säker materielförsörjning skall samråd ske när större förändringar blir aktuella till följd av industrins omstrukturering. I avtalet regleras även under vilka exceptionella omständigheter som en part har rätt att återskapa nationell strategisk nyckelkapacitet. Avtalet innehåller åtaganden om leveranssäkerhet mellan parterna som är avsedda att trygga materielförsörjningen även i en situation av höjd internationell spänning med ökad efterfrågan på strategiskt viktiga produkter. Av hänsyn till säkerhetspolitiska linje, såsom den har definierats av , har under förhandlingarna särskild uppmärksamhet ägnats artiklarna 10 och 11. Dessa bestämmelser innebär att en part som på grund av nödläge, kris eller väpnad konflikt är i behov av försvarsmaterial som inte finns i industrins lager skall få förhandla med de andra parterna om understöd från deras egna försvarsmateriel-förråd, respektive att underlätta transport av begärd försvarsmateriel. Även om överenskommelserna enbart avser konsultationer, skulle leveranser från statliga lager respektive statlig transport av försvars- materiel för export kunna strida mot neutralitetsbestämmelser i av . Parterna har därför enats om att konsultationerna skall ske med vederbörlig hänsyn tagen till ländernas internationella åtaganden. Eftersom en neutralitetsförklaring är ett unilateralt internationellt åtagande har följaktligen möjlighet att avböja förslag om åtgärder som skulle strida mot en sådan förklaring. Parterna konstaterar att den industriella omstruktureringen troligen kommer att leda till att nationell försvarsindustrikapacitet överges till förmån för TFF. Detta innebär att ett ömsesidigt beroende godtas. Parterna ska därför trygga en säker tillförsel mellan sig. De skall också tillgodose dels en rättvis och effektiv fördelning mellan sig, dels underhåll av strategiskt viktiga tillgångar, verksamheter och kompetenser. Parterna konstaterar att en öppen marknad för försvarsmateriel och försvarsmaterieltjänster är till nytta för samtliga parter. Parterna skall säkerställa att avtalet inte används för att införa orättvisa handelsmetoder eller för att diskriminera mellan parternas industrier. Parterna åtar sig att inte hindra leveranser till de övriga parterna av försvarsmateriel eller försvarsmaterieltjänster från deras territorium. De skall vinnlägga sig om att arbeta vidare mot målsättningen att åstadkomma en obehindrad överföring av försvarsmateriel och försvarsmaterieltjänster mellan sig. I syfte att trygga materielförsörjningen och andra berättigade intressen skall parterna samråda om industriella frågor som kan uppkomma med anledning av omstruktureringen av den europeiska försvarsindustrin. Samråden skall ske effektivt och inledas . Parterna skall därför uppmuntra sina industrier att ge förhands- information om sin avsikt att bilda ett TFF och om någon markant förändring har inträffat som kan påverka parternas situation. Med markant förändring avses t.ex. att ett företag övergår i utländsk kontroll eller att strategiska nyckelaktiviteter uppges, överförs eller omlokaliseras. Så snart en part får reda på en sådan avsikt skall övriga parter underrättas och samråd ske. Om det krävs beslut om fusioner och förvärv inom försvarsindustrin skall emellertid dessa även i fortsättningen fattas nationellt. TFF får på kommersiella grunder besluta om allokeringen av industrikapacitet. I undantagsfall kan dock parter vilja behålla viss strategisk nyckelkapacitet samt vissa tillgångar och anläggningar på sitt territorium. I sådant fall skall berörda parter samråda med varandra och med TFF. Under exceptionella omständigheter kan det finnas krav på att återskapa nationell strategisk nyckelverksamhet. En sådan exceptionell omständig-het skulle kunna vara att leveranssäkerheten inte beaktas vid en industriell omstrukturering. Hela kostnaden för sådant återskapande skall bäras av de återskapande parterna. Återskapande av anläggningar för produktion och tillhandahållande av försvarsmaterieltjänster får endast övervägas med hänsyn till den nationella säkerheten och som en sista utväg för att återställa den nationella försörjningen med försvarsmaterial. Varje part åtar sig att bistå med prisundersökningar och statlig kvalitetskontroll, efter framställan av annan part i samband med köp av försvarsmateriel eller försvarsmaterieltjänster. Sådant samarbete före- kommer . Om en part begär försvarsmateriel eller försvarsmaterieltjänster i händelse av nödläge, kris eller väpnad konflikt åtar sig parterna att samråda i en anda av samarbete och med sikte på att möjliggöra att den begärande parten prioriteras vid beställning eller omfördelning av tillgång till försvarsmateriel eller försvarsmateriel- tjänster. Om detta innebär att gällande kontrakt behöver ändras skall beställaren stå för eventuella extrakostnader. Samma principer skall tillämpas om en part begär modifiering av befintlig försvarsmateriel. Samarbetet siktar även på att underlätta, i enlighet med eventuellt förekommande tillämpliga internationella arrangemang och med vederbörlig hänsyn till parternas internationella åtaganden, tillförsel av begärd försvarsmateriel eller relaterade tjänster. Vid nödläge, kris eller väpnad konflikt skall parterna samråda med sikte på att, om så erfordras, tillhandahålla försvarsmateriel, huvudsakligen mot ersättning, ur varje parts egna förråd. Detta skall ske i enlighet med förekommande tillämpliga internationella arrangemang dem emellan och med vederbörlig hänsyn till deras internationella åtaganden. 8.4 Förfaranden vid överföring och export Avtalets del 3 Förfaranden vid överföring och export (artiklarna 12-18) fastställer de utförselregler som parterna skall tillämpa på försvars- industriella produkter som tas fram i gränsöverskridande industri- samarbete. Reglerna syftar dels till att underlätta överföring av komponenter, delsystem och färdiga produkter inom ramen för sådana samarbeten, dels till att bringa all export till icke-part av samarbets- produkter eller deras komponenter och delsystem under likformig kontroll oavsett från vilken av parterna exporten verkställs. Parterna har urskilt flera olika typer av samarbete för vilka delvis olika förfaranden skall tillämpas. I artiklarna 12-13 behandlas överföring mellan parterna och export till icke-part av försvarsmateriel som utvecklats eller framställts inom ramen för ett samarbetsprogram som initierats av försvarsmakter och som därför bedrivs på grundval av ett särskilt mellanstatligt avtal. Vidare behandlas i artiklarna 14-15 överföring mellan parterna och export till icke-part av försvarsmateriel som utvecklats eller framställts inom ramen för ett gränsöverskridande samarbete som initierats av industrin. Det kan t.ex. avse materiel som en eller flera försvarsmakter definierat ett behov av och som en industrigrupp bestämmer sig för att försöka vinna ett kontrakt för. I artikel 16 regleras överföring mellan parterna inom ramen för underleverantörsrelationer mellan företag, utan anknytning till övergripande projektavtal. Denna situation uppstår när ett försvars- industriföretag kommer till slutsatsen att det är effektivare att köpa en komponent från ett annat företag än att försöka tillverka den själv. Detta utan att förutse någon djupare roll i projektet för den tilltänkta underleverantören. I artikel 17 slutligen behandlas överföring mellan parterna av materiel som tillverkats nationellt. Som exempel kan anges , som utvecklats i och som av export- kontrollmyndigheterna anses ha en svensk identitet. Avtalet avser i första hand gränsöverskridande industrisamarbete, men av skäl som närmare utvecklas nedan har parterna ansett det lämpligt att även inkludera vissa bestämmelser om denna kategori av materiel. Endast de procedurer som hör till respektive parts regelverk för exportlicenser för försvarsmateriel berörs. I den mån utförsel av kompo-nenter, delsystem eller produkter berörs av regler i annan lagstiftning, t.ex. krav på särskild dokumentation enligt tullagstiftning, påverkas inte dessa skyldigheter. Artikeln avser samarbetsprojekt på försvarsmaterielområdet grundat på särskilt mellanstatligt avtal. Den introducerar det grundläggande förfaringssätt som överenskommits mellan parterna för att säkra friast möjliga överföring av komponenter, delsystem och färdiga produkter mellan ramavtalets samtliga parter: s.k. projektlicenser. En sådan licens skall ersätta krav på utförseltillstånd i varje enskilt fall för sådan utförsel som är nödvändig för att genomföra samarbetsprojektet. Projektlicensen kan även avse utförsel för en annan parts nationella militära bruk, även om parten i fråga inte deltar i samarbetsprojektet.