prop · GO03135 · 2001-01-01 00:00:00 — Standarder, som ofta utformas som krav på funktion i stället för konstruktion, kan bidra till lönsammare produktion och handel. Standarder kan också syfta till ökad säkerhet och bättre skydd för hälsa och miljö. Många svenska företag tillverkar produkter som är utformade enligt svensk eller internationell standard. Det finns även standarder som styr företagens produktionsprocesser, kvalitetssäkringssystem och miljöledningssystem. Standardisering har spelat en viktig roll för utvecklingen av det moderna industrisamhället. Ursprungligen tillkom standardiseringen för att tillgodose näringslivets behov av att åstadkomma rationella lösningar inom konstruktion och tillverkning. Standardiseringen har numera stor betydelse för myndigheter och andra offentliga organ, eftersom standarder allt mer utnyttjas för att harmonisera tekniska regler mellan olika länder, också i de delar dessa har betydelse för skydd av liv, hälsa och miljö. Standarder har därför i viss utsträckning kommit att ersätta och/eller komplettera myndighetsföreskrifter. En väl fungerande organisation för framtagning av standarder är en viktig del i ett lands tekniska infrastruktur. Staten har bidragit till standardiseringsverksamheten och har internationellt legat långt framme inom standardiseringsområdet. ställer den tekniska utvecklingen och produkternas korta livslängd krav på att standardiseringsverksamheten arbetar snabbare än tidigare och att arbetsformerna effektiviseras. Det är framför allt den snabba utvecklingen inom IT-området som pressar på. har internationaliseringen lett till att allt mer arbete läggs ned på att utarbeta globala och europeiska standarder i stället för separata svenska lösningar. av de svenska standarder som fastställs är helt eller delvis baserade på internationella standarder. För att möta de nya kraven har den svenska standardiseringens organisation . Den tidigare organisationen med SIS - Standardiseringen i och åtta auktoriserade standardiseringsorgan har ersatts av tre från varandra oberoende organ som vart och ett arbetar mot sina europeiska och internationella organisationer. Det ombildade SIS - är det största av de tre organen. På det elektrotekniska området bedrivs även fortsättningsvis arbetet inom Svenska Elektriska Kommissionen och på tele- och IT-området av ITS - den svenska Informationstekniska Standardiseringen. Den svenska organisationen motsvarar den som finns i och internationellt. I ett nyinrättat organ, SSR - Standardiseringsråd, har den svenska standardiseringens huvudmän, staten och , ett inflytande i övergripande frågor. Det praktiska arbetet med att utforma standarder sker i tekniska kommittéer och arbetsgrupper som administreras av standardiseringsorganen. I kommittéerna finns företrädare för tillverkare, användare och myndigheter. Till SSR har knutits SIS konsumentråd. Rådets syfte är att stärka konsumenternas deltagande i standardiseringsverksamheten och höja medvetenheten om konsumentfrågornas betydelse i det tekniska standardiseringsarbetet. Nästan allt svenskt standardiseringsarbete sker dock i samarbete med utländska standardiseringsorgan. På global nivå samordnas standardiseringen av bl.a. ISO () och IEC (International Electrotechnical Commission) samt på europeisk nivå av (Comité Européen de Normalisation), CENELEC (Comité Européen de Normalisation Électrotechnique) och ETSI (). Utmärkande för den internationella och europeiska standardiseringen är att deltagandet i det tekniska arbetet i huvudsak sker genom de nationella standardiseringsorganen, för svensk del SIS, SEK och ITS. Beslut om ny standard tas genom omröstning bland de nationella standardiseringsorganen. Representation genom de nationella organen har inneburit goda möjligheter för intressenterna i små länder att, om de har kan enas nationellt, påverka det internationella och europeiska arbetet. 1985 beslutade EU att införa en ny metod för att precisera de säkerhets- och miljökrav som produkter måste uppfylla enligt de olika produktdirektiven för att fritt få säljas på hela EU-marknaden. Före den nya metoden var det krångligt och tidsödande att anta direktiv. I princip skulle alla tekniska bestämmelser ingå i direktiven, som därigenom blev mycket detaljerade. I produktdirektiv som utformas enligt den nya metoden anges i stället väsentliga säkerhetskrav som ställs på produkten. Det överlåts sedan till de europeiska standardiseringsorganen att utarbeta europeiskt harmoniserade standarder med närmare tekniska specifikationer för produkten. Dessa standarder är frivilliga men om en produkt tillverkas i enlighet med dessa standarder presumeras, förutses, den uppfylla kraven i direktiven. Ett förfarande finns genom vilket en medlemsstat kan ifrågasätta om en standard uppfyller de väsentliga säkerhetskraven i ett direktiv och Europeiska kommissionen kan efter att ha hört medlemsstaterna besluta att en standard inte skall tillämpas inom ramen för direktivet. De direktiv som EU beslutar om måste införlivas i den nationella lagstiftningen och detta sker i vanligen genom en s.k. ramlag, eventuellt kompletterad med en förordning och myndighetsföreskrifter. Då ett av syftena med EG-direktiven är att samma krav skall gälla inom hela EU inskränks de nationella myndigheternas möjligheter att själva utfärda föreskrifter med tekniska specifikationer. Arbetet med de tekniska specifikationerna lyfts upp på EU-nivå och genom den nya metoden har en stor del av detta regelarbete överförts till de privaträttsliga standardiseringsorganen. Mot bakgrund av att tekniska specifikationer vad gäller säkerheten hos produkter i praktiken utfärdas inom ramen för standardiseringen är det viktigt att konsumentintressena har inflytande i denna process. Myndigheter som deltar i det europeiska standardiseringsarbetet. För att samordna konsumentinflytandet inom EES-området och för att därmed ge större kraft åt de europeiska konsumentorganisationerna i CEN-standardiseringen deltar i en organisation för koordinering av konsumentinflytande i standardiseringen, ANEC (Association de Normalisation Européenne pour les Consommateurs) vilken finansieras av Europeiska kommissionen. Som en följd av ANEC:s arbete har konsumenternas insyn i den europeiska standardiseringen förbättrats. I standardiseringsorganen är dock konsumentsidan underrepresenterad i förhållande till näringslivet vilket bl.a. beror på de kostnader som är förbundna med deltagande i standardiseringen. Regeringen anser att när demokratiskt valda aktörer överlåter den detaljerade utformningen av regelverk till standardiserings organen måste vissa grundläggande krav på t.ex. konsumentintressets representation uppfyllas. Standardiseringverksamhetens anseende och legitimitet kan också påverkas negativt om konsumentintressena inte beaktas i tillräckligt stor omfattning. Standardiseringsorganen i borde därför ha intresse av ett ökat konsumentinflytande. Regeringen avser att verka för att konsumentintressena i större utsträckning beaktas i det europeiska standardiseringsarbetet. I samband med översynen av produktsäkerhetslagstiftningen avser regeringen också att göra en översyn av deltagande i det standardiseringsarbete som berör konsumentprodukter, i syfte att finna vägar för att öka konsumentintressenas inflytande. 9 Konsumentforskningen skall stödjas 9.1 får ekonomiskt stöd Regeringens bedömning: Det nybildade kommer att kunna utvecklas till ett kraftcentrum för svensk konsumentforskning. Regeringen avser därför att och med totalt stödja . Kommitténs förslag: föreslår att ett nationellt inrättas på universitets/ högskolenivå. Remissinstanserna: Förslaget att inrätta ett nationellt centrum för konsumentvetenskap tillstyrks av , , vid , , (som också föreslår att centrumet etableras i med tanke på att det där finns ett etablerat forskarnätverk) samt kommun. Förslaget avstyrks av Statskontoret, vid , och Näringslivets Delegation för Marknadsrätt. Skälen för regeringens bedömning Konsumentforskningens syfte Regeringen anser att forskning med ett tydligt konsumentperspektiv är viktig för möjligheten att utveckla en aktiv konsumentpolitik och ett gott konsumentskydd. Konsumentforskning bedrivs inom flera olika ämnen. Några exempel är företagsekonomi, sociologi, statsvetenskap, byggnadsteknik, miljövetenskap och hushållsvetenskap. Syftet med forskning om konsumenter ur ett konsumentperspektiv är bland annat att uppmärksamma såväl olika konsumentgruppers svårigheter att agera rationellt på marknaden som strukturproblem på marknaden som försvårar för hushållen att dra nytta av den. Forskningen kan vidare användas för att påvisa påfrestningar för enskilda hushåll orsakade av samhälleliga strukturförändringar och belysa hur en snabb samhällsutveckling påverkar konsumenternas situation. Forskningen kan därmed peka på politiska reformbehov och föreslå hur reformer blir så effektiva som möjligt. Dagens komplexa samhälle och den snabba utvecklingen inom t.ex. IT-området innebär ett behov av en aktiv och framtidsinriktad konsumentforskning. En ökning av den elektroniska handeln i konsumentledet innebär t.ex. en förändring av konsumenternas behov av t.ex. rådgivning och tvistlösning. Andra områden där forskning om konsumenter behövs är hushållens ekonomi och utvecklingen vad gäller privatpersoners köp av finansiella tjänster, produktsäkerhet på en internationaliserad marknad, sambandet mellan hushållens konsumtionsmönster och dess miljöpåverkan m.m. I regeringens proposition Forskning och förnyelse (prop. 2000/01:3, bet. 2000/01:/UbU6, rskr. 2000/01:98) uppmuntrar regeringen till konsumentrelaterade forskningsprojekt inom ramen för befintliga forskningsmedel. Genom att inrättats och får ekonomiskt stöd av regeringen (se vidare nedan) kan konsumentforskarnas arbete med att söka forskningsmedel underlättas och koordineras. I den anslutande budgetpropositionen till forskningspropositionen föreslogs hur i ökade anslag för forskningen skulle fördelas. Prioriterade områden är bl.a. biovetenskap, IT-forskning, miljö och hållbar utveckling. Flera av de prioriterade vetenskapsområdena innefattar konsumentaspekter och de utökade resurserna kan därför komma även konsumentforskningen till del genom att medel kan sökas till sådana projekt hos de olika forskningsfinansierande myndigheter och stiftelser som finns i . Finansiering av konsumentforskning ur olika aspekter är ett ansvar för flera forskningsfinansiärer. Det är därför viktigt att berörda forskningsfinansiärer samarbetar när det gäller konsumentforskning. för konsumentvetenskap (CFK) har etablerats i . Etableringen har skett i form av en centrumbildning vid och . Syftet med verksamheten vid CFK är att initiera och bedriva flerdisciplinär forskning som utgår från konsumenternas perspektiv. Forskningen vid CFK kommer att inriktas på t.ex. hushållens ekonomi, varuförsörjning och reklamens påverkan, samt teknik, funktion, miljö och säkerhet hos produkter. CFK skall ha till uppgift att skapa möjligheter för forskningssamarbete mellan forskare från olika fakulteter och institutioner, bidra till utveckling av kunskap och nya infallsvinklar genom att skapa ett forum för kontakter nationellt och internationellt mellan forskare men också mellan forskare och företag, myndigheter och organisationer, driva (forskarnätverk för interdisciplinär konsumentforskning, se vidare nedan), medverka i forskarutbildning samt anordna kurser, seminarier och workshops inom området. föreslog bl.a. att konsumentvetenskap som samlingsbegrepp för konsumentforskning bör etableras som vetenskaplig disciplin vid universitet och högskola, att bättre karriärmöjligheter bör inrättas för konsumentforskare och att ett nationellt på universitets- /högskolenivå bör inrättas. Ett centrum av det slag som CFK utgör innebär förbättrade karriärmöjligheter för konsumentforskare och att konsumentforskning som begrepp får en mer framskjuten position i högskolevärlden. Regeringen anser att kommer att ha goda möjligheter att bedriva den avsedda verksamheten och också att kunna utvecklas till ett verkligt kraftcentrum för svensk konsumentforskning och för kontakter med universitet och högskolor och motsvarande forskningscentrum i andra länder. Regeringen avser därför att i ett inledningsskede , 2001-2003, stödja verksamheten vid CFK ekonomiskt med totalt , för att verksamheten skall kunna komma igång och för att initiativtagarna skall få möjlighet att etablera kontakter med andra alternativt långsiktiga, finansiärer. Regeringen vill i detta sammanhang framhålla vikten av samarbetet inom . Det nordiska samarbetet spelar en viktig roll för de nordiska kontakterna mellan olika forskare och för att underlätta detta nordiska nätverksbyggande har konsumentsektorn haft en forskningskoordinator anställd på halvtid. Det finns goda möjligheter att denna och CFK kan ha ömsesidig nytta av varandra. Stöd till varaktiga forskarnätverk menade att konsumentforskning till sin natur är geografiskt och disciplinärt splittrad. Detta innebär att det finns ett stort behov av att bygga upp nätverk mellan aktiva konsumentforskare. I finns ett etablerat nätverk av forskare kallat FIK, forskarnätverk för interdisciplinär konsumentforskning. FIK har ca 90 medlemmar från olika ämnesdiscipliner med representanter från främst olika lärosäten i , men också från andra universitet och högskolor runt om i . Syftet med nätverket är enligt initiativtagarna att bidra till att tvärvetenskaplig forskning genereras och att samarbete över ämnesgränserna möjliggörs. Inom ramen för FIK ordnas löpande olika slags seminarier. och har tidigare stött verksamheten vid FIK. Ansvarig och koordinator för FIK är också är en av initiativtagarna till CFK. Inom ramen för de aktiviteter som den nordiska forskningskoordinatorn genomfört har nätverksbyggande varit en viktig del. Det finns en databas med kontaktpersoner som drivs av Nordiska konsumentsektor och regeringen anser att det finns skäl att, om så är möjligt, överväga att sammankoppla FIK med det nordiska registret. 9.2 Ett vetenskapligt råd inrättas vid Regeringens bedömning: behöver kunna ta del av den konsumentforskning som bedrivs på ett mera effektivt sätt. Ett vetenskapligt råd bör därför inrättas vid myndigheten . Skälen för regeringens bedömning: Det finns ett stort behov av att på ett bra sätt kunna ta del av forskningsresultat vid universitet och högskolor. En förutsättning för att potentiella avnämare skall kunna ta del av resultaten är att det finns goda kanaler för detta. är som central konsumentmyndighet en av de centrala avnämarna av resultaten av konsumentforskningen. För att skall kunna ta del av konsumentforskningen på ett mera effektivt sätt bör ett vetenskapligt råd inrättas vid myndigheten . Dess uppgift bör i första hand inriktas på att vara en mötesplats för forskare och praktiker och därigenom kunna hjälpa myndigheten att ta del av relevanta forskningsresultat. Sådan information behövs som underlag för verksamheten och för rapporteringen till regeringen i olika frågor. Formerna för hur detta vetenskapliga råd bör arbeta kommer att utredas närmare i samverkan med . 9.3 Konsumentforskningens ställning i bör stärkas Regeringens bedömning: Begreppet konsumentforskning bör stärkas i . Kommitténs förslag: Ett europeiskt institut eller centrum för konsumentforskning bör upprättas och stödjas av EU. Remissinstanserna: Kommitténs förslag tillstyrks av . Förslaget avstyrks av och . Skälen för regeringens bedömning: Begreppet konsumentforskning är etablerat i samtliga nordiska länder, men i många andra länder inom är det ännu så länge sämre beställt med detta. Trots det bedrivs givetvis en mängd forskning runt om i på olika lärosäten som behandlar konsumenternas situation utifrån konsumenternas eget perspektiv. Regeringen anser därför att det finns goda förutsättningar för att begreppet konsumentforskning skall kunna stärkas inom . EU stödjer forskning via s.k. ramprogram. I det femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (1998-2002) nämns inte konsumentforskning explicit. Däremot ges stöd till forskning kring t.ex. livsmedel, kost och hälsa inom temat . I kommissionens förslag till ett nytt ramprogram (2002- 2006) föreslås ett tema kring forskning om livsmedelssäkerhet och hälsorisker. Det är regeringens bedömning att dessa teman i ramprogrammen bidrar till att stärka konsumentforskningen i . Det nordiska samarbetet har stor betydelse och olika gemensamma nordiska aktiviteter har redan genomförts för att fästa kommissionens uppmärksamhet på frågan. Den nya forskningskoordinator som anställts av konsumentsektorn inom kommer att som en viktig uppgift ha att arbeta för att konsumentforskningens ställning i stärks. Däremot anser regeringen att tiden ännu inte är mogen för att man skall kunna verka för att det skall inrättas ett europeiskt centrum för konsumentforskning. Inom EU:s institutioner existerar ännu knappast konsumentforskning som begrepp och ett första steg för att stärka konsumentforskningens ställning är att verka för att etablera begreppet som sådant. Först när detta är gjort kan man börja arbeta för att förbättra möjligheterna till finansiering av konsumentforskning, för nätverksbyggande osv. 10 Konsumenterna skall ges förbättrad information om priser 10.1 Prisinformationslagen ses över Regeringens bedömning: Prisinformationslagen (1991:601) bör bli föremål för en bred översyn, i vilken bl.a. frågan om lagens tillämpningsområde bör utredas närmare. Regeringen beslutar därför denna dag att en utredning med detta uppdrag tillsätts. Kommitténs förslag: Prisinformationslagen görs tillämplig på samtliga finansiella tjänster och ges rätt att meddela närmare föreskrifter om hur och var prisinformation skall lämnas. Remissinstanserna: Beträffande kommitténs förslag att göra prisinformationslagen tillämplig på samtliga finansiella tjänster avstyrker Hovrätten över och förslaget. påpekar vissa brister i förslaget och menar att det bör övervägas ytterligare. har inget att erinra mot förslaget. anser att den utvidgning av lagen som kommittén föreslår kan vara ett viktigt instrument för att successivt förbättra företagens information till konsumenterna. instämmer i kommitténs förslag. tillstyrker förslaget, men påpekar att det bör följas av preciserade regler. påpekar bl.a. att man saknar en analys av konsekvenserna för konkurrensen. kommun tillstyrker förslaget. tillstyrker förslaget, men menar att bestämmelsen inte skall gå utöver gällande eller kommande EG-regler. menar att gällande regler tillgodoser prisinformationslagens uppgiftskrav. i tillstyrker förslaget. avstyrker principiellt förslaget, men anmärker att frågan ligger på gränsen av eller utanför deras ansvarsområde. och Konsumentråd tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Prisinformationslagen (1991:601) var föremål för en översyn i samband med genomförandet av och Rådets direktiv (98/6/EG) av om konsumentskydd i samband med prismärkning av varor som erbjuds konsumenter. Förslag till ändringar i lagen redovisades i promemorian Ändringar i prisinformationslagen (1991:601), Ds 1999:40. Promemorian remissbehandlades och regeringen överlämnade därefter propositionen Obeställd reklam m.m. (prop. 1999/2000:40) till . Lagändringarna trädde i kraft . I samband med lagstiftningsarbetet uppkom frågor som regeringen ansåg borde bli föremål för vidare översyn. I promemorian föreslogs bl.a. att lagens tillämpningsområde skulle breddas till att omfatta produkter och inte vara begränsad till varor och tjänster. Förslaget föranleddes inte av EG-direktivet. Regeringen konstaterade i propositionen att en sådan utvidgning skulle kräva ytterligare ändringar i lagen och att konsekvenserna av sådana ändringar är svåra att överblicka. Regeringen föreslog därför att ändringarna skulle anstå . I den lagrådsremiss som föregick propositionen föreslog regeringen att jämförpris skulle anges för sådana produkter som det finns särskilda beräkningsgrunder för, dvs. en utvidgning i förhållande till gällande bestämmelse som endast omfattar varor. Regeringen konstaterade dock i propositionen att i vilka fall praktiska och adekvata beräkningsgrunder kan användas för att bestämma jämförpris för tjänster behöver undersökas närmare. Detsamma gäller enligt regeringen för sådana viktiga nyttigheter för konsumenter som t.ex. elektrisk kraft. Regeringen anförde att man avser att låta utreda frågan. Kommittén har föreslagit att prisinformationslagen görs tillämplig på samtliga finansiella tjänster, dvs. alla nyttigheter som tillhandahålls konsumenter av finansiella institut och att ges en generell rätt att meddela närmare föreskrifter om hur och var prisinformation skall lämnas. har Utredningen om konsumenträttigheter i IT-samhället föreslagit att prisinformationslagen skall anpassas till de särskilda förhållandena vid handel på Internet (se betänkandet Konsumenterna och IT - en utredning om datorer, handel och marknadsföring, SOU 1999:106). Som framgått ovan har frågan om en breddning av prisinformationslagens tillämpningsområde relativt aktualiserats från flera håll. Av de redovisade förslagen framgår att det finns ett behov av en djupare analys. Mot denna bakgrund beslutar regeringen denna dag att bemyndiga konsumentministern att tillkalla en särskild utredare för att göra en översyn av prisinformationslagen. 10.2 Prisjämförelser för ökad konkurrens och lägre konsumentpriser Regeringens bedömning: Prisjämförelser är ett värdefullt verktyg för att stärka konkurrensen och ge konsumenterna lägre priser. Regeringen överväger därför att ge berörda myndigheter i uppdrag att arbeta vidare med olika typer av prisjämförelser för specifika varugrupper. Regeringen avser vidare att ge i uppdrag att bilda en idégrupp tillsammans med andra aktörer som arbetar med frågor rörande principer för prisjämförelser och prisinformation för att komma med förslag på hur det fortsatta arbetet skall bedrivas. Regeringen avser slutligen att arbeta för att Europeiska kommissionen fortsätter att publicera sina prisjämförelser och att metoderna för dessa undersökningar förfinas. Skälen för regeringens bedömning matkostnadsundersökningar genomför i samarbete med de lokala konsumentvägledarna regelbundna mätningar av vad näringsberäknade matkorgar kostar för några olika familjetyper. Matkorgen omfattar omkring 280 varor (varav några ekologiska) som prismäts i butiker runt om i landet. Urval av orter, antalet butiker och varor har varierat över tiden. Syftet med undersökningarna är att göra hushållen mer prismedvetna genom att visa vilka skillnader som kan föreligga beroende på i vilken butik på orten man väljer att göra sina inköp. Om konsumenterna blir mer prismedvetna, ökar också konkurrensen mellan butikerna, vilket kan leda till sänkta priser. Det har också visat sig att mätningarna har en viss prispressande effekt när de upprepas på samma ort. Matkostnadsundersökningarna som gjordes visar att månadskostnaden för dagligvaror kan skilja upp emot för en barnfamilj på fyra personer beroende på i vilken butik man handlar sin mat. Prisskillnaden mellan den dyraste och den billigaste butiken varierar och avspeglar bl.a. hur differentierade butikssammansättningen är på orten. gjorde även en undersökning av pris och utbud på ekologiska varor. Undersökningen visar att det finns god möjlighet att handla stora delar av livsmedlen ekologiskt, men att utbudet varierar mellan livsmedelsgrupper och butikskedjor. Det föreligger också stora prisskillnader mellan den ekologiskt producerade maten och motsvarande livsmedel som inte marknadsförs som ekologiska. För en familj som endast vill köpa ekologiska basvaror innebär det en ökning av matkostnaderna . Övriga myndigheters arbete med prisjämförelser har , och genomfört en undersökning som syftade till att kartlägga varför det finns prisskillnader mellan och de övriga medlemsstaterna i EU (- en del av EU:s inre marknad, varför kvarstår prisskillnader? KKV:s rapportserie, 2000:3).