prop · GO03130 · 2001-01-01 00:00:00 — Direktivet kommer att innebära att en enhetlig standard införs med högt uppställda miljökrav på deponier. De specificerade krav som deponierna måste uppfylla gäller bl.a. lokalisering, vattenkontroll, lakvattenhantering, åtgärder till skydd av mark och vatten samt omhändertagande och kontroll av deponigas. Enligt direktiven skall deponigasen insamlas från alla deponier som tar emot biologiskt nedbrytbart avfall. Deponigasen skall behandlas och utnyttjas. Om den insamlade gasen inte kan användas för energiproduktion skall den facklas. Dessa nya krav medför positiva effekter på mark, grundvatten samt sjöar och vattendrag i anslutning till deponierna eftersom risken för läckage av föroreningar minskar. Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att delmålet om att samtliga avfallsdeponier har uppnått en enhetlig standard och uppfyller högt ställda miljökrav enligt EU:s beslutade direktiv om deponering av avfall kan uppnås och föreslår därför inte några ytterligare åtgärder. Med anledning av de förslag som regeringen lade fram i propositionen 1998/99:84 om lag om skatt på avfall begärde (bet. 1998/99:SkU20, rskr. 1998/99:258), sedan det i tre motioner yrkats att avdragsrätt för omhändertagen deponigas borde medges, att regeringen skyndsamt skulle återkomma till med förslag som syftar till att stimulera användningen av deponigas för energiutvinning (Fi1999/2246). Regeringen anser till följd av de krav som det nyssnämnda EG-direktivet uppställer på skyldighet att omhänderta och utnyttja deponigasen - om möjligt genom energiutvinning - att önskemål om att användningen av deponigas för energiutvinnning skall stimuleras kommer att tillgodoses i och med att direktivet genomförs. Regeringen anser vidare att de nya kraven i direktivet ger kommunerna ett incitament till att utarbeta lokalt och miljömässigt lämpliga lösningar för att omhänderta deponigasen, att forskning om och utveckling av återvinningsmetoder för såväl energi som näringsämnen snarare uppmuntras än försvåras samt att miljömässigt godtagbara behandlingsmetoder för nyttiggörande av deponigasen främjas. beslutade regeringen att ge ett uppdrag till om ett ekologiskt hållbart omhändertagande av avfall. Uppdraget syftar till att kartlägga hur omställningen fortgår och redovisa en handlingsplan för att uppnå ett ekologiskt hållbart omhändertagande av avfall. Verket skall även redovisa om det finns behov av en förändring av styrmedel för att uppnå de övergripande målen för avfallshanteringen. Uppdraget skall även innehålla en översyn av avfallsplaneringen och ansvarsfördelningen för olika avfallsslag. Uppdraget skall redovisas till regeringen. Regeringen har även beslutat om ett utredningsdirektiv (dir. 2001:13) för att se över vissa avfallsskattefrågor. I uppdraget ingår att analysera vilka styreffekter avfallsskatten tillsammans med energibeskattningen har haft på olika former av omhändertagande av avfall. Utredaren skall även analysera hur systemet med avfallsbeskattningen förhåller sig till redan uppställda mål inom avfallspolitiken. Dessutom skall utredaren analysera hur avfallsskattens effekter påverkas av andra beslutade styrmedel. Utredaren skall vidare utvärdera och analysera de ekonomiska och miljömässiga konsekvenserna av att införa en skatt på förbränning av avfall. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag till regeringen . I avsnitt 21 behandlas olika strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen. Strategin avseende giftfria och resurssnåla kretslopp bidrar till att förbättra avfallshanteringen. Kommittén föreslår ett delmål om minskade mängder material och energi som varor och tjänster (funktioner) förbrukar under sin livscykel. Regeringen anser att syftet med kommitténs förslag tillgodoses av de strategier som beskrivs i avsnitt 21. Regeringen bedömer att föreslagna samt vidtagna åtgärder är tillräckliga för att delmålen skall nås och föreslår därför inga nya åtgärder. Den fortlöpande utvärderingen får visa om målet behöver revideras eller om ytterligare åtgärder behöver vidtas. Delmål 7 (energianvändning m.m. i byggnader) Energianvändningen i byggnader uppgick till ca . Av detta svarade uppvärmning för ca med fördelning enligt följande: småhus , flerbostadshus och lokaler . Sektorn bostäder, service m.m. svarar för av utsläppen av koldioxid och bidrar därmed i betydande omfattning till miljöbelastningen. I sammanhanget bör också noteras hur uppvärmningen skedde . Olja och elvärme bidrog därvid med vardera , fjärrvärme med samt ved, flis och gas med sammanlagt . Eftersom det främst är förbränning av fossila bränslen som bidrar till miljöbelastningen måste användningen effektiviseras och också minska i omfattning. Enligt tillgängliga uppgifter var den slutliga användningen av energi ungefär densamma som trots nettotillskott av byggnader. Regeringen anser mot denna bakgrund att det är rimligt att miljöbelastningen från energianvändningen i bostäder och lokaler minskar och är lägre än . Detta bör vara möjligt bl.a. genom att den totala energianvändningen effektiviseras för att minska. Bebyggelsen och användningen av byggnader och anläggningar har betydelse också för möjligheterna att nå miljökvalitetsmålen Begränsad klimatpåverkan (avsnitt 6), luft (avsnitt 7), Giftfri miljö (avsnitt 9) och Säker strålmiljö (avsnitt 11). Det är nödvändigt att anlägga en systemsyn på byggnader för att de bästa helhetslösningarna skall kunna nås. Regeringen vill i likhet med betona vikten av att arbetet med att kontinuerligt minska energianvändningen påbörjas omgående hos alla berörda inom byggområdet. Vad gäller frågan om direktverkande elvärme bör följande noteras. Direktverkande elvärme finns i av småhusen och utgör av elanvändningen för uppvärmning. Totalt uppgick användningen av elvärme i bostads- och fritidshus, inräknat vattenburen värme, till . Direktverkande elvärme är ett kostnadseffektivt uppvärmningssätt med låga installations- och underhållskostnader. El är å andra sidan en högvärdig energiform som rent tekniskt inte kan ersättas i andra användningsområden än vid uppvärmning. Enligt energipolitiska beslut skall energipolitiken underlätta omställningen till ett ekologiskt uthålligt samhälle. Som följd av det energipolitiska beslutet lämnades till utgången av statligt ekonomiskt stöd för att bl.a. främja övergång från uppvärmning med direktverkande el i befintliga bostadshus till andra former av uppvärmning, däribland vattenburna uppvärmningssystem. Regeringen gör bedömningen att nya låsningar till direktverkande elvärme, som minskar möjligheterna att använda t.ex. förnyelsebara energikällor, bör undvikas. Regeringen avser därför att analysera konsekvenserna av ett eventuellt förbud mot uppvärmning med direktverkande el i nya byggnader liksom effekterna av att begränsa direktelvärme i nya fritidshus. Regeringen anser att de preciseringar som kommittén angett beträffande användningen av fossila energikällor inte bör fastställas nu utan formuleras så att användningen av fossila energikällor successivt skall minska. De sammantagna miljöeffekterna av det av kommittén föreslagna delmålet är oklar. En övergång från användning av olja till ved i värmepannor med denna funktion skulle sannolikt kunna leda till ökade utsläpp av flyktiga organiska ämnen om inga åtgärder vidtas för att minska dessa utsläpp från småskalig vedeldning. Regeringen har dock föreslagit ett delmål om att minska utsläppen av flyktiga organiska ämnen under miljökvalitetsmålet luft (avsnitt 7) där ett antal åtgärder föreslås. De exakta förhållandena avseende användningen av vedpannor behöver därför klarläggas innan beslut om preciseringar av delmålet om minskning av fossila energikällor fattas. Om det behövs kommer regeringen därför att återkomma med förslag till ytterligare delmål när kunskap inhämtats. Kommittén har föreslagit ett antal åtgärder för att minska energianvändningen i bebyggelsen, bl.a. individuella mätningar av energianvändningen för olika ändamål samt miljö- och energideklarationer av byggnader m.m. Regeringen har uppdragit åt att genomföra en försöksverksamhet med deklarering av bostäder, skolor och förskolor. Bakgrunden till uppdraget är en begäran från om kvalitetsdeklaration av bostäder (bet. 1995/96:BoU1, mom. 35, rskr. 1995/96). har presenterat ett förslag till utformning av en sådan deklaration. Förslaget har vid remissbehandling mottagits positivt. Den i försöksverksamheten ingående deklarationen innehåller uppgifter om hela fastigheten såsom tekniska data om t.ex. ventilation, värme, radon, buller och vatten. Uppgifter om resursanvändning i byggnaden noteras också, t.ex. el, värme, vatten, miljöstörande ämnen, avfallshantering och fastighetsägarens miljöarbete. I uppdraget ingår att klarlägga omfattningen av uppgifter som bör ingå för att deklarationerna skall få en ändamålsenlig utformning. Vidare skall referensvärden beträffande energianvändningen m.m. anges. En redovisning av kostnaderna för att upprätta och uppdatera deklarationerna skall lämnas. skall ta till vara erfarenheterna av pågående verksamhet med att upprätta skilda slag av deklarationer. Ett av skälen för regeringens beslut var att det både i och i andra länder pågår arbete inom byggområdet med att från olika utgångspunkter och för olika ändamål upprätta deklarationer av skilda slag, benämnda kvalitetsdeklarationer, miljödeklarationer, energideklarationer, miljövarudeklarationer etc. I försöksverksamheten ingår vidare att med berörda målgrupper tillämpa deklarationerna i praktiken och lämna en redovisning av hur en introduktion av deklarationerna kan ske i större skala. Uppdraget skall redovisas till regeringen . Enligt regeringens bedömning skapar dessa deklarationer underlag för att stegvis öka medvetandet och förståelsen hos olika parter om sambanden mellan brukarvanor, kostnader, teknisk utformning, drift och underhåll. Uppgifterna om byggnaderna kan utökas t.ex. med besiktningar av olika slag allt eftersom någon part finner det angeläget och är villig att svara för eventuella kostnader som är förenliga med kompletteringen. Inom ramen för det omfattande arbetet inom EU att i olika sektorer inarbeta aspekter för hållbar utveckling pågår även ett sådant beträffande byggsektorn. I detta arbete har noterats mångfalden av deklarationer från olika utgångspunkter och behovet av samordning för att undvika onödiga kostnader för att upprätta deklarationer och för att undvika möjliga handelshinder. Skälen för regeringens bedömning om återföring av fosfor till kretsloppet Regeringen anser att det är av allra största vikt att se till att avloppsslammet är rent från början. För att uppnå detta är det nödvändigt att användningen av kemikalier som är cancerframkallande, långlivade och bioackumulerande upphör. Denna fråga behandlas vidare under miljökvalitetsmålet Giftfri miljö (avsnitt 9) och i propositionen 2000/01:65 Kemikaliestrategi för Giftfri miljö. Avloppsslammet innehåller ibland olika typer av föroreningar vilka överskrider gällande gränsvärden och som därmed begränsar möjligheten till spridning på jordbruksmark. återfördes av fosforn från de olika avfallsslagen till . har dock återföringen av avloppsslam minskat vilket innebär att även totalsiffran för återföring av fosfor minskat. Nya rön har visat att det kan finnas andra skadliga metaller än de som mäts samt organiska miljögifter i avloppsslammet. Därför behöver kravspecifikationen utvidgas. Det krävs att kvalitetssäkringen förbättras när det gäller alla typer av föroreningar som kan finnas i slammet. En del av det avloppsslam som produceras bör sannolikt kunna bli föremål för spridning på jordbruksmark, under förutsättning att det klarar även de nya och utvidgade kvalitetskraven. För annat avloppsslam kan dock problemen att klara dessa krav vara större, . För att undvika att stora mängder av fosforrikt slam och annat avfall måste förbrännas utan fosforåtervinning då deponeringsförbudet för organiskt avfall träder 2005, krävs att ytterligare alternativ utvecklas för att rena fosforn i slam och annat avfall. Regeringen anser därför att det är av största vikt att ny teknik utvecklas och införs för att skapa rena och effektiva fosforkretslopp. testas och utvecklas olika tekniker i olika skala för separering vid källan och för att utvinna fosfor och andra ämnen ur slammet direkt eller ur aska av förbränt slam. saknas dock det tekniska underlag som möjliggör ett kvantitativt och tidsatt delmål för återföring av fosfor till . Regeringen avser att ge i uppdrag att tillsammans med berörda parter ta fram en långsiktig strategi för återföring av fosfor till . En sådan strategi skall innehålla ett kvantitativt och tidsatt delmål för återföring av fosfor till . Miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö i ett generationsperspektiv I regeringens bedömning av miljökvalitetsmålet i ett generationsperspektiv överensstämmer flertalet punkter med dem som redovisades i propositionen 1997/98:145 Svenska miljömål. Den tredje och fjärde punkten är kompletterande beskrivningar som har föreslagits av , med något modifierad lydelse. Konsekvenser av förslagen Planeringsunderlag Förslaget till delmål innebär att det utvecklas underlag om viktiga frågor för en ekologiskt hållbar utveckling av den byggda miljön som tillsammans med underlag beträffande andra nationella mål kan ge vägledning för fysisk planering och samhällsbyggande. De konkreta miljömässiga konsekvenserna av att nå delmålet kan inte bedömas förrän planerna förverkligats. Allmänt gäller att en hälsosam, funktionell och tilltalande bebyggelsemiljö, såväl för boende som för arbete och fritid, ökar attraktiviteten och därmed potentialen för en gynnsam utveckling av välfärd, sysselsättning och ekonomi. Framsynt fysisk planering och samhällsbyggande grundat på genomtänkta program och strategier kan bidra till detta. Arbetet med program och strategier bör kunna utveckla de allmänna förutsättningarna för ett effektivt och framgångsrikt miljöarbete. Det gäller exempelvis utveckling av kunskap, arbetsformer, former för samordning mellan olika samhällssektorer och samverkan mellan berörda aktörer. Frågor om fysisk planering och samhällsbyggande ligger till stor del inom det kommunala ansvarsområdet. Det regionala perspektivet är emellertid av stor betydelse för de frågor som berörs av delmålet. Länsstyrelserna har en viktig roll med sitt övergripande ansvar för det regionala mål- och uppföljningsarbetet i dialog med kommunerna och med andra regionala organ och myndigheter. Länsstyrelsernas och kommunernas miljömålsarbete behandlas närmare i avsnitt 24. Den tidsperiod som föreslås för att uppnå delmålet är väl tilltagen. skall dessutom en nationell utvärdering göras så att behovet av åtgärder för att uppnå delmålet skall kunna övervägas på nytt. För transportsektorn pågår redan visst arbete. Berörda centrala statliga myndigheter, med som huvudansvarig myndighet, ansvarar för att ge erforderligt stöd. Kulturhistoriskt värdefull bebyggelse Kulturmiljöer med kulturhistoriskt värdefull bebyggelse lockar till sig företag och är en grund för utveckling av kulturturism. De bidrar också till att skapa en god livsmiljö för människor, en miljö som är stimulerande och attraktiv att verka och leva i. Ansvaret för att genomföra delmålet om den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen ligger framför allt på de planerande och kulturvårdande myndigheterna och inte minst på kommunerna. De kommuner som satsat på inventeringar av värdefull bebyggelse har finansierat verksamheten bl.a. via arbetsmarknadsmedel och EU-bidrag. Buller Minskat buller innebär förhöjd livskvalitet för människor och medför att samhällets kostnader för bullerrelaterad sjukvård minskar. Arbetet för att nå bullermålet kan bidra till att uppnå andra mål. kan i vissa fall konflikter uppstå med andra mål. Till exempel minskar trafikbullret vid lägre fordonshastigheter som trafiksäkerheten ökar medan framkomligheten kan försämras. En förbättrad fasadisolering kan bidra till lägre energianvändning. En utveckling av samhället som medför minskade transporter bidrar förutom till att uppnå bullermålet också till att uppnå målen Begränsad klimatpåverkan (avsnitt 6), luft (avsnitt 7) och Bara naturlig försurning (avsnitt 8). Arbetet för att nå bullermålet bedrivs till största delen inom ramen för trafikverkens och Försvarsmaktens långsiktiga åtgärdsprogram mot buller. Även kommuner arbetar med frågan. Uttag av naturgrus Motiven för en begränsning av uttaget av naturgrus är huvudsakligen resurshushållning, bevarande av värdefulla natur- och kulturvärden och en hållbar vattenförsörjning. Förekomsten av naturgrus är ojämnt fördelad över landet liksom utnyttjandet. Eftersom vattenförsörjningen inom vissa områden i landet nästan uteslutande är beroende av naturgrusförekomster kan fortsatt uttag i nuvarande takt försvåra för kommande generationers vattenförsörjning. Täktverksamheten ändrar också landskapsbilden. Ekonomiskt kan en övergång till att använda ersättningsmaterial för grus innebära ökade produktionskostnader för materialet. Avfall Regeringen föreslår inga nya åtgärder för att nå delmålen. Bedömningen är att redan vidtagna åtgärder kommer att räcka för att bidra till att målen kan nås. Konsekvenser av tidigare föreslagna åtgärder finns beskrivna i prop. 1996/97:172 Hanteringen av uttjänta varor i ett ekologiskt hållbart samhälle - ett ansvar för alla, prop. 1997/98:145 Svenska miljömål och prop. 1998/99:84 Lag om skatt på avfall. Regeringen har beslutat om ett utredningsdirektiv för att se över vissa avfallsskattefrågor. I direktivet ingår att utredaren skall utvärdera och analysera de ekonomiska och miljömässiga konsekvenserna av att införa en skatt på förbränning av avfall. Energianvändning m.m. i byggnader Behovet av att effektivisera och också minska energianvändningen i byggnader berör alla ägare av byggnader och brukare, dvs. staten, landsting, kommuner, företag, kommunala och statliga bolag, allmännyttiga bostadsbolag, kooperativa bostadsföretag, privata byggnadsägare, småhusägare samt bostadsrättshavare och hyresgäster. Investeringar i åtgärder i byggnader som påverkar energianvändningen och inomhusmiljön belastar de nämnda grupperna. Den del av energianvändningen som är att hänföra till brukarvanor och livsstil, såsom förbrukningen av varmvatten, hushållsel, vald temperatur inomhus samt vädring berör oss alla som enskilda individer. Behov föreligger därvid av förbättrade uppgifter om bl.a. energianvändning för olika ändamål. Sektorn bostäder, service m.m. svarar för av utsläppen av koldioxid och svarar för en tredjedel av landets totala energianvändning. Energin används för uppvärmning av luft och tappvarmvatten, hushållsel samt till drift av installationer såsom ventilationssystem och styr- och reglertekniska installationer. Volymen hushållsel ökar fortlöpande. Energianvändningen i byggnader inriktas på att minska i både nya och befintliga byggnader. Användningen av fossilenergikällor i bostäder och lokaler skall minska kontinuerligt. Behovet av att tillföra energi för uppvärmning kan i betydande omfattning påverkas genom tekniska förbättringar av byggnadernas klimatskärm, såsom fönster, väggar och tak, förutsatt att inte omfattande fönstervädring sker. Användningen av tappvarmvatten är däremot nästan uteslutande beroende av beteendet och brukarvanor liksom även användningen av hushållsel. Enligt vissa utredningsrapporter kan betydande minskningar av energianvändningen åstadkommas genom ändring av brukarvanor och utan tekniska åtgärder. Regeringen bedömer att miljöbelastningen från energianvändningen i bostäder och lokaler kan minska genom ändring av brukarvanor. Förutsättningarna för att genom informationsinsatser påverka vanor bör därvid analyseras. Det föreslagna delmålet att miljöbelastningen från energianvändningen i bostäder och lokaler skall minska och lägre än innebär bl.a. att den totala energianvändningen måste effektiviseras och minska. Detta förutsätter senare också investeringar i tekniska åtgärder i befintliga byggnader för att den totala energianvändningen skall minska trots tillkommande nya byggnader. Regeringen följer utvecklingen i olika avseenden av de hithörande frågorna och redovisar situationen vid kommande utvärdering av delmålen. Statsfinansiella kostnader Den statsfinansiella kostnaden för att nå alla delmål under miljökvalitetsmålet uppskattas till totalt ca . Regeringen bedömer att det behövs ytterligare resurser för bl.a. kunskapsutveckling om naturgrusanvändning. Regeringen beräknar därför att tillföra ca i jämförelse med utgiftsnivå för delmålen (se vidare avsnitt 25). Regeringen bedömer att resursbehovet kommer att minska något under den senare delen av perioden. 21 Strategier för att uppnå miljökvalitetsmålen 21.1 Strategier Regeringens förslag: Följande strategier skall vara vägledande i arbetet med att uppnå miljökvalitetsmålen: 1. En strategi för effektivare energianvändning och transporter - för att minska utsläppen från energi- och transportsektorerna. En strategi för giftfria och resurssnåla kretslopp som innefattar en miljöorienterad produktpolitik - för att skapa energi- och materialsnåla kretslopp och för att minska de diffusa utsläppen av miljögifter. En strategi för hushållning med mark, vatten och bebyggd miljö - för ökad hänsyn till biologisk mångfald, kulturmiljö och människors hälsa, för god hushållning med mark och vatten, miljöanpassad fysisk planering och hållbar bebyggelsestruktur. Regeringens bedömning: Alla i samhället har ett ansvar för arbetet för en ekologiskt hållbar utveckling och för strävan att uppnå de nationella miljökvalitetsmålen. Ett fåtal aktiviteter - transporter, energianvändning, flöden av material, kemikalier och varor, exploatering och ett icke hållbart nyttjande av mark, vatten och den bebyggda miljön - ger upphov till flertalet av dagens miljöproblem. För att de uppställda målen skall nås är det viktigt att de åtgärder som vidtas är samordnade och effektiva. Prioritet bör ges till sådana åtgärder som ger synergieffekter och som bidrar till att uppnå flera av miljökvalitetsmålen. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Ett fåtal remissinstanser har uttalat sig om strategierna. menar att de tre åtgärdsstrategierna ger en god översikt över hur olika miljöfrågor har ett samband och väl sammanfattar tillgängliga åtgärder och styrmedel. i uppfattar resonemanget om de tre åtgärdsstrategierna som tämligen svagt där mycket lämnas till vidare utredningar. anser också att det vore önskvärt att man redan i åtgärdsstrategierna redovisade målkonflikter för att på så sätt tydliggöra var särskilda insatser behövs. Vidare anförs att det i strategiarbetet är väsentligt att betona de regionala särarterna. Vid regeringens remissmöte för ungdomar framkom synpunkter på att en hållbar utveckling kräver en förändring av människors sätt att leva. Skälen för regeringens förslag och bedömning: För att miljökvalitetsmålen skall nås inom en generation är det viktigt att de aktiviteter som i huvudsak orsakar dagens miljöproblem förändras så att de bidrar till en hållbar utveckling. Regeringen har därför grupperat aktiviteter som är viktiga att förändra och föreslår tre åtgärdsstrategier för att åstadkomma denna förändring. De tre strategierna är en strategi för effektivare energianvändning och transporter, en strategi för giftfria och resurssnåla kretslopp som innefattar en miljöorienterad produktpolitik och en strategi för hushållning med mark, vatten och bebyggd miljö. Åtgärdsstrategierna motiveras av att en åtgärd kan bidra till flera miljökvalitetsmål och av att ett styrmedel kan ge samhällets sektorer incitament att vidta många olika miljöbefrämjande åtgärder. En förutsättning för att miljön skall förbättras och för att miljökvalitetsmålen och en ekologiskt hållbar utveckling skall nås är att alla delar av samhället tar ett ökat ansvar. Det krävs ett brett engagemang och deltagande i det fortsatta arbetet. och (1987:10) utgör en grund för åtgärdsstrategierna.