prop · GO0393 · 2001-01-01 00:00:00 — Vid fastställandet och kartläggningen av sådant skadligt arbete som avses i konventionens artikel 3 d bör en medlemsstat bl.a. beakta a) arbete som utsätter barn för risk för fysiska, psykologiska eller sexuella övergrepp, b) arbete under jord, under vatten, på farlig höjd eller i trånga utrymmen, c) arbete som utförs med farliga maskiner, utrustning eller redskap eller som innebär hantering eller transport av tungt gods, d) arbete som utsätter barn för farliga ämnen, agenser, processer, temperaturer, ljudnivåer eller vibrationer som kan vara skadliga för deras hälsa, e) arbete under särskilt svåra förhållanden såsom arbete , nattarbete eller arbete där barn på ett oskäligt sätt stängs in i arbetsgivarens lokaler. I punkten 5 i rekommendationen påtalas behovet av statistik och av att hålla den aktuell. Enligt punkt 12 bör medlemsstaterna tillse att de värsta former av barnarbete, som särskilt nämns i punkten, utgör brott. Punkten 15 anger en rad tänkbara åtgärder för att eliminera de värsta formerna av barnarbete. I punkt 15 d nämns t.ex. möjliggörande av åtal mot medborgare som har brutit mot de nationella bestämmelserna om förbud mot de värsta formerna av barnarbete, även när brottet begåtts i ett annat land. Punkterna 11 och 16 rör olika former av nationellt deltagande i internationella ansträngningar och internationellt samarbete: punkten 11 internationellt rättsligt samarbete och punkten 16 internationellt biståndssamarbete. 5.3 Konventionens förhållande till vissa internationella instrument Europeiska unionens råd antog 1994 direktivet 94/33/EG om skydd av minderåriga i arbetslivet. Syftet med direktivet är att skydda barn och ungdomar i arbetslivet genom åtgärder som främjar deras säkerhet och hälsa. Direktivet uppställer både vissa åldersgränser för arbetet och särskilda krav på arbetets karaktär. Arbetet får inte ha en skadlig inverkan på ungdomars säkerhet, hälsa eller deras fysiska, mentala, moraliska och sociala utveckling eller äventyra deras utbildning eller tillgodogörande av undervisningen. Som en anpassning till bl.a. EG-direktivet skedde 1996 en omarbetning av Arbetarskyddsstyrelsens minderårigföreskrifter (AFS 1996:1). Bestämmelserna i konventionen och i direktivet står inte i strid med varandra. Det mest heltäckande dokumentet som reglerar användningen av minderåriga för arbete är konvention (nr 138) om minimiålder för tillträde till arbete med tillhörande rekommendation, nr 146. Konventionens mål är att stegvis avskaffa barnarbete. Konventionen nr 138 räknas bland centrala rättighetskonventioner () vilka åberopats av FN:s sociala toppmöte i och till vilka hänvisas i deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet, antagen av Internationella arbetskonferensen (se avsnitt 6). Som nämnts ovan ratificerade konventionen 1990 och en utförlig redogörelse för dess innehåll och bestämmelsernas motsvarighet i svensk lagstiftning finns bl.a. i prop. 1989/90:60. Konventionen (nr 182) om förbud mot och avskaffande av de värsta formerna av barnarbete stöder de mål om avskaffande av barnarbete som uppställs i konventionen nr 138. FN:s konvention om barnets rättigheter som antogs 1989 och trädde i kraft har ratificerats av 191 stater i världen. Endast och står utanför. Den är därmed det instrument om mänskliga rättighter som vunnit störst anslutning . av världens barn lever i länder som ratificerat konventionen och som därmed åtagit sig att respektera de rättigheter som den föreskriver. ratificerade konventionen 1990 (prop. 1989/90:107). Det finns anledning att i detta sammanhang särskilt erinra om artiklarna om barnets rätt till utbildning (art. 28), barnets rätt till skydd mot ekonomiskt utnyttjande och mot att utföra arbete som kan vara riskfyllt eller hindra barnets utbildning eller äventyra barnets hälsa eller fysiska, psykiska, andliga, moraliska eller sociala utveckling (art. 32.1), konventionsstaternas skyldighet att fastställa en minimiålder för tillträde till arbete, bestämmelser om lämplig reglering av arbetstid och arbetsvillkor samt tillräckliga påföljder för att säkerställa ett effektivt genomförande (art. 32.2) samt barnets rätt till skydd mot alla former av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp (art. 34). Den allmänna åldersgränsen är också i . I fråga om vapentjänst är åldersgränsen dock . Två arbetsgrupper under FN:s kommission för mänskliga rättigheter har utarbetat förslag till två tilläggsprotokoll till konventionen. Det ena rör en höjning av minimiåldern till för rekrytering till och deltagande i väpnade konflikter. Det andra rör handel med barn, barnpornografi och barnprostitution. De båda tilläggsprotokollen antogs formellt av i , av Ekonomiska och sociala rådet (ECOSOC) i och av . har undertecknat båda protokollen. Frågan om tillträde till protokollen bereds i . öppnades FN:s konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och dess tilläggsprotokoll om förebyggande, bekämpande och bestraffande av handel med människor, särskilt kvinnor och barn, för undertecknande. Med handel med människor avses enligt protokollet rekrytering, transport, överföring, hysande eller mottagande av personer när det sker genom användning av vissa angivna medel och i ett exploateringssyfte. De angivna medlen omfattar olika former av tvång, bortförande, bedrägeri, vilseledande, missbruk av makt eller av någons sårbara situation eller givande eller mottagande av betalningar eller förmåner för att erhålla samtycke från en person som har kontroll över någon annan person. Med exploatering skall förstås, åtminstone, "the exploitation of the prostitution of others or other forms of sexual exploitation, forced labour or services, slavery or practices similar to slavery, servitude or the removal of organs". Det slås fast att ett offers samtycke till den åsyftade exploateringen saknar relevans när något av de angivna medlen har använts. Vidare slås fast att när det gäller barn behöver inget sådant medel ha använts för att människohandel skall anses föreligga. Slutligen slås fast att med barn avses varje person . har undertecknat konventionen och det nämnda tilläggsprotokollet. Frågan om ratifikation bereds inom . 5.4 Godkännande av konventionen Regeringens förslag: godkänner konvention (nr 182) om förbud mot och omedelbara åtgärder för avskaffandet av de värsta formerna av barnarbete. : Ärendet har remitterats till som i sin tur inhämtat yttranden från Riksåklagaren, , , , , , , , , , Arbetarskyddsstyrelsen, SAF, , , , , , Rädda barnen, i samhället och ECPAT . förordar att ratificerar konventionen. Remissinstanserna: I stort sett samtliga remissinstanser som berör frågan om bör ratificera konventionen tillstyrker en svensk ratifikation eller kan inom sitt ansvarsområde inte finna något hinder för en sådan. pekar emellertid på att helt frivillig medverkan av personer som har fyllt 15 men inte i en handling av sexuell innebörd som är ett led i framställning av pornografisk bild eller annars utgör en posering inte omfattas av bestämmelsen om sexuellt ofredande i 6 kap. 7 § andra stycket . anför att detta möjligen kan anses strida mot konventionen. Skälen för regeringens förslag: Artikel 1 i konventionen nr 182 ålägger varje medlemsstat som ratificerar konventionen att vidta åtgärder för ett skyndsamt förbud mot och avskaffande av de värsta formerna av barnarbete, varmed avses sådant arbete som definieras i artikel 3. Med barn avses enligt artikel 2 personer . Förbudet mot sådana former av barnarbete som anges i artikel 3 a Artikel 3 a omfattar alla former av slaveri och med slaveri jämförbara bruk och sedvänjor, såsom försäljning av och handel med barn, skuldslaveri, livegenskap och tvångsarbete, inklusive tvångsrekrytering av barn för utnyttjande i väpnade konflikter. Förbudet kan anses ha sin motsvarighet i följande svenska lagregler. Bestämmelser om grundläggande fri- och rättigheter finns i regeringsformen (RF). I 2 kap. 8 § RF stadgas att "varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot frihetsberövande". Av förarbetena till regeringsformen framgår att denna bestämmelse skall anses entydigt förbjuda förhållanden som liknar slaveri eller tvångsarbete, även om bestämmelsen inte uttryckligen formulerats som ett sådant förbud. strafflag innehöll ett kategoriskt förbud mot slavarbete, bestämmelser som kvarstod tills den nuvarande (BrB) trädde i kraft . Utöver bestämmelserna i 3 kap. BrB om brott mot liv och hälsa kan nämnas främst bestämmelserna i 4 kap. BrB som innehåller bestämmelser om brottet människorov som gäller den som "bemäktigar sig och för bort eller spärrar in ett barn eller någon annan med uppsåt att skada honom eller henne till liv eller hälsa eller att tvinga honom eller henne till tjänst eller att öva utpressning" (1 §) och om brottet försättande i nödläge som gäller den som, utan att begå något av brotten människorov eller olaga frihetsberövande, "genom olaga tvång eller vilseledande, föranleder att någon kommer i krigs- eller arbetstjänst eller annat sådant tvångstillstånd eller förmår någon att bege sig till eller stanna kvar på utrikes ort, där han eller hon kan befaras bli utsatt för förföljelse eller utnyttjad för tillfälliga sexuella förbindelser eller på annat sätt råka i nödläge" (3 §). Vidare straffbeläggs i 4 § i samma kapitel brottet olaga tvång, varmed avses bl.a. att genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvinga annan att göra, tåla eller underlåta något. Lagen om totalförsvarsplikt (1994:1809) trädde i kraft , varvid bl.a. den tidigare värnpliktslagen (1941:967) upphörde att gälla. Enligt 1 kap. 2 § gäller totalförsvarsplikt för varje svensk medborgare från början av det kalenderår när han eller hon fyller till slutet av det kalenderår när han eller hon fyller . Totalförsvarsplikten gäller också för var och en som utan att vara svensk medborgare är bosatt i . Enligt 3 § 2 är en totalförsvarspliktig skyldig att att tjänstgöra inom totalförsvaret i den omfattning som hans eller hennes kroppskrafter och hälsotillstånd tillåter. Sådan tjänstgöring fullgörs som värnplikt, civilplikt eller allmän tjänsteplikt (4 §). Skyldigheten att fullgöra värnplikt omfattar endast män som är svenska medborgare och gäller från början av det kalenderår när den totalförsvarspliktige fyller till slutet av det kalenderår när han fyller (5 §). Arbete, som inom ramen för den allmänna tjänsteplikten anvisas den som är totalförsvarspliktig, får inte utan att den som tjänstgör samtycker till det vara förenat med bruk av vapen mot annan (6 kap. 2 §). Förbudet mot sådana former av barnarbete som anges i artikel 3 b Artikel 3 b omfattar utnyttjande förmedling eller erbjudande av barn för eller i prostitution, produktion av pornografiska framställningar eller pornografiska framträdanden. Förbudet kan anses ha sin motsvarighet i de svenska regler som behandlas nedan. I vissa fall kan bestämmelser om t.ex. människorov (4 kap. 1 §) eller försättande i nödläge (4 kap. 3 §) bli tillämpliga. Det finns dock också straffbestämmelser som täcker handlingar som avses i konventionens artikel 3 b, även om något tvång inte har förekommit. De finns främst i 6 kap. 4 § och 7-10 §§ och 16 kap. 10 a § . Enligt 6 kap. 4 § kan den som har sexuellt umgänge med barn dömas för sexuellt utnyttjande av underårig. Enligt 6 kap. 7 § första stycket är det också i annat fall straffbart att sexuellt beröra barn eller förmå barnet att företa eller medverka i någon handling med sexuell innebörd. Enligt 6 kap. 7 § andra stycket är det vidare straffbart att genom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmå någon som har fyllt 15 men inte att företa eller medverka i handling med sexuell innebörd om handlingen är ett led i framställning av pornografisk bild eller utgör en posering i annat fall än när det är fråga om framställning av en bild. En medverkan som i alla avseenden är frivillig faller dock utanför bestämmelsens tillämpningsområde. Om t.ex. betalning utlovats torde dock normalt kravet på att någon förmåtts medverka vara uppfyllt. Enligt 16 kap. 10 a § är i princip all befattning med barnpornografi kriminaliserad. Bestämmelsen träffar sålunda bl.a. framställning av barnpornografiska bilder. I bestämmelsen avses med barn en person vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som, när det framgår av bilden och omständigheterna kring den, är . Främjande och otillbörligt ekonomiskt utnyttjande av annans prostitution är straffbart som koppleri eller grovt koppleri (6 kap. 8 och 9 §§ ). Den som genom att utlova eller ge ersättning skaffar eller söker skaffa sig tillfälligt sexuellt umgänge med någon som är kan dömas för förförelse av ungdom (6 kap. 10 § ). Utöver bestämmelserna i finns det annan lagstiftning, som kan vara tillämplig när underåriga har sexuellt umgänge mot ersättning eller utför sexuell posering. Enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) får en minderårig inte anlitas till eller utföra arbete på sätt som medför risk för skadlig inverkan för den minderåriges hälsa eller utveckling (5 kap. 3 § första stycket). Med minderårig avses den som inte har fyllt (5 kap. 1 §). Anlitande av minderårig för posering på sexklubb strider alltså mot nämnda lag. Detsamma gäller om barn utnyttjas som fotomodeller för pornografiskt material eller anlitas på massageinstitut eller poseringsateljéer. har möjlighet att ingripa med föreläggande eller förbud i fall då en minderårig har arbetsuppgifter av sådant slag som avses i 5 kap. 3 § (7 kap. 7 §). Den som bryter mot ett sådant föreläggande eller förbud kan dömas till böter eller fängelse i högst (8 kap. 1 §). Med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) kan samhället ingripa med tvångsåtgärder bl.a. om den unge utsätter sin hälsa eller utveckling för en påtaglig risk att skadas genom socialt nedbrytande beteende, såsom då den unge uppträder på sexklubb eller befinner sig i prostitution (3 §). Enligt LVU kan vård beredas även för den som fyllt 18 men inte , om en sådan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan vård och det kan antas att en behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke (1 § andra stycket). Även polisen kan ingripa då unga personer exempelvis poserar på sexklubb eller förekommer i gatuprostitution. Polis kan med stöd av polislagen (1984:387) omhänderta en person som kan antas vara under om han eller hon anträffas under förhållanden som uppenbarligen innebär överhängande och allvarlig risk för hans eller hennes hälsa och utveckling (12 §). Förbudet mot sådana former av barnarbete som anges i artikel 3 c Artikel 3 c omfattar utnyttjande, förmedling eller erbjudande av barn till olagliga handlingar som drogtillverkning och narkotikahandel. Narkotikastrafflagen (1968:64) torde täcka handlingar som avses i denna artikel och som har anknytning till illegal framställning och försäljning av narkotika. Förbudet mot sådana former av barnarbete som anges i artikel 3 d Artikel 3 d omfattar sådant arbete som genom sin karaktär eller på grund av omständigheter under vilka det utförs kan vara skadligt för barns hälsa, säkerhet eller moral. Bestämmelser motsvarande förbudet i artikel 3 d finns framför allt i arbetsmiljölagen (1977:1160) 5 kap. Minderåriga och i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om minderåriga (1996:1), vilka innehåller särskilda regler till skydd för den som inte fyllt . AFS 1996:1 innehåller i två bilagor dels en förteckning över vissa riskfyllda arbetsuppgifter som är förbjudna med vissa undantag, dels en förteckning över vissa arbetsuppgifter som är helt förbjudna. Detta regelverk, men också barnarbetet i i historiskt perspektiv, belyses i en promemoria, upprättad inom Arbetarskyddsstyrelsen (nu ), om Barn och arbete i arbetsmiljölagstiftningen. Arbetsmiljölagen är inte tillämplig på fartygsarbete. För arbete som utförs ombord på fartyg gäller sjömanslagen (1973:282), fartygssäkerhetslagen (1988:49) och lagen (1998:958) om vilotid för sjömän. Särskilda bestämmelser om minimiålder finns i sjömanslagen 45 §, fartygssäkerhetslagen 6 kap. 10 a § och 7 kap 3 § samt i 5 § lagen om vilotid för sjömän. Det kan tilläggas att enligt 9 kap. 1 § (FB) får den som är inte själv ingå avtal. Undantagsvis får det dock förekomma med stöd av lag. I 6 kap. 12 § stadgas att barn får ingå avtal om anställning eller annat arbete, men endast om vårdnadshavaren samtycker till avtalet. Barnet får själv säga upp avtalet och, om barnet fyllt , utan nytt samtycke avtala om annat arbete av liknande art. Barnet eller vårdnadshavaren får säga upp avtalet med omedelbar verkan, om det behövs med hänsyn till barnets hälsa, utveckling eller skolgång. Har vårdnadshavaren sagt upp avtalet av detta skäl får barnet inte därefter träffa ett nytt avtal utan vårdnadshavarens samtycke. Sammanfattande bedömning Den nya (nr 182) om de värsta formerna av barnarbete kompletterar konventionen (nr 138) om minimiålder för tillträde till arbete. Konventionen tar en utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter och kan uppfattas som en precisering av dess artikel 32.1 - på samma sätt som konventionen nr 138 är en precisering av bestämmelserna i artikel 32.2. har fått en egen komplettering genom ovan nämnda tilläggsprotokoll. Regeringen finner det viktigt att dessa instrument ses i ett sammanhang. Konventionen nr 182 trädde i kraft och har därmed kommit att räknas till och följas upp som en av centrala rättighetskonventioner (fundamental Conventions) som åberopas i den i avsnitt 6 behandlade deklarationen om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet. Regeringen finner det angeläget att ratificerar konvention om de värsta formerna av barnarbete. har anfört att bestämmelsen i 6 kap. 7 § andra stycket möjligen kan anses strida mot konventionen såvitt avser "helt frivillig medverkan" av barn som har fyllt 15 men inte i en handling av sexuell innebörd, om handlingen är ett led i framställning av pornografisk bild eller utgör posering i annat fall. Konventionens art. 3 b omfattar dock, såvitt nu är i fråga, utnyttjande, förmedling eller erbjudande av barn för eller i produktion av pornografiska framställningar eller pornografiska framträdanden. Enligt regeringens bedömning innebär gällande svensk lagstiftning (främst 6 kap. 7 § andra stycket och 16 kap. 10 a § samt arbetsmiljölagens bestämmelser) förbud mot sådant utnyttjande, förmedling eller erbjudande av barn i pornografiska sammanhang som avses i konventionens art. 3 b också då barnen är . Det kan dock i sammanhanget nämnas att parlamentariskt sammansatta sexualbrottskommitté i betänkandet SOU 2001:14 Sexualbrotten; Ett ökat skydd för den sexuella integriteten och angränsande frågor har föreslagit en ytterligare förstärkning av det straffrättsliga skyddet för ungdomar mot att användas i sexuell posering. Såvitt angår de i artikel 5 föreskrivna mekanismerna finner regeringen att sådana finns i Arbetarskyddsstyrelsen, m.fl. myndigheter. Även kan anses vara en sådan mekanism. () skall enligt lagen (1993:335) om bevaka frågor som angår barns och ungdomars rättigheter och intressen. Ombudsmannen skall särskilt uppmärksamma att lagar och andra författningar stämmer överens med åtaganden enligt FN:s konvention om barnets rättigheter. BO kan vara en sådan myndighet som förutses i konventionens artikel 7.3. I konventionens artikel 8 åläggs medlemsstaterna att biträda varandra i genomförandet av konventionen genom intensifierat internationellt samarbete och tekniskt bistånd. I rekommendationen, punkterna 11 och 16, preciseras att sådant samarbete bör gälla såväl rättsligt samarbete som informationsutbyte och stöd för social och ekonomisk utveckling, program för fattigdomsbekämpning och allmän utbildning. Som remissvaren visar har aktiviteter av sådant slag. Sammanfattningsvis gör regeringen bedömningen att utan lagändringar kan leva upp till de krav som anges i konventionen och därför kan och bör ratificera den . 6 deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet Internationella arbetskonferensen antog - efter intensiva förhandlingar i det för ämnet upprättade utskottet - en deklaration om grundläggande principer och rättigheter i arbetslivet samt riktlinjer för dess uppföljning. Det viktigaste elementet i deklarationen är punkten 2 som fastslår att alla medlemsländer genom sitt medlemskap i och sin anslutning till stadga (the Constitution) har en förpliktelse att respektera, främja och genomföra de grundläggande rättigheter som är tema för grundläggande rättighetskonventioner (core labour standards). Dessa rättigheter omfattar - föreningsfrihet och organisationsrätt och erkännande av rätten till kollektiva förhandlingar, - avskaffande av alla former av tvångsarbete, - avskaffande av barnarbete, och - avskaffande av diskriminering i arbetslivet. De konventioner som åsyftas i punkten 1.b) - till vilka även hänvisades i slutdokumentet från FN:s sociala toppmöte i - är - nr 87, om föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten, - nr 98, om organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten, - nr 29, om tvångs- eller obligatoriskt arbete, - nr 105, om avskaffande av tvångsarbete, - nr 138, om minimiålder för arbete, - nr 100, om lika lön (mellan män och kvinnor), och - nr 111, om diskriminering (anställning och yrkesutövning). I och med ikraftträdandet av konventionen (nr 182) om de värsta formerna av barnarbete har även denna kommit att räknas till de åsyftade konventionerna. De länder som ratificerat respektive konvention har därmed åtagit sig att respektera inte bara de grundläggande principerna omfattade av konventionerna utan konventionerna till sitt fulla innehåll. har ratificerat de sju förstnämnda konventionerna. Godkännande av konventionen nr 182 föreslås i denna proposition. Bilagan till deklarationen, som är en integrerad och viktig del av deklarationen, innehåller riktlinjer för dess uppföljning. Detaljbesluten lämnas till (Governing Body). I punkten I. 2. betonas att syftet är att främja tillämpningen av de åberopade grundläggande rättigheterna. Det är inte fråga om ett nytt övervakningsmaskineri utan snarare ett utvidgat utnyttjande av existerande möjligheter att införskaffa information genom s.k. artikel 19-rapporter (stadga). Det tekniska biståndets betydelse poängteras. Uppföljningen kommer att ske dels i en Annual review, dels i en Global report. har fattat följande beslut beträffande den konkreta uppföljningen: - Annual review: En årlig redogörelse utarbetas av en rådgivande expertgrupp med stöd av (the Office) på grundval av information (artikel 19-rapporter) som begärs in från samtliga medlemsländer som inte ratificerat ifrågavarande konventioner. Redogörelsen diskuteras i , vid vårmötena, med början . Annual review - och styrelsens diskussion - rör samtliga aktuella rättigheter. - Global report: Även Global report skall utarbetas men avse endast ett av de fyra rättighetsområdena. Rapporten föreläggs Internationella arbetskonferensen, , som en del av generaldirektörens rapport. En uppföljning sker därefter på styrelsens novembermöte. Underlaget till denna rapport är dels den information som inhämtas genom artikel 19-rapporter för Annual review, dels information genom s.k. artikel 22-rapporter om tillämpningen av ratificerade konventioner, dels annan information som har till sitt förfogande. Den första rapporten, , rörde föreningsfriheten och den kollektiva organisations- och förhandlingsrätten, den andra rapporten, , kommer att behandla avskaffande av tvångsarbete, den tredje rapporten, , avskaffande av barnarbete och den fjärde rapporten, , avskaffande av diskriminering, varefter fortsättning följer år 2004-07 i samma turordning. Convention (No. 181) concerning of the , Having been convened at by the Governing Body of the International Labour Office, and having met in its Eighty-fifth Session on 3 1997, and Noting the provisions of the Convention (Revised), 1949, and