prop · GO031D30 · 2001-01-01 00:00:00 — Vidare är det väsentligt att den enskilde entreprenören får bättre tillgång till kunskap och kompetens genom bl.a. högskolor och universitet. Flera områden är således centrala för arbetet med att stimulera näringsklimatet och därigenom skapa goda förutsättningar för bl.a. nyetablering av företag samt möjligheter för redan etablerade företag att växa. De viktigaste områdena är kapitalförsörjning, regelförenklingsarbete, information, service och rådgivning, kompetens och kunskapsöverföring samt en väl fungerande konkurrens. På ett mer övergripande plan bör staten främja positiva attityder till företagande och entreprenörskap. Det är också betydelsefullt att insatserna utgår från det lilla företagets perspektiv. En effektiv näringspolitik förutsätter ett kvalitativt bra underlag genom dialoger med företagarna och analyser av de förutsättningar som gäller för näringslivets utveckling. Dessutom skall statens insatser bli mer efterfrågestyrda och utvärderas mer . I de fall aktiviteter riktade till enskilda företag är motiverade, bör statens roll preciseras, riktas i större utsträckning efter behoven samt följas upp och utvärderas i större utsträckning, så att de inte påverkar konkurrensförhållandena negativt. Den har tillsammans med bl.a. den brittiska regeringen tagit initiativ till en europeisk småföretagsstadga. Stadgan innebär bl.a. att medlemsländerna skall framhäva betydelsen av småföretagens insatser för ekonomi och sysselsättning. Det är viktigt att skapa en positiv miljö för innovativa företagare genom att undanröja marknadshinder och strukturella hinder för företag samt att ha ett regelverk som undviker onödig belastning och där företagarnas och småföretagens intressen klart erkänns. Stadgan framhåller betydelsen av att bygga upp förmåga och skicklighet på företagarsidan och bereda för att effektivt kunna konkurrera på den globala marknaden. Stadgan kommer att följas upp på Stockholmstoppmötet . En effektivare myndighetsstruktur Regeringen har påbörjat en omstrukturering av centrala myndighetsfunktioner inom närings- politiken. Syftet är att dels anpassa strukturen till förändrade förutsättningar, dels skapa en enklare, tydligare och mer kraftfull myndighetsstruktur där också synergieffekter kan utnyttjas. godkände regeringens förslag och riktlinjer (prop. 1999/2000:71, bet. 1999/2000:NU17, rskr. 1999/2000:258 och prop. 1999/2000:81, bet. 1999/2000:UbU17, rskr. 1999/2000:127) för tre nya myndigheter inom områden. De organisationskommittéer respektive utredare (dir 2000:19, dir 2000: 33 och dir 2000:37) som regeringen tillsatt har i uppgift att lämna förslag till preciserade ansvarsområden, organisation och arbetsformer för respektive myndighet och i övrigt vidta de åtgärder som krävs för att myndigheterna skall kunna inleda sina verksamheter . Med utgångspunkt i propositionen och det underlag som redovisats av organisationsutredningarna ser den nya strukturen i korthet ut på följande sätt. En ny myndighet för företagsutveckling skapas, utifrån förutsättningarna i landets olika regioner. Den skall ansvara för frågor av betydelse för såväl nationell som regional nivå och ha en tydlig näringslivsförankring. Företagens behov skall vara i centrum. En ny myndighet för analyser, omvärldsbevakning och utvärderingar bildas. Den skall bidra till att ge ett bättre beslutsunderlag för , berörda myndigheter, regionala organ m.fl. Fokus för myndighetens arbete skall vara näringslivets konkurrenskraft och andra tillväxtfrågor, perspektivet skall vara regionalt, nationellt och internationellt och arbetsfältet spänna över de områden som är relevanta för närings,- innovations- och regionalpolitiken. En ny myndighet för finansiering av forskning och utveckling inom teknik, kommunikation, arbetsliv och arbetsmarknad skapas. Myndigheten skall i nära samverkan med företag, myndigheter och andra relevanta aktörer bygga upp kompetens och även svara för kunskapsöverföring inom dessa områden till avnämare. Denna myndighet tillhör politikområde Forskningspolitik. Sammantaget innebär detta en ny slagkraftig struktur med tre samverkande och kompletterande myndigheter som skall ge ökat kunskapsunderlag till närings-, innovations- och regionalpolitiken, bättre nyttiggörande av forskning och kunskap för uthållig tillväxt och samhällsutveckling, och en förenklad och mer effektiv struktur för statens åtgärder för företagsutveckling. Det är viktigt att myndigheterna i sin verksamhet beaktar att de tillsammans utgör en väsentlig del i näringspolitiken. De förutsätts därför samverka nära med varandra. Konkreta budgetförslag m.m. rörande de tre myndigheterna lämnas under respektive anslag. Härmed har regeringen inlett ett förändringsarbete på central nivå för att öka kundnyttan, samt förbättra styrningen och användningen av medel. Det fortsatta arbetet får visa på behovet av ytterligare organisatoriska förändringar. Detta arbete kommer att ske i nära samverkan med bl.a. , i synnerhet avseende dess utlandsorganisation, samt med andra berörda myndigheter och organisationer t.ex. exportråd och Invest in , . När det gäller statens roll och organisation på den regionala nivån, avser regeringen att efter samråd med berörda aktörer återkomma med förslag . Turism beslutade att det övergripande målet för turistpolitiken är att skall ha en hög attraktionskraft som turistland och en långsiktigt konkurrenskraftig turistnäring. Målet uppnås bl.a. med utgångspunkt i de strategiska riktlinjer som Turistdelegationen lade fram 1996 för utveckling av svensk turism. Verksamheten skall bedrivas genom olika projekt för samverkan och kunskapsutveckling, marknadsinformation, statistik samt genom utredningsarbete och skapande av gemensamma nationella strategier och metoder för utvecklingen av svensk turism. Till detta kommer även marknadsföring och information utomlands av som turistland. Den s.k. Framtidsgruppen har etablerats för att stärka tillväxten i den svenska rese- och turistindustrin. Syftet är att analysera de faktorer som kan främja tillväxt samt ta fram underlag för en nationell strategi för den svenska turistnäringen. Geologisk verksamhet och mineralfrågor Modern och ändamålsenlig geologisk information skall erbjudas företag, myndigheter och andra intressenter. Eftersom geologin kan sägas utgöra golvet i ekosystemet är sådan kunskap en viktig del i en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar näringslivs- och samhällsutveckling. Vårt lands goda geologiska förutsättningar för fynd av malm och skall tas tillvara med hänsyn tagen till en långsiktig balanserad utveckling så att fler sysselsättningstillfällen skapas. De sju nordligaste länsstyrelserna har lämnat förslag till en utvecklad organisation för marknadsföring av som prospekteringsland. Regeringen ser ingen anledning att ändra SGU:s uppgift och organisation för att informera om generella förutsättningar för prospektering och gruvdrift. Teknisk forskning och utveckling och dess infrastruktur Regeringens politik inriktas på att genom satsningar på forskning och utveckling öka den kunskap och kompetens i näringslivet som behövs för att stimulera innovationer, tillväxt och förnyelse. Ett viktigt inslag i politiken är främjandet av olika former av samverkan mellan universitet, högskolor, forskningsinstitut, näringsliv och samhälle. Huvuddelen av dessa insatser redovisas inom politikområde Forskningspolitik. Insatser görs också för att rymdteknik i högre grad skall kunna användas för att utveckla för samhället viktiga områden, t.ex. meteorologi, navigering och miljöövervakning. I politiken ingår vidare att upprätthålla en svensk standardiseringsorganisation som effektivt driver svenska intressen i det internationella standardiseringsarbetet. Regeringen redogör närmare för inriktningen på verksamheten i propositionen Forskning och förnyelse (prop. 2000/2001:3). Konkurrensfrågor Målet för Konkurrenspolitiken är att verka för väl fungerande marknader och effektiv konkurrens till nytta för konsumenterna. Konkurrensen har stärkts genom bl.a. medlemskap i . kännetecknas emellertid den svenska marknaden av fåtalskonkurrens och konkurrensbegränsningar på flera marknader, liksom av särregler som hindrar en effektiv konkurrens. Den offentliga sektorns näringsverksamhet är ibland fortsatt konkurrensbegränsande, främst i förhållande till små företag i den privata sektorn. Ökade insatser behövs därför för att stärka konkurrensen. Regeringen har, i den konkurrenspolitiska propositionen (prop. 1999/2000:140), bl.a. slagit fast följande övergripande inriktning för konkurrenspolitiken: - Den svenska marknaden är en del av EU:s inre marknad hinder för tillträde skall avlägsnas och för konkurrensen skall kunna tillämpas också i . - Karteller och andra konkurrensbegränsningar som allvarligt skadar konsumentintresset kan inte accepteras de medel som staten har att upptäcka och ingripa när företag sätter konkurrensen ur spel måste bli mer effektiva. - Konsumenternas intresse av väl fungerande konkurrens måste väga tungt när offentliga regler som påverkar marknadernas funktionssätt utformas. - På nya marknader skall strukturer och regler stödja uppkomsten av en balanserad och väl fungerande konkurrens. - När offentliga aktörer agerar på konkurrensmarknader får det inte ske på sådant sätt att det privata företagandet hämmas; myndighetsuppgifter skall hållas i sär från kommersiell verksamhet. - Statligt stöd till företag bör utnyttjas restriktivt och med en utformning som så långt som möjligt undviker snedvridning av konkurrensen såväl inom EU som nationellt. Regional näringspolitik Den ökande insikten om den lokala och regionala miljöns betydelse för näringslivets utveckling föranledde regeringen att (prop. 1997/98:62, bet. 1997/98:AU, rskr. 1997/1998:204) ta initiativ till en regional näringspolitik med de regionala tillväxtavtalen som det huvudsakliga instrumentet för dess genomförande. Avsikten är att bättre kunna ta tillvara den tillväxtpotential som finns runt om i landet genom att anpassa verksamheter inom politikområden till lokala och regionala förutsättningar. Den regionala näringspolitiken spänner över flera olika sektorer. Förutom näringspolitiken, utgör bl.a. arbetsmarknads-, utbildnings- och regionalpolitiken viktiga inslag. Inga särskilda resurser tillförs, utan utgångspunkten är att befintliga offentliga medel ges en mer effektiv och ändamålsenlig användning genom samordning och tydligare efterfrågestyrning. Den regionala nivån kan också lämna förslag till förändringar av regelverk m.m. i syfte att underlätta samordningen mellan resurser från olika sektorer. 1999 har regionala tillväxtavtal utarbetats i alla delar av landet. Arbetet har engagerat ett stort antal personer från såväl offentlig som privat sektor. Tillsammans har grupperingar i varje län, s.k. partnerskap, analyserat näringslivets förutsättningar och utvecklingsbehov och enats kring förslag till konkreta åtgärder samt hur dessa skall finansieras. Regeringens initiativ har resulterat i ett förbättrat samarbetsklimat mellan olika parter och lett till ett ökat engagemang för den egna regionens utveckling. Insikten om de lokala och regionala kunskapsmiljöernas betydelse har ökat. Sammanlagt har länen inkommit med cirka 140 förslag om ändringar i regelverk. Regeringen har tidigare till redovisat sammanställningar av förslagen (skr. 1998/99:96). Ytterligare information samt vissa ställningstaganden har bl.a. lämnats i budgetpropositionen samt i propositionerna Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt (prop. 1999/2000:98) och Vissa organisationsfrågor inom näringspolitiken (prop. 1999/2000:71). Ett fåtal av de inkomna förslagen har sitt ursprung i processen med tillväxtavtal. Det stora flertalet är sektorsvisa förslag som har väckts i tidigare sammanhang. Regeringen för en fortlöpande dialog med berörda län kring de få förslag som har direkt relevans för tillväxtavtalens genomförande. Arbetet kommer att fördjupas och konkretiseras 2002 i samband med att de regionala tillväxtavtalen genomförs i en första omgång. Regeringen kommer löpande att samla in information för att se hur arbetsformen fungerar. Regeringen ser redan nu stora fördelar med att arbeta i s.k. programform. Detta ger bl.a. parter med olika organisatorisk eller sektoriell hemvist möjligheter att samverka kring en gemensam långsiktig utvecklingsstrategi, att bedriva ett mer kvalificerat analysarbete, att arbeta mot gemensamma mål och att göra tydligare prioriteringar av sina resurser. Styrning, uppföljning och utvärdering av de insatser som genomförs underlättas. De olika parterna blir i sitt agerande tydliga såväl mot varandra som mot det omgivande samhället. Vidareutveckling av den regionala näringspolitiken Regeringens avsikt med tillväxtavtalen är att dessa skall representera det svenska, regionala perspektivet för hur tillväxten och sysselsättningen skall gynnas. Denna modell är långsiktig och rikstäckande och därmed en viktig hörnsten i den samlade nationella tillväxtpolitiken. Det hittillsvarande arbetet med tillväxtavtalen har i många län varit framgångsrikt. I takt med att processen har framskridit har också behov att vidareutveckla konceptet identifierats. Många län uppfattar att staten har agerat otydligt när det gäller den statliga delen av avtalens finansiering. Merparten av de resurser som staten ställer till förfogande har i hög grad varit uppbunden till existerande verksamhet och möjligheterna till regionala omprioriteringar har varit begränsade. Sektorspolitiken prioriteras framför ett sektorsövergripande arbete. De statliga medel som kan användas flexibelt, på regional nivå, finns främst inom anslaget för allmänna regionalpolitiska åtgärder och i viss, begränsad omfattning inom ramen för anslaget för arbetsmarknadspolitiska program. Till delar kan även anslaget för näringslivsutveckling i användas för regionala initiativ inom relativt flexibla ramar. En yttre ram för initiativen utgör, i den mån det är fråga om stöd till företag, givetvis av de EG-rättsliga regler som reglerar stöd till näringslivet, de s.k. statsstödreglerna. Länsstyrelser och självstyrelseorgan, särskilt i , pekar på betydelsen av att ha ett visst mått av fria och anpassningsbara medel för att kunna agera som en trovärdig part i överläggningar med andra potentiella finansiärer och kunna påverka inriktningen av arbetet. Regionala företrädare hävdar också att många aktörer helst vill veta exakt vilka konkreta projekt resurserna skall gå till innan man beslutar. Få aktörer har möjlighet att gå in i överenskommelser som sträcker sig med anledning av att deras budget inte sträcker sig längre. En arbetsgrupp har lämnat förslag till hur tillväxtavtalen skall följas upp och utvärderas. Gruppen föreslår att uppföljning och utvärdering i den första avtalsomgången bör inriktas på att bedöma huruvida de regionala tillväxtavtalen är en mer effektiv arbetsmetod än traditionella arbetssätt. Den pekar på svårigheten att på nationell nivå utvärdera, sammanfatta och summera de resultat som uppnås genom tillväxtavtalen. Arbetsgruppen rekommenderar att nationella mål för den regionala näringspolitiken bör vara mer konkreta vilket i sin tur underlättar uppföljning och utvärdering. Gruppen konstaterar också att det ställs omfattande krav på såväl nationella som regionala myndigheter att följa upp och utvärdera pågående verksamhet men att det trots ett omfattande informationsflöde är mycket svårt att få en samlad bild av de resultat och effekter som insatserna ger. Genomgången av avtalen visar att bara enstaka nationella, statliga myndigheter har engagerat sig i arbetet i någon nämnvärd utsträckning. , som både bistår länen som metodutvecklare i arbetet och kommer i fråga som medfinansiär av åtgärder, är ett undantag. Organisationerna på turistområdet har också medverkat på ett intressant sätt genom att erbjuda sin kompetens och sina kontaktnät till partnerskapen. har tagit aktiv del i tillvästavtalsarbetet och samma sak gäller universitet och högskolor. Vad gäller övriga delar av utbildningsväsendet har deltagandet inte varit lika framträdande. Detta trots att utbildnings- och kompetensinsatser tillhör de områden som oftast är högst prioriterade. Regeringen bedömer att det finns goda skäl att fortsätta vidareutveckling av de regionala tillväxtavtalen och att nödvändiga förändringar skall vara genomförda innan nästa programperiod inleds . Regeringen anser det särskilt angeläget att se över och förtydliga villkoren för den statliga delen av avtalens finansiering. Målformuleringar samt metoder och rapporteringssystem för en tydligare och mer sammanhållen uppföljning av statliga insatser som syftar till att främja tillväxt och sysselsättning bör utvecklas. Resultatredovisningar och beslutsunderlag för regering och riksdag blir därigenom bättre. En stor del av detta utvecklingsarbete sker i anslutning till den pågående översynen av organisation och statens roll på den regionala nivån. Regeringen avser att återkomma med förslag . Beträffande de olika myndigheternas medverkan i avtalsarbetet inleds en fördjupad dialog med flertalet av dessa . 4.5 Insatser 4.5.1 Statliga insatser inom politikområdet Näringsliv genomfördes en utredning om statens åtgärder för att främja fler och växande företag (protokoll N1999/7056/NL). Utredningen delredovisades och slutredovisades . Regeringen överlämnade propositionen Vissa organisationsfrågor inom näringspolitiken (prop. 1999/2000:71). Propositionen behandlade utgångspunkter för den framtida näringspolitiken på central nivå. (Se vidare under Effektivare myndighetsstruktur sid. 19). har referensgruppen Nybyggarna träffats regelbundet och bidragit med synpunkter på aktuella frågor och utredningar. En konsult har på initiativ anlitats för en översyn av PRV:s verksamhet främst avseende ärendeprocesser, styrning och ekonomi. Uppdraget har gällt att närmare kartlägga och analysera de förhållanden i PRV:s verksamhet som har betydelse för att uppnå ekonomisk balans och rimliga handläggningstider ur ett kundperspektiv. Med utgångspunkt från analysen har förslag lämnats som skall leda till att de olika verksamheterna vid PRV kan bedrivas på ett effektivt sätt. Förslagen bereds i . Kapitalförsörjning God tillgång till riskkapital för småföretag är en förutsättning för tillväxt. har ofta sämre möjligheter att, t.ex. via den internationella kapitalmarknaden, attrahera externt riskkapital. Staten underlättar småföretagens kapitalförsörjning genom bl.a. () och (). främjar tillväxt och förnyelse i svenskt näringsliv genom att via rådgivning, finansiering och kontaktskapande insatser bidra till att nya företag startas och att de små företagen får en lönsam tillväxt. Den totala nyutlåningen ökade något i jämförelse med föregående år, beviljades i lån till 2 292 företag. Utlåningen till växande företag ökade, medan utlåningen till nyföretagare och kvinnors företagande minskade. ALMI:s roll är att komplettera banker och andra finansieringsinstitut och medverkade till att ytterligare förmedlades till de företag som erhöll lån från . Sammanlagt bidrog därmed till att lånades ut till små och medelstora företag. medverkar genom sin s.k. såddfinansiering, dvs. finansiering av tekniska affärsutvecklingsprojekt i tidiga skeden, till att nya tillväxtinriktade företag etableras. Genom samverkan med teknopoler, länsstyrelser och självstyrelseorgan uppnås god regional service och närhet till företagen. har totalt beviljats i lån och bidrag, vilket är en ökning i jämförelse med föregående år med . Ärendena tenderar att bli större och mer komplexa. bedriver också flera projekt för att underlätta småföretagens kapitalförsörjning. Ett exempel är det årliga investeringsforumet CapTec, där unga teknikbaserade företag kan knyta kontakter med potentiella investerare. Regeringen har beslutat att tillsammans med det norska utvärdera Svensk-Norsk Industrifond. Uppdraget kommer att genomföras . Regelförenkling I vårpropositionen lämnade regeringen förslag på förenklingar i skattelagstiftningen som särskilt bör gynna småföretagare. Fullständig kvittningsrätt införs för reavinster på onoterade aktier mot förluster på noterade aktier. Kvittningsbegränsningen för vinster och förluster på marknadsnoterade blandfonder slopas också och inordnas i det allmänna kvittningssystemet. Ändringarna förbättrar ytterligare villkoren för extern kapitalförsörjning till onoterade företag och förenklar tillämpningen av reglerna. De nya reglerna gäller fr.o.m. . Reglerna om schablonavdrag för ökade levnadsomkostnader förenklas och förbättras genom att enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag i princip får samma möjligheter till schablonmässiga avdrag som anställda. De nya reglerna gäller från och med . Avdragsreglerna för utgifter vid ombyggnad av lokaler i samband med byte av hyresgäst förenklas och görs generösare. Ändringen medför att företag erhåller bättre möjligheter till avdrag för ändringsarbeten i lokalerna i samband med byte av hyresgäst. De nya reglerna gäller ändringsarbeten som påbörjats . SimpLex-arbetet Det skall vara enkelt att starta och driva ett litet företag. Reglerna som omger de små företagen skall därför vara ändamålsenliga, rättvisa och lätta att hantera. Detta är nödvändigt, men inte tillräckligt. Enklare regler måste kombineras med att de myndigheter som administrerar regelverken är lättillgängliga och tydliga i sin tillämpning av dessa. Regeringen inrättade en statssekreterargrupp med särskilt ansvar för arbetet med regelförenkling. Statssekreterargruppen, som består av statssekreterare från Justitie-, Finans- och Näringsdepartementen, utfärdade riktlinjer för avseende arbetet med särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor. Regeringen beslutade vidare att skall samordna, understödja och följa upp arbetet med regelförenkling. samordnas regelförenklingsarbetet med särskild inriktning på små företag inom en särskild enhet inom SimpLex-enheten. Regeringen har därmed gjort bedömningen att verksamheten är av varaktig natur. SimpLex-enhetens verksamhet syftar bl.a. till att ge stöd och råd till övriga delar av , myndigheter och verk samt utredningsväsendet. Ambitionen är att genom kontinuerliga kontakter och ett nära samarbete verka för att konsekvensanalyser kommer till stånd på ett tidigt stadium och på ett ändamålsenligt sätt. Det grundläggande ansvaret för att reglers effekter för små företags villkor analyseras när nya eller ändrade regler övervägs ligger dock på regelgivarna själva. Detta regleras för myndigheternas del i den s.k. SimpLex- förordningen (1998:1820) och i det särskilda regeringsbeslut vad gäller . För utredningsväsendet finns kravet reglerat i Kommittéförordningen (1998:1474). I en skrivelse till (skr. 1999/2000:148) lämnade regeringen en redogörelse för hur myndigheter tillämpat SimpLex-förordningen . Regeringen redovisade vidare i skrivelsen att målet med verksamheten är att, , tydligt minska regelverkens administrativa börda för små företag. SimpLex-arbetet skall leda till att företagens resurser kan användas till annat än administration och således leder förenkling till förbättrad verksamhet i företagen. Detta gäller i synnerhet för små företag. Syftet med SimpLex- verksamheten är förenkling som sådan utifrån ett givet syfte med regelförändringen. Det finns dock i praktiken ingen tydlig gräns mellan förenkling å ena sidan och den föreslagna regelns sakliga innehåll å andra sidan. SimpLex-arbetet måste därför genomföras så att hänsyn tas till reglernas samlade effekter. Prioriterade områden Långsiktiga insatser såsom utbildning av tjänstemän inom , myndigheter och utredningsväsende kommer att prioriteras. Med detta syfte arrangerades den 18 - detta år ett seminarium med deltagare från såväl myndigheter som . SimpLex-enheten kommer vidare att involveras i utbildningen av bl.a. nya generaldirektörer.