prop · GP0330 · 2001-10-16 00:00:00 — Förslag till rådets beslut om att ändra beslut 95/408/EG om villkor för fastställande, för en övergångsperiod, av provisoriska listor för fastställande av tredjeland från vilka medlemsstaterna har rätt att importera vissa animaliska produkter, fiskeprodukter och levande KOM 801/00 Förslag till rådets beslut om slutande av ett avtal i form av skriftväxling om provisorisk tillämpning av det fjärde protokollet om villkor för det fiske som föreskrivs i avtalet om fiske mellan europeiska ekonomiska gemenskapen å ena sidan och och lokala regering å andra sidan KOM 301/00 och rådets förordning om inrättandet av ett system för identifiering och registrering av nötdjur och om märkning av nötkött och nötköttsprodukter samt om upphävande av förordning (EG) nr 820/97 KOM (2000) 1 Meddelande från kommissionen om Bilaga 3: Mål av svenskt intresse vid I det följande redovisas först de mål vid och förstainstansrätt, i vilka är eller har varit part eller har intervenerat (avsnitt 1). Vidare redovisas de mål om förhandsavgörande i vilka den har yttrat sig eller där förhandsavgörande har begärts av en svensk domstol (avsnitt 2). Redovisningen upptar i respektive avsnitt först de mål som har avgjorts Därefter redovisas de mål som vid utgången av år 2000 fortfarande var pågående. Målen redovisas i målnummerordning, och vad gäller avsnitt 1, var för sig för respektive Mål i vilka talan väckts vid eller förstainstansrätten Slutligt avgjorda mål vid C-115/99 (Ä 60/99); mot Europeiska unionens råd väckte talan i om ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 48/1999 om fördelning av fiskemöjligheter i den del förordningen avser fördelning av torsk i gemenskapens fiskevatten i och av kolja i . Grunden var att rådet vid fördelningen har åsidosatt den svenska anslutningsakten genom att inte tilldelats de i anslutningsakten föreskrivna andelarna av fiskemöjligheterna. Målet vilandeförklarades i avvaktan på att mål C-206/97 skulle avgöras. Efter det att mål C-206/97 hade avgjorts återkallade sitt yrkande om ogiltigförklaring av förordningen i den del den avser torsk i . Efter att överenskommelser därefter hade ingåtts med kommissionen och , som innebar att syftet med talan hade uppnåtts såvitt avser fördelningen av kolja i , återkallade sin talan även i återstående del. har skrivit av målet. C-42/00 (Ä 28/00); Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen väckte talan mot om fördragsbrott genom att inte ha genomfört rådets direktiv /67/EG om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen. Direktivet skulle ha varit genomfört . Sedan medgett kommissionens yrkanden och anfört att erforderlig lagstiftning lagen om marktjänster på flygplatser för att genomföra direktivet antagits och skulle träda i kraft , Skr. 2001/02:30 återkallade kommissionen sin talan. har skrivit av målet. C-468/98 (Ä 14/99); Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har väckt talan i mot och gjort gällande att brutit mot gemenskapsrätten genom att avtala med om ändringar luftfartsavtal mellan och . Enligt kommissionen har gemenskapen exklusiv behörighet på luftfartsområdet. Kommissionen har vidare gjort gällande att en nationalitetsklausul i avtalet, som innebär att parterna kan vägra sådana flygbolag marknadstillträde som inte huvudsakligen ägs av svenska eller amerikanska medborgare, strider mot reglerna om fri etableringsrätt enligt artikel 52 i EG-fördraget (nu artikel 43 EG). Kommissionen har väckt talan mot sju andra medlemsstater, närmare bestämt , , , , , och . Kommissionens talan mot de sex senare är i princip identisk med talan mot . Målet mot rör emellertid endast frågan om den sk nationalitetsklausulens förenlighet med gemenskapsrätten, eftersom inte ingått något open skies-avtal med . har i sitt svaromål yrkat att kommissionens talan skall ogillas. har bestritt att gemenskapen har exklusiv behörighet och att har brutit mot reglerna om fri etableringsrätt. har intervenerat på sida liksom i övriga mål till stöd för respektive svarande. T-264/97 i förstainstansrätten (Ä 34/98); mot Europeiska unionens råd C-125/99 P i ; mot Europeiska unionens råd Målet i förstainstansrätten gällde ogiltigförklaring av rådets beslut att inte medge , som ingått registrerat partnerskap enligt svensk lag, samma familjeförmåner som enligt tjänsteföreskrifterna för tjänste- män vid gemenskapens institutioner utgår till en gift person. intervenerade i förstainstansrätten till stöd för och yrkade att rådets beslut skulle ogiltigförklaras. I dom ogillade förstainstansrätten talan. och har överklagat domen till . har gjort gällande att förstainstansrätten har tillämpat Skr. 2001/02:30 tjänsteföreskrifterna på ett felaktigt sätt genom att vid tolkningen av uttrycken gift och make inte ta hänsyn till de individuella tjänstemännens familjerättsliga status och civilstånd enligt de nationella rättsordningarna och därmed inte likställa tjänstemän som ingått registrerat partnerskap med gifta tjänstemän. Rådet har bestritt ändringsyrkande. och har intervenerat på sida i EG- domstolen. T-14/98 i förstainstansrätten (Ä 83/98); mot Europeiska unionens råd C-353/99 P i ; Europeiska unionens råd mot Målet i förstainstansrätten gällde ogiltigförklaring av ett beslut av rådet att vägra , som är ledamot av , tillgång till en rapport från arbetsgruppen för frågor om export av konventionella vapen. Rådet vägrade tillgång till rapporten med hänvisning till att ett utlämnande kunde skada de internationella förbindelserna. väckte talan mot beslutet. intervenerade, tillsammans med , till stöd för . intervenerade på rådets sida. Förstainstansrätten meddelade dom . Enligt domen hade rådet inte rätt att vägra lämna ut handlingen i sin helhet utan det hade ålegat rådet att pröva om delar av handlingen kunde lämnas ut. Genom domen ogiltigförklarades rådets beslut. Rådet har överklagat domen till och gjort gällande att förstainstansrättens dom bygger på oriktig rättstillämpning. Eftersom intervenerade på sida i förstainstans- rätten, har ställning som part i . har i sitt svaromål yrkat att rådets överklagande skall ogillas. har i intervenerat på rådets sida och samt på sida. C-478/99 (Ä 207/99); Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har väckt talan vid mot och gjort gällande att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt direktiv /13/EG om oskäliga villkor i konsumentavtal genom att inte i nationell lagstiftning ha genomfört en bilaga till direktivet, innehållande en vägledande lista över avtalsvillkor som kan anses oskäliga. har i svaromål yrkat att kommissionens talan skall ogillas. har gjort gällande att det inte finns någon gemenskapsrättslig skyldighet att i nationell författningstext ta in direktivets bilaga. Listan är inte bindande för nationella domstolar och myndigheter och syftar inte heller till att skapa skyldigheter eller rättigheter för enskilda. fullt ut genomfört direktivet i svensk lag. Genom det sätt på vilket Skr. 2001/02:30 har genomfört direktivet uppnås det med direktivet åsyftade har också uppfyllt de gemenskapsrättsliga kraven på rättssäkerhet och klarhet. och har intervenerat i målet på sida. C-314/99 (Ä 8/00); mot Europeiska gemenskapernas kommission har väckt talan vid om ogiltigförklaring till viss del av kommissionens direktiv /51/EG om anpassning till tekniska framsteg för femte gången av bilaga I till rådets direktiv /769/EEG. Genom direktivet 1999/51/EG har bilagan till direktivet 76/769/EEG i den del talan gäller ändrats på så sätt att och , som tillämpar mer långtgående restriktioner om kadmium, får fortsätta att tillämpa dessa bestämmelser till och med . har intervenerat i målet till stöd för kommissionen. C-185/00 (Ä 198/00); Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har väckt talan vid mot och gjort gällande att , genom att tillåta att lågbeskattad olja (rödmärkt) används som bränsle i motorfordon och att sådan olja säljs utan erforderlig skattekontroll, inte uppfyllt sina skyldigheter enligt artiklarna 8.2 och 8.3 i rådets direktiv /81/EEG om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor och artikel 5.1 i rådets direktiv /82/EEG om tillnärmning av punktskattesatser för mineral- oljor. har ansökt om intervention till stöd för kommissionens yrkanden. C-239/00 P (Ä 168/00); Europeiska unionens råd mot Rådet har överklagat förstainstansrättens dom i mål T- 188/98. Genom domen ogiltigförklarades rådets beslut av att vägra tillgång till vissa handlingar. Förstainstansrätten anförde som skäl att rådets beslut inte uppfyllde kravet på motivering i artikel 190 i EG-fördraget i dess lydelse före Amsterdamfördraget och att rådet hade tillämpat rådets beslut 93/731/EG om allmänhetens tillgång till handlingar felaktigt genom att inte lämna ut de avsnitt av de begärda handlingarna som inte omfattas av undantagen enligt beslutet. har intervenerat till stöd för liksom . har intervenerat till stöd för rådet. C-368/00 (Ä 172/00); Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har väckt talan mot och gjort gällande att inte uppfyllt sina skyldigheter enligt rådets direktiv /160/EEG om kvaliteten på badvatten i fråga om gränsvärden för kvaliteten på bad- vatten och provtagningsfrekvens. har medgivit kommissionens yrkanden. C-369/00 (Ä 209/00); mot Europeiska har väckt talan mot rådet vid och yrkat att domstolen skall ogiltigförklara rådets beslut /527/EG om ändring av beslut 93/731/EG om allmänhetens tillgång till rådets handlingar och beslut /23/EG om förbättrad information om rådets lagstiftnings- verksamhet och det offentliga registret över rådets handlingar. beslutet undantogs handlingar, som rör utveckling av EU:s resurser för militär och icke-militär krishantering inom ramen för en förstärkt europeisk säkerhets- och försvarspolitik, från allmänhetens rätt att ta del av rådets handlingar samt från rådets offentliga register. har gjort gällande att den enda rättsliga grunden som kan åberopas för beslut om allmänhetens tillgång till handlingar, efter Amsterdam- fördragets ikraftträdande, är artikel 255 EG varigenom beslutsproceduren enligt artikel 251 EG blir tillämplig. Eftersom rådet som rättslig grund åberopat artikel 207 EG och beslutat enligt den däri angivna besluts- proceduren hävdar att beslutet fattats utan erforderlig behörighet samt i strid med grundläggande processuella krav. länderna har vidare gjort gällande att beslutet strider mot artikel 255 EG och den gemenskapsrättsliga principen om att allmänheten skall ha största möjliga tillgång till rådets och andra EU-institutioners handlingar. har ansökt om intervention till stöd för C-410/00 (Ä 194/00); Europeiska gemenskapernas kommission mot Kommissionen har väckt talan mot och gjort gällande att , genom att inte ha antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att genomföra rådets direktiv /48/EG om drifts- kompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för hög- hastighetståg, inte uppfyllt sina skyldigheter enligt direktivet. har medgivit kommissionens yrkanden. Pågående mål vid förstainstansrätten T-13/99 (Ä 47/99); mot Europeiska unionens råd () har väckt talan i förstainstansrätten mot rådet med yrkande om ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 2821/98 om ändring, vad avser återkallande av tillstånd för vissa antibiotika, av direktiv /524/EEG om fodertillsatser i dess helhet eller i vart fall såvitt avser förbudet mot virginiamycin. yrkade även att förstainstansrätten skulle förordna om uppskov med verkställigheten av förordningen. Förstainstansrättens ordförande ogillade i beslut de interimistiska yrkandena. överklagade beslutet till (mål C-329/99 P). yttrade sig till och hävdade att det överklagade beslutet inte var behäftat med något rättsligt fel. EG- domstolen lämnade i beslut överklagandet utan bifall. Rådet har i första hand yrkat att förstainstansrätten skall avvisa talan och i andra hand att förstainstansrätten skall ogilla densamma. har tillsammans med kommissionen, , och intervenerat i målet på rådets sida. Fyra företag (FEDESA, FEFANA, ANPROGAPOR och AVOSAC) har intervenerat på sida. T-70/99 (Ä 61/99); . mot Europeiska unionens råd har väckt talan i förstainstansrätten mot rådet med yrkande om ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 2821/98 om ändring, vad avser återkallande av tillstånd för vissa antibiotika, av direktiv /524/EEG om fodertillsatser i dess helhet eller i vart fall såvitt avser förbudet mot zinkbacitracin. Alpharma yrkade även att förstainstansrätten skulle förordna om uppskov med verkställigheten av förordningen. Förstainstansrättens ordförande ogillade i beslut de interimistiska yrkandena. Rådet har i första hand yrkat att förstainstansrätten skall avvisa Alpharmas talan och i andra hand att förstainstansrätten skall ogilla densamma. har tillsammans med kommissionen, och intervenerat på rådets sida. C-51/96 och C-191/97 (Ä 51/96 och Ä 106/97); mot ASBL Ligue francophone de judo et disciplines associées m.fl; Begäran från Tribunal de première instance de , Målen gällde tolkningen av reglerna om fri rörlighet för tjänster och konkurrensreglerna enligt artiklarna 59-66 och 85-86 i EG-fördraget (nu artiklarna 49-55 och 81-82 EG). Frågan var om ett system med uttagningar till vissa internationella idrottstävlingar som innebar att endast ett visst antal idrottare från varje land fick delta stred mot gemen- skapsbestämmelserna. hävdade att idrottsutövning i regel inte är en ekonomisk aktivitet och att uttagningsförfarandet därför inte omfattas av gemen- skapens rättsregler. Förutom yttrade sig parterna i det nationella målet, kommissionen, , , , , , , , , , och i båda eller något av målen. Enligt domen utgör reglerna om fri rörlighet för tjänster inte hinder för en bestämmelse som kräver att en professionell eller halvprofessionell idrottare (eller en idrottare som vill bli professionell eller halvprofessionell) innehar ett tillstånd eller har tagits ut av sitt nationella kunna delta i en internationell idrottstävling på hög nivå (som inte är en landskamp). Detta under förutsättning att bestämmelsen ifråga är nödvändig för att kunna organisera sådana tävlingar. Den nationella domstolens frågor när det gäller tolkningen av konkurrensreglerna togs inte upp till sakprövning eftersom beslutet om begäran om förhandsavgörande inte innehöll tillräckliga uppgifter i den delen. C-292/97 (Ä 153/97); Anhängiggjort av m.fl; Begäran från Regeringsrätten, Målet gällde frågan om den fördelning av mjölkkvoter på enskilda producenter som gjordes i i samband med att mjölkkvotssystemet infördes här, särskilt fördelningen av mjölkkvoter på dem som startat ny produktion eller ökat sin produktionskapacitet, är förenlig med rådets förordning (EEG) nr 3950/92 om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter och med den EG-rättsliga likabehandlingsprincipen. hävdade att de EG-rättsliga bestämmelserna inte hindrar en sådan reglering som den svenska. Förutom yttrade sig kommissionen och två av parterna i det nationella målet. Enligt domen utgör förordningen och den EG-rättsliga likabehandlingsprincipen inte hinder mot en sådan reglering som den svenska. C-424/97 (Ä 4/98); Salomone mot Kassenzahnärztliche Vereinigung Nordrhein; Begäran från Landgericht , Målet gällde principerna för en medlemsstats skadeståndsansvar vid överträdelser av gemenskapsrätten. Frågan var bl.a. om ett offentlig- rättsligt organ i en medlemsstat kan bli skadeståndsskyldigt jämte medlemsstaten på grund av beslut som dess tjänstemän fattar. gällde frågan betydelsen av vilket utrymme för skönsmässig bedömning eller handlingsfrihet som den nationella rätten ger en tjänsteman vid fastställandet av om det finns en tillräckligt klar överträdelse av hävdade att det inte finns något hinder för en medlemsstat att på nationell nivå bestämma att ett självständigt offentligt organ är skadeståndsansvarigt jämte medlemsstaten, så länge som en sådan ordning inte innebär att den enskildes rättigheter enligt de gemenskaps- rättsliga principerna försvagas. Vidare hävdade att det för bedömning av frågan om det finns en tillräckligt klar överträdelse av gemenskapsrätten saknar betydelse vilket handlingsutrymme den nationella rätten ger den enskilde tjänstemannen vid sitt beslutsfattande. Förutom yttrade sig parterna i det nationella målet, kom- missionen, , , , , , gemenskapsrätten inte utgör hinder för att det ansvar som ett offentlig- rättsligt organ har för att ersätta skada som vållas enskilda genom åtgärder som nämnda organ har vidtagit i strid med gemenskapsrätten kan göras gällande utöver medlemsstatens eget skadeståndsansvar. Vidare fann domstolen att det för att fastställa om det finns en tillräckligt klar överträdelse av gemenskapsrätten skall tas hänsyn till det utrymme för skönsmässig bedömning som den berörda medlemsstaten förfogar Detta utrymme fastställs på grundval av gemenskapsrätten och inte på grundval av nationell rätt. C-222/98 (Ä 108/98); mot Stichting Beatrixoord; Begäran från Kantongerecht te , Målet gällde tolkningen av konkurrensreglerna enligt artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget (nu artikel 81 och 82 EG). bestämmelserna i ett kollektivavtal om sjukförsäkring, enligt vilka den del av avgifterna som arbetsgivaren är skyldig att betala endast betalas ut för försäkringar som tecknas med den eller de försäkringsgivare som har valts ut inom ramen för genomförandet av detta kollektivavtal, är förenliga med konkurrensreglerna. systemet hade i enlighet med kollektivavtalet anförtrotts ett organ som i sin tur hade anlitat en kommersiell försäkringsgivare för att bedriva hävdade att ett sådant kollektivavtal inte omfattas av och i vart Skr. 2001/02:30 fall inte strider mot konkurrensreglerna. Förutom yttrade sig , , kommissionen och parterna i det nationella målet. Domstolen konstaterade att ett sådant kollektivavtal är förenligt med artiklarna 85 och 86 i EG- fördraget. C-236/98 (Ä 119/98); (JämO) mot läns landsting; Begäran från Arbetsdomstolen, Målet gällde tolkningen av artikel 119 i EG-fördraget (nu artikel 141 EG) och rådets direktiv /117/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om tillämpningen av principen om lika lön för kvinnor och män. Frågan var om ersättning för obekväm arbetstid och värde av arbetstids- förkortning skall beaktas vid lönejämförelse mellan en manlig och kvinnlig arbetstagare som utför likvärdigt arbete i den mening som avses i artikel 119 i EG-fördraget. Parterna i det nationella målet, och kommissionen yttrade sig skriftligen. Den yttrade sig inte. Enligt domstolen skall ersättning för obekväm arbetstid inte ingå i beräkningen av underlaget för löne- jämförelsen. Om det finns en löneskillnad mellan de två jämförelse- grupperna och om tillgänglig statistik visar att det finns en betydligt större andel kvinnor än män i den missgynnade gruppen, är arbetsgivaren skyldig att visa att denna skillnad är berättigad på grund av sakliga skäl som helt saknar samband med diskriminering på grund av kön. Enligt domstolen skall inte heller arbetstidsförkortning, i betydelsen skillnaden i arbetstidsmått för och kontinuerligt treskift, eller värdet av denna arbetstidsförkortning, beaktas vid beräkningen av underlaget för löne- jämförelsen. En sådan arbetstidsförkortning kan emellertid utgöra ett sakligt skäl som helt saknar samband med diskriminering på grund av kön och som kan berättiga till en skillnad i lön. Det ankommer på arbetsgivaren att visa att så verkligen är fallet. C-310/98 (Ä 146/98); Hauptzollamt mot Met-Trans; Begäran från Bundesfinanzgerichthof, Målet gällde tolkningen av kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen. Frågan var vilka krav som skall ställas på bevisningen i fråga om den ort där en överträdelse faktiskt har skett av gemenskapens tullregler i samband med import av varor från tredjeland. hävdade att det inte finns någon grund för att inskränka de tillåtna bevismedlen till vissa officiella dokument när en sådan in- skränkning inte framgår av bestämmelserna. Förutom yttrade sig en av parterna i det nationella målet, och kommissionen i målet. Enligt domstolen kan bevisning Skr. 2001/02:30 förebringas även på annat sätt än genom skriftliga handlingar. C-344/98 (Ä 167/98); (1) mot (2) mot under firmanamnet Mars ; Begäran från Supreme Court, Målet gällde frågan hur den nationella domstolen skall förfara i ett konkurrensmål när det pågår parallella förfaranden i flera instanser, det vill säga både i nationell domstol och i EG:s institutioner. Frågan var vidare om det strider mot konkurrensreglerna i EG-fördraget (artiklarna 85.1 och 86 i EG-fördraget (nu artikel 81 och 82 EG)) att tillämpa avtal som innebär att en tillverkare av glass tillhandahåller frysdiskar till detaljhandlare utan direkt kostnad på villkor att återförsäljaren i denna frysdisk endast får förvara sådan glass som levereras av tillverkaren. hävdade att en medlemsstats lojalitetsplikt i förhållande till kommissionen inte medför att den nationella domstolen är skyldig att vilandeförklara det mål som är anhängigt där i avvaktan på slutligt överprövning att ett kommissionsbeslut som är relevant för målet. Den hävdade vidare att tillämpningen av sådana frysdiskavtal som var aktuella i målet strider mot artikel 85.1, om frysdiskarna tillhandahålls försäljningsställen som saknar andra frysdiskar, om det är svårt för konkurrenter att vinna inträde på den nationella marknaden eller att öka sina marknadsandelar där och det aktuella avtalsnätet i väsentlig mån bidrar till en avskärmning av marknaden. gjorde vidare gällande att det strider mot artikel 86 att en tillverkare/leverantör av glass som innehar en dominerande ställning på en väsentlig del av marknaden förmår detaljhandlare, som inte har några andra frysdiskar, att sluta sådana avtal. Förutsättningen i båda fallen är att beteendet kan påverka handeln mellan medlemsstater. Förutom yttrade sig parterna i det nationella målet, , , och kommissionen. Enligt domen kan en nationell domstol, när den träffar avgörande om ett avtal eller förfarande vars förenlighet med artiklarna 85.1 och 86 i EG-fördraget redan varit föremål för ett beslut av kommissionen, inte träffa ett avgörande som står i strid med kommissionens beslut även om det senare strider mot ett avgörande av en nationell domstol i första instans. Om den person som kommissionens beslut riktar sig till har väckt talan om ogiltigförklaring av beslutet inom den tidsfrist som föreskrivs i artikel 173 femte stycket i EG-fördraget (nu artikel 230 EG), ankommer det på den nationella domstolen att bedöma om den skall förklara målet vilande till dess nämnda talan om ogiltigförklaring avgjorts eller för att begära förhandsavgörande beträffande giltigheten av kommissionens beslut. Mot bakgrund av svaret på den första frågan saknade domstolen anledning att besvara de andra frågor som ställts av den nationella domstolen. C-372/98 (Ä 172/98); The Queen mot , Fisheries and Skr. 2001/02:30 Food, ex parte J.H. ; Begäran från Queens Bench, Förenade Målet gällde tolkningen av artikel 2 första stycket i kommissionens förordning (EG) nr 762/94 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 1765/92 när det gäller programmet för arealuttag. Frågan var om mark som var gräsbevuxen föregående år, om gräset har slagits och använts som ensilage, utgör ett område som under före- gående år har odlats i syfte att ge en skörd som ger rätt till kompensationsbetalning enligt förordningen 1765/92. hävdade att bestämmelserna skall tolkas så att de innefattar mark som var gräsbevuxen föregående år, under förutsättning att gräset har skördats. Förutom yttrade sig sökanden i det nationella målet, , , och kommissionen. Enligt domstolen skall artikel 2 första stycket i förordningen 762/94 tolkas på så sätt att uttrycket ett område som har odlats i syfte att ge en skörd omfattar mark som besåtts med gräs som sedan slagits och använts som ensilage.