prop · GP0314 · 2001-10-18 00:00:00 — Regeringen gav ett uppdrag åt att utvärdera det svenska genomförandet av distansavtalsdirektivet. I uppdraget ingår även att följa hur lagens bestämmelser om distansavtal efterlevs. Redovisning av uppdraget skall ske . En gemensam ståndpunkt har också uppnåtts beträffande ett direktivförslag om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter (se 5.2.5). Det kan här nämnas att kommissionen påbörjade ett arbete med att revidera rådets direktiv om konsumentskydd i de fall avtal ingås utanför fasta affärslokaler, det s.k. hemförsäljningsdirektivet (85/577/EEG), bl.a. med anledning av antagandet av 1997 års Arbetet har skjutits upp i avvaktan på resultatet av grönboken om konsumentskyddet inom EU (se 4.2, Skr. 2001/02:148 5.2.1). När konsumentköpsdirektivet har genomförts i alla medlemsstater kommer de rättsliga regler som rör konsumentköp och näraliggande frågor sammantaget ge ett förhållandevis gott konsumentskydd på EU-nivå. Men det är viktigt att bevaka att regelverket får avsedd effekt för konsumenterna. meddelande om europeisk avtalsrätt presenterade kommissionen ett meddelande om europeisk avtalsrätt (KOM (2001) 398 slutlig). Meddelandet kan ses som ett första steg mot ett genomförande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i , som uppmanar rådet att genomföra en övergripande undersökning av behovet av en tillnärmning av medlemsstaternas civilrättsliga lagstiftning för att undanröja hinder mot smidigt fungerande civilrättsliga förfaranden. I meddelandet konstaterar kommissionen att avtalsrätten omfattar flera olika rättsliga områden. Dessa är knutna till medlemsstaternas olika rättsliga och kulturella traditioner, men den större delen av avtalsrätten i medlemsstaterna innehåller enligt kommissionen likartade begrepp och bestämmelser. Områden som omfattas av meddelandet är bl.a. avtal om köp och tjänster, inklusive finansiella tjänster. Regler bör enligt meddelandet ställas upp beträffande bl.a. avtalsslut, avtals giltighet, avtalstolkning, fullgörelse och ersättningsrätt. I meddelandet redogör kommissionen för olika alternativ när det gäller EG:s insatser på det avtalsrättsliga området. Meddelandet avser avtalsrätten i allmänhet och således inte enbart konsumentavtal. Det är viktigt att konsumentskyddsintressena aktivt tillvaratas i diskussionen om harmonisering av europeisk avtalsrätt. Andra civilrättsliga frågor behandlas i 5.1.1 (produktansvar) och 5.2.5 (konsumentkrediter och distansförsäljning av finansiella tjänster). 5.2.4Särskilt om elektronisk handel Mål och inriktning: skall noga följa den praktiska tillämpningen av den gemenskapslagstiftning som rör konsumenternas intressen i samband med elektronisk handel och verka för ett utökat administrativt samarbete i och globalt om dessa frågor. Konsumentskyddet bör ligga på samma nivå vid elektronisk handel som vid traditionell handel. Den nya tekniken erbjuder konsumenterna en möjlighet att köpa varor och tjänster på elektronisk väg och underlättar därmed för konsumenterna att dra nytta av ett ökat utbud, inte minst på den inre Trots att allt fler personer har tillgång till och använder Internet tyder mycket på att konsumenterna är obenägna att utnyttja den Att den elektroniska handeln utgör en mycket liten del av den totala försäljningen via återförsäljare kan delvis bero på att den från konsumentsynpunkt i viss mån är förenad med större osäkerhet i jämförelse med traditionell handel. Undersökningar visar att konsumenterna fäster särskild vikt vid transaktionernas säkerhet, tillgång till fullständig och rättvisande information, effektiv tvistlösning samt skydd av lämnade personuppgifter. En annan konsumentaspekt är att det kan vara svårt att veta vem som ligger bakom olika webbplatser, särskilt vid gränsöverskridande transaktioner. Europeiska kommissionen har i samarbete med konsument- och industriföreträdare på europeisk nivå tagit ett initiativ för att främja förtroendet för den elektroniska handeln (E-confidence). Inom ramen för detta arbete har man kommit överens om informationskrav som skall ställas. Frågor om hur avtal ingås, integritetsskydd, tvistlösning samt marknadskontroll tas också upp. Företag som uppfyller vissa bestämda kriterier får använda sig av en särskild märkning som visar att företaget håller en viss standard i relationen med kunderna på nätet (trustmarks). Initiativet kan sägas anknyta till riktlinjer om konsumentskydd när det gäller elektronisk handel. I riktlinjerna slås som en allmän princip fast att konsumenter som handlar elektroniskt skall erbjudas ett konsumentskydd som inte ligger på en lägre nivå än det som gäller vid traditionell handel. antog och rådet direktivet om elektronisk handel (2000/31/EG). Direktivet reglerar informationssamhällets tjänster. För att en tjänst skall falla inom definitionen krävs att tjänsten tillhandahålls on line och har någon ekonomisk innebörd. Direktivet innehåller krav på information om leverantörens namn och geografiska säte. Det föreskriver också att kommersiella meddelanden skall vara klart identifierbara som sådana. Vidare behandlar direktivet tvistlösning utanför domstol och samarbete mellan myndigheter. Direktivet innebär med vissa undantag att tjänster som uppfyller kraven i ursprungslandet, dvs. det land där tjänsteleverantören är etablerad, skall få cirkulera fritt inom gemenskapen. Avtalsförpliktelser i konsumentavtal skall enligt direktivet undantas från ursprungslandsprincipen. Enligt direktivets ingress bör dessa förpliktelser tolkas så att de innefattar information om de väsentliga delarna i avtalets innehåll. Genom direktivet om elektronisk handel och flera tidigare antagna direktiv om konsumentskydd, bl.a. det tidigare nämnda direktivet om vilseledande marknadsföring, direktivet om distansförsäljning samt och rådets direktiv om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen (98/27/EG) finns det i flera avseenden ett relativt gott konsumentskydd inom EU när det gäller elektronisk handel. Frågan om oönskad reklam via e-post är aktuell på EU-nivå genom ett kommande nytt direktiv som ersätter det s.k. teledataskyddsdirektivet (97/66/EG). verkar för regler som förbjuder oönskad e-post reklam när en etablerad kundkontakt inte finns. Det kan tilläggas att tankarna om en generalklausul för god sed på marknaden (se 4.2, 5.2.1), är i hög grad relevanta också för elektronisk handel. God sed berörs också i nämnda riktlinjer om konsumentskydd när det gäller elektronisk handel samt i en överenskommelse mellan de nordiska konsumentombudsmännen om en gemensam hållning när det gäller handel och marknadsföring på Internet. Med tanke på att det regelverk som finns på EU-nivå till stora delar är Skr. 2001/02:148 nytt och delvis komplicerat, avser regeringen att noga följa den praktiska tillämpningen av reglerna och utvecklingen i övrigt på området. Klart är redan nu att det behövs ett förbättrat administrativt samarbete mellan medlemsstaternas myndigheter inom EU (se 4.3). 5.2.5Finansiella tjänster och hushållens skuldsättning Mål och inriktning: skall verka för att det konsumentskydd som byggs upp inom EU när det gäller finansiella tjänster får avsedd effekt och för att konsumenterna får ökade kunskaper på området. Tydlig information samt möjligheter till reklamation och tillgång till tvistlösning måste säkerställas. Problem i samband med hushållens skuldsättning bör bevakas även ur ett europeiskt perspektiv. I kommissionens konsumentpolitiska handlingsplan 2001 angavs att konsumentskydd i samband med finansiella tjänster skall prioriteras. Vidare presenterade kommissionen 1999 en handlingsplan särskilt för finansiella tjänster (KOM (1999) 232 slutlig). Där sägs att målet skall vara att skapa en fullständigt integrerad europeisk marknad för finansiella tjänster som ett komplement till eurons införande. rådet fastställde denna målsättning vid sitt möte i . Ett antal initiativ för att stärka konsumentskyddet och öka de finansiella tjänsternas rörlighet har tagits på EU-nivå. distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter avses bli antaget relativt snart. Direktivet föreskriver bl.a. vilken information som skall tillhandahållas konsumenten innan avtal ingås, en ångerperiod om efter att avtal ingåtts samt förbud under vissa förutsättningar mot att marknadsföra varor och tjänster per telefon, fax eller e-post. Kommissionen har vidare presenterat ett meddelande om elektronisk handel och finansiella tjänster (KOM (2001) 66) som behandlar vissa konsumentskyddsaspekter. Vidare har kommissionen utfärdat ett par rekommendationer, den senaste 1997, om transaktioner med hjälp av elektroniska betalningsmedel med tonvikt på förhållandet mellan utgivare och innehavare (97/489/EG), som bl.a. tar upp fördelarna med telefonbanker och uppladdningsbara kontantkort. och rådet har beslutat om ett direktiv om gränsöverskridande betalningar (97/5/EG) som syftar till underlätta betalningsöverföringar till och från utlandet, bl.a. genom krav på information och som transaktionen får ta i anspråk. antogs och rådets förordning (EG) nr 2560/2001 om gränsöverskridande betalningar i euro, som syftar till att säkerställa att konsumenterna betalar samma avgift vid en överföring av euro, oavsett om transaktionen sker nationellt eller gränsöverskridande. förordningen finns en möjlighet att låta den omfatta svenska kronor. möjligheten avser att utnyttja. En annan fråga som behandlas på EU-nivå är försäkringsförmedling. Rådet kom överens om en gemensam ståndpunkt om ett direktiv på området, som skall säkerställa att alla som bedriver verksamhet som innebär försäkringsförmedling är registrerade och som anger vilka krav på informationen som skall lämnas till kunderna. Kommissionen har presenterat ett förslag till direktiv om spridning av prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel på en reglerad marknad (KOM (2001) 280 slutlig), som bl.a. innehåller informationskrav. Rådet har uppnått en gemensam ståndpunkt om ett direktiv om fondföretag, vilket innebär ett enhetligt skydd för investerare. Vidare har kommissionen inlett samråd med medlemsstaterna om en översyn av rådets direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter (87/102/EEG). Avsikten är att det nya direktivet skall omfatta även kreditförmedlare, att kreditgivare skall få tillgång till mer information som underlag för kreditprövning och att bättre information för kredittagare och borgensmän skall säkerställas. Ett direktivförslag väntas . Kommissionen har också utfärdat en rekommendation om förhandsinformation som skall lämnas av långivare som erbjuder bostadslån (2001/193/EG). En utvecklad europamarknad för finansiella tjänster kan innebära stora fördelar för konsumenterna. Det kan dock konstateras att det inte finns någon sådan marknad. En viktig förutsättning för att konsumenternas förtroende och de finansiella tjänsternas rörlighet skall öka är att konsumentskyddet uppfattas som tillräckligt starkt. Ett bra konsumentskydd när det gäller finansiella tjänster måste innebära att konsumenterna får relevant och korrekt information vid rätt tillfälle, möjligheter att reklamera samt tillgång till smidig tvistlösning. Sammantaget kan sägas att det regelverk som inrättats och andra åtgärder som vidtagits torde innebära betydande förbättringar av konsumentskyddet när det gäller finansiella tjänster på den inre marknaden. Förutom de gemenskapsregler som specifikt avser finansiella tjänster finns det också andra regler som har betydelse i sammanhanget, bl.a. direktivet om vilseledande reklam. Det förslag om god sed på marknaden som tas upp i kommissionens tidigare nämnda grönbok om konsumentskyddet inom EU kan också få stor betydelse när det gäller konsumentskydd i samband med finansiella tjänster (se 4.2, 5.2.1). Andra viktiga initiativ i sammanhanget är de nätverk som inrättats för att hjälpa konsumenter vid tvistlösning (se 5.2.7). Vidare kommer en gemensam valuta att underlätta jämförelser av priserna för de olika tjänsterna på den inre marknaden och undanröja växlingsrisker. Det är viktigt att bevaka att det konsumentskydd som byggs upp får avsedd effekt och att det aktuella regelverket fungerar tillfredställande. Något som redan konstaterats är att gränsöverskridande betalningsöverföringar inte genomförs på ett för konsumenterna tillräckligt bra sätt. En undersökning som kommissionen gjort visar bl.a. att svenska banker är sämst när det gäller att genomföra överföringen inom de tidsramar som direktivet om gränsöverskridande betalningar föreskriver, dvs. Enligt vår mening är denna tidsram under alla förhållanden för lång. Tilläggas kan att kunderna . 2001/02:148 enligt direktivet enbart är garanterade att få tillbaka ett visst belopp, motsvarande , om pengarna inte kommer fram. Denna ansvarsbegränsning är inte acceptabel och bör justeras till åtminstone hela direktivets räckvidd, som är . En avgörande faktor när det gäller konsumenternas benägenhet att handla finansiella tjänster från andra länder är att de har tillräckliga kunskaper om sina rättigheter och om de olika tjänsterna som erbjuds. Förutom tydlig information är därför konsumentutbildning på detta område viktig och bör främjas (se 4.5). Frågan om hushållens skuldsättning har varit föremål för överväganden . Det råder delvis olika uppfattning bland medlemsstaterna om i vilken mån överskuldsättning är en angelägenhet som bör behandlas på gemenskapsnivå. Efter initiativ från det belgiska ordförandeskapet beslutade rådet om en resolution om krediter och konsumenters skuldsättning, som bl.a. innebär att ett informationsutbyte om dessa frågor kommer att äga rum inom EU. Informationsutbytet skall i synnerhet avse nivån på skuldsättningen och praktiska rutiner för att hantera frågor som rör skuldsättning. tillhör de länder som bör kunna bidra med sina praktiska erfarenheter på området. I råds- resolutionen nämns även revideringen av konsumentkreditdirektivet, som kan komma att omfatta frågor som har betydelse för överskuldsättnings- problematiken. Frågan om hushållens skuldsättning är viktig även från ett europeiskt perspektiv. Därför kan åtgärder på området behövas i takt med att kreditgivningen över gränserna ökar. I första hand bör samarbetet inriktas på informationsutbyte. 5.2.6Tjänster i allmänhetens intresse Mål och inriktning: När tjänster i allmänhetens intresse liberaliseras inom EU till förmån för ökad konkurrens och lägre priser skall verka för att konsumentintressena beaktas fullt ut och i samma takt och för att tillgång för alla säkras. Studier och utvärderingar som belyser effekterna av liberaliseringen av denna typ av tjänster för konsumenterna bör genomföras på EU-nivå. Tjänster i allmänhetens intresse, eller nödvändighetstjänster som de ofta kallas, har till övervägande del tillhandahållits i offentlig regi både i och i övriga . har dock allt fler marknader öppnats för konkurrens, vilket inneburit att verksamheten i liksom i andra medlemsstater till större del sker på kommersiell basis. Syftet har varit att effektivisera verksamheten, utöka utbudet och sänka priserna till konsumenterna. Åtgärderna har också varit ett led i ansträngningarna att höja den europeiska ekonomins konkurrenskraft. Förändringen innebär inte att den offentliga sektorn släpper kontrollen över denna typ av tjänster utan att kontrollen sker i andra former. Utvecklingen påverkar konsumenternas förutsättningar, vilket innebär att befintliga regler ofta behöver ändras för att skydda konsumenternas intressen. publicerade kommissionen ett meddelande om tjänster i allmänhetens intresse, som utpekar telekommunikationer, post, transporter, elektricitet samt radio och TV som sådana tjänster. kom ett nytt meddelande från kommissionen (KOM (2000) 580 slutlig) där kommissionen bl.a. framhåller att nationella myndigheter under särskilda omständigheter kan ge vissa operatörer exklusiva rättigheter. En sådan omständighet kan t.ex. vara att offentligt finansiellt stöd lämnas för att tillgången av en tjänst av allmänt intresse skall säkerställas alla medborgare. I meddelandet fastslås även att det i första hand är medlemsstaternas myndigheter på nationell, regional och lokal nivå som får definiera vad som anses vara en tjänst av allmänt intresse och hur denna tjänst skall utföras. Med anledning av kommissionens meddelande har antagit ett betänkande om tjänster av allmänt intresse (A5-0361/2001). I betänkandet uttalas stöd för stora delar av meddelandet, dock utpekas ytterligare typer av tjänster. Vid Europeiska rådets möte i gjordes en beställning till kommissionen och rådet att avlägga en rapport vid i Laeken om tjänster av allmänt intresse. Kommissionens rapport (KOM (2001) 598), som presenterades , behandlar förhållandet mellan fördragets bestämmelse om tjänster av allmänt intresse (artikel 16) och de regler som behandlar konkurrens-, statsstöds- och inre marknadsfrågor. Rapporten behandlar därutöver åtgärder som syftar till att mer systematiska uppföljningar när det gäller tjänster av allmänt intresse skall genomföras på gemenskapsnivå. Rådet har antagit slutsatser, som till största delen överensstämmer med kommissionens överväganden. Vid Europeiska rådets möte i uppmanades bl.a. medlemsstaterna att påskynda liberaliseringen på områden såsom t.ex. el, gas och post i syfte att fullborda den inre marknaden. Uppmaningen i har inneburit att diskussionerna inom EU om avreglering av vissa tjänster av allmänt intresse har blivit mer aktuell . Den europeiska postmarknaden är den gemensamma marknad där monopolen generellt sett finns kvar i störst utsträckning. Inom EU diskuteras ett förslag som innebär en gradvis avreglering. På marknaderna för el och naturgas har liberaliseringen generellt kommit längre genom att det är fler medlemsstater som påbörjat avreglering av marknaderna. Kommissionen har presenterat ett förslag om ändring av el- och naturgasdirektiven som ger möjlighet till ytterligare avregleringar som tillhandahållandet av tjänster i allmänhetens intressen garanteras. Samtliga medlemsstater har liberaliserat sina telemarknader. Arbetet med att förenkla och harmonisera regleringen på området fortsätter dock alltjämt i syfte att förbättra förutsättningarna för konkurrensen som konsumenternas tillgång till ett minimiutbud av telefonitjänster förbättras. Den svenska linjen är att den pågående liberaliseringen av tjänster i allmänhetens intresse inom EU bör fortsätta eftersom den medför fördelar för konsumenterna i form av lägre priser och större utbud, men att även andra konsumentintressen som uppkommer måste beaktas i Skr. 2001/02:148 samma takt. Det måste säkerställas att informationen om tjänsterna är relevant och begriplig så att konsumenterna lätt kan jämföra de olika leverantörernas erbjudanden samt att avtalsvillkoren är skäliga och möjliggör för konsumenterna att enkelt byta tjänsteföretag. Konsumenterna måste också på ett enkelt, billigt och snabbt sätt kunna få sin rätt prövad om de skulle hamna i tvist med en leverantör. Det är viktigt att konkreta konsumentkrav fångas upp genom samråd med konsumenternas organisationer. Konsumentorganisationer och konsumentmyndigheter kan spela en viktig roll genom att driva fram bättre villkor och bra information om tjänsterna. Ett annat grundläggande krav är att alla konsumenter har tillgång till tjänsterna. Det är inte självklart att marknadskrafterna helt och fullt klarar detta på egen hand. Därför kan åtgärder från det offentligas sida i vissa fall behövas även fortsättningsvis för att exempelvis garantera elleverans till samtliga medborgare. För att bevaka utvecklingen anser att konsumentaspekter tydligt måste ingå i studier och utvärderingar på området. Mål och inriktning: skall stödja insatser på gemenskaps- och internationell nivå för att underlätta för konsumenterna att få sin rätt prövad på ett enkelt, snabbt och billigt sätt i eller utanför domstol. Inom EU är konsumenternas möjligheter att i domstol hävda sin rätt vid gränsöverskridande tvister en uppmärksammad fråga. år har en betydande utveckling också skett vad avser tvistlösning utanför Inom EU antogs 2000 en förordning om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område, (EG) nr 44/2001, den s.k. I-förordningen. Förordningen trädde i kraft den Den är till alla delar bindande och direkt tillämplig i Den kräver dock vissa kompletterande bestämmelser i EG-förordningen ersätter den s.k. Bryssel- konventionen som ingicks 1968 av de dåvarande och som sedermera har tillträtts av de nya medlemmarna i EU. emellertid att som enda medlemsstat i EU inte är bunden av EG-förordningen, utan att förhållandet till alltjämt kommer att regleras av Brysselkonventionen. Nämnas bör också att inom ramen för den s.k. pågår ett arbete med att ta fram en global I I-förordningen är huvudregeln att talan skall väckas vid den domstol där svaranden har hemvist, oavsett var denne är medborgare. Men det finns undantagsbestämmelser när det gäller konsumenttvister och som innebär att en konsument under vissa förutsättningar får väcka talan i den stat där han eller hon har hemvist. En annan fråga är vilket lands lag som skall tillämpas när fler än en Skr. 2001/02:148 rättsordning kan bli tillämplig i konsumenttvister. konventionen av om tillämplig lag för avtals- förpliktelser, den s.k. Romkonventionen. Utgångspunkten i konventionen är att den lag skall tillämpas som parterna valt. Om parterna inte valt någon lag, skall den lag tillämpas som avtalet har närmast anknytning till. Men även i denna konvention finns en konsumentskyddande bestämmelse (art. 5). Under vissa i artikeln närmare angivna förutsättningar, skall vid tvist konsumentens lag vara tillämplig. Att märka är att Romkonventionen bara gäller i avtalsförhållanden. Konventionen planeras att göras om till en EG-förordning. Därutöver planeras inom EU framtagandet av en rättsakt om tillämplig lag vid förhållanden utanför avtal, vilken går under benämningen II. Det kan också nämnas att det i har presenterats en proposition om grupptalan (prop. 2001/02:107). Med grupptalan avses att någon enskild person, organisation eller myndighet utan rättegångsfullmakt för talan för medlemmarna i en grupp. Gruppmedlemmarna är inte parter i rättegången och behöver inte medverka aktivt. En dom i processen gäller för alla som ingår i gruppen, t.ex. enskilda konsumenter. Grupptalan skall omfatta de gruppmedlemmar som anmält att de önskar omfattas av kärandens talan. Det är oklart om någon motsvarande taleform kommer att aktualiseras på EU-nivå. Enligt regeringens mening är det viktigt att uppmärksamma att konsumentskyddet beaktas i samband med att olika revideringar äger rum och när nya bestämmelser kommer till inom EU. Efter det att kommissionen 1993 presenterat en grönbok om bl.a. förenklade tvistlösningsförfaranden utanför domstol har utvecklingen på detta område gått snabbt. Ett flertal åtgärder har vidtagits. Exempelvis antog kommissionen 1998 ett meddelande om reglering av konsumenttvister utanför domstol (KOM (1998) 198). Meddelandet består av två delar, dels en rekommendation om hur tvister om konsumentfrågor kan lösas utanför domstolssystemet (98/257/EG), dels en europeisk reklamationsblankett. I rekommendationen tar kommissionen upp vilka principer som bör gälla för de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol. Principerna syftar till att konsumenter och näringsidkare skall garanteras att en tvist behandlas noggrant, rättvist och oberoende. Medlemsstaterna skall till kommissionen anmäla de organ som uppfyller kraven i rekommendationen. Från svensk sida har anmälts som behörigt organ. Rådet antog, efter ett initiativ från kommissionen, en resolution om ett gemenskapstäckande nätverk av nationella instanser för utomrättslig reglering av konsumenttvister (2000/C155/01), EEJ-net (Europeiskt Extrajudiciellt Nätverk). Kontaktpunkter, clearing houses, skall utses i varje medlemsstat.