prop · GP0356 · 2001-11-20 00:00:00 — fanns en möjlighet för nätkoncessionshavare att hos nätmy n- digheten ansöka om undantag från denna huvudregel och i stället få r e- dovisa flera koncessionsområden som en enhet. Denna möjlighet att sam- redovisa flera områden ersätts nu av en skyldighet att samredovisa flera områden. Denna nya regel ges nu i första stycket andra meningen . Skyldigheten gäller dock bara för områden som ligger i geografisk närhet av varandra. Detta sistnämnda kriterium gällde även tidigare som en förutsättning för att få utnyttja möjligheten att samredovisa flera områden. Någon ändring av innebörden av detta kriterium är inte avsett. Vidare anges att skyldigheten att samredovisa områden inte gäller om de berörda områdena utgör en för nätverksamhet olämplig enhet. Tidig a- re gällde att möjligheten att samredovisa områden endast förelåg om de berörda områdena sammantagna utgjorde en för nätverksamhet lämplig enhet. Detta innebar att områden som varken utgjorde en lämplig eller olämplig enhet samt områden som utgjorde en olämplig enhet inte fick samredovisas. Den nya regeln innebär att såväl områden som utgör en lämplig enhet som områden som varken utgör en lämplig eller olämplig enhet skall samredovisas. Endast områden som utgör en olämplig enhet är i fortsättningen undantagna från kravet på samredovisning. Innebörden av begreppen lämplig respektive olämplig enhet är densamma som tid i- gare, nämligen att områdena sammantagna innefattar respektive inte i n- nefattar en lämplig kombination av glesbygds- och tätortsområden. Dä r- utöver bör man fortsättningsvis i begreppet olämplig enhet kunna tolka in områden där en samredovisning kan leda till dels mycket drastiska tarif f- höjningar i ett eller flera av de berörda områdena, dels en olämplig b a- lans mellan olika typer av kunder. Som framgår av bestämmelsen är det nätmyndigheten som fattar beslut om huruvida en nätkoncessionshavares områden skall samredovisas eller ej. Myndighetens prövning sker på grundval av de kriterier som nämnts. I andra stycket regleras när nätmyndigheten skall fatta sådana beslut. Huvudregeln i första meningen innebär att sådana beslut skall fattas när det föreligger ett lagakraftvunnet beslut i vissa typer av ärenden som a n- ges i lagtexten. De angivna typerna av ärenden är sådana, som kan inn e- bära förändringar beträffande en nätkoncessionshavares områden. När nätmyndigheten fattar ett beslut om samlad redovisning måste b e- slutet avse samtliga områden som redovisas eller kan komma att redovi- sas samlat med det område som det grundläggande beslutet avser. Angivelsen av den framtida redovisningen skall meddelas i ett särskilt beslut. Skälet till detta är att beslut om framtida redovisning får överkl a- gas hos allmän förvaltningsdomstol medan ett flertal av de grundlägga n- de besluten som räknas upp i paragrafen får överklagas hos regeringen. Det särskilda beslutet om framtida redovisning skall alltid meddelas av nätmyndigheten, även då det grundläggande beslutet har fattats av r e- geringen, antingen som första instans eller efter överklagande. Detsamma gäller då det grundläggande beslutet har fattats av allmän förvaltning s- domstol efter överklagande. Skälet till denna reglering är att nätmyndi g- heten har en bättre överblick över berörda områden än vad regeringen eller de allmänna förvaltningsdomstolarna har. I andra meningen ges nätmyndigheten möjlighet att meddela ett nytt beslut om samlad redovisning utan samband med ett sådant grund- läggande beslut som nämns i första meningen. Ett sådant beslut får me d- delas när ändrade förhållanden föranleder det. Som Lagrådet påpekat kan nämligen förhållandena inom områden som redovisas eller kan komma Prop. 2001/02:56 att redovisas samlat ändras utan samband med att ett grundläggande b e- I tredje stycket föreskrivs att, i beslut om samlad redovisning eller om ändring av sådana beslut, det alltid skall anges från vilket datum den samlade redovisningen skall påbörjas eller upphöra. Lämpligaste datum torde i allmänhet vara då nätkoncessionshavaren påbörjar ett nytt räkenskapsår. I vissa situationer är dock detta inte mö j- ligt, t.ex. då ett koncessionsområde överlåts till en ny innehavare. Syftet med samlad redovisning av områden är inte primärt själva sa m- redovisningen utan möjligheten till utjämning av tarifferna mellan de berörda områdena. Därför föreskrivs i fjärde stycket att en enhetlig nätta- riff skall tillämpas i dessa områden. Om en enhetlig nättariff införs om e- delbart kan det leda till kännbara tariffhöjningar i vissa områden. För att göra det möjligt att i sådana situationer höja tariffen successivt föreskrivs det också att den enhetliga tariffen skall vara införd senast den dag som nätmyndigheten bestämmer. Denna tid kommer att variera från fall till fall. Om man skall börja samredovisa ett antal områden där sådan red o- visning inte har skett tidigare måste tiden bli ganska lång om tarifferna i de berörda områdena skiljer sig åt väsentligt. Om det däremot gäller ett antal områden som redan har en enhetlig nättariff men ett av områdena faller bort leder det bara till marginella ändringar av den enhetliga tarif- fen. Tiden kan då sättas relativt kort. Femte stycket är oförändrat. Hur övergången till det nya systemet skall gå till regleras i punkten 3 i övergångsbestämmelserna. 6 § Den som har nätkoncession för linje är, om det inte finns sä r- skilda skäl, skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläg g- ning till ledningen. Tvister om koncessionshavarens skyldigheter enligt första stycket prövas av nätmyndigheten. En tvist om villkoren för anslutning pr ö - vas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nä t- myndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. I paragrafens första stycke regleras en koncessionshavares för linje sky l- dighet att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning till sin le d- ning. I andra stycket föreskrivs att tvister om denna skyldighet prövas av nätmyndigheten. kompletteras denna föreskrift med en tidsfrist för en sådan prövning. Denna tidsfrist gäller dock bara vid tvist om villkoren för en sådan a n- slutning. Om nätkoncessionshavaren har vägrat att över huvud taget göra en anslutning gäller inte tidsfristen. Något rättsförhållande har då inte uppkommit mellan parterna som kan skapa osäkerhet . Dess- utom kan en tidsfrist lätt kringgås genom att elkunden på nytt begär a n- slutning av sin anläggning till ledningen. Villkoren för anslutning kan av nätkoncessionshavaren meddelas såväl före som efter det att anslutning har ägt rum. Tidsfristen gäller för båda behöver inte göra någon prövning ex officio om tiden Prop. 2001/02:56 för ansökan har gått ut. Endast om det visas att tiden gått ut skall ansökan Det torde endast vara i nätkoncessionshavarens intresse att en ansökan avvisas efter utgången av tidsfristen. Därför är det i praktiken också han som har bevisbördan, vilken han kan uppfylla genom att visa när han avsände sitt slutliga ställningstagande. Frågan har behandlats i avsnitt 9.1. 7 § Den som har nätkoncession för område är, om det inte finns sä r- skilda skäl, skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläg g- ning inom området till ledningsnätet. Tvister om koncessionshavarens skyldigheter enligt första stycket prövas av nätmyndigheten. En tvist om villkoren för anslutning pr ö - vas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nä t- myndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Denna paragraf och den föreslagna kompletteringen i andra stycket har samma sakliga innehåll som i föregående paragraf men denna paragraf gäller anslutning till ett ledningsnät som innehas med stöd av nätkonce s- sion för område. 9 § Den som har nätkoncession är skyldig att på skäliga villkor öve r- föra el för annans räkning. Överföringen av el skall vara av god kvalitet. En nätkoncessionshavare är skyldig att avhjälpa brister hos överf ö - ringen i den utsträckning kostnaderna för att avhjälpa bristerna är rimliga i förhållande till de olägenheter för elanvändarna som är fö r- knippade med bristerna. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela närmare föreskrifter om god kvalitet på överföringen av el. I första stycket ges en av de grundläggande föreskrifterna i ellagen, nä m- ligen att nätkoncessionshavare är skyldiga att på sitt ledningsnät överföra el för annans räkning. Den föreskriften bibehålls oförändrad. införs tre nya stycken i paragrafen, vilka reglerar kvaliteten på den överföring som nätkoncessionshavaren är skyldig att göra på sitt nät. Frågan har behandlats i avsnitt 8. Den nya regeln ges i andra stycket, där det föreskrivs att överföringen skall vara av god kvalitet. I tredje stycket ges en föreskrift om att, vid kvalitetsbrister hos överf ö - ringen av el, en avvägning skall ske i det enskilda fallet mellan de olä- genheter för elanvändarna som är förknippade med bristerna och kostn a- derna för att avhjälpa bristerna. Endast då kostnaderna är rimliga i fö r- hållande till olägenheterna för elanvändarna är nätkoncessionshavaren skyldig att avhjälpa bristerna. Den bedömning som skall ske i det enskilda fallet kan avse såväl kv a- liteten på överföringen beträffande elnätet som helhet som förhållandet för en enskild elanvändare. Den vanligaste och allvarligaste bristen är strömavbrott men även Prop. 2001/02:56 bristande spänningskvalitet förekommer i viss utsträckning. Ett antal faktorer kommer att beaktas vid bedömningen av bristerna, såsom antalet strömavbrott eller spänningsavvikelser, varaktigheten av dessa, orsaken till avbrotten eller avvikelserna etc. Om bristerna bara berör en eller ett fåtal elanvändare får man göra en jämförelse mellan de berörda elanvändarnas förhållanden och de förhållanden som råder på nätet som helhet. Som har nämnts i avsnitt 8 kommer den allmänt hållna föreskriften i andra stycket att kompletteras med föreskrifter från regeringen och nä t- myndigheten. Ett bemyndigande om detta finns i fjärde stycket. 10 a § Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får, på ansökan av en innehavare av nätkoncession för område, i ett enskilt fall medge undantag från kravet i 10 § första stycket på mätning av överföringens fördelning över tiden. Ett undantag får bara medges för mätningen i inmatningspunkterna inom koncessionsområdet eller, då flera koncessionsområden redovisas samlat enligt 3 § första stycket, inom koncessionsområdena hos samtliga de produktionsanläggningar som har ett säkringsabonnemang om högst eller som kan leverera en effekt om högst vid lågspänning. Ett undantag får medges bara om det inte mer än obetydligt påverkar beräkningen enligt 10 § andra stycket av fördelningen över tiden av elanvändarnas förbrukning. Ett undantag får medges för högst åt gången. Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, får meddela närmare föreskrifter om medd elande av undantag. Föreskrifterna i paragrafen, som är ny, har berörts i avsnitt 11.2. I första stycket ges huvudregeln om att undantag från kravet på mä t- ning av överföringens fördelning över tiden får medges i det enskilda fallet. Om ett undantag medges innebär det inte att mätningen kan ersä t- tas med schablonberäkning. Mängden överförd el måste alltjämt mätas. Sådan förenklad mätning kräver dock en betydligt enklare och därmed billigare mätutrustning än vid timvis mätning. Överföringens fördelning över t iden kommer i detta fallet varken att mätas eller schablonberäknas. Inmatning från sådana små produktionsanläggningar som här är akt u- ella sker bara på lokalnät, varför undantag i praktiken bara blir aktuella på sådana nät. Nätkoncessionshavaren har ansvaret för mätning på sitt nät och därför ges han rätten att ansöka om undantag. Av bestämmelsen framgår också att ett undantag måste avse samtliga små produktionsanläggningar inom ett koncessionsområde eller, vid samredovisning, koncessionsområdena. Regeringen avser att utse att pröva fr å- gor om undantag. I andra stycket ges den begränsningsregel som har beskrivits i avsnitt 11.2. Undantag får inte medges om den samlade inmatningen från små produktionsanläggningar är så stor att den mer än i obetydlig omfattning kommer att påverka förbrukningsprofilen. Enligt tredje stycket får undantag bara medges åt gången. Skälet till denna bestämmelse är att antalet produktionsanläggningar som matar in el på ett lokalnät kan variera över tiden. Den samlade inma t- Prop. 2001/02:56 ningens omfattning är den avgörande faktorn för om undantag kan me d- ges eller ej, varför ett beslut om undantag måste vara tidsbegränsat. I fjärde stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om meddelande av unda n- tag. Regeringen avser att bemyndiga att meddela närmare föreskrifter i detta hänseende. I lagrådsremissen uttalade regeringen att beslut enligt denna paragraf, på grund av beslutens utpräglat tekniska natur, inte borde kunna överkl a- gas. Som Lagrådet påpekat kan det dock inte uteslutas att ett beslut att vägra ett begärt undantag i vissa fall har sådana ekonomiska implikati o- ner för nätkoncessionshavaren att de kan anses gälla dennes civila rä t- tigheter i den mening denna term används i artikel 6 i Europakonventio- nen om de mänskliga rättigheterna. Om det är på det sättet krävs enligt den nämnda artikeln att det skall finnas en rätt till domstolsprövning. Av dessa skäl bör det finnas en möjlighet att överklaga beslut enligt denna paragraf. Detta ställningstagande kräver dock ingen ändring i ell a- gen. Som har nämnts ovan avser regeringen att bemyndiga att pröva frågor om undantag. Detta bemyndigande kommer att meddelas i en förordning, där regeringen också, med stöd av bemyndigandet i fjärde stycket, kommer att meddela närmare föreskrifter om meddelande av undantag. I det sammanhanget kommer regeringen, med stöd av bemyndigandet i 13 kap. 5 § andra stycket att förordna om överklagande av beslut i dessa ärenden. 11 § En elanvändare som begär att hans elförbrukning skall mätas på annat sätt än enligt de föreskrifter som meddelats med stöd av 10 § skall av nätkoncessionshavaren debiteras merkostnaden för denna mätning och för rapporteringen av resultaten av dessa mätningar. Om mätningen av elanvändarens förbrukning därvid kräver en a n- nan mätutrustning än vid mätning enligt de nämnda föreskrifterna skall elanvändaren debiteras kostnaden för mätaren med tillhörande insamlingsutrustning och för dess installation i uttagspunkten. Andra kostnader för mätning än de som nämnts får inte deb i- teras enskilda elanvändare. Tvister i frågor som avses i första eller andra stycket prövas av nä t- myndigheten. En tvist prövas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. I första stycket har ett redaktionellt tillägg gjorts i förtydligande syfte. Den föreslagna kompletteringen i tredje stycket har kommenterats i författningskommentaren till 3 kap. 6 §. 11 a § En elproducent som begär att hans inmatning skall mätas på annat sätt än enligt ett meddelat undantag enligt 10 a § skall av nä t- koncessionshavaren debiteras merkostnaden för denna mätning och för rapporteringen av resultaten av dessa mätningar. Om mätningen av elproducentens inmatning därvid kräver en annan mätutrustning än vid mätning enligt det meddelade undantaget, skall elproducenten d e- biteras kostnaden för mätaren med tillhörande insamlingsutrustning Prop. 2001/02:56 och för dess installation i inmatning spunkten. Tvister i frågor som avses i första stycket prövas av nätmyndigheten. En tvist prövas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionsh a- varen sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Paragrafen, som är ny, gäller för elproducenter och är en motsvarighet till 11 § som reglerar samma frågor för elanvändare. Föreskriften i första stycket kan bli aktuell endast då ett undantag en- ligt 10 a § har meddelats. Ett sådant undantag innebär att inmatningen från samtliga små produktionsanläggningar inom ett koncessionsområde bara behöver mätas vad avser mängden inmatad el, vilket bara kräver en tämligen enkel mätutrustning. Om i den situationen någon av de berörda producenterna begär att hans inmatning skall mätas på ett mer avancerat sätt än enligt beslutet om undantag måste producenten betala merkostn a- den för denna mätning. Den typ av mätning det då i allmänhet är fråga om är att inmatningens fördelning över tiden också skall mätas, i allmä n- het . Sådan mätning kräver en betydligt mer avancerad och därmed dyrare mätutrustning. I andra stycket föreskrivs att tvister enligt denna paragraf prövas av nätmyndigheten. Möjligheten att få en tvist prövad omfattas av den nya tvåårsregeln. beslut får överklagas hos allmän förval t- ningsdomstol. 14 § Kostnaden för en mätare med tillhörande insamlingsutrustning och för dess installation i inmatningspunkten hos en elproducent skall av nätkoncessionshavaren debiteras elproducenten. För de e l- producenter som avses i 4 kap. 10 §, gäller detta bara i den utsträc k- ning som föreskriften i 3 kap. 11 a § första stycket är tillämplig. Tvister i frågor som avses i första stycket prövas av nätmyndigheten. En tvist prövas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionsh a- varen sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Huvudregeln i första stycket är att elproducenter skall debiteras kostna- den för mätutrustning och dess installation i inmatningspunkten. Små elproducenter är dock undantagna från denna skyldighet. modifieras detta undantag som en följd av den nya bestämmelsen i 11 a §. I den mån den nya bestämmelsen är tillämplig gäller inte unda n- taget från skyldigheten att betala för mätutrustning och dess installation i inmatningspunkten. Den föreslagna kompletteringen i andra stycket har kommenterats i författningskommentaren till 3 kap. 6 §. 15 § Innehavare av en produktionsanläggning har rätt till ersättning av den nätkoncessionshavare till vars ledningsnät anläggningen är ansluten. 1. värdet av den minskning av energiförluster som inmatning av el Prop. 2001/02:56 från anläggningen medför i nätkoncessionshavarens ledningsnät, och 2. värdet av den reduktion av nätkoncessionshavarens avgifter för att ha sitt ledningsnät anslutet till annan nätkoncessionshavares led- ningsnät som blir möjlig genom att anläggningen är ansluten till le d- ningsnätet. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om beräkningen av ersättningen enligt första stycket. Tvister i frågor som avses i första stycket prövas av nätmyndigheten. En tvist prövas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionsh a- varen sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Den föreslagna kompletteringen i tredje stycket har kommenterats i fö r- fattningskommentaren till 3 kap. 6 §. 1 § Nättariffer skall vara utformade så, att nätkoncessionshavarens samlade intäkter från nätverksamheten är skäliga i förhållande till dels de objektiva förutsättningarna att bedriva nätverksamheten, dels nä t- koncessionshavarens sätt att bedriva nätverksamheten. Nättariffer skall vara utformade på sakliga grunder. I första stycket anges att nättariffer skall vara skäliga på visst angivet sätt. Skäligheten beskrivs nu på ett nytt sätt. Skälen för detta samt en beskri v- ning av den nya regleringen finns i avsnitt 4. I andra stycket föreskrivs att nättariffer skall vara utformade på sakliga grunder. Denna bestämmelse är i sak oförändrad. I lagrådsremissen innehöll paragrafen ett tredje stycke. Detta har flyttats till 12 kap. 2 § som ett nytt andra stycke. 10 § En innehavare av en produktionsanläggning som kan leverera en effekt om högst skall för överföring av el betala endast den del av avgiften enligt nättariffen som motsvarar den årl i- ga kostnaden för mätning, beräkning och rapportering på nätkon- cessionshavarens nät. Innehavaren skall dessutom betala engångsa v- gift för anslutning. Om flera sådana anläggningar som är belägna i närheten av va r- andra gemensamt matar in el på ledningsnätet, skall anläggningarna betraktas som separata anläggningar vid tillämpningen av denna paragraf. Tvister i frågor som avses i första stycket prövas av nätmyndigheten. En tvist prövas dock inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionsh a- varen sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Den föreslagna kompletteringen i tredje stycket har kommenterats i fö r- fattningskommentaren till 3 kap. 6 §. 11 § Den som har nätkoncession skall på begäran utan dröjsmål lämna skriftlig uppgift om sin nätt ariff. Vid begäran om ny anslutning skall uppgift enligt första stycket lämnas inom skälig tid. Den som har nätkoncession skall offentliggöra sin nättariff till den del den avser avgifter och övriga villkor för överföring av el. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndighe- ten får meddela närmare föreskrifter om offentliggörande av nätt a- riff enligt tredje stycket. Ändringen innebär att femte stycket upphävs. Frågan har behandlats i avsnitt 9.2. Som en följd av ändringen har skyldigheten i första stycket att lämna en upplysning om föreskriften i det nu upphävda femte stycket tagits bort. Detta i sin tur har föranlett en redaktionell ändring i andra stycket. Upphävandet har inte förenats med någon övergångsbestämmelse. Det innebär att, om en tvist enligt det upphävda stycket är anhängig vid nä t- myndigheten då lagändringen träder i kraft, ärendet skall avskrivas. 1 § Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och av föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas, såvitt a v- ser frågor om elsäkerhet och driftsäkerheten hos det nationella els y- stemet, av den eller de myndigheter som regeringen bestämmer. Tillsynen i övrigt över efterlevnaden av denna lag och av föreskri f- ter och villkor som har meddelats med stöd av lagen utövas av nä t- myndigheten. Tillsynen enligt andra stycket omfattar inte efterlevnaden av elleve- rantörernas skyldigheter enligt 8 kap. och av bestämmelserna i 7, 10 och 11 kap. I paragrafen har tredje stycket utökats med ett antal bestämmelser som inte skall omfattas av nätmyndighetens tillsyn. Frågan har behandlats i avsnitt 5.1. 2 § En tillsynsmyndighet har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten får meddela föreskrifter om insamling av de uppgifter som behövs för bedömning av nättariffers sk ä lighet. I paragrafen införs nu ett nytt andra stycke, i vilket regeringen och nät- myndigheten bemyndigas att föreskriva om insamling av de uppgifter som behövs för skälighetsbedömningen av nättarifferna enligt 4 kap. 1 §. Frågan har behandlats i avsnitt 4. I lagrådsremissen utgjorde detta stycke ett tredje stycke i 4 kap. 1 §. 3 a § Om nätmyndigheten avser att utöva tillsyn över en nätkonce s- Prop. 2001/02:56 sionshavares nättariff skall koncessionsh avaren underrättas om detta. får inte meddela ett föreläggande enligt 3 § som a v- ser en nätkoncessionshavares nättariff för ett visst räkenskapsår om inte nätmyndigheten har underrättat nätkoncessionshavaren enligt första stycket senast efter utgången av detta räkenskapsår.