prop · GP0311 · 2001-09-27 00:00:00 — anser, i likhet med utredningen, att det skulle vara stötande om det i n å- got enskilt fall av en eller annan anledning skulle kunna innebära att sjukpenningunderlaget sätts lägre för en totalförsvarspliktig vid fullg ö - rande av kort grundutbildning eller repetitionsutbildning än vid lång Den som ådragit sig en skada som omfattas av lagen om statligt per- sonskadeskydd har även rätt till ersättning av staten enligt lagen (1977:266) om statlig ersättning vid ideell skada m.m. Rätten till ersät t- ning för skada som den totalförsvarspliktige har ådragit sig under ledi g- het eller annan fritid m.m. är förmånligare för den som fullgör längre grundutbildning än än för den som fullgör kort grundutbildning Regeringen är av den uppfattningen att det inte heller här finns någon anledning att göra skillnad mellan dem som fullgör kortare eller längre grundutbildning eller repetitionsutbildning. Bestämmelserna om ersättning vid ideell skada m.m. bör således ändras så att rätten till ersättning är lika oberoende av utbildningen. Grundprincipen skall alltså vara att de grundläggande bestämmelserna om ersättning vid skada och sjukdom för totalförsvarspliktiga skall vara lika oavsett utbildningstidens längd. Denna princip skall självfallet också gälla vid fastställande av garanterat livränteunderlag och ersättning för Som ovan redogjorts för under nuvarande bestämmelser gäller enligt 12 § första stycket lagen om statligt personskadeskydd att livränteunde r- laget för totalförsvarspliktiga bestäms med hjälp av vissa minimibelopp kopplade till den skadades ålder. Dessa nivåer som gäller för den som fullgör längre grundutbildning än motsvarade geno m- snittsinkomsten för respe ktive ålderskategori. Socialförsäkringssystemet, i fråga om ersättning vid arbetsoförmåga, utgår från att den skadade har ett visst arbete som ger en viss inkomst. Det är inkomstbortfallet som den skadade skall kompenseras för. ränteunderlagets storlek har betydelse för det fall den skadade får en b e- stående invaliditet till följd av en skada. unikt för varje enskild person och avhängigt av personens egna förutsät t- Eftersom totalförsvarspliktiga som fullgör grundutbildning oftast inte har etablerat sig på arbetsmarknaden har de inte något livränteu n- derlag eller i vart fall ett mycket lågt sådant. För de personer som inte har etablerat sig på arbetsmarknaden är det svårt att individuellt beräkna ett livränteunderlag utan någon typ av schabloner. Användningen av sch a- blonbelopp skapar förutsättningar för en rättvis och lika behandling samt förutsägbarhet av bestämmelsens tillämpning. Den så kallade ålderstra p- pan är således ett sådant schablonsystem. För att ytterligare förenkla reglerna bör ålderstrappan ersättas med ett minsta livränteunderlag oa v- Anknytningen till inkomstläget i olika åldersgrupper kan i stället beaktas vid fastställandet av schablonen för livränteunderlag. största gruppen av totalförsvarspliktiga som genomgår utbildning är i Det är rimligt att den genomsnittliga lönen för denna åldersgrupp utgör riktmärke för schablonen. Förändringen kommer n a- turligtvis att medföra att några kan komma att bli något överkompens e- Såväl över- som underkompensation ligger dock i systemet med att använda sig av schabloner. Det viktiga är dock, enligt regeringens fö r- menande, att så få enskilda individer som möjligt kommer att få ett li v- ränteunderlag som inte motsvarar den inkomst som de skulle ha haft om dessa inte hade fullgjort utbildningen. Regeringen delar således utred- ningens förslag om att ålderstrappan inte skall tillämpas vid bestämma n- Prop. 2001/02:11 de av livränteunderlaget. Jämförelsevis kan nämnas att för den som sk a- das i sin anställning i utlandsstyrkan bestäms livränte underlaget till minst sju prisbasbelopp oberoende av dennes ålder vid skadetillfället. Livränt e- underlaget har bestämts med utgångspunkt från vad som är lägsta lön i utlandsstyrkan. Därmed säkerställs att den som skadas under tjänstg ö - ringen i utlandsstyrkan har ett garanterat försäkringsskydd även om han eller hon vid skadetillfället ännu inte genom tjänstgöringen har kvalific e- rat sig för detta livränteu nderlag. Går man ifrån den så kallade ålderstrappan och bestämmer livränteu n- derlaget till ett gemensamt högre belopp kan det enligt Statens trygghet s- nämnd få en rehabiliteringshämmande effekt. Risken uppstår när livrä n- tan kan komma att bli högre än arbetsinkomsten som den skadade skulle kunna uppnå. Även Försvarsmakten har påtalat denna risk. Regeringen förstår nämndens tveksamhet i detta avseende. Vi anser å vår sida att risken för dessa negativa effekter i praktiken ofta kommer att vara myc k- et liten och kan delvis motverkas av vilken nivå som det minsta garante- rade livränteunderlaget läggs på. Medellönen på hela arbetsmarknaden för personer är enligt tillgänglig statistik . Det motsv a- rar i det närmaste ett livränteunderlag om fem prisbasbelopp. Regeringen menar att ett minsta garanterat livränteunderlag om fem prisbasbelopp för totalförsvarspliktiga är väl avvägt. Ett livränteunderlag om fem prisbasbelopp innebär också att totalfö r- svarspliktiga och anställda inom Försvarsmakten som tjänstgör sida vid sida har i princip samma socialförsäkringsmässiga skyddsnivå. Risken för skada är ofta lika. Det skulle därför kunna framstå som stötande om den totalförsvarspliktige får en livränta på betydligt högre belopp än den som är anställd. Regeringen vill i detta sammanhang peka på att bestä m- melsen om ett garanterat minsta livränteunderlag för totalförsvarspliktiga är till för att garantera den skadade ersättning för det inkomstbortfall som skadan medför i form av nedsatt eller bristande arbetsförmåga. Denna reglering avser således inte att kompensera den totalförsvarspliktige för deltagande i en verksamhet som han eller hon inte själv kan påverka. Regeringen kommer istället att i förordning införa ett system med en statlig riskgaranti som avser att ekonomiskt kompensera totalförsvar s- pliktiga som skadas under sin utbildning. Denna riskgaranti kan till skill- nad från sjukpenning och livränta betraktas som en skadeersättning som tar hänsyn till de inslag av tvång och merrisk som finns i totalförsvar s- verksamheten. Regeringens förslag: Utbildningsansvarig myndighet skall utreda, pla- nera insatser samt stödja och hjälpa en totalförsvarspliktig som skadas under utbildning så att han eller hon får lämplig arbetsträning eller u t- bildning. Utbildningsansvarig myndighet skall ekonomiskt bidra till en utbild- ning som motiveras av eller förlängs till följd av skadan. Utbildningsansvarig myndighet skall även ekonomiskt bidra till andra särskilda rehabiliteringsinsatser. Rehabiliteringsansvaret skall bestå . Tiden skall kunna förlängas . Utredningens förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens. Utredningen har dock föreslagit att kommunerna skall omfattas av reh a- biliteringsansvaret. Remissinstanserna: har påtalat att någon begrän s- ning i tiden i princip inte finns i nuvarande regler i arbetsmiljölagen för anställda. har ansett att något ytterligare rehabiliter- ingsansvar inte bör genomföras utan ytterligare särskild bered ning. Sta- tens räddningsverk har ansett att dagens rehabiliteringsansvar fungerar bra. Remissinstanserna i övrigt har ställt sig bakom eller har inte haft något att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Ett bra ersättningssystem för totalfö r- svarspliktiga som ådrar sig en personskada är viktigt. En annan viktig fråga som hänger nära samman med ersättningen är det stöd som kan lämnas i samband med den skadades rehabilitering. Allmänna bestä m- melser om rehabilitering finns i 22 kap. lagen (1962:381) om allmän fö r- säkring. Rehabiliteringsinsatserna enligt lagen om allmän försäkring b e- gränsas i princip till med hänsyn till reglerna om rehabilite r- ingspenning. Vissa möjligheter till förlängning finns dock. En arbetsg i- vares rehabiliteringsansvar gäller dock så länge en a nställning fortgår. För den som är anställd i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten och skadas under sin tjänstgöring har Försvarsmakten ett särskilt rehabilite- ringsansvar som gäller oavsett om anställningen i Försvarsmakten har upphört eller inte. Ansvaret gäller men kan förlängas med . Rehabiliteringsansvar för anställda i utlandsstyrkan innebär att Fö r- svarsmakten i samråd med den skadade skall utreda behovet av åtgärder för att den skadade skall återfå full arbetsförmåga eller för att stärka den skadades möjligheter att försörja sig genom förvärvsarbete. Om det är möjligt, skall Försvarsmakten ge den skadade lämplig arbet s- träning inom ramen för Försvarsmaktens verksamhet. Försvarsmakten skall också medverka till att den skadade får tillgång till lämplig yrkesu t- bildning eller fortbildning som är ägnad att stärka hans eller hennes fö r- värvsförmåga. Även frågorna om arbetsträning och utbildning skall di s- kuteras och genomföras i samråd med den skadade. Utredningen skall resultera i en skriftlig plan. Försvarsmakten skall vidare ge ekonomiskt stöd till en utbildning som motiverats av eller förlängts till följd av sk a- dan. Utgångspunkten är att den skadade i vart fall inte skall försättas i en sämre ekonomisk situation än om han eller hon hade kunnat fullfölja sina ursprungliga utbildnings- eller yrkesplaner. Försvarsmakten skall också ge stöd till andra åtgärder som främjar den skadades återgång till arbet s- livet samt till anskaffande av hjälpmedel som den skadade behöver (jfr. 1998/99:68 s. 1920). Regeringen delar utredningens mening att i sak samma rehabiliterings- process bör gälla också för den som skadas under fullgörande av vär n- plikt eller civilplikt vid grund- och repetitionsutbildning. Det är rimligt att den som ansvarar för utbildningen också skall ha ett ansvar för pers o- ner som skadas under sådan verksamhet trots att något arbetsgivar- /arbetstagarförhållande inte föreligger. Regeringen anser att samhället har ett långtgående ansvar för de totalförsvarspliktiga som skadas under utbildningen eftersom denna ytterst sker med plikt. Vi föreslår därför att totalförsvarspliktiga skall omfattas av ett mer långtgående rehabilite r- ingsansvar. Rehabiliteringsansvaret är en del av personskadeskyddet. Skyddstiden regleras i 4 § lagen (1977:265) om statligt personskade- skydd. De totalförsvarspliktiga som fullgör grundutbildning är unga personer som ofta inte har etablerat sig på arbetsmarknaden. Den utbildningsan- svariga myndighetens rehabiliteringsstöd kommer därför till stor del i n- nebära att stöd lämnas för att den skadade skall kunna fullfölja sina u r- sprungliga utbildnings- eller yrkesplaner. Med hänsyn till samhällets u t- veckling kommer det i praktiken inte sällan att bli fråga om långa utbil d- ningar på högskolenivå. kan då frågan uppkomma om den utbil d- ning den skadade önskar är rimlig både i förhållande till kostnaden samt den skadades förutsättningar. En avvägning får då göras i varje enskilt fall. Den enskildes önskemål bör dock väga tungt. Ekonomiskt stöd till en utbildning som föranleds av eller förlängs till följd av en skada bör ges om det framstår som skäligt med hänsyn till skadan och omständi g- heterna i övrigt. Rehabiliteringsansvaret innebär inte att den myndighet som är utbildningsansvarig nödvändigtvis skall bekosta hela utbildnin g- en. Målet med rehabiliteringen bör vara att den skadades kompetens höjs så att han eller hon kan få ett tillfredsställande arbete på den öppna a r- betsmarknaden. Rehabiliteringsansvaret bör bestå . Regeringen anser att är en rimlig gräns. I vissa fall kan det dock vara befogat med . Vid vissa svårare skador kan arbetsträning m.m. ta sä r- skilt i anspråk. Det kan också förekomma att den utbildning som ansetts lämplig tar än . Det bör därför finnas möjlighet att utsträcka ansvaret om det finns särski lda skäl. Tidsfristen bör enligt vår mening räknas från och med den tidpunkt då de faktiska rehabiliteringsåtgärderna kan inledas. När denna tidpunkt inträffar får avgöras från fall till fall. Utredningen av de åtgärder som behöver vidtas skall således vara klar innan tidsfristen börjar löpa. Den utbildningsansvariga myndighetens stöd skall ses som ett ko m- plement till annat stöd som lämnas den skadade. I de fall den skadade har en arbetsgivare som därmed också har ansvar för rehabiliteringen bör den samordnas med arbetsgivarens. Regeringen ser särskilt att detta kan bli aktuellt för den som fullgör repetitionsutbildning. Totalförsvarspliktiga som fullgör repetitionsutbildning är som regel något äldre och har etabl e- rat sig på arbetsmarknaden. Naturligtvis skall den utbildningsansvariga myndigheten även samarbeta med berörda myndigheter som har ansvar för att den totalförsvarspliktige får det stöd han eller hon har rätt till. Sä r- skilt när det gäller utredningen om den skadades behov av insatser och den planering som genomförts kan det finnas anledning till samarbete med . Det rehabiliteringsansvar som den utbildningsa n- svariga myndigheten åläggs innebär inte att det rehabiliteringsansvar som andra myndigheter och eventuella arbetsgivare har enligt andra bestäm- melser på något sätt minskar eller bortfaller. Det nu föreslagna rehabil i- teringsansvaret skall således som ovan sagts utgöra ett komplement till och förstärkning av det system som gäller . Beslut som den utbil d- Prop. 2001/02:11 ningsansvariga myndigheten fattar med stöd av de nu föreslagna nya b e- stämmelserna om rehabilitering skall, i likhet med vad som gäller enligt lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten, kunna öve r- klagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid öve r- klagande till kammarrätt. Regeringens förslag: Anhöriga till totalförsvarspliktiga som fullgör grund- eller repetitionsutbildning och skadas skall få ersättning för vissa kostnader från den utbildningsansvariga myndigheten. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft någon synpunkt på fö r- Skälen för regeringens förslag: Försvarsmakten har enligt 11 § lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten möjlighet att ek o- nomiskt stödja anhöriga till skadade i utlandsstyrkan genom att ge den anhörige skälig ersättning för de kostnader som uppstår. Det kan t.ex. röra sig om ökade boendekostnader, kostnader för barntillsyn, kostnader för resor till en plats där arbetsträning eller andra rehabiliteringsinsatser äger rum eller dylikt. Ersättning ges inte för utebliven arbetsinkomst. Det är också möjligt för en anhörig vid långvarig läkarvård att få ersättning för minst ett besök för sjukhusvistelsen. Ersät t- ningen omfattar kostnader för resa, uppehälle och för förlorad inkomst efter samma grunder som för ersättning av allmänna medel till vittnen m.fl. Skäligt ekonomiskt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhöriga som Försvarsmakten inte själv kan tillhandahålla omfattas oc k- så av bestämmelsen. Syftet med en bestämmelse om att anhöriga till den som skadats skall få ersättning för vissa kostnader har tillkommit för att underlätta för a n- höriga att engagera sig i rehabiliteringen av den som skadats. Det är ofta ytterst väsentligt för resultatet av övriga rehabiliteringsinsatser att de a n- höriga engagerar sig i rehabiliteringen. Den som ansvarar för rehabil i- tering bör därför sträva efter att i samråd med den skadade uppmuntra och stödja sådant engagemang från de anhörigas sida. Medverkan i reh a- bilitering kan ibland bli omfattande eller på annat sätt mycket ekon o- miskt kännbart för den anhörige, som rehabiliteringssynpunkter starkt talar för att den anhöriges insatser bör fortsätta. Regeringen anser att den myndighet som är ansvarig för en totalförsvarspliktigs grund- eller repetitionsutbildning skall ekonomiskt bistå anhöriga till totalför- svarspliktiga som skadas under utbildningen. Den här typen av ersät t- ningsbestämmelser till förmån för anhöriga till totalförsvarspliktiga som skadas skall således införas. I likhet med vad som gäller enligt lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten skall beslut gällande ersättning till anhöriga kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt. Regeringens förslag: De totalförsvarspliktiga får efter genomförd lång grundutbildning en utbildningspremie motsvarande dagersättningsbelop- pet multiplicerat med antalet tjänstgöringsdagar. Ett tillägg till utbil d- ningspremien, långtidspremie, skall lämnas till de totalförsvarspliktiga som fullgjort en grundutbildning som omfattar . Totalförsvarspliktiga skall under viss grundutbildning ges tillfälle att utan kostnad delta i högskoleprovet i den utsträckning som regeringen bestämmer. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna har ställt sig bakom utredningens förslag eller lämnat det utan invändning. Skälen för regeringens förslag: Förmåner för totalförsvarspliktiga regleras i lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt och förordningen (1995:239) om förmåner till totalförsvarspliktiga. Förmånerna består dels av en dagersättning och ett utryckningsbidrag och dels av reseersättnin g- ar, bostadsbidrag och familjebidrag m.m. Dagersättningen under grund- utbildning som är längre än (lång grundutbildning) uppgår till per tjänstgöringsdag. ges den totalfö r- svarspliktige ett tillägg till dagersättningen som ökar med antalet tjäns t- göringsdagar. Vid utryckning från lång grundutbildning får den totalfö r- svarspliktige ett utryckningsbidrag med . Utryckningsbidra- get ges även till den som rycker ut utan att ha slutfört utbildningen och ändå har tjänstgjort . I dagens ersättningssystem ingår ett antal ekonomiska förmåner som i huvudsak syftar till att den som genomgår utbildning för värnplikt eller civilplikt inte skall lida ren ekonomisk förlust. Den typen av ersättning är bostadsbidrag, familjebidrag och reseersättning. Regeringen delar utred- ningens uppfattning om att dessa förmåner utgör en grundtrygghet för de totalförsvarspliktiga och självklart bör finnas kvar. Denna ekonomiska grundtrygghet är dock inte tillräcklig för att bidra till att åstadkomma en önskad ökning av motivationen till att fullgöra lång grundutbildning för värnplikt eller civilplikt. Ett ersättningssystem som bidrar till den enski l- des positiva syn på tjänstgöringen bör utformas. Dagens dagersättning och utryckningsbidrag framstår inte som motivationshöjande. Utredningen har föreslagit att vid utformningen av en förändrad dage r- sättning bör jämförelse göras med studiemedelssystemets bidragsdel som gäller vid bland annat högskolestudier. Studiemedelssystemets bidragsdel var vid utredningstillfället . Utredningen har dä r- för föreslagit att dagersättningen höjs till per dag vilket mo t- svarar . Regeringen delar synsättet att dagersät t- ningen till de totalförsvarspliktiga som fullgör grundutbildning för vär n- plikt eller civilplikt ungefär skall ligga i nivå med vad studerande får i studiebidrag . Regeringen avser att i förordning besluta om en höjning av dagersättningen till per dag för totalförsvarspliktiga under grundutbildning som är längre än i enlighet med utre d- ningens förslag. Dagersättningen skall vara densamma oavsett tjänstg ö - Något tillägg till dagersättningen skall fortsättningsvis Prop. 2001/02:11 inte finnas. Som sagts anser regeringen att förändringar i fråga om ersät t- ningssystemet är ett moment för att öka motivationen hos den enskilde för att fullgöra grundutbildning för värnplikt eller civilplikt. Ju längre en utbildning är desto större insatser behövs för att upprätthålla och öka motivationen hos den enskilde för utbildningen i fråga. Regeringen anser att det av utredningen föreslagna systemet med en utbildningspremie vars storlek är direkt kopplad till utbildningens längd kan utgöra ett starkt incitament för den enskilde för att påbörja och slutföra grundutbildnin g- en. Utbildningspremiens storlek är naturligtvis direkt avgörande för pr e- miens verkan i detta avseende. Regeringen anser att utbildningspremien skall baseras på dagersät t- ningen och utbildningstidens längd. Genom att multiplicera dagersät t- ningen med antalet genomförda dagar i grundutbildningen för värnplikt eller civilplikt blir utbildningspremien för det fall utbildningen är . För den som genomför 15 månaders grundu t- bildning blir premien . För att särskilt premiera de som fullgör de längsta utbildningarna bör ett tillägg till utbildningspremien ges, en extra långtidspremie, om . Långtidspremien skall lämnas till de som fullgör mer än 400 dagars grundutbildning. Utbildningspremien bör betalas ut i form av en engångssumma och e n- dast under förutsättning att den totalförsvarspliktige har fullgjort hela den planerade tjänstgöringstiden. Naturligtvis skall avbrott i tjänstgöringen som orsakas av skäl som staten råder över eller avbrott till följd av skada vid tjänstgöring inte innebära att någon utbildningspremie inte betalas ut. I dessa fall bör en premie lämnas som motsvarar antalet faktiskt geno m- förda utbildningsdagar. Utbildningspremien bör dock aldrig vara . Utbildningspremien och tillägget till denna i form av en extra långtidspremie, skall ersätta utryckningsbidrag och det tillägg till dagersättningen som ges. Utbildningspremien och den extra lån g- tidspremien skall vara skattefria. Regeringen avser även höja det nuv a- rande utryckningsbidraget från till fr.o.m. den 1 janari 2002 som en övergångsåtgärd. Regeringen är av den uppfat t- ningen att den föreslagna ändringen av förmånssystemet för de totalfö r- svarspliktiga som fullgör grundutbildning för värnplikt eller civilplikt innebär en rejäl förbättring för den enskilde. Det bör medföra att de tota l- försvarspliktiga känner sig mer positiva till tjänstgöringen som sådan. Vi är dock medvetna om att det inte räcker med enbart ekonomiska förbät t- ringar för att öka motivationen för att fullgöra en lång grundutbildning. Av yttersta vikt är också att de totalförsvarspliktiga känner att utbil d- ningen är ändamålsenlig och att de känner sig delaktiga i totalförsvar s- verksamheten. Inom Försvarsmakten ges många totalförsvarspliktiga som ful l- gör lång grundutbildning möjlighet att utan kostnad delta i högskolepr o- vet. Regeringen anser att deltagande i högskoleprovet utan kostnad skall vara en sådan förmån som skall tillhandahållas alla totalförsvarspliktiga som fullgör lång grundutbildning. Antalet tillfällen som förmånen skall omfatta bör bestämmas i förordning. Förmånen att få delta i högskol e- provet utan kostnad är en sådan naturaförmån som är skattefri enligt 11 kap. 25 § inkomstskattelagen (1999:1229). Regeringen anser dock att två Prop. 2001/02:11 tillfällen som utredningen har för eslagit framstår som väl avvägt. Regeringens förslag: Disciplinpåföljderna i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret m.m. skall vara varning, extratjänst och löneavdrag. Påföljden utegångsförbud avskaffas. Påföljden extratjänst skall kunna kombineras med ett löneavdrag om det krävs med hänsyn till ordningen inom den verksamhet där disc i- plinförseelsen begåtts. Löneavdrag skall aldrig kunna verkställas med mer än en fjärdedel av ersättningen vid varje avlöningstillfälle. Av lagen om disciplinansvar inom totalförsvaret m.m. skall framgå att varning är att anse som den lindrigaste påföljden. Det skall också framgå av lagen att särskilt avseende skall fästas vid omständigheter som talar för att påföljden kan stanna vid en varning. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens förslag. Remissinstanserna: Försvarsmakten har invänt att påföljden ut e- gångsförbud behövs för att avskräcka från regelöverträdelser. har ansett att dagens tillrättavisningssystem i princip är bra. Ändringar i syfte att ytterligare släta ut disciplinsystemet kan komma att motverka sitt syfte. har ansett att endast påföljderna va r- ning och extratjänst skall få användas i fredstid.