prop · GO03119 · 2001-01-01 00:00:00 — för inkluderar mål och scenarier för hållbar utveckling i ett 30-årigt perspektiv liksom ett handlingsprogram som omfattar samma område och länder som . Verksamheten är nu inne i sin genomförandefas och flera projekt kommer att bli angelägna att stödja . För kandidatländerna bör det svenska stödet inriktas på de krav som ställs inför dessa länders kommande EU-medlemskap. förutses behov av svenska bidrag till gemensamma initiativ för miljön i närområdet, t.ex. inom ramen för EU:s Nordliga dimension. Regeringen anser att de internationella finansieringsorganens medverkan är av stor betydelse för genomförandet av målen för den nordliga dimensionen. Regeringen välkomnar särskilt initiativ till förstärkt samverkan på miljöområdet och understryker vikten av aktiv svensk medverkan. har gjort insatser på miljö- och energiområdet, exklusive kärnsäkerhet och strålskydd för totalt vilket i huvudsak har kanaliserats via Sida/BITS. Miljösamarbetet har inriktats på att bevara och förbättra miljön i och kring . Centrala inslag har varit förvaltningsstöd, institutionsuppbyggnad och stöd till investeringar för vattenförsörjning och avloppsrening inom ramen för Åtgärdsprogrammet för . Andra uppmärksammade områden har gällt minskad miljöpåverkan från jordbruket, liksom avfallshantering och behandling av oljespill och fartygsavfall. Detta betyder att omfattande insatser genomförts för att förebygga och avhjälpa utsläpp i den miljön. Det bilaterala stödet via Sida har resulterat i sex nya avloppsreningsverk i drift i de baltiska länderna, investeringar och förbättrad VA-service i sex polska städer, en anläggning för hantering av fartygsavfall och oljespill, samt investeringsavtal, för ytterligare fyra avloppsreningsverk och två avfallsdeponier, samt miljösäkring av en anläggning för miljöfarligt och radioaktivt slagg i Sillamäe, . Sammanlagt berörs drygt 2,6 miljoner människor av investeringarna i avloppsrening. Det institutionella stöd som getts framför allt till miljömyndigheter genom har bl.a. resulterat i överföring samt förberedelser för tillämpning av EU:s lagstiftning särskilt inom områdena kemikaliehantering, naturvård och vattenvård, samt bidragit till samarbetet inom Baltic 21 inom sektorerna industri, turism och skog. I arbetar med att stärka de regionala myndigheterna. Stödet har också bidragit till upprättandet av avtal och överenskommelser mellan länder som delar gemensamma vatten, floden (, och ) och (, ). På jordbruksområdet har "Baltic Agricultural Action Run-Off Programme", som genomförs av fungerat som modell för ett större program med stöd av Globala miljöfonden (GEF). deltar i det multilaterala miljösamarbetet med och med de Centralasiatiska staterna inom ramen för EfE, Environment for Europe-processen. beslutades att processen skulle drivas vidare med delvis nytt fokus på samt de Central- och Östeuropeiska länder som inte är ansökarländer till EU. Kopplat till denna process finns ett antal organisationer bl.a. Task Force for the Implementation of the Environmental Action Programme in Central and Eastern Europe, placerad vid i . Syftet med organisationen är att hjälpa länderna att utveckla en kostnadseffektiv och konkret miljöpolitik som uppnår väsentliga miljömål. Enligt , , skall miljökonsekvensbeskrivningar göras av alla större projekt med gränsöverskridande miljöpåverkan. Det är därför viktigt att miljökonsekvensbeskrivningar görs i alla relevanta fall för projekt som får svenskt stöd. Samarbetet på miljöområdet skall även präglas av ett jämställdhetsperspektiv. Hänsyn bör tas till könsfördelning vad gäller sammansättning av expertgrupper, deltagande i utbildning, studiebesök och andra moment i samarbetsprojekten samt vilka åtgärder som kan vidtas för att säkerställa att könsfördelningen blir jämn. Än viktigare är att analysera vilken effekt enskilda program och insatser har för kvinnor respektive män samt vilka konsekvenser valet av samarbetsparter på både svensk sida och på mottagarsidan har för utvecklingen i riktning mot ökad jämställdhet i samhället i stort. I de baltiska länderna prioriterades åtaganden enligt HELCOM:s Åtgärdsprogram för och investeringar i vatten- och avloppssektorn tidigt i reformprocessen. Flera större projekt har genomförts med stöd av främst Sida, men stora investeringsbehov kvarstår. De EU-direktiv på miljöområdet som kandidatländerna har störst svårigheter med att uppnå gäller vatten- och avloppsfrågor, avfallshantering och luftföroreningar. Dessa kräver mycket stora investeringar och administrativ kapacitet. EU kommer via EU:s stödprogram för miljö och infrastruktur - ISPA - att ge omfattande stöd inom dessa sektorer, men behovet av prioriteringar och samordning mellan olika finansiärer inför kommande investeringar ökar. Det är regeringens bedömning att det är angeläget med fortsatt bilateralt stöd, och att utveckla effektiva finansieringsinstrument och samarbetsformer med EU liksom med de övriga nordiska länderna, Nordiska Investeringsbanken (NIB), Nordiska miljöfinansieringsbolaget (NEFCO), Europeiska () och Europeiska investeringsbanken (EIB). Omfattningen av det bilaterala stödet bedöms dock gradvis kunna minska. I och har stöd till investeringar startat senare än i de baltiska länderna, bl.a. beroende på att förutsättningarna finansiellt och institutionellt är mycket svagare. har stora insatser gjorts inom det svenska miljöprogrammet för att stärka kapaciteten, bereda projekt och skapa förutsättningar för investeringar. I har två finansieringsavtal inom vatten- och avloppssektorn i och kunnat ingås, tack vare stabilare ekonomi och som ett resultat av institutionella insatser. Sida medverkar i projektförberedelser för VA-investeringar i ett tiotal ryska städer inom avrinningsområde. Sida kommer även att stödja genomförandet av ett projekt för att miljösäkra anläggningen för miljöfarligt avfall i Krasny Bor, 3 mil sydöst om . Även i medverkar Sida i beredningen av VA-investeringar och finansieringsavtal förväntas ingås . Investeringsprojekten och förberedelserna görs i samverkan med och , andra nordiska länder samt i ökande grad i samarbete med NIB och NEFCO inom ramen för handlingsplanen för EU:s Nordliga dimension. Även EIB kommer att medverka i finansiering av miljöprojekt i . Samarbetsformer och finansieringsinstrument bör kunna utvecklas ytterligare för att stärka reformprocesserna. och flera länsstyrelser bedriver institutionellt samarbete med miljömyndigheter i nordvästra . Detta samarbete är främst inriktat på naturvård, miljöutbildning, miljöinformation, vattenvård och lagstiftningsfrågor. Det är regeringens bedömning att fortsatta svenska insatser på miljöområdet i och är angelägna. Det bilaterala stödet bör ske i nära samverkan med och komplettera det stöd som lämnas på gemensam nordisk basis genom NIB och NEFCO. Dessutom bör det bilaterala stödets katalytiska funktion utnyttjas i syfte att få fram resurser från andra lån- och biståndsgivare. Det är ett stort svenskt intresse att minska riskerna med kärnkraften i vårt samarbetsområde samt att utveckla ett energisystem kring , baserat på marknadsekonomiska principer, som är säkert, effektivt, väl dimensionerat och miljömässigt uthålligt, det vill säga i överensstämmelse med kraven på ett uthålligt energisystem i Baltic 21. De svenska utvecklingsinsatserna på energiområdet har inriktats på energieffektivisering och institutionell uppbyggnad inom värmeförsörjningen, samt på ett utökat utnyttjande av förnybara energislag. Insatserna på området för energieffektivisering har framför allt syftat till att minska energiförluster och höja effektiviteten inom befintliga anläggningar. Många av dessa insatser har genomförts i anslutning till större investeringsprojekt för rehabilitering av fjärrvärmeanläggningar som också omfattat förstudier, institutionellt stöd i genomförandet och demonstrationsprojekt för att visa svensk teknik. Ett omfattande projekt har slutförts i i samarbete med . Större liknande projekt på fjärrvärmeområdet förbereds nu i och också dessa i samarbete med och ytterligare projekt kan bli aktuella. Projekt för energieffektivisering genomförs också för skolor, sjukhus och daghem i huvudstad . Insatser inriktade på kapacitetsuppbyggnad och institutionell utveckling har haft som syfte att möjliggöra en övergång till en energisektor baserad på marknadsekonomiska principer som bättre kan tillgodose behovet av miljöförbättringar. Insatserna har omfattat bl.a. organisationsutveckling i staden i och utbildningsprogram för ledande befattningshavare i fjärrvärmebolag från närområdet. Utöver de ovannämnda utvecklingsinsatserna inom energiområdet som genomförts av Sida, har genomfört projekt inom ramen för det särskilda klimatpolitiska programmet. Dessa projekt har främst inriktats på minskade koldioxidutsläpp genom att stimulera ett utökat utnyttjande av förnybara energislag, men har även omfattat vissa energieffektiviseringsinsatser. Fortsatta svenska insatser inom energiområdet i och kan förväntas, t.ex. på fjärrvärmeområdet. De svenska insatserna bör inriktas på att öka effektiviteten i produktion, distribution och användning av såväl värme som elektricitet liksom att minska utsläppen från energiproduktionsanläggningar. I tillämpliga fall bör insatserna utformas så att minskning i utsläpp av växthusgaser skall kunna tillgodoräknas i enlighet med klimatkonventionens och Kyotoprotokollets s.k. flexibla mekanismer. I samband med att energiministrar möttes i beslutades om riktlinjer för det fortsatta energisamarbetet inom ramen för Östersjöstaternas råd (). Energiministrarna beslutade vid detta möte att integrera arbetet inom Baltic 21:s energisektor med energiministrarnas samarbete. Inom detta mellanstatliga energisamarbete behandlas bl.a. möjligheten till utveckling av regionala marknader för el och gas samt frågan om som ett försöksområde för Kyotoprotokollets flexibla mekanismer. Den senare frågan kan komma att innebära ett behov av finansiering från och övriga nordiska länder av en institution som samordnar och agerar mellanhand vid genomförandet av krediterbara utsläppsreduktioner, ett s.k. clearing house. Kraftföretagen i regionen studerar i ett gemensamt, delvis EU-finansierat projekt (Baltic Ring), förutsättningar för en regional marknad för el. En slutsats i projektets första rapport är att harmonisering av skatter, miljökrav och andra rambetingelser för handel är en viktig förutsättning för att en sådan marknad skall kunna utvecklas. Denna fråga hanteras inom det mellanstatliga energisamarbetet i tät dialog med industrin och andra aktörer. En regional elmarknad bedöms kunna leda till miljöförbättringar och effektivare resursanvändning. Regeringen avser att verka för internationellt koordinerade åtgärder i syfte att underlätta för att och på ett miljömässigt hållbart sätt anpassa sitt energisystem till de nya förutsättningar som en nedläggning av Ignalinareaktorerna medför. I projektet har en elförbindelse mellan och identifierats som en av de felande länkarna i ett regionalt sammankopplat elnät. En sådan förbindelse skulle också underlätta elförsörjning efter en stängning av . Detta skulle även skapa möjligheter till miljöförbättringar och minskad risk för störningar i elenergiförsörjningen. Genom att regionens elnät kopplas ihop med det västeuropeiska elnätet ökar möjligheten för en energihandel på en avreglerad marknad inom ett utvidgat EU och med . Även en elförbindelse mellan och har identifierats som intressant. De svenska insatserna för att förbättra kärnsäkerheten och strålskyddet i har pågått . Sammanlagt har ca anslagits för bilaterala insatser för detta ändamål. Utöver de bilaterala insatserna har bidragit med ca till Tjernobylfonden, med till Kärnsäkerhetsfonden och till Fonden för avveckling av . Samtliga tre fonder är administrerade av . Målet med det svenska kärnsäkerhetsprogrammet, kanaliserat via () och (), är att så långt som möjligt minska sannolikheten för att en kärnkraftolycka med stora radioaktiva utsläpp skall inträffa vid något av kärnkraftverken i samarbetsområdet. Samarbetet inriktas på att effektivt komplettera de internationella programmen och att sätta in sådana åtgärder att uppenbara säkerhets- och strålskyddsrisker undanröjs i de reaktoranläggningar som av energibalansskäl inte kan stängas samt att stärka de oberoende säkerhets- och beredskapsmyndigheternas kompetens. Vad gäller beredskapen mot kärntekniska olyckor är syftet att skapa tekniska förutsättningar och goda relationer för en samverkan inom hela med system för tidig varning, automatisk strålningsövervakning och gemensamma beredskapsövningar. Stödet till kandidatländernas anpassning till ställer också krav på strålskyddsinsatser utanför kärnkraftsverksamheten. utvecklar i detta sammanhang stödet till kandidatländernas arbete för patientstrålskyddet inom sjukvården och övervakning av den radioekologiska miljön. Det svenska stödet är framför allt koncentrerat till kärnkraftverket i . Detta arbete håller nu på att ändra karaktär genom beslut att stänga reaktor I. Beslutet innebär att det svenska stödarbetet koncentreras allt mer på avvecklings- och avfallsfrågor. Det svenska bilaterala insatserna bör effektivt komplettera de insatser som görs via den av administrerade internationella fonden för avveckling. deltar dock fortsatt i ett samarbete för säkerhetshöjande insatser vid i syfte att minska sannolikheten för att en kärnkraftsolycka med stora radioaktiva utsläpp skall inträffa, fram till stängningen av anläggningen. I förväntas arbetet att fortsätta med att stödja färdigställandet av en fullständig säkerhetsanalys av , den första av sitt slag i . Insatser bör vidare göras för att stärka strålskyddet. Stödet bör också fortsätta med säkerhetshöjande åtgärder och säkerhetsanalyser vid Kola kärnkraftverk. För använt kärnbränsle och radioaktivt avfall är målet att avfallet skall tas om hand, mellanlagras och slutförvaras på ett från säkerhets- och miljösynpunkt acceptabelt sätt. På detta område riktar särskild uppmärksamhet mot det använda kärnbränslet och det radioaktiva avfallet i nordvästra . Behovet av stöd till på områdena reaktorsäkerhet, utbränt kärnbränsle och radioaktivt avfall är stort. Möjligheterna att bistå på dessa områden begränsas dock på grund av avsaknaden av ett juridiskt ramverk som bl.a. reglerar frågor om tullar, skatter och ansvar i händelse av en atomskada. En multilateral förhandlingsprocess med och ett antal potentiella givarstater, däribland , pågår för att försöka lösa dessa frågor. Regeringen är beredd, så snart de juridiska frågorna fått en acceptabel lösning, att förstärka stödet till , på dessa områden. 4.6 Utbildning och forskning Regeringens bedömning: Samarbete inom utbildning och forskning bör utgöra ett eget huvudområde och syfta till att stärka forsknings- och utbildningskapaciteten i samarbetsländerna samt att skapa fungerande och långsiktiga nätverk mellan främst universitet och högskolor i och i vårt prioriterade närområde. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Utredningen föreslår även att en strategi för hur samarbetet bör ske utarbetas i samverkan med berörda aktörer. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i frågan har överlag varit mycket positiva till att skapa ett eget huvudområde för utbildning och forskning. Sida ställer sig dock tvekande med motiveringen att samarbetet redan ingår i existerande huvudområden. Skälen för regeringens bedömning: Samarbete på utbildnings- och forskningsområdet är ett viktigt verktyg för att stödja reformprocessen och generera ekonomisk tillväxt i . Insatserna gynnar utvecklingen av kompetens hos individer och grupper, inte minst hos den yngre generationen, som i sin tur kan bidra till en dynamisk och väl avvägd reformagenda. Samarbetet kan därmed stärka basen för framtidens ledarskikt i samarbetsländerna och motverka en bestående "brain-drain". Samarbetet mellan lärosäten i och i vårt närområde och skapandet av breda kontaktytor och nätverk främjar vidare framväxten av en gemensam värdegrund och ett starkt civilt samhälle. Sammantaget är detta något som bidrar till uppfyllandet av samtliga mål för samarbetet med , men särskilt gynnar ekonomisk utveckling och demokratins förankring i samhället. Verksamheten inom utbildnings- och forskningsområdet har skett på olika nivåer. har varit en av de viktigaste aktörerna och administrerar bl.a. Visbyprogrammet och Östersjöstipendierna, Nya Visbyprogrammet. Nya Visbyprogrammet är ett stipendie- och utbytesprogram för vars mål är dels att bidra till att utvecklingen runt fortskrider och att den ekonomiska och politiska reformprocessen påskyndas, dels att stärka samarbetet och förbindelserna mellan länderna i samt öka förståelsen för varandras kulturer. Programmet avser utbyte och samarbete inom olika nivåer och sektorer av utbildningssystemet och riktar sig till studerande, forskare, lärare och administrativ personal. Förutom områdena forskning och högskoleutbildning omfattas även utbildning på gymnasienivå, vuxenutbildning, inklusive folkbildning och arbetsmarknadsutbildning, samt utbildningsinsatser inom kultur- och mediasektorn. Ett exempel på en verksamhet som har fått stöd via Visbyprogrammet är som koordineras av . Programmet består av ett nätverk mellan ca 160 universitet och högskolor från 14 länder i . och Juristhögskolan i är två exempel på svenska initiativ som har effekter på utvecklingen i hela regionen. Ambitionen är beträffande båda högskolorna att de efter ett inledningsskede skall gå över till lettiskt eller sambaltiskt huvudmannaskap. har också gett bidrag till utbildning av ryska, ukrainska och vitryska nationalekonomer inom ramen för projekt (EERC). Projektet består av en tvåårig grundutbildning i . Dessutom ges bidrag till en svensk professur för en hemvändande rysk ekonomie doktor samt till vitryska studenter som vill studera i . Bidrag ges vidare till svenskundervisning i via . Stödet förmedlas i form av lektorer i svenska språket, läromedel och bokgåvor samt fortbildning och sommarkurser i för lärare och studenter. Svenskundervisningen är ett viktigt instrument för att knyta bestående band mellan och samarbetsländerna och används även som en komponent i andra utbildningsinsatser. Inom forskningsområdet ges årligt bidrag till den verksamhet som bedriver med i huvudsak akademisk forskning om övergångsekonomierna. Samarbetet på utbildnings- och forskningsområdet skall ha som utgångspunkt behovet av att fortsatt stärka reformprocessen och bidra till en hållbar utveckling i samarbetsländerna. Satsningar bör därför ske på kunskapsområden till stöd för fortsatta reformer och på dem som är särskilt svagt företrädda i samarbetsländerna. Satsningarna skall vidare ha förankring i de övriga prioriterade huvudområdena. För att få störst genomslagskraft bör samarbetet anpassas efter de riktlinjer som tas fram i landstrategierna för de aktuella länderna. Kontakter med och det svenska utbildnings- och forskningsväsendet bör också främjas. Det finns en stor resurspotential i många samarbetsländer, särskilt på det naturvetenskapliga området, som kan vara till gagn för det svenska forskningsväsendet. Samarbetet skall präglas av ett jämställdhetsperspektiv. Här bör beaktas könsfördelningen bland deltagare i olika program samt vilka åtgärder som kan vidtas för att säkerställa att fördelningen blir jämn. Än viktigare är att analysera hur valet av samarbetsområde och samarbetspartner på både svensk sida och mottagarsidan kan påverka utvecklingen i riktning mot ökad jämställdhet i samhället i stort. Särskilda riktade utbildningsinsatser kan här vara på sin plats. Generellt bör tyngdpunkten i utbildnings- och forskningssamarbetet fortsätta att ligga på bidrag till att stärka forsknings- och utbildningskapaciteten i samarbetsländerna. Viktigt är också att skapa fungerande och långsiktiga nätverk mellan universitet och högskolor i och i vårt prioriterade närområde. Dessa nätverk kan i sin tur lägga grunden för ett reguljärt grannlandssamarbete . Individuell stipendiering har en viktig funktion för både främjande av institutionssamarbete och skapandet av kontaktytor och nätverk mellan individer. Utvecklingen av forskningskapaciteten i samarbetsländerna bör få särskild prioritet. Rekryteringsläget är på många håll svagt till forskarutbildning och lärartjänster. Institutions- och kompetensuppbyggnad behövs, särskilt av handledningskompetensen på magister- och forskarutbildningsnivå och modern pedagogisk metodik behöver överföras. Dessa satsningar behövs för att stärka forskarkompetensen, vilket i sin tur kan bidra till att försörja både universitet och samhället i stort med högkvalificerad arbetskraft. En bestående "brain-drain" av akademisk och annan kompetens från samarbetsländerna till och andra västländer bör motverkas, där nyutbildade på grund av brist på resurser inom den akademiska sektorn förblir utomlands i stället för att verka i hemlandet och bidra till landets utveckling. Detta är särskilt allvarligt då många av de lärare och forskare som stannat kvar inom utbildningsväsendet tillhör den äldre generationen. Ett underskott på kvalificerade lärare och forskare riskerar därmed att uppstå. Företräde bör därför ges till sådana samarbetsprojekt som genom sin konstruktion motverkar riskerna för bestående "brain-drain". Ett exempel på en sådan projekttyp är den s.k. "sandwich-modellen", där studenter på grund- och forskarutbildningsnivå ges tillfälle att studera vissa perioder i mot att man genomför huvuddelen av och slutför sin utbildning i hemlandet. Särskilda "återvändarstipendier" till studerande som vistas i kan vara en annan lösning. Med dessa modeller kan både svenska och samarbetslandets intressen tillgodoses och ett kontinuerligt kunskapsutbyte ske. Folkbildning är ett viktigt område, dels för att uppmuntra den i länge tillämpade principen om livslångt lärande och kompetensutveckling även efter avslutad grund- och akademisk utbildning, dels för att folkrörelser och folkbildning är betydelsefulla för framväxten av ett livskraftigt civilt samhälle. Mycket sker redan på detta område. Svenska ABF är en central aktör i samarbetet med folkbildningsaktörer i närområdet. ABF:s estniska motpart är i sig ett resultat av samarbete med som tillkom som svar på behovet av en bred och folkligt orienterad vuxenutbildning i frågor som aktualiserats av övergången till demokrati och marknadsekonomi, och har utvecklats snabbt med hjälp av stöd från ABF via bl.a. Visbyprogrammet. Som ett led i kandidatländernas EU-anpassning och den därav följande utfasningen av det bilaterala stödet till dessa skulle kunna bidra med kompetensöverföring, t.ex. när det gäller EU-stöd inom utbildning och forskning. 5 Riktlinjer för samarbetet Regeringens förslag: Utvecklingssamarbetet med skall styras av tre riktlinjer: - att främja EU-anpassningen i kandidatländerna, samt vad avser , och , att främja systemförändringar och integration i europeiska samarbetsstrukturer - att främja relationerna med - att låta ett jämställdhetsperspektiv prägla samarbetet. Utredningens förslag: Till skillnad från regeringen föreslår utredningen att utvecklingssamarbetet skall styras av fem riktlinjer, av vilka två är överordnade. De två överordnade riktlinjerna föreslås vara att främja EU-anpassningen i kandidatländerna och systemförändringar och europaintegration i , och samt att främja relationerna med . De tre underordnade riktlinjerna skall vara mellanstatligt regionalt samarbete, en successiv avveckling samt koordinering med nationella och internationella aktörer. Utredningen anser också att allt samarbete skall präglas av ett jämställdhetsperspektiv utan att ange närmare hur det skall ta sig uttryck. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna instämmer i utredningens förslag till riktlinjer. Sida anser emellertid att konstruktionen med riktlinjer på olika nivåer skapar otydlighet. Vikten av ett jämställdhetsperspektiv i samarbetet framhålls av flera instanser.