prop · GP038 · 2001-09-20 00:00:00 — På svensk sida framhölls att det inte syntes möjligt att avgränsa vissa delar på ett sådant sätt att det skulle gå att tillämpa olika beslutsordningar inom olika delar av skatteområdet, t.ex. på miljöområdet. förklarade sig däremot i och för sig kunna godta att en ny bestämmelse infördes för att uttryckligen ange att beslut kan fattas med kvalificerad majoritet för Prop. 2001/02:8 vissa åtgärder som faller utanför det egentliga skatteområdet. fråga om bestämmelser om ömsesidigt bistånd, informationsutbyte och samarbete mellan skattemyndigheterna inom gemenskapen. Inget av de förslag som ordförandeskapet presenterade kunde dock fullt ut accepteras från svenska utgångspunkter. var inte ensamt om att inta en avvisande hållning. Trots stora ansträngningar från ordförande skapet visade det sig att de invändningar som och ett antal andra medlemsstater hade mot de kompromissförslag som presenterades gjorde att enighet inte kunde uppnås om att ändra omröstningsreglerna beträffande någon del av skatteområdet. Artiklarna 93 och 94 kvarstår därför oförändrade och enhällighet gäller fortfarande som beslutsregel på hela skatteområdet. I det följande lämnas en redogörelse för de bestämmelser i fördraget, vilka ändras så att rådet kan besluta med kvalificerad majoritet. 8.1.1Särskilda representanter (artikel 23.2) Rådet får, enligt artikel 18.5 i Unionsfördraget, när det anser det nödvändigt utse en särskild representant med mandat för en särskild politisk fråga. Rådet fattar sitt beslut med enhällighet (artikel 23.1 i Unionsfördraget). Representanterna är ansvariga inför rådet och skall rapportera till rådet genom generalsekreteraren/den höge representanten för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Det finns fyra särskilda representanter, nämligen för området kring de afrikanska (2000/792/GUSP), för uppdraget som samordnare för stabilitetspakten för sydöstra (2000/793/GUSP), för fredsprocessen i (2000/794/GUSP) och i f.d. jugoslaviska republiken (2001/492/GUSP). : För att effektivisera beslutsförfarandet föreslog ordförandeskapet att beslut om att utse en särskild representant skulle kunna fattas med kvalificerad majoritet. Regeringen hade inget att erinra mot förslaget. Förhandlingsresultatet: Genom fogas en ny tredje strecksats till artikel 23.2 första stycket med innebörd att rådet med kvalificerad majoritet skall besluta om att utse en särskild representant i enlighet med artikel 18.5 i EG-fördraget (artikel 1.3 i ). 8.1.2 Internationella avtal (artiklarna 24 och 38) Genom Amsterdamfördraget infördes en möjlighet för rådet att på det utrikes- och säkerhetspolitiska området (GUSP) ingå internationella avtal (artikel 24). Bestämmelserna i artikel 24 skall också gälla för frågor som omfattas av den tredje pelaren, dvs. samarbete (artikel 38). Enligt artikel 24 kan rådet, när det är nödvändigt att ingå ett avtal med Prop. 2001/02:8 en stat eller en internationell organisation för att genomföra GUSP, ingå ett sådant avtal efter ett enhälligt beslut i rådet och efter rekommendation av ordförandelandet. Om en medlemsstat i rådet förklarar att medlems- staten måste uppfylla vissa krav som följer av den egna konstitutionen kan de övriga rådsmedlemmarna komma överens om att avtalet skall gälla provisoriskt för dem. Den medlemsstat som har lämnat en förklaring i rådet blir inte bunden av den provisoriska tillämpningen av avtalet så länge nödvändiga interna konstitutionella förfaranden inte har genomförts. De internationella avtal som EG skall ingå förhandlas av kommissionen. Vad gäller den här typen av avtal, inom den andra och tredje pelaren, får rådet genom enhälligt beslut bemyndiga ordförande- landet att inleda avtalsförhandlingarna. Ordförandelandet skall, om det är lämpligt, biträdas av kommissionen. : I syfte att effektivisera beslutsfattandet och göra EU mer handlingskraftigt lade ordförandeskapet fram ett förslag om beslutsfattande med kvalificerad majoritet för vissa beslut. Ändringsförslagen i övrigt i artikel 24 innebar att man delvis försökte spegla artikel 300 i EG-fördraget, dvs. den bestämmelse som reglerar förfarandet då gemenskapen skall ingå en internationell överens- kommelse. Förslaget att ändra beslutsfattandet från enhällighet till kvalificerad majoritet och övriga ändringsförslag föranledde en del diskussioner under regeringskonferensen. Den svenska ståndpunkten under konferensen var att det var positivt om samarbetet i den andra och tredje pelaren kunde effektiviseras, men att detta inte fick påverka den mellanstatliga karaktären av samarbetet i dessa pelare. Regeringen vill här också hänvisa till de konstitutionella överväganden som har gjorts i avsnitt 6.5. Den svenska positionen i frågan om beslutsfattande med kvalificerad majoritet var följande. Den omständigheten, att beslut fattas med kvalificerad majoritet i stället för med enhällighet, innebär i sig inte något problem så länge det är möjligt för att uppfylla sina konstitutionella krav, t.ex. att under vissa förhållanden skall godkänna ett internationellt avtal innan regeringen kan ingå avtalet. Den svenska positionen såvitt gällde övriga ändringsförslag var följande. På svensk sida kunde inga ändringsförslag accepteras som likställde s.k. andra- och tredjepelaravtal med s.k. förstapelaravtal. Anledningen till detta är att medlemsstaterna har överlämnat beslutande- rätt i den första pelaren, dvs. till EG. Genom en sådan överlåtelse har medlemsstaterna accepterat att gemenskapen ingår folkrättsligt bindande avtal med bindande verkan även för medlemsstaterna. De internationella avtal som EG inom sitt kompetensområde ingår binder inte bara EG:s institutioner utan även dess medlemsstater i enlighet med artikel 300.7 i EG-fördraget. hållning var att vi inte kunde acceptera att avtal som unionen ingår i enlighet med artiklarna 24 och 38 med automatik binder även medlemsstaterna, eftersom enligt grundlagen inte kan överlåta beslutanderätt till EU utan enbart till EG (10 kap. 5 § första stycket regeringsformen). Förhandlingsresultatet: De ändringar som medlemsstaterna kunde Prop. 2001/02:8 enas om under regeringskonferensen var följande (artikel 1.4 i I artikel 24, punkten 3, anges att rådet skall fatta beslut med kvalificerad majoritet när avtalet syftar till att genomföra en gemensam åtgärd eller en gemensam ståndpunkt enligt artiklarna 14 och 15 i Unionsfördraget. Rådet fattar i dessa fall beslut om att bemyndiga ordförandelandet att inleda avtalsförhandlingarna och beslut om att ingå avtalet i enlighet med artikel 23.2 i Unionsfördraget. Bestämmelsen innebär, förutom beslutsfattande med kvalificerad majoritet, att en medlemsstat kan motsätta sig att beslut fattas med kvalificerad majoritet under åberopande av viktiga och uttalade skäl som rör nationell politik. Om en medlemsstat på detta sätt inlägger ett s.k. nationellt veto skall beslut inte fattas. Rådet kan dock med kvalificerad majoritet begära att frågan skall hänskjutas till för enhälligt beslut. Av artikel 23.2 fjärde stycket framgår även att alla beslut som har militära eller försvarsmässiga konsekvenser skall fattas med enhällighet i enlighet med artikel 23.1. När vidare ett avtal, enligt punkten 4, avser en fråga där kvalificerad majoritet krävs för antagande av interna beslut eller åtgärder i enlighet med artikel 34.2 sista stycket i Unionsfördraget skall rådet besluta med kvalificerad majoritet. Rådet fattar i dessa fall beslut i enlighet med artikel 34.3. I övrigt skall rådet, enligt punkten 2, besluta enhälligt när avtalet avser en fråga där enhällighet krävs för att fatta interna beslut. Enligt punkten 5 kan rådsmedlemmarna enas om att avtalet skall tillämpas provisoriskt i avvaktan på att en medlemsstat uppfyller vissa konstitutionella krav. På samma sätt som tidigare blir den medlemsstat som har lämnat en förklaring i rådet, dvs. att den måste uppfylla vissa konstitutionella krav, inte bunden av den provisoriska tillämpningen av avtalet. Enligt punkten 6 skall de avtal som ingås i enlighet med artiklarna 24 och 38 vara bindande för unionens institutioner. I det följande lämnas en redogörelse för de bestämmelser i fördraget, vilka ändras så att rådet kan besluta med kvalificerad majoritet. 8.2.1Åtgärder mot diskriminering (artikel 13) Remissinstanserna: , Jämställdhets- ombudsmannen och Svenska Röda Korset anser att det är positivt att rådet med kvalificerad majoritet kan fatta beslut om stimulansåtgärder för att bekämpa diskriminering på de grunder som omfattas av artikel 13. Bakgrund: Genom Amsterdamfördraget infördes en ny artikel i fördraget, artikel 13, som ger rådet befogenhet att, inom ramen för de befogenheter fördraget ger gemenskapen, vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. enligt artikeln skall beslutas enhälligt av rådet på förslag av Prop. kommissionen och efter att ha hört . frågan om beslut om åtgärder för att bekämpa diskriminering på de grunder som omfattas av artikel 13 borde fattas enligt medbeslutande- förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget i stället för genom enhälligt beslut. Enligt artikel 251 beslutar rådet med kvalificerad majoritet och har medbeslutanderätt. Medlemsstaterna kunde emellertid inte enas om att låta alla beslut om åtgärder för att bekämpa diskriminering fattas enligt medbeslutande- förfarandet. Under regeringskonferensen lades i stället fram ett förslag som innebar att medbeslutandeförfarandet endast skulle gälla för beslut om stimulansåtgärder på gemenskapsnivå som fattas för att stödja åtgärder som medlemsstaterna vidtar för att bekämpa diskriminering på de grunder som omfattas av artikel 13. Detta skulle dock inte gälla åtgärder som omfattar harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar. Regeringen stödde förslaget, eftersom det skulle ge ökade förutsättningar för beslut om åtgärder mot diskriminering på gemenskapsnivå utan risk för att besluten skulle komma att strida mot bestämmelser i svensk grundlag. Förslaget kunde godtas av alla medlemsstater. Förhandlingsresultatet: Genom (artikel 2.2 i Nice- fördraget) läggs därmed en andra punkt till artikel 13, som innebär att rådet skall fatta beslut i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG- fördraget när rådet, i syfte att stödja åtgärder som medlemsstaterna vidtar för att bidra till att förverkliga målen i punkt 1, beslutar om stimulans- åtgärder på gemenskapsnivå, som dock inte får omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar. 8.2.2Unionsmedborgarskap (artikel 18) Enligt nuvarande artikel 18 har varje unionsmedborgare rätt att fritt röra och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, om inte annat följer av villkor och begränsningar i fördraget och i bestämmelserna om genomförande av fördraget. Rådet kan anta bestämmelser i syfte att underlätta utövandet av rättigheten enligt medbeslutandeförfarandet i artikel 251 i EG-fördraget. Rådet skall dock besluta med enhällighet under hela detta förfarande. : För att effektivisera beslutsfattandet på området och för att följa den allmänna regeln om beslut med kvalificerad majoritet på den inre marknaden föreslog ordförandeskapet att beslut enligt artikel 18 i stället skulle fattas med kvalificerad majoritet enligt medbeslutandeförfarandet i artikel 251 i EG-fördraget. Regeringen ställde sig positiv till förslaget eftersom det kan bidra till att underlätta utövandet av rättigheterna om fri rörlighet för unionsmedborgare. Förhandlingsresultatet: beslutade (artikel 2.3 i ) att ändra punkten 2 i bestämmelsen, vilket innebär att gemenskapen får en möjlighet att med kvalificerad majoritet besluta om en åtgärd som är nödvändig för att uppnå målet att varje unions- medborgare skall ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier om befogenheterna inte föreskrivs i Prop. 2001/02:8 fördraget. Rådet skall även fortsättningsvis besluta enligt medbeslutande- förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget. Det beslutades även att artikel 18 skall kompletteras med en ny tredje punkt som anger att åtgärden som beslutas inte skall omfatta bestämmelser om pass, identitetskort, uppehållstillstånd eller andra jämförbara dokument och inte heller bestämmelser om social trygghet eller socialt skydd. 8.2.3Visering, asyl, invandring och civilrättsligt samarbete (artikel 67) Remissinstanserna: Svenska Röda Korset välkomnar att fler områden inom avdelningen IV i EG-fördraget skall omfattas av medbeslutande- förfarandet och beklagar att det inte varit möjligt att utvidga tillämpningen av detta förfarande till samtliga åtgärder som avser lagstiftning inom asyl- och invandringsområdet. Bakgrund: Artikel 67 reglerar beslutsproceduren inom avdelning IV i EG-fördraget, vilken handlar om visering, asyl, invandring och civil- rättsligt samarbete. Enligt nuvarande huvudregel, i artikel 67.1, beslutar rådet med enhällighet, efter att ha hört , om åtgärder inom avdelning IV i EG-fördraget. Rätten till initiativ tillkommer både kommissionen och medlemsstaterna. Detta beslutsförfarande gäller av efter Amsterdamfördragets ikraftträdande, dvs. Undantag från huvudregeln följer av artikel 67.3. I två fall beslutar rådet med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen och efter att ha hört . Dessa två fall är dels åtgärder för att upprätta listor över tredje länder vars medborgare är tvungna eller vars medborgare inte är tvungna att ha visering för att passera medlems- staternas yttre gränser för vistelser som skall vara (artikel 62.2 b i), dels regler för en enhetlig utformning av viseringar (artikel 62.2 b iii). Efter utgången av femårsperioden efter Amsterdamfördragets ikraft- trädande går rätten till initiativ inom avdelning IV automatiskt över till kommissionen, enligt artikel 67.2. uppkommer även möjligheten att låta områden som omfattas av avdelning IV övergå till medbeslutandeförfarandet enligt artikel 251 i EG-fördraget samt att anpassa bestämmelserna om domstolens behörighet. Beslut om övergång till medbeslutandeförfarandet skall, enligt artikel 67.2, fattas enhälligt av rådet, efter att rådet har hört . omfattas, enligt artikel 67.4, beslut om åtgärder inom två områden automatiskt av medbeslutandeförfarandet i artikel 251 i EG-fördraget. Detta gäller förfarandet för att utfärda viseringar (artikel 62.2 b ii) och regler för enhetligt utformade viseringar (artikel 62.2 b iv). : Förhandlingarna vid regeringskonferensen rörde frågan om beslutsförfarandet i avdelning IV skulle ändras redan före till antingen beslutsförfarandet med kvalificerad majoritet och samråd eller medbeslutandeförfarandet enligt artikel 251 i Lagstiftningsarbetet inom avdelning IV har gått trögt. 2001/02:8 Detta beror till stor del på att det är mycket svårt att anta rättsakter med enhällighet på dessa områden. Den svenska positionen var därför att man på så många områden som möjligt inom asyl, gränskontroll, invandring och civilrättsligt samarbete, med undantag för familjefrågor, skulle övergå till medbeslutandeförfarandet. Förhandlingsresultatet: Resultatet av regeringskonferensen (artikel 2.4 i ) innebär enbart förändringar av reglerna om övergång till medbeslutandeförfarandet på områdena asyl och civilrättsligt samarbete, med undantag för de aspekter som berör familjerätten. Huvudregeln i artikel 67.2, som beskrivs ovan, lämnades oförändrad. Vidare angavs i ett protokoll om artikel 67 (se nedan) att övergång till beslut med kvalificerad majoritet skulle ske automatiskt beträffande åtgärder som rör samarbete mellan nationella myndigheter. Slutligen gjorde medlemsstaterna vissa uttalanden om övergång till med- beslutandeförfarandet på ytterligare områden i en förklaring om artikel 67 (se nedan). På asylområdet innebär att medbeslutandeförfarandet i artikel 251 i EG-fördraget skall användas för de åtgärder som avses i artikel 63.1 i EG-fördraget, dvs. vissa åtgärder om asyl, samt för de åtgärder som avses i artikel 63.2 a i EG-fördraget om tillfälligt skydd åt fördrivna personer och om s.k. subsidiärt skydd för personer som av andra skäl behöver internationellt skydd. Övergången till medbeslutande- förfarandet sker dock inte automatiskt, utan först efter det att rådet har antagit gemenskapslagstiftning som fastställer gemensamma regler och viktiga principer på området. Detta innebär en möjlighet att tidigarelägga övergång till medbeslutandeförfarandet inom områdena för asyl och tillfälligt skydd för fördrivna personer. Enligt gällande regler skall rådet enhälligt besluta, efter att ha hört , om övergång till medbeslutandeproceduren på dessa områden. innebär i stället att övergången till med- beslutandeförfarandet blir beroende av att gemenskapslagstiftning har antagits och att övergången därmed kan ske redan före . Förslag om sådan lagstiftning har också lagts fram genom förslaget till direktiv om tillfälligt skydd som antogs av rådet (2001/55/EG) och som grundas på artikel 63.2 a i EG-fördraget samt förslaget om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus (KOM [2000] 578 slutlig), enligt artikel 63.1 d i EG-fördraget. Vidare har kommissionen lagt förslag till ett direktiv om miniminormer för mottagande av asylsökande (KOM [2000] 181 slutlig), enligt artikel 63.1 a i EG-fördraget. gäller dock huvudregeln om övergång till med- beslutandeförfarandet i artikel 67.2. Den nya möjligheten till övergång till medbeslutandeförfarandet på asylområdet utgör nämligen endast en avvikelse från nuvarande regler om vad som skall gälla efter Amsterdamfördragets ikraftträdande. Vidare beslutades att från den tidpunkt då det nya fördraget träder i kraft skall åtgärder för civilrättsligt samarbete, som grundas på artikel 65 i EG-fördraget, med undantag för de aspekter som berör familjerätten, beslutas enligt medbeslutandeförfarandet. samarbete som berör familjerätten skall således även fortsättningsvis Prop. 2001/02:8 beslutas med enhällighet. I ett protokoll om artikel 67 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen som fogas till EG-fördraget regleras beslutsförfarandet för åtgärder för att säkerställa samarbete mellan de relevanta nationella myndigheterna i medlemsstaterna, samt mellan dessa myndigheter och kommissionen, enligt artikel 66 i EG-fördraget. I protokollet anges att rådet skall besluta om sådana åtgärder med kvalificerad majoritet, på förslag av kommissionen och efter att ha hört , . Detta innebär alltså en automatisk övergång till kvalificerad majoritet på detta område. antog en gemensam förklaring (5) beträffande artikel 67. I förklaringen uttalar medlemsstaterna att rådet, , i ökad utsträckning skall använda sig av medbeslutandeförfarandet enligt artikel 251 i EG-fördraget vid beslutsfattande inom avdelning IV. Rådet skall vidare bemöda sig om att från och med denna tidpunkt eller därefter göra medbeslutandeförfarandet tillämpligt på övriga områden inom avdelning IV eller på vissa av dessa områden. Enligt förklaringen åtar sig alltså medlemsstaterna att i rådet besluta om att gå över till medbeslutande- förfarandet för fler områden än vad som anges i fördraget och i protokollet till fördraget. 8.2.4Ekonomisk politik (artikel 100) kan rådet med enhällighet besluta om att ge ekonomiskt bistånd till en medlemsstat om det uppstår allvarliga försörjningsproblem eller om en medlemsstat har eller hotas av svårigheter utanför dess kontroll. Om svårigheterna har orsakats av naturkatastrofer beslutar rådet med kvalificerad majoritet. : Ordförandeskapet tog initiativ till en över- gång till kvalificerad majoritet för hela artikeln med motiveringen att det skulle underlätta beslut om ekonomiskt bistånd. Regeringen ansåg att en övergång till kvalificerad majoritet var motiverad i de fall det rörde sig om allvarliga försörjningsproblem. Kvalificerade majoritetsbeslut vid allvarliga störningar vad gäller försörjning av vissa varor torde underlätta möjligheterna till stöd från EU i dessa lägen. Regeringen kunde också acceptera kvalificerad majoritet i de andra fallen eftersom den inte ansåg att det fanns någon större risk för att ett beslut skulle fattas utan att ett verkligt behov förelåg. Förhandlingsresultatet: Resultatet av förhandlingarna (artikel 2.5 i ) blev att rådet kan besluta med kvalificerad majoritet vad gäller alla fall av ekonomiskt bistånd som omfattas av artikel 100. En gemensam förklaring (6) om artikel 100 antogs av regerings- konferensen. Förklaringen innebär att beslut om ekonomiskt bistånd skall överensstämma med budgetplanen och med det interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin. Monetär politik (artikel 111.4) kan rådet med kvalificerad majoritet besluta om gemenskapens ståndpunkt på internationell nivå när det gäller frågor av särskild betydelse för den ekonomiska och monetära unionen och med enhällighet besluta om hur denna skall företrädas. Endast de medlemsstater som är med i valutaunionen har rösträtt. : Kommissionen föreslog att kvalificerad majoritet skulle gälla för hela artikeln med motiveringen att det skulle underlätta snabba beslut om extern representation. Regeringen kunde acceptera en övergång till kvalificerad majoritet dels av praktiska skäl eftersom gemensamma ståndpunkter redan kan beslutas med kvalificerad majoritet, dels för att underlätta att EU/kan tala med en röst på internationell nivå. Förhandlingsresultatet: Resultatet av förhandlingarna (artikel 2.6 i ) blev att kvalificerad majoritet gäller både för beslutet om en gemensam ståndpunkt och för extern representation. En gemensam förklaring (7) klargör att alla medlemsstater i valuta- unionen skall delta fullt ut i utarbetandet av gemenskapens ståndpunkt på internationell nivå när det gäller frågor av särskild betydelse för den ekonomiska och monetära unionen. 8.2.6Euro (artikel 123.4) Fördraget stadgar att rådet genom enhälligt beslut av medlemsstaterna utan undantag skall fastställa omräkningskurserna gentemot euron då valutaunionen startar samt genom enhälligt beslut av medlemsstaterna besluta om att vidta övriga åtgärder som behövs för att snabbt införa euron. : Kommissionen lämnade ett förslag om att ändra beslutsregeln till kvalificerad majoritet med motiveringen att artikeln är obsolet utom i de delar som avser övriga åtgärder för att införa euron. Den del av bestämmelsen som rör fastställande av omräknings- kurser gällde endast när den tredje etappen av EMU startade och är därmed obsolet. Den del av bestämmelsen som inte är obsolet är alltså den rättsliga grunden för euroområdets monetära lagstiftning. Det bör vara lätt att ändra denna, för den inre marknaden viktiga, lagstiftning. Regeringen accepterade en övergång till kvalificerad majoritet. Förhandlingsresultatet: Resultatet av förhandlingarna (artikel 2.7 i ) blev att rådet genom beslut med kvalificerad majoritet av medlemsstaterna utan undantag, på förslag av kommissionen och efter att ha hört , skall vidta de övriga åtgärder som behövs för att snabbt införa euron som den gemensamma valutan. deltar inte i valutaunionen och påverkas därför inte av bestämmelsen. 8.2.7Den gemensamma handelspolitiken (artikel 133) Remissinstanserna: anser att artikel 133 borde omfatta även investeringar och att tjänster och immateriella rättigheter samt investeringar borde beslutas med kvalificerad majoritet utan de Prop. 2001/02:8 undantag som föreslås i . Bakgrund: I artikel 133 återfinns principerna för den gemensamma handelspolitiken. har uttalat att gemenskapens kompetens vad avser tillämpningsområdet för nuvarande artikel 133 är exklusiv. Beslut om förhandlingar om och ingående av avtal på de områden som omfattas av artikel 133 fattas med kvalificerad majoritet. Genom en ändring av artikel 133, som beslutades genom Amsterdamfördraget, gavs rådet en möjlighet att på förslag av kommissionen och efter hörande av fatta beslut om att utsträcka tillämpningsområdet av artikel 133 till avtal om tjänster och immateriella rättigheter som ännu inte omfattades av den gemensamma handelspolitiken.