prop · GO0394 · 2001-01-01 00:00:00 — Från distributionskontot skall för anvisas för distributionskostnader till och till . Till distributionskontot skall för föras från rundradiokontot. Skälen för regeringens förslag: Som föreslagits i det föregående skall distributionskontot tillföras medel från rundradiokontot. Mot bakgrund av den utveckling som kan förutses på rundradiokontot bedömer regeringen att bör tillföras distributionskontot under vart och ett av , , medan bör tillföras . För tiden efter den nu föreslagna tillståndsperioden och till dess underskottet på distributionskontot är återbetalt räknar regeringen med att distributionskontot skall tillföras , vilket bedöms ungefärligen motsvara kostnaderna för SVT:s och UR:s analoga TV-distribution. Från distributionskontot tillförs SVT och UR ett bidrag till kostnaderna för marksändningar av TV i de analoga och digitala sändarnäten. I takt med att ett ökat antal hushåll använder sig av de digitala marksändningarna kommer kostnaderna för dessa sändningar att stiga. Under återstoden av den föreslagna tillståndsperioden beräknar regeringen att för , för och för kommer att anvisas som bidrag till distributionskostnader. Förslaget till medelstilldelning från rundradiokontot innebär att medelstilldelningen till SVT och UR har minskats med de belopp som tillförs företagen för analog distribution från distributionskontot. Som angetts i det föregående har fördelningsnyckeln justerats med hänsyn till detta. Genom de åtgärder som regeringen föreslår kommer programföretagen att disponera sammanlagt . Resurserna för kvalificerad programproduktion och för att leva upp till de krav i andra avseenden som ställs i denna proposition förstärks med sammanlagt , varav för SVT, för och för UR. Programföretagen kommer vidare att kunna utveckla den digitala programverksamheten och verksamheten på Internet. SVT kommer att kunna använda ytterligare till digital programverksamhet medan SR får möjlighet att använda för digital ljudradio. För verksamhet med nya medier, bl.a. Internet, har regeringen beräknat för SVT, för och för UR. SVT kommer att med hjälp av engångsmedel om även att kunna göra en kraftfull insats för att förbättra tillgängligheten för funktionshindrade. Medlen från distributionskontot beräknas i stort sett motsvara kostnaderna för SVT och UR för att programmen skall sändas ut med både analog och digital teknik. Distributionskontot kommer att uppvisa underskott under de år när de digitala sändningarna byggs ut. Skulden växer successivt och kan när de analoga sändningarna avvecklas uppgå till betydande belopp. Därefter kommer skulden att amorteras. För att finansiera detta underskott skall en kreditram vara knuten till distributionskontot. Storleken på kreditramen skall beslutas av . Regeringen avser att i budgetpropositionen för återkomma med förslag till kreditram . 13.4 TV-avgiften Regeringens förslag: TV-avgiften höjs med till per helår fr.o.m. . Skälen för regeringens förslag: är TV-avgiften eller . Regeringen föreslår mot bakgrund av förslagen i denna proposition att TV-avgiften höjs med till sammanlagt per helår fr.o.m. . Beräkningarna av rundradiokontots utveckling baseras på de förslag som lämnats i föregående avsnitt. Regeringens förslag om TVavgiften förutsätter en ändring i lagen (1989:41) om TV-avgift. Förslaget redovisas under avsnitt 2. För att rundradiokontot skall komma i balans räknar regeringen med att TV-avgiften kommer att behöva höjas även . förutser regeringen att höjningen kommer att uppgå till ytterligare , och . 13.5 Redovisning och revision Regeringens förslag: Principerna för redovisning och revision skall förtydligas. Programföretagens public service-redovisningar, budgetunderlag och i förekommande fall uppdrag i särskilda regeringsbeslut skall vara granskade av företagens revisorer. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som kommenterat frågan instämmer i utredningens bedömning. Statskontoret, och () delar utredningens bedömning att företagens revisorer bör ges i uppdrag att revidera samtliga dokument där företagen redovisar resursanvändning m.m. RRV pekar på möjligheten att public service-företagen sätts upp på den förteckning över statliga aktiebolag och stiftelser som verket har rätt att granska. anser att kraven på öppenhet och insyn måste ställas mycket högt på programföretag i allmänhetens tjänst. Varken SR eller SVT har kommenterat utredningens bedömning i denna del. UR anser att förslaget att revisorerna bör granska underlaget i samtliga dokument som programföretagen lämnar är onödigt. Skälen för regeringens förslag: Genom TV-avgiften ställs betydande resurser av allmänhetens medel till public service-företagens förfogande. Det är naturligt att ställa höga krav på öppenhet och insyn i en verksamhet med de förutsättningar som gäller för dessa företag. Den grundläggande förutsättningen för public service-verksamheten, att programföretagen skall ha en självständig och oberoende ställning, utesluter inte att god insyn skall kunna ges i företagens ekonomiska förvaltning och att bedömningar av effektivitetsfrågor m.m. skall kunna göras. för , och som regering och riksdag är beroende av en väl fungerande revision som granskar om verksamheterna bedrivs effektivt och om programföretagens styrelser och ledningar har tillfredsställande system och rutiner för uppföljning och kontroll, liksom om återrapporteringen är rättvisande. Ett väl fungerande uppföljningssystem är också en förutsättning för att kunna informera allmänheten om hur verksamheten bedrivs och hur TV-avgiftsmedlen används. Programföretagens styrelser och ledningar ansvarar för att verksamheten planeras, genomförs och utvecklas i enlighet med fastlagda riktlinjer och villkor. I detta ansvar ingår att ha de system och rutiner som behövs för en löpande uppföljning och rapportering, liksom för den externa återrapporteringen vad gäller uppfyllelsen av målen för verksamheten. Utredningen pekar på vissa oklarheter i dagens system för redovisning och revision. Programföretagen redovisar sin verksamhet i tre huvudsakliga dokument; årsredovisning, public service-redovisning och budgetunderlag. Av dessa dokument är det endast årsredovisningen som utgör granskningsobjekt för företagens revisorer. Revisorerna granskar alltså i princip inte de uppgifter som programföretagen lämnar i budgetunderlag och public service-redovisningar. Utredningen visar också att revisorerna i sitt granskningsarbete endast i begränsad utsträckning utgår från programföretagens anslagsvillkor, vilket bl.a. leder till att bolagens uppfyllande av kravet på att sidoverksamheter skall bära sina egna kostnader inte formellt ingår i revisorernas granskningsuppgift. Regeringen anser mot denna bakgrund att det finns anledning att förtydliga systemet för kontroll och revision av public service-företagens verksamhet. Programföretagens public service-redovisningar, budgetunderlag och i förekommande fall uppdrag i särskilda regeringsbeslut bör därför vara granskade av företagens revisorer. Granskningen av de olika dokumenten bör avse det underlag som det redovisade materialet bygger på och företagsledningarnas organisation av system och rutiner för kontroll, uppföljning och redovisning Frågan om uppföljning och granskning av programverksamheten behandlas i avsnitt 10. Regeringen har tidigare i detta kapitel anfört att sidoverksamheter till företagens programverksamhet skall bära sina kostnader och i övrigt bedrivas på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster. Villkoret har inte varit förenat med något uttryckligt krav på särredovisning. Villkoret innebär i praktiken att TV-avgiftsmedel inte skall användas för att finansiera de delar av företagens verksamhet som bedrivs på en konkurrensutsatt marknad och där finansieringen skall vara en annan än TVavgiftsmedel. Exempel på sådan verksamhet är programföretagens uthyrning av produktionskapacitet. På detta område är ett förtydligande av kraven på företagens redovisning särskilt angeläget. Regeringen anser att programföretagen skall ges i uppdrag att redovisa sidoverksamheter som egna resultatområden och det bör följaktligen finnas en resultaträkning och en balansräkning för de sidoverksamheter som företagen bedriver. Programföretagen bör säkerställa att redovisningar av programföretagens sidoverksamheter och villkoret att sådana verksamheter bär sina kostnader är granskade av företagens revisorer. 14 Tillståndsperiodens längd m.m. Regeringens förslag: Tillståndet för , och skall omfatta perioden t.o.m. . Utredningens bedömning: Utredningen anser, bl.a. mot bakgrund av behovet av fortsatt översyn av vissa förutsättningar för public serviceverksamheten, att nästa tillståndsperiod inte bör vara längre än . Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som kommenterat frågan delar utredningens bedömning att tillståndsperioden inte bör vara längre än . anser att utrymme bör skapas för att redan under kommande tillståndsperiod kunna ändra vissa villkor om de visar sig begränsa företagens förutsättningar att tillgodose viktiga åtaganden i public service-uppdraget. SVT delar utredningens bedömning att tillståndsperioden inte bör bli längre än . bör, enligt SVT, klarlägganden ske om den framtida organisationsstrukturen för public service-verksamheten. Bakgrund: Enligt radio- och TV-lagen skall tillstånd som meddelas av regeringen gälla för . De senaste tillståndsperioderna för public service-företagen har varit av olika längd. Perioden före nuvarande tillståndsperiod var (1993-1996) och nuvarande period är (1997-2001). Skälen för regeringens förslag: Vid bedömningen av en lämplig längd på nästa tillståndsperiod för radio och TV i allmänhetens tjänst bör olika förhållanden beaktas. Public service-företagen verkar på en marknad där förutsättningarna ständigt förändras. Detta ställer krav på anpassningsförmåga och utvecklingsarbete inom företagen, men det innebär också att riksdag och regering med jämna mellanrum behöver kunna ta ställning till behov av eventuella förändringar i public serviceverksamhetens förutsättningar i syfte att värna en fortsatt framgångsrik och oberoende radio och TV i allmänhetens tjänst. Mot bakgrund av den tid en beredningsprocess inför en ny tillståndsperiod tar så kan en tillståndsperiod dock inte vara alltför kort. Det viktigaste skälet för en relativt lång tillståndsperiod är att programföretagen kan ges långsiktiga planeringsförutsättningar, vilket skapar stabilitet och underlättar företagens planering och deras relationer medaktörer i deras omvärld. En rimligt lång tillståndsperiod understryker också företagens oberoende ställning i förhållande till såväl politiska som ekonomiska och andra intressen. Mot en alltför lång tillståndsperiod talar bl.a. de stora förändringar på teknikens område som är att vänta också . Det rör särskilt frågan om övergång från analog till digital sändningsteknik. Men det handlar också om utvecklingen av nya medieformer och tjänster samt hur denna utveckling påverkar regelverk och andra förutsättningar för radio- och TV-företagen i allmänhetens tjänst. Vid en samlad bedömning finner regeringen att en tillståndsperiod är lämplig. Det ger programföretagen goda planeringsförutsättningar och möjligheter att utveckla sin verksamhet. finns det god tid att i olika sammanhang fortsätta att bereda en rad frågor som aktualiseras av bl.a. den pågående tekniska utvecklingen. Pågående utredningsarbete Den tekniska utvecklingen har föranlett ett omfattande utredningsarbete, som delvis fortfarande pågår. Nedan redogörs för utredningar som har betydelse för olika mediepolitiska ställningstaganden och för de framtida förutsättningarna för radio och TV i allmänhetens tjänst. De problem som konvergensen mellan bl.a. rundradio- och televerksamhet medför var ämnet för , som avgav sitt betänkande Konvergens och förändring (SOU 1999:55) . I betänkandet konstateras att konvergensutvecklingen med sammansmältning av olika medieformer och framväxten av helt nya tjänster medför olika gränsdragnings- och tolkningsproblem vid tillämpningen av gällande rätt. Utredningen anser därför att det finns ett behov av samordning av den aktuella lagstiftningen, vilket framför allt avser relationen mellan å ena sidan telelagen och å andra sidan Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) och radio- och TV-lagen (1996:844). Hänsyn måste enligt utredningen tas till de begränsningar i möjligheten att lagstifta som följer av YGL och förpliktelser enligt EG-rätten. Efter det att konvergensutredningen presenterade sitt betänkande har behandlat vissa frågor om YGL. har bl.a. i uppdrag att analysera behovet och förutsättningarna för en mer teknikoberoende grundlagsreglering av yttrandefriheten. Kommittén avser presentera sitt slutbetänkande vid utgången av . Det pågår vidare ett omfattande arbete inom EU med översyn av olika regelverk mot bakgrund av konvergensutvecklingen. Kommissionen lade fram förslag till nya direktiv med regler för elektronisk infrastruktur och elektroniska informationstjänster. Förslagen syftar bl.a. till att gemensamma bestämmelser skall gälla för alla elektroniska informationsnät oberoende av om det rör sig om nät för t.ex. telekommunikation eller sändarnät för ljudradio- och TV-sändningar. Förslagen omfattar inte innehållet i de tjänster som befordras med hjälp av elektroniska informationsnät. Men förslagen påverkar ändå förutsättningarna för radio och TV i allmänhetens tjänst eftersom de behandlar distributionsformer som bär såväl radio och TV-sändningar som nya medieformer och tjänster. Kommissionens förslag behandlas av och av . kommer Kommissionen vidare att inleda en översyn av direktivet Television utan gränser, som bl.a. innehåller gemensamma regler om reklam, sponsring och europeiska programkvoter. Kommissionens förslag till ändringar väntas . Regeringen anser att det är viktigt att i dessa sammanhang särskilt uppmärksamma hur konvergensutvecklingen påverkar möjligheterna att också säkerställa en stark radio och TV i allmänhetens tjänst. Det pågår även annat utredningsarbete som har betydelse för de framtida förutsättningarna för public service-verksamheten. En särskild utredare har i uppdrag att analysera och överväga behovet av ändringar i framför allt radio- och TV-lagen (1996:844) och lagen (1989:41) om TV-avgift. Utredaren skall lägga fram förslag som gör att samma regler kan tillämpas på samtliga TV-sändningar från ett företag, oberoende av om sändningarna sker på ett sätt som kräver tillstånd, t.ex. via marksändning eller på något annat sätt, t.ex. via satellit. Utredaren skall vidare se över reglerna om avgiftsskyldighet för TV-mottagare i syfte att anpassa dem till den utveckling som skett när det gäller TVdistribution, bl.a. att numera sänder även via satellit. Utredaren skall också överväga vad som skall gälla i fråga om betalningsskyldighet för TV-avgift när den betalningsskyldige avlider. I utredningsuppdraget ingår dessutom frågor om jurisdiktion, skydd av barn mot olämpligt programinnehåll, program som sänds på uppdrag av andra, myndighetsmeddelanden, placering av sponsringsmeddelanden, åtgärder vid underlåtelse att lämna vissa uppgifter samt den europeiska konventionen om gränsöverskridande television. Uppdraget beträffande skydd av barn mot olämpligt programinnehåll skall redovisas före utgången av medan uppdraget i övrigt skall vara slutfört före utgången av . Den parlamentariska (Ku 1997:06) har till uppgift att följa och utvärdera de markbundna digitala TV-sändningarna. Kommittén avser att avge sitt slutbetänkande . Regeringen avser att därefter, med utgångspunkt i kommitténs förslag, återkomma till med förslag om hur övergången från analog till digital sändningsteknik skall gå till. Regeringen anser att det under alla förhållanden finns behov av att fortsätta att följa och värdera den digitala televisionens utveckling. Regeringen kommer att ta ställning till hur ett sådant arbete bäst kan bedrivas efter det att har lämnat sitt förslag och detta har remissbehandlats. Det utredningsarbete som redovisats ovan handlar om att anpassa lagstiftning och andra förutsättningar till den pågående konvergensutvecklingen. Resultatet av utredningsarbetet kommer att i sedvanlig ordning att remissbehandlas och regeringen avser återkomma till med eventuella förslag till författningsändringar med anledning av detta arbete. De snabba förändringarna inom medieområdet ställer stora krav på public service-företagens förmåga att utvecklas så att det blir möjligt att även bedriva en livskraftig radio- och TV-verksamhet i allmänhetens tjänst. Det går inte att nu med någon större säkerhet förutse hur den pågående konvergensutvecklingen kommer att påverka public serviceverksamhetens villkor. har utvecklingen främst medfört att public service-företagen har påbörjat verksamhet i andra medier än radio och TV, t.ex. Internet. Regeringen har i avsnitt 13.1 angivit under vilka förutsättningar sådan kompletterande verksamhet bör bedrivas. Det är enligt regeringens mening emellertid naturligt att fortsatt löpande belysa och värdera ett antal frågor som rör förutsättningarna för radio och TV i allmänhetens tjänst, inklusive lagstiftningen på området. En del av dessa frågor har berörts tidigare i denna proposition. I avsnitt 8.2 om mångfald i nyhetsutbudet aviserar regeringen att ett uppdrag skall ges till och TV att följa och utvärdera hur de gjorda förändringarna av påverkar mångfalden i nyhetsutbudet. I avsnitt 13 om ekonomiska förutsättningar föreslår regeringen att programföretagen som ägare av Radiotjänst i skall verka för att avgiftsskolket minskar och att företagen skall lämna en särskild redovisning av arbetet med att minska skolkets omfattning och avgiftskontrollens effekter. Regeringen gör i samma avsnitt också bedömningen att frågan om systemet för medelstilldelning till programföretagen skall beredas vidare. Regeringen avser också, som aviseras i avsnitt 11, att tillsätta en kommitté som får i uppdrag att göra en utvärdering av den försöksverksamhet med digital radio som pågått . Den digitala radions framtidsförutsättningar skall också analyseras. Mot bakgrund av massmediernas betydelse för det demokratiska samhället är det värdefullt att beslut som berör mediernas villkor har bred politisk förankring. Regeringen avser därför att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté så att resultatet av dess arbete kan föreligga före utgången av nästa tillståndsperiod. Uppdraget för en sådan kommitté skall vara att utifrån en bred och djupgående omvärldsanalys göra en samlad översyn av public service-uppdraget och public serviceföretagens förutsättningar, bl.a. ekonomiska och organisatoriska, att uppfylla detta uppdrag i en ny och föränderlig mediesituation. Kommitténs arbete skall bedrivas med utgångspunkt i olika utredningsförslag och utvecklingen inom medieområdet, särskilt med avseende på konvergensutvecklingen. Regeringen avser att ta fram direktiv till en sådan utredning efter samråd med partier. Syftet är att på detta sätt med en bred politisk förankring säkerställa de långsiktiga förutsättningarna för en stark och oberoende radio och TV i allmänhetens tjänst. Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Radio och TV i allmänhetens tjänst (SOU 2000:55) , och är public service-företag i internationell toppklass. En rad undersökningar visar att public service-företagens betydelse för mångfald och kvalitet, för information och kultur och för minoriteters tillgång till ett svenskt radio- och TV-utbud är mycket stor. Public service-företagen existerar dock i en medievärld under kraftfull omvandling. Förmåga till förnyelse är därför avgörande för de svenska företagens möjligheter att framgångsrikt möta tidens utmaningar. Det blir också allt viktigare att public service-företagen kan bidra till mångfald där lokala och regionala mediemonopol annars kan uppstå. I kapitel 2 Radio och TV i allmänhetens tjänst gör jag en genomgång av den svenska public service-verksamhetens framväxt sedan starten av rundradiosändningar . Den visar att statsmakternas inblandning i programföretagens inre angelägenheter har minskat. Företagens självständighet har ökat. som public service-verksamhetens uppdrag, organisation och omfattning har förändrats, har den grundläggande principen att programverksamheten inte skall påverkas av statliga eller kommersiella intressen legat fast. Programföretagens uppdrag att tillhandahålla ett mångsidigt och brett programutbud, att erbjuda nyheter, samhällsbevakning, kulturprogram i vid mening och underhållning av hög kvalitet har stärkts. Principen att programmen skall kunna tas emot av hela befolkningen och att sändningarna skall vara icke-kommersiella och finansieras genom avgifter har bibehållits. Programverksamheten inom public service-radio och TV har ökat väsentligt. Det har skett genom att programföretagen både i radio och TV valt att sända i fler kanaler och under en allt större del av dygnet. Dessutom har distriktsverksamheten byggts ut både i radio och TV. Statsmakternas krav på programverksamheten har fortsatt att hållas allmänt formulerade, men ökad tyngd har lagts vid hög kvalitet och vid programföretagens kulturansvar. Kraven på att en allt större del av allmänproduktionen skall ske utanför har skärpts, liksom att företagen i större utsträckning skall anlita utomstående i programverksamheten och lägga ut produktion på fristående producenter. En annan viktig förändring är att programföretagen fått uppgiften att på ett samlat och tydligt sätt redovisa hur man uppfyller sitt uppdrag. I de s.k. public service-redovisningarna redogör programföretagen dels för hur man uppfattar sitt uppdrag, dels för hur man valt att bedriva verksamheten för att klara detta uppdrag. I kapitel 3, Medier i förändring, konstateras att mediernas betydelse för det demokratiska samhället och för kulturen i vid mening är stor. Medierna är på många sätt sammanlänkade med det övriga samhälleliga livet, inom politik, näringsliv och kulturliv. I och med att medieområdet expanderat har också dess ekonomiska betydelse ökat. Massmediernas största betydelse i samhället är dock inte i första hand ekonomiskt utan handlar om deras roll för den demokratiska processen, det svenska språket och kulturen i vid mening. Historien visar att publikens medievanor är relativt stabila. Introduktionen av nya medier har inte medfört att traditionella medier har blivit utkonkurrerade. Trots med satellit- och kabel-TV har en tredjedel av svenska folket endast tillgång till ett utbud bestående av tre svenska TV-kanaler. Det totala TV-tittandet fördelas till på de fem största svenska TV-kanalerna. Den traditionella radio och TV-kanalen kommer sannolikt att fylla ett behov för den stora publiken även inom överskådlig tid. Innehållet kommer dock att kompletteras med nya tjänster med hjälp av ny teknik. Ökad konkurrens och framväxten av allt starkare internationella aktörer på mediemarknaden påverkar möjligheten att tillhandahålla inhemskt producerad radio och TV av hög kvalitet. En nationell programproduktion präglad av hög kvalitet och lokal förankring förutsätter enligt min mening en politik som hävdar radio- och TV-verksamheten i allmänhetens tjänst på bästa sätt. Public service-företagens betydelse för nyhets och informationsförmedling, kritisk samhällsbevakning, opinionsbildning och som förmedlare av olika kulturyttringar, liksom att engagera och främja människors identitet som medborgare, snarare ökar än minskar i den föränderliga mediesituation vi nu befinner oss i. Situationen på tidningsmarknaden ger anledning till oro för mångfalden på lokal och regional nivå. Endast på ett par utgivningsorter i landet kan konkurrensläget sägas vara jämnt mellan olika tidningsägare. Bara på ett femtontal utgivningsorter i landets 289 kommuner är det fler än en ägare som utger tidningar. Tendensen är att andratidningarna får det allt svårare.