prop · GO03129 · 2001-05-30 00:00:00 — Vilka uppgifter som de allmänna försäkringskassorna, RFV och CSN har behov av kan, som utredningen redovisat, variera från till annan beroende på hur regelverket för respektive förmån är utformat (se bet. s. 110-112 och s. 113-117). Uppgiftsskyldigheten för arbetslös- hetskassorna bör därför utformas så att den avser alla slags ärenden som mottagaren administrerar. bör uppgifts- skyldigheten vara begränsad till sådana uppgifter om ersättning åt enskild som är av betydelse i ärenden om förmån, ersättning eller annat stöd åt enskild hos de allmänna försäkringskassorna, RFV eller CSN. Uppgiftsskyldigheten bör föreskrivas i en ny paragraf, 48 d §, i lagen om arbetslöshetsförsäkring. Regeringen har för avsikt att senast till se över om arbetslöshetskassorna fortsättningsvis skall vara uppgiftsskyldiga gentemot CSN. upphör, som utredningen närmare utvecklat, CSN:s behov av att få uppgifter från arbetslöshetskassorna (se bet. s. 81-82 och 110-112). Regeringen anser, mot bakgrund av vad AMS föreslagit i sitt remissyttrande och SO under hand anfört om detta, att det finns skäl att införa en uppgiftsskyldighet för arbetslöshetskassorna även gentemot länsarbetsnämnderna. Enligt 9 a § lagen om arbetslöshetsförsäkring gäller nämligen , att en arbetssökande har rätt att begränsa sitt sökande till lämpliga arbeten inom sitt yrke och i närområdet. När dessa gått skall enligt huvudregeln sökområdet i arbetsförmedlingsärendet utökas. arbetslöshetskassorna som har kännedom om ersättningsdagarna och länsarbetsnämnderna har följaktligen behov av att få information från kassorna om dessa för att kunna ta ställning till om sökområdet skall utökas eller inte. Länsarbetsnämnderna har vidare ett behov av att få information från arbetslöshetskassorna när en ersättningsperiod går ut. Skälet är att länsarbetsnämnderna därefter har att ta ställning till om den arbetssökande skall placeras i ett arbetsmarknadspolitiskt program, exempelvis i aktivitetsgarantin. Länsarbetsnämndernas beslut i frågan är i sin tur av betydelse för arbetslöshetskassorna för att de skall kunna ta ställning till om den sökande har rätt till en ny ersättningsperiod eller Eftersom skyldigheten för arbetslöshetskassorna att lämna uppgifter till länsarbetsnämnderna till skillnad från uppgiftsskyldigheten gentemot de allmänna försäkringskassorna, RFV och CSN inte gäller ett ärende om förmån, ersättning eller annat stöd åt enskild utan ett ärende hos länsarbetsnämnderna om arbetsförmedling, skall uppgifts- skyldigheten gentemot länsarbetsnämnderna föreskrivas i en särskild paragraf, 48 b §, i lagen om arbetslöshetsförsäkring. Uppgiftslämnande på eget initiativ Flera av de fungerande elektroniska rutinerna är utformade så att information skickas på eget initiativ av utlämnaren. och på grund av att det bör vara möjligt att under ett pågående ärende skicka uppdaterad information till mottagaren utan att en ny begäran skall ha framställts, bör uppgiftsskyldigheten utformats så att uppgifter skall lämnas på eget initiativ av utlämnaren. Det förhållandet att uppgifter skall lämnas på eget initiativ när det finns ett behov av uppgifterna hos mottagaren ger en möjlighet att utforma ett informationsutbyte som även syftar till att på ett effektivt sätt kontrollera att inte dubbla utbetalningar eller andra felaktiga Endast de konkreta uppgifter som omfattas av uppgiftsskyldigheten kan dock lämnas ut utan att en sekretessprövning Att uppgifter skall lämnas även på eget initiativ av de allmänna försäkringskassorna, RFV, CSN och länsarbetsnämnderna till arbetslöshetskassorna och från arbetslöshetskassorna till de allmänna försäkringskassorna och nämnda myndigheter skulle i och för sig kunna innebära en risk för att onödig information kommer att skickas mellan Information skall givetvis endast överföras när det har betydelse för mottagaren i ett ärende avseende handläggning av viss förmån, ersättning eller annat stöd åt enskild, eller när det gäller länsarbetsnämnderna, i ett ärende om arbetsförmedling. Ett rutinmässigt uppgiftslämnande föregås av en ursprunglig begäran om att få ut uppgifter av ett visst slag. samband med en sådan begäran kan utlämnande myndighet eller organ ta ställning till vilket slag av uppgifter som skall lämnas ut. ytterligare begäran skall inte behöva framställas för att uppgifter skall kunna lämnas ut i det enskilda fallet. När det gäller elektroniska överföringar finns det en begränsning genom bestämmelsen i 9 § personuppgiftslagen (1998:204). föreskrivs bl.a. att inte fler personuppgifter får behandlas än som är Prop. 2000/01:129 nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen, att personuppgifter som behandlas skall vara riktiga och, om det är nödvändigt, aktuella samt att de personuppgifter som behandlas skall vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålet med behandlingen. Mot denna bakgrund, och då regeringen meddelar närmare föreskrifter om vilka konkreta uppgifter som skall lämnas ut enligt vad som framgår nedan, anser regeringen att tillräckliga åtgärder vidtagits för att onödig överskottsinformation inte skall överföras. Regeringen meddelar föreskrifter om de konkreta uppgifter som skall överföras Uppgiftsskyldigheten får inte leda till att fler uppgifter än nödvändigt lämnas ut. Av hänsyn till den enskildes integritet är det därför, enligt regeringens uppfattning, viktigt att i en författning ange de konkreta uppgifter som omfattas av myndigheternas, de allmänna försäkringskassornas och arbetslöshetskassornas uppgiftsskyldighet. Med konkreta uppgifter avses bl.a. uppgift om ansökan om en viss förmån, omfattning av en beviljad förmån och om utbetalat belopp. Den uppgiftsskyldighet som skall gälla enligt bestämmelserna i 48 a- 48 d §§ lagen om arbetslöshetsförsäkring bör, mot denna bakgrund, begränsas till att avse endast de konkreta uppgifter som var och en av de inblandade aktörerna, , har behov av i sin verksamhet. I det avseendet kan förslagen anses innebära att hänsynen till den enskildes integritet på ett bättre sätt tillgodoses än vad som är fallet med vissa av de informationsöverföringar som sker . Enligt regeringens uppfattning bör, främst av hänsyn till de fortlöpande förändringar som sker i de skilda verksamheterna, föreskrifter om detta lämpligen tas in i en förordning. Som närmare utvecklats i avsnitt 8.1 har Lagrådet framhållit att regeringen kan meddela ytterligare föreskrifter med stöd av sin restkompetens. En informationsregel om regeringens rätt att meddela föreskrifter tas in i en särskild bestämmelse, 48 e §, i lagen om arbetslöshetsförsäkring. Regeringen avser att utforma bestämmel- serna i förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring på i huvudsak det sätt utredningen föreslagit (se bet. s. 47-49 och bilaga 2 i denna proposition). Eftersom uppgifterna skall vara nödvändiga för att mottagaren skall kunna fatta beslut om rätt till skilda förmåner och kunna kontrollera riktigheten av beviljade förmåner har regeringen för avsikt att begränsa uppgiftsskyldigheten i huvudsak på det sätt utredningen föreslagit till att avse uppgifter om exempelvis förekomsten av en anmälan eller en ansökan, utbetalat belopp och tidsperiod. De uppgifter som inte omfattas av denna uppgiftsskyldighet får inte lämnas ut utan en föregående sekretessprövning. Känsliga uppgifter, t.ex. om anledningen till att en person beviljats en viss förmån, kommer inte att omfattas av uppgiftsskyldigheten. För sådana uppgifter kan sekretess gälla enligt bestämmelserna i 7 kap. 7 och 10 §§ och 9 kap. 5 § sekretesslagen. Utlämnande av sådana uppgifter får endast ske efter en prövning av skaderekvisiten i nämnda bestämmelser och med en tillämpning av Prop. 2000/01:129 bestämmelserna i 1 kap. 5 § och 14 kap. 3 § sekretesslagen. Betydelsen av att uppgifter om en person har en sekretessmarkering har ifrågasatt vilken betydelse en s.k. spärrmarkering i ett elektroniskt register kan ha i det föreslagna utökade informationsutbytet. Spärrmarkering, eller sekretessmarkering som är det begrepp som används här kan ske exempelvis när en person är förföljd och inte vill att andra skall få kännedom om adressen. En elektronisk sekretessmarkering motsvarar i princip den hemlig- stämpling som kan göras med stöd av bestämmelsen i 15 kap. 3 § sekretesslagen. I första stycket i nämnda bestämmelse regleras möjligheten att använda sig av den s.k. enkla hemligstämpeln. Detta kan ske om det kan antas att hinder mot utlämnande av uppgift i allmän handling föreligger enligt en tillämplig sekretessbestämmelse. En sekretessmarkering eller en hemligstämpling säger inget om vilken uppgift om en person som är särskilt känslig ur sekretessynpunkt. En hemligstämpling av en handling innebär inte ett bindande avgörande i sekretessfrågan (JO 1993/94 s. 509). En myndighet har att pröva sekretessfrågan enligt gällande sekretessbestämmelser varje gång någon begär att få ut handlingen eller uppgift i denna. Syftet med en hemligstämpel är endast att påminna om behovet av en noggrann sekretessprövning för det fall det uppkommer en fråga om utlämnande av handlingen eller uppgift i den. I folkbokföringsregistret görs elektroniska sekretessmarkeringar för att markera att en särskild sekretessprövning skall göras för uppgifterna. Sekretessmarkeringen sker för att visa att sekretess kan gälla på grund av bestämmelsen om folkbokföringssekretess i 7 kap. 15 § sekretesslagen. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess bl.a. i verksamhet som avser folkbokföringen, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Utgångspunkten är således att uppgifter om en persons personliga förhållanden är offentliga. I regel gäller därför inte sekretess för uppgifter om namn, adress, personnummer, civilstånd eller nationalitet enligt denna bestämmelse. De myndigheter som får uppgifter från folkbokföringen får även uppgifter om personer för vilka en sådan sekretessmarkering gjorts. Den mottagande myndigheten får därigenom en påminnelse om att en noggrann sekretessprövning måste göras. Samtliga myndigheter och organ som har att iaktta reglerna om handlingsoffentlighet och sekretess har givetvis en möjlighet att göra en motsvarande elektronisk sekretess- markering. Frågan är om det förhållandet att en sekretessmarkering har gjorts, hos folkbokföringen eller i de här aktuella myndigheternas och organens databaser beträffande uppgifter om en person, skall medföra några särskilda hänsynstaganden. Genom den föreslagna uppgiftsskyldigheten skall de allmänna försäkringskassorna, RFV, CSN, länsarbetsnämnderna och arbetslöshetskassorna utan att göra någon sekretessprövning överföra de uppgifter som regeringen föreskriver I det här aktuella informationsutbytet är avsikten att det endast kommer att vara uppgifter om personnummer och i vissa fall även namn som överförs utan sekretessprövning men inte andra uppgifter ur folkbokföringen, t.ex. uppgift om enskilds adress. I de flesta fall torde sekretessmarkeringen vara gjord på grund av behovet att skydda den enskildes adress. I vissa fall kan sekretessmarkeringen dock ha gjorts för att skydda en persons namn eller personnummer. I regel har myndigheten, den allmänna eller arbetslöshetskassan fått information om den enskilde genom den ansökan eller anmälan om ersättning som gjorts. I anslutning till att ansökan eller anmälan görs kan den enskilde givetvis själv för den myndighet eller det organ som administrerar ersättningen i fråga ange att en viss personuppgift är känslig och kräver en särskilt noggrann sekretess- prövning. När informationsutbytet sker i form av en förfrågan i ett enskilt ärende innehåller frågan i regel uppgift om personens namn och personnummer. Den svarspost som den utlämnande myndigheten skickar innehåller därför inte någon information när det gäller namn och personnummer som den frågande myndigheten eller organet inte redan har tillgång till. Den uppgiftsskyldighet som föreslås gälla i lagen om arbetslöshetsförsäkring inrymmer dock en möjlighet för en myndighet, en allmän försäkringskassa eller en arbetslöshetskassa att på eget initiativ lämna ut uppgifter i ett enskilt ärende. En på så sätt utformad informationsöverföring har också upprättats när det gäller information från länsarbetsnämnderna till arbetslöshetskassorna. När uppgifter lämnas ut på eget initiativ kan givetvis uppgifter om namn och personnummer innebära att mottagaren får information som den inte redan har tillgång till. Eftersom sekretesskraven i samtliga de system som ingår i informationsutbytet har ett högre sekretesskrav än det som gäller i folkbokföringen och det här är fråga endast om överföring av namn och personnummer finns det enligt regeringen inte något skäl att föreskriva något undantag från uppgiftsskyldigheten när det gäller personer för vilka en sekretessmarkering gjorts. Ett undantag för dessa personer skulle omöjliggöra en kontroll och uppdatering av uppgifterna i ärenden som avser förmån, ersättning eller stöd åt dem. För att uppmärksamma mottagaren på behovet av att göra en noggrann prövning av uppgifterna om personen innan de lämnas ut är det dock lämpligt att överföra en sekretessmarkering på det sätt som sker vid vissa informationsöverföringar . Det förhållandet att en sekretess- markering gjorts i folkbokföringen kan således, om markeringen förs över via RFV:s och de allmänna försäkringskassornas databaser till exempelvis arbetslöshetskassornas databaser, utgöra en påminnelse för mottagande arbetslöshetskassa om behovet av sekretessprövning innan uppgifterna lämnas ut till någon som begär det. På detta sätt kan tillräckligt skydd skapas för uppgifter som av skilda anledningar inte bör lämnas ut utan att en noggrann prövning sker. En sekretessmarkering görs i regel som ett kompletterande skydd även för personer som har medgetts kvarskrivning enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481). Kvarskrivning innebär att en person är folkbokförd på den gamla folkbokföringsorten trots att denne rent Prop. 2000/01:129 faktiskt bor på en annan adress. I det här aktuella informationsutbytet är det dock inte aktuellt att utan en sekretessprövning överföra uppgifter om adress. För den som är kvarskriven på en gammal adress är det den gamla folkbokföringsorten som är avgörande för vilken försäkringskassa eller länsarbetsnämnd man tillhör. I detta sammanhang kan även nämnas att det namn och personnummer som överförs är det som en person har vid ett givet tillfälle. Genom informationsutbytet är det således inte möjligt för mottagaren att koppla ihop verkliga och fingerade personuppgifter. Denna koppling är inte heller känd för utlämnande myndighet. Det finns därför inte heller skäl att i det aktuella informationsutbytet särbehandla personer som medgetts fingerade personuppgifter enligt 1 § lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter. 8.3Ändringar i gällande uppgiftsskyldighet Regeringens förslag: skall vara uppgiftsskyldig gentemot en allmän försäkringskassa och i ärenden om förlängt barnbidrag utan att en begäran om uppgifter först måste ha framställts. gällande bestämmelser om uppgiftslämnande från allmänna försäkringskassor och till arbetslöshetskassor upphör att gälla. Detsamma gäller bestämmelsen om skyldighet för arbetslöshetskassorna att på begäran lämna uppgifter till allmänna försäkringskassor och i ärenden om inkomstgrundad ålderspension. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Den uppgiftsskyldighet som finns föreskriven bör anpassas till det sätt på vilket informationsöverföringarna sker. Av de tre förmåner som utredningen av denna anledning behandlat, dvs. förlängt barnbidrag, underhållsstöd och aktivitetsstöd är det endast förlängt barnbidrag som regleras i lag. I ärenden om förlängt barnbidrag skickar CSN information på elektronisk väg till RFV och de allmänna försäkringskassorna avseende de studerande som beviljats studiehjälp i form av studiebidrag. Detta sker utan att de allmänna försäkringskassorna framställt någon särskild begäran om att få uppgifter i det enskilda fallet. Informationen syftar till att förhindra att studiebidrag och barnbidrag utbetalas för de elever som fyller . Uppgiftsskyldigheten för CSN är föreskriven i 8 § lagen (1986:378) om förlängt barnbidrag genom en hänvisning till 14 § lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag. Sistnämnda bestämmelse hänvisar i sin tur till 20 kap. 9 § lagen om allmän försäkring, där det är föreskrivet Prop. 2000/01:129 en uppgiftsskyldighet för myndigheter i allmänhet gentemot RFV och de Denna uppgiftsskyldighet gäller dock endast om en begäran framställs. Enligt regeringens uppfattning bör uppgiftsskyldigheten i ärenden om förlängt barnbidrag överensstämma med hur informationen skickas . Regeringen anser därför att det bör införas en ny bestämmelse, 9 §, i lagen om förlängt barnbidrag som föreskriver en skyldighet för CSN att lämna uppgifter till RFV och de allmänna försäkringskassorna, utan krav på en föregående förfrågan. Eftersom lagen om förlängt barnbidrag genom hänvisningen i 8 § till 14 § lagen om allmänna barnbidrag även hänvisar till andra bestämmelser i lagen om allmän försäkring än 20 kap. 9 §, och då sistnämnda paragraf riktar sig till myndigheter generellt, bör hänvisningen finnas kvar trots att det införs en särskild uppgifts- skyldighet för CSN gentemot RFV och de allmänna försäkringskassorna. Vissa bestämmelser om uppgiftsskyldighet skall upphöra att gälla Eftersom uppgiftsskyldigheten för de allmänna försäkringskassorna och RFV gentemot arbetslöshetskassorna föreslås regleras särskilt i 48 c § lagen om arbetslöshetsförsäkring blir de föreskrifter som gäller ett visst begränsat uppgiftslämnande från de allmänna försäkringskassorna och RFV till arbetslöshetskassorna överflödiga. Dessa bestämmelser, som endast ger stöd för ett uppgiftslämnande för samordning med arbetslöshetsersättning bör därför upphöra att gälla. Sådana föreskrifter finns i 20 kap. 9 a § lagen om allmän försäkring och i 15 kap. 15 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. I ärenden om ålderspension finns redan en uppgiftsskyldighet föreskriven för arbetslöshetskassorna. Enligt 15 kap. 13 § lagen om inkomstgrundad ålderspension skall uppgifter om ålderspension lämnas ut till bl.a. de allmänna försäkringskassorna och RFV, men endast om en begäran först framställts. Eftersom det införs en generell uppgiftsskyldighet för arbetslöshetskassorna gentemot de allmänna försäkringskassorna och RFV i 48 d § lagen om arbetslöshetsförsäkring, som inte innehåller ett krav på att en begäran först framställts i ett enskilt ärende, behövs inte längre den i förstnämnda paragraf föreskrivna uppgiftsskyldigheten i förhållande till de allmänna försäkringskassorna och RFV i ärenden om inkomstgrundad ålderspension. Regeringens förslag: Ändamålet med behandling av personuppgifter i arbetsförmedlingsregister skall innefatta behandling av uppgifter i syfte att tillhandahålla information till , all- männa försäkringskassor, och arbets- löshetskassor. Ändamålet med behandling av personuppgifter i socialförsäkrings- register skall innefatta behandling av uppgifter i syfte att tillhandahålla information till och arbetslöshetskassor. Informationen skall tillhandahållas för att utgöra underlag för beslut om och kontroll av förmåner, ersättningar och andra stöd åt enskild. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissintanser tillstyrker eller har inget att erinra mot utredningens förslag. Bakgrund: Personuppgiftslagen (1998:204) gäller för alla behandlingar av personuppgifter. Detta innebär att behandlingen av personuppgifter i arbetsförmedlings-, socialförsäkrings-, studiestöds- och arbetslöshetsförsäkringssystemen skall vara anpassade till reglerna i personuppgiftslagen och och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet) senast från detta datum. Enligt 5 § personuppgiftslagen omfattar lagen all behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad. Lagen gäller även för annan behandling av personuppgifter om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Personuppgiftslagens bestämmelser gäller enligt 2 § personuppgifts- lagen om inte annat framgår av annan lag eller förordning. Sådan särreglering måste dock stå i överensstämmelse med dataskyddsdirektivet så länge fråga är om ett område som regleras av direktivet. Särreglering för behandling av personuppgifter finns vad gäller länsarbetsnämndernas verksamhet i lagen (1994:459) om arbetsförmedlingsregister och förordningen (1994:460) om arbets- förmedlingsregister. Särreglering för behandlingen av personuppgifter finns även vad gäller () och de allmänna försäkringskassornas verksamhet i socialförsäkringsregisterlagen (1997:934) och socialförsäkringsregisterförordningen (1998:1576). Någon motsvarande registerförfattning finns inte avseende behandlingen av personuppgifter i Centrala () och arbetslöshetskassornas verksamhet. inrättades genom ett beslut av regeringen och för registret har Datainspektionen meddelat föreskrifter. Arbetslöshetskassornas register för behandling av personuppgifter i arbetslöshetsersättningsärenden, det s.k. , bygger på ett tillstånd från Datainspektionen i vilket Datainspektionen meddelat föreskrifter om behandlingen. 2000/01:129 för studiestödsregistret och är meddelade enligt datalagens (1973:289) regler och upphör att gälla . Behandling skall ske för visst ändamål Enligt personuppgiftslagen får personuppgifter samlas in endast för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Uppgifterna får senare inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med de för vilka uppgifterna samlades in. De ändamål som anges och de uppgifter som får registreras enligt en särskild registerförfattning anger ramen för hanteringen av personuppgifter för en viss verksamhet. Med behandling av personuppgifter avses enligt 3 § personuppgiftslagen varje åtgärd som vidtas i fråga om personuppgifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte. Detta innebär att utlämnandet av uppgifter från ett register eller en databas i en verksamhet till en annan verksamhet utgör behandling i personuppgiftslagens mening. Enligt datalagen krävdes Datainspektionens tillstånd till en sådan sambearbetning om inte registreringen eller utlämnandet av uppgifterna skedde med stöd av en författning. Något sådant författningsstöd eller tillstånd behövs inte enligt personuppgiftslagen för att uppgifter i en databas skall kunna sambearbetas med uppgifter i en annan databas. Under förutsättning att insamlandet, utlämnandet och den senare behandlingen av uppgifterna överensstämmer med ändamålet med behandlingen finns det inget hinder mot en sådan sambearbetning. Personuppgiftslagen ställer dock höga krav på att ändamåls- bestämmelserna i de lagar som reglerar behandling av personuppgifter i myndigheters verksamhet är utformade på ett sådant sätt att det tydligt framgår för vilka syften uppgifter får behandlas, oavsett om det gäller insamling, användning av uppgifter i den egna verksamheten eller utlämnande av uppgifter till andra. Primära och sekundära ändamål I lagen om arbetsförmedlingsregister och socialförsäkringsregisterlagen anges endast hur personuppgifter får behandlas i den egna verksamheten. Ändamålet för arbetsförmedlingsregister anges i 2 § lagen om arbetsförmedlingsregister och ändamålet med social- försäkringsregister i 3 § socialförsäkringsregisterlagen. Ändamåls- beskrivningarna är begränsade till användningen av register och avser inte, som dataskyddsdirektivet och personuppgiftslagen, behandlingen av personuppgifter i sig. Ändamålsbeskrivningar är vidare begränsade till den verksamhet för vilken registret upprättats.