prop · GO0354 · 2001-01-01 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: Personuppgiftslagen innehåller i 36 § en bestämmelse angående anmälan till tillsynsmyndigheten om behandling av personuppgifter. Som nämnts ovan är Datainspektionen tillsynsmyndighet. Innan en behandling genomförs skall den person- uppgiftsansvarige göra en skriftlig anmälan till tillsynsmyndigheten. Från anmälningsskyldigheten finns vissa undantag. Anmälan behöver bl.a. inte ske om den personuppgiftsansvarige har utsett ett person- uppgiftsombud. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får vidare meddela föreskrifter om undantag från anmälningsskyldigheten för sådana typer av behandlingar som sannolikt inte kommer att leda till intrång i den personliga integriteten. Enligt 3 § personuppgiftsförordningen gäller emellertid anmälningsskyldigheten inte för bl.a. behandling av personuppgifter som regleras genom särskilda föreskrifter i lag eller förordning. Enligt bestämmelserna i personuppgiftslagen har ett personuppgifts- ombud till uppgift att självständigt se till att den personuppgiftsansvarige behandlar personuppgifter på ett korrekt och lagligt sätt. Person- uppgiftsombudet skall därför kontrollera att den personuppgiftsansvarige följer bestämmelserna i personuppgiftslagen och anknytande lagstiftning. Upptäcker personuppgiftsombudet brister i behandlingen bör ombudet i första hand påpeka detta för den personuppgiftsansvarige. Vidtar denne inte rättelse, skall personuppgiftsombudet anmäla bristerna till tillsynsmyndigheten. Personuppgiftsombudet skall vidare föra en förteckning över de behandlingar som utförs av den personuppgiftsansvarige och som annars skulle ha omfattats av anmälningsskyldighet. Något krav på att personuppgiftsombud skall utses har inte införts för polisen eller skattemyndigheterna. Det kan heller inte anses motiverat att införa någon sådan skyldighet för . Vad som sagts innebär emellertid inte att är förhindrad att utse ett person- uppgiftsombud, om myndigheten skulle anse att detta behövs. För det fall att ett personuppgiftsombud utses gäller personuppgiftslagens bestämmelser angående personuppgiftsombud. Sammanfattningsvis föreslår således regeringen att personuppgifts- lagens bestämmelser om anmälningsskyldighet skall gälla även för . Av det ovan sagda framgår att det från anmälningsskyldig- heten finns ett flertal undantag. 7.7 Information till den registrerade Regeringens förslag: Några särskilda bestämmelser om information till den registrerade behövs inte. Personuppgiftslagens regler skall gälla. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har antingen tillstyrkt förslaget i denna del eller lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I personuppgiftslagen finns bestäm- melser om att den personuppgiftsansvarige på eget initiativ skall infor- mera den registrerade om att dennes personuppgifter är föremål för behandling. Information skall lämnas dels när uppgifter om en person samlas in från denne själv, dels när uppgifterna har samlats in från annan källa. I det senare fallet behöver ingen information lämnas, om det finns bestämmelser om registrerandet eller utlämnandet av personuppgifterna i en lag eller någon annan författning eller om det skulle vara omöjligt eller förenat med oproportionerligt stor arbetsinsats att lämna informa- tionen. Information skall också lämnas en gång per kalenderår till var och en som ansöker om det. Rätten att få information skall inte gälla i den utsträckning det finns särskilda regler om att uppgifterna inte får lämnas ut. Bestämmelser om tystnadsplikt och sekretess har således företräde framför rätten för den registrerade att få information om behandling. Regeringen föreslår att dessa bestämmelser i person- uppgiftslagen skall gälla för behandling av personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten. Syftet med bestämmelserna är att göra det möjligt för den registrerade att bevaka sina rättigheter. Bestämmelserna är därför av stor betydelse för skyddet av den enskildes integritet. Den brottsbekämpande verksamheten ger emellertid litet utrymme för att lämna ut information till den registrerade om att uppgifter samlats om denne från annan källa. Sådana uppgifter omfattas oftast av sekretess. bör enligt förslaget emellertid vara skyldigt att, i den mån sekretessbestämmelserna tillåter det, en gång per kalenderår gratis lämna ut information till var och en som ansöker om det huruvida personuppgifter som rör denne behandlats eller inte. Det bör ankomma på att pröva om informationen kan lämnas ut. 7.8 Rättelse och sanktioner Regeringens förslag: Personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse, skadestånd och straff skall gälla för vid behandling av personuppgifter. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna, med undantag för , har antingen tillstyrkt förslaget i denna del eller lämnat det utan erinran. ifrågasätter om det är tillrådligt att göra personuppgiftslagens bestämmelser tillämpliga i detta avseende, då bestämmelsen i viss del av polisens verksamhet visat sig vara svår att tillämpa då det inte alltid är möjligt att säkerställa att de personuppgifter som behandlas automatiserat är korrekta. Skälen för regeringens förslag: Den personuppgiftsansvarige är enligt 28 § personuppgiftslagen skyldig att på begäran av den registrerade rätta, blockera eller utplåna sådana personuppgifter som inte har behandlats i enlighet med personuppgiftslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Sker rättelse skall tredje man, som uppgiften lämnats ut till, underrättas om den registrerade begär det eller om mera betydande skada eller olägenhet för den registrerade skulle kunna undvikas genom en underrättelse. Någon sådan underrättelse behöver emellertid inte lämnas, om detta visar sig vara omöjligt eller innebära en oproportionerligt stor arbetsinsats. Personuppgiftslagens regler om rättelse, blockering och utplåning av felaktiga uppgifter samt reglerna om underrättelse därom till tredje man bör gälla även i fråga om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Av personuppgiftslagen följer vidare att den personuppgiftsansvarige skall ersätta den registrerade för den skada och den kränkning av den personliga integriteten, som en behandling av personuppgifter i strid med lagen har orsakat. Ersättningsskyldighet föreligger, om den registrerade kan visa att det från den personuppgiftsansvariges sida har förekommit en olaglig behandling av den registrerades personuppgifter och denna behandling har skadat eller kränkt honom eller henne. Regeringen föreslår att dessa ur rättssäkerhetssynpunkt viktiga bestämmelser om skadestånd skall gälla även för behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet. De svårigheter att säkerställa att personuppgifterna är korrekta som nämner utgör enligt regeringens mening inte skäl att frånta enskilda detta skydd, snarare tvärtom. Regeringen instämmer i promemorians förslag att personuppgiftslagens bestämmelser om rättelse och skadestånd skall gälla även vid behandling av personuppgifter. Personuppgiftslagen innehåller också en straffbestämmelse. Enligt 49 § kan den som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar osann uppgift i information till registrerade, i anmälan till tillsynsmyndigheten eller när tillsynsmyndigheten begär information, behandlar känsliga uppgifter eller uppgifter om brott i strid med lagen, för över personuppgifter till tredje land i strid med personuppgiftslagens bestämmelser eller bryter mot skyldigheten att anmäla behandling av personuppgifter, dömas till böter eller fängelse eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst . I ringa fall döms inte till ansvar. Regeringen föreslår att behandlingen av personuppgifter i brotts- bekämpande verksamhet även skall omfattas av personuppgiftslagens straffbestämmelse. 7.9 Säkerhet vid behandlingen och tillsynsmyndighetens befogenheter Regeringens förslag: Personuppgiftslagens bestämmelser om säkerhet vid behandlingen och tillsynsmyndighetens befogenheter skall gälla även vid behandling av personuppgifter i brotts- bekämpande verksamhet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen till förslaget: I personuppgiftslagen finns bestämmelser om säkerhet vid behandling av personuppgifter. Av dessa regler följer bl.a. att den personuppgiftsansvarige är skyldig att vidta tekniska och organisatoriska åtgärder för att skydda personuppgifterna. Dessa åtgärder skall åstadkomma en säkerhetsnivå som är lämplig med beaktande av de tekniska möjligheter som finns, vad det skulle kosta att genomföra åtgärderna, de särskilda risker som finns med behandlingen av personuppgifterna och hur pass känsliga de behandlade personuppgifterna är. får i enskilda fall meddela de närmare före- skrifter om säkerhetsåtgärder som den personuppgiftsansvarige skall vidta. Föreskrifterna får förenas med vite. skall enligt personuppgiftslagen utöva tillsyn över tillämpningen av personuppgiftslagen. Myndigheten skall ha rätt att på begäran få tillgång till dels personuppgifter som behandlas, dels upplysningar och dokumentation rörande behandlingen och säkerheten vid denna samt tillträde till lokaler som har anknytning till behandlingen. Om tillsynsmyndigheten inte kan få ett tillräckligt underlag för att konstatera att behandlingen av personuppgifter är laglig, skall myndig- heten kunna vid vite förbjuda den personuppgiftsansvarige att behandla uppgifterna på annat sätt än att lagra dem. Regeringen föreslår att personuppgiftslagens bestämmelser om säker- het vid behandlingen av personuppgifter och tillsynsmyndighetens be- fogenheter skall vara tillämpliga också på den behandling av uppgifter som sker hos . Regeringens förslag: Om en förundersökning som gäller ett brott vilket enligt lag eller förordning har befogenhet att ingripa mot har lagts ned på grund av bristande bevisning, får uppgifter om brottsmisstanken behandlas för annat ändamål än arkivering endast om den misstänkte är skäligen misstänkt för brottet och upp- gifterna behövs för att förundersökningen skall kunna tas upp på nytt. Om åtal mot en person har lagts ned eller om denne genom lagakraftvunnen dom har frikänts får uppgifter om brottsmisstanken behandlas endast om förundersökningen tas upp på nytt eller för prövning av särskilt rättsmedel enligt 58 kap. . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: avstyrker förslaget i denna del och anför att någon motsvarande bestämmelse inte finns för polisen samt att behovet, till den del det är befogat, kan tillgodoses genom nuvarande bestämmelser. Vidare i frågasätts förslaget utifrån rättssäkerhetssynpunkt. Övriga remissinstanser har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen till regeringens förslag: Av personuppgiftslagen framgår att en uppgift inte får bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen. Detta innebär att uppgifter som behandlas under en förundersökning normalt skall arkiveras när förundersökningen läggs ned. Kvarstående misstankar får inte föras över till misstankeregistret. I förarbetena till polisdatalagen (prop. 1997/98:97 s. 103) konstaterades att polisen i vissa fall kan ha ett berättigat intresse av att fortsätta att behandla uppgifter om den misstänkte. En bestämmelse motsvarande den som här föreslagits i promemorian finns i polisdatalagen och i lagen och behandling av personuppgifter vid skattemyndighetens medverkan i brottsutredningar. Även för finns ett behov av att kunna behandla denna typ av personuppgifter. Misstanken kan i vissa fall kvarstå även om förundersökningen har lagts ner, framför allt om beslutet att lägga ned förundersökningen föranletts av att bevisningen varit bristfällig. För det fall att dessa uppgifter sammanförs med ny information kan det leda till att förundersökningen tas upp på nytt. Uppgifterna i fråga har likheter med uppgifter av underrättelsekaraktär, eftersom det rör en person mot vilken förundersökning inte pågår. Bestämmelserna om underrättelseregister är emellertid inte direkt tillämpliga, eftersom personen i fråga är misstänkt för ett konkret brott. Regeringen föreslår därför att lagen skall innehålla bestämmelser om att kvarstående misstankar får behandlas. I likhet med vad som gäller enligt polisdatalagen och lagen om behandling av personuppgifter i skattemyndigheternas brottsutredande verksamhet bör bestämmelserna inte knytas till registerbegreppet. Behandling av kvarstående misstankar bör tillåtas endast under förut- sättning att förundersökningen har lagts ned på grund av bristande bevisning och att en person, enligt förundersökningsledarens bedömning, är misstänkt för brott. Detta skulle stå i överensstämmelse med vad som gäller i motsvarande bestämmelser för polisens och skattemyndigheternas verksamheter. Har förundersökningen i stället lagts ned på den grunden att den misstänkte är oskyldig eller att gärningen inte utgör brott finns normalt inte anledning att ha kvar någon anteckning om att personen alltjämt anses misstänkt. Det kan dock förekomma situationer då sådana upp- gifter bör få behandlas. Det kan i undantagsfall bli aktuellt att inleda en ny förundersökning eller ta upp målet på nytt, t.ex. i samband med resning. Regeringen föreslår att en bestämmelse tas in i lagen som tillåter behandling av personuppgifter även i detta fall. 8 Spanings- och underrättelseverksamhet 8.1 Spaningsregister Regeringens förslag: De bestämmelser som finns i nuvarande lag- stiftning gällande spaningsregister förs i stort oförändrade över till den nya lagen. Promemorians förslag överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: Datainspektionen ställer sig frågande till hur spaningsregister, förundersökningsregister och misstankeregistret för- håller sig till varandra. anför att bestämmelsen i 12 §, som anger vilka uppgifter ett spaningsregister får innehålla, bör finnas i förordningen i stället för i lagen. Övriga instanser har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Spaningsverksamheten är operativ och målinriktad. Spaningen sker bl.a. med stöd av information från underrättelseverksamheten och består i spaning och övervakning av personer och transporter. I de fall en konkret brottsmisstanke uppstår används varusmugglingslagens bestämmelser om straffprocessuella tvångsmedel såsom husrannsakan, beslag och kroppsvisitation. I operativa brottsbekämpande verksamhet förs ett centralt register till stöd för spanings- och kontrollverksamheten. Ändamålet med detta spaningsregister är att det skall användas för att underlätta till- gången till uppgifter med anknytning till brott som begåtts eller kan antas ha begåtts. Bara uppgifter angående brott som har befogenhet att ingripa mot får föras in i registret. Uppgifter som kan hänföras till enskild får föras in i spaningsregistret om den som avses med uppgiften kan misstänkas för att ha begått sådant brott. Registrering får emellertid endast ske om den är av särskild betydelse för brottsbekämpningen. Uppgifter om transportmedel eller varor som kan antas ha samband med brott eller hjälpmedel som kan antas ha samband med brott, får registreras i spaningsregistret oavsett att uppgifterna hänförs till en enskild person, vilken det inte finns någon misstanke mot. Regeringen föreslår att de bestämmelser som reglerar spaningsregistret, med vissa redaktionella ändringar, skall föras över till den nya lagen. Bestämmelsen i nuvarande 17 §, som anger att uppgifter från polismyndighet eller polisregister får hämtas med automatisk databehandling till spaningsregistret, skall utgå, då den hänger samman med den numera upphävda datalagen. När det är fråga om ur integritetssynpunkt känsliga uppgifter, bör det av lagen framgå vilka uppgifter som får registreras i ett spaningsregister. Detta är även i överensstämmelse med vad som gäller beträffande underrättelseregister i polisdatalagen (se prop. 1997/98:97 s. 128) och lagen om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheternas med- verkan i brottsutredningar (se prop. 1998/99:34 s. 53) i vilka lag- stiftningar motsvarande bestämmelser finns intagna. Regeringen finner inte att den omständigheten att det här är fråga om spaningsregister kan medföra någon annan bedömning. Som nämnts i avsnitt 1.4 pågår en utredning med uppgift att se över genomförandet av polisregisterlagstiftningen. I upp- draget ingår även att se över polisens allmänna spaningsregister () och bl.a. föreslå hur detta skall regleras efter , då de övergångsbestämmelser som reglerar registret upphör att gälla. har framfört önskemål om att utvidga spaningsregistrets omfattning. Regeringen finner emellertid att en sådan utvidgning bör föregås av en närmare utredning samt att resultatet av översynen av polisregisterlagstiftningen bör avvaktas, då det som också framhålls av Datainspektionen i dess remissyttrande, är viktigt att inte tillåts att behandla personuppgifter automatiserat i vidare utsträckning än vad som gäller för polisen. Regeringen instämmer även i Datainspek- tionens uppfattning att det finns ett behov av att se över hur de olika register som förs i arbete förhåller sig till varandra. Detta arbete bör emellertid göras med att reglerna för spaningsregister ses över. 8.2 Underrättelseregister och underrättelseverksamhet 8.2.1 Allmänt angående underrättelseregister och analysregister I sitt arbete får enligt nu gällande lag använda sig dels av ett för verket gemensamt underrättelseregister, dels av mer begränsade analysregister. skall användas för att få underlag för särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet samt för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. I underrättelseregistret får uppgifter föras in som kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna ger anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet utövats eller kan komma att utövas, och den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva den allvarliga brottsligheten. Med allvarlig brottslig verksamhet förstås verksamhet, som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver och som enligt lag eller förordning har befogenhet att ingripa mot. Vidare får uppgifter om transportmedel eller varor, som kan antas ha samband med allvarlig brottslig verksamhet eller om hjälpmedel som kan antas ha använts i samband med sådan verksamhet, registreras även om uppgifterna kan hänföras till en enskild person, som det inte finns någon misstanke mot. Uppgifterna skall därvid förses med upplysning om att det inte finns någon misstanke mot denne. Enligt den nu gällande lagen får även använda sig av analysregister i samband med en särskild undersökning avseende all- varlig brottslig verksamhet. Ett sådant register får användas för att få underlag för beslut om förundersökning eller om särskilda åtgärder för att förebygga, förhindra eller upptäcka brott. Analysregister får upprättas inom eller inom en tullregion, när en särskild undersökning har inletts och det finns anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas. I ett analysregister får föras in uppgifter, som kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna har anknytning till den särskilda under- sökningen. Uppgifterna om en enskild person, som det inte finns någon misstanke mot, skall förses med upplysning om detta förhållande. är gemensamt för . Analysregister upprättas för ett särskilt ärende och endast de tjänstemän som arbetat med ärendet har tillgång till de uppgifter som registrerats i analys- registret. Regeringens förslag: De bestämmelser som finns i den nu gällande lagen angående underrättelseregister förs i stort oförändrade över till den nya lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag. Remissinstanserna: Länsrätten i anför att det i promemorians förslag förekommer begreppen underrättelse- och analysverksamhet samt att endast underrättelseverksamhet har definierats i lagtexten, varvid ordet analys ingick i den definitionen. anser att bestämmelsen som anger för vilket ändamål underrättelseregister får inrättas i första hand ändras så att det anges att underrättelseregistret får föras för verkets brottsbekämpande verksamhet, och i andra hand att det anges att sådant register får inrättas för brottsbekämpande underrättelse- och gränskontrollverksamhet. Anledningen till detta är att menar att underrättelseregistret bör sörja för att bearbetad information på ett säkert och rationellt sätt är tillgänglig både för den delen av personalen som arbetar med analys samt även berörd gränskontrollpersonal. I likhet med vad som anfördes gällande spaningsregistret, menar att bestämmelsen om vad registret får innehålla skall finnas i förordningen och inte, som i promemorians förslag, i lagtexten. Övriga remissinstanser har antingen tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt de nu gällande reglerna får , som nämnts ovan i avsnitt 6.2.1, inrätta ett underrättelse- register som ett gemensamt register för underrättelse- verksamhet. skall användas för att ge underlag för särskilda undersökningar avseende allvarlig brottslig verksamhet och för att underlätta tillgången till allmänna uppgifter med anknytning till underrättelseverksamhet. Regeringen finner, i likhet med vad Länsrätten i föreslagit, att ordet analysverksamhet bör utgå ur det ändamål för vilket underrättelseregister får inrättas. Detta då begreppet analysverksamhet omfattas av underrättelseverksamhet och därför inte behöver anges särskilt. har anfört att både verkets underrättelse- och spanings- verksamhet bör få tillgång till underrättelseregistret. Den omständigheten att underrättelseregistret skall inrättas för verkets underrättelseverksamhet hindrar inte att även personal som arbetar med spaningsverksamhet i brottsbekämpande syfte får tillgång till under- rättelseregistret. I promemorian föreslås att underrättelseregistret får innehålla uppgifter som kan hänföras till en enskild person endast om uppgifterna ger anledning att anta att allvarlig brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och den som avses med uppgifterna skäligen kan misstänkas för att ha medverkat i eller kunna komma att medverka i den allvarliga brottsliga verksamheten. Promemorians förslag innebär en utvidgning i förhållande till vad som gäller för polisen i och med att det räcker att personen medverkat i den allvarliga brottsliga verksamheten. Enligt regeringens mening saknas tillräckliga skäl att utvidga denna möjlighet att föra in uppgifter i underrättelseregistret. I likhet med vad som gäller enligt polisdatalagen skall i stället krävas att en person skall vara skäligen misstänkt för att ha utövat eller komma att utöva allvarlig brottslig verksamhet för att personuppgifter angående denna skall få föras in i underrättelseregistret. Enligt promemorians förslag skall bestämmelsen angående vilka upp- gifter som får registreras i underrättelseregistrets innehåll finnas i lagen. framhåller, av samma skäl som gällande spaningsregistret, att regeln i stället bör finnas i förordningen. Regeringen finner, med anledning av de grunder som redovisats ovan gällande spaningsregistret, att bestämmelsen skall finnas i lagen. 8.2.4 Analysregister ersätts av bestämmelser om användning av personuppgifter i underrättelseverksamhet Regeringens förslag: Bestämmelserna om analysregister utgår. I stället införs bestämmelser vilka medger att i under- rättelseverksamheten får behandla personuppgifter helt eller delvis automatiserat i särskilda undersökningar.