prop · GO031D10 · 2001-01-01 00:00:00 — Detta var en ökning jämfört då åtta anstalter uppgav motsvarande omfattning av narkotikaförekomst. Vid flertalet anstalter förekom dock sällan narkotika. Uppgifter om beslag av narkotika har samlats in under en lång följd av år. Merparten av de fynd som gjordes, såväl tidigare som , bestod av förhållandevis små mängder narkotika. Andelen narkotikamissbrukare i anstalt har dock ökat . utgjorde de av de intagna. Nästan varannan intagen var alltså klassificerad som narkotikamissbrukare. Även bland frivårdsklienterna har andelen med känt narkotikamissbruk ökat. uppgick denna andel till att jämföra med . Det innebär att frivården har att arbeta med över 4 000 klienter där narkotikamissbruk ingår som en del i problematiken. Genom bl.a. kontrollåtgärder, differentie- ringsåtgärder och påverkansinsatser strävar kriminalvården efter att hålla anstalter och häkten fria från narkotika, alkohol och andra droger. genomfördes 90 000 urinprovskontroller, vilket var en ökning med . Tillgängliga specialresurser var dels 370 platser för att motivera narkotikamissbrukare till behandling, ett oförändrat antal platser jämfört med föregående år. Dessutom fanns ett särskilt narkotikavårdsteam i . Utöver detta förekom vissa externa konsultinsatser och samverkansprojekt för klienter som inte var direkt knutna till specifika motivationsavdelningar. Andelen narkomaner som vid ett givet tillfälle deltog i olika behandlingsåtgärder minskade från tidigare till . Ca 1 900 klienter deltog i någon form av programverksamhet riktad mot narkotikamissbruk, vilket var 300 färre jämfört med föregående år. Särskilda projekt startades vid några av anstalterna med svårmotiverade intagna och återkommande problem. Arbetet med att utveckla särskilda nationella program för behandling av narkotikamissbrukare fortsatte. Antalet placeringar enligt 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, (KvaL), reducerades kraftigt . var 109 narkotikamissbrukare placerade enligt 34 § KvaL. Liksom tidigare utgjorde finansiering ett stort problem vid placeringar av detta slag. Det är oklart i vilken utsträckning drogmissbrukare i frivården fick tillgång till vård för sitt missbruk hos adekvat vårdgivare. är huvudman för sådan behandling. Analys och slutsatser Narkotikasituationen vid anstalter och inom frivården återspeglar utvecklingen av narkotika- situationen i samhället i stort. försämrades narkotikasituationen vid såväl anstalter som inom frivården på så sätt att fler bland de nyintagna på anstalt eller de nya klienterna inom frivården var narkotikamissbrukare. minskade behandlingsinsatserna medan kontrollåtgärder i form av urinprovstagning ökade. Nedskärningar och omorganisationer inom såväl kriminalvård som socialtjänst torde ha bidragit till att behandlingsinsatserna minskade. Vad gäller insatser var också de geografiska skillnaderna påtagliga. En samstämmig bedömning från frivården var att arbetade mindre med motivationshöjande insatser . Regeringen vill understryka vikten av att arbetet med att bekämpa narkotikamissbruk får fortsatt hög prioritet. Det är en av kriminalvårdens viktigaste uppgifter och av väsentlig betydelse för att förebygga återfall i brott. Kriminalvårdens insatser för att bekämpa sådant missbruk måste hålla hög kvalitet och vara effektiva. Det är det primära. Men det är ändå inte acceptabelt att andelen narkomaner i behandling kraftigt minskade. Denna utveckling måste vändas och arbetet med att effektivisera narkotikabekämpningen fortsätta. Frigivningsförberedelser Resultat Enligt sker inför frigivningen en uppföljning av den intagnes verkställighetsplan. Tyngdpunkten ligger därvid i sådana basala behov som boende, möjlighet att försörja sig och sysselsättning. När behov av det finns tar kriminalvården regelmässigt kontakt med socialtjänst, arbetsmarknadsmyndigheter och bostadsförmedling. Det är också vanligt att kriminalvården förmedlar kontakt med Anonyma Alkoholister och Anonyma Narkomaner. Generellt sett redovisade kriminalvårdens myndigheter , liksom tidigare, en bred kontaktyta mot externa myndigheter, organisationer, föreningar m.fl. inom ramen för arbetet med att förbereda frigivningar. I allmänhet ansågs samarbetet fungera bra, men bristande ekonomiska och personella resurser fanns bland de problem kriminalvården mötte. Att bedömningen av klienternas behov varierar och att vissa myndighetsföreträdare förhåller sig avvaktande till kriminalvårdens klienter är andra återkommande problem i frigivningsförberedelserna. Många kriminalvårdsmyndigheter har uttalat att det finns behov av en av kriminalvården utsedd kontaktperson vid de skilda externa myndigheterna för att underlätta samarbetet. Behovet av kontaktpersoner var större än tillgången. Detta tolkas av kriminalvården på så sätt att dess klienter har låg prioritet hos andra myndigheter. myndigheter utgjorde dock undantag. Med dessa har kriminalvården i stor utsträckning lokala kontaktpersoner, vilket anses vara ett resultat av det samverkansavtal som finns mellan kriminalvården och . Analys och slutsatser I vilken mån ytterligare åtgärder vidtogs jämfört för att öka insatserna för att den intagne skall få bostad, sysselsättning och försörjning vid frigivningen går inte att bedöma. Det går av redovisning inte heller att utläsa om kriminalvården prioriterade insatser för att åtgärder som inletts under verkställigheten skulle kunna fullföljas efter frigivningen. Samhällets samlade resurser, den intagnes motivation och personalens engagemang och kompetens är avgörande för hur väl kriminalvården lyckas utforma frigivningsförberedelserna så att återfall i brott motverkas. De olika programverksamheterna har kommit att bli ett viktigt inslag detta arbete. I samband med att kontaktmannaskapet infördes ökade också möjligheterna till individuella motivations- och frigivningsinsatser från kriminalvårdens sida. I vilken utsträckning samhällets övriga resurser kan komma den intagne till del är också av stor betydelse för slutresultatet. Kriminalvården måste därför samarbeta med kommunerna, som är ansvariga för många av de verksamheter som är centrala för den som skall friges från fängelse och återanpassas till ett liv utanför murarna. Möjligheterna till placering enligt 34 § KvaL för vård av missbruk eller annat stöd under slutet av verkställigheten är ett viktigt inslag i detta sammanhang. Placeringar av detta slag har minskat kraftigt och minskade ytterligare . Problem med finansieringen, liksom omprioriteringar och omorganisationer inom såväl kriminalvård som socialtjänst, torde ha bidragit till denna utveckling. För att arbetet med att motverka återfall i brott skall vara framgångsrikt är det önskvärt att alltmer av frigivningsförberedelserna kan ske utanför fängelsemurarna. Permissioner i slutskedet av fängelsestraff, frigång och s.k. § 34- placeringar är de instrument som står kriminalvården till buds. Det är angeläget att frigivningsförberedelserna ytterligare struktureras och intensifieras. förbereds en försöksverksamhet med en sådan inriktning (se avsnitt 4.4.4). Frivårdspåföljderna Resultat trädde vissa ändringar i påföljdssystemet i kraft. Bland annat kan numera föreskrift om samhällstjänst meddelas också vid villkorlig dom. Denna påföljd fick stort genomslag. verkställdes 2 100 domar till en kostnad av . I genomsnitt deltog ca 160 personer per dag i olika aktiviteter inom ramen för villkorlig dom med samhällstjänst. Utöver dem med påföljden villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst fanns ytterligare 850 klienter som verkställde skyddstillsyn med föreskrift om samhällstjänst. Frivården fick därmed lägga ned ett omfattande arbete på att finna arbetsplatser för dem som dömdes till samhällstjänst. Detta arbete var inte problemfritt, varför initierade en samverkan med och . Styrinstrument utarbetades också som bidragit till att arbetet med de till samhällstjänst dömda sker på ett enhetligt sätt över hela landet. ökade antalet personer som dömdes till frivårdspåföljd något jämfört med föregående år. Antalet frivårdsklienter var i medeltal 11 750. Antalet personutredningar ökade och uppgick till 21 343, vilket var 3 770 fler än . av alla personutredningar utfördes av frivårdens personal. Antalet fängelsedömda som avtjänade sitt fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll minskade något jämfört med föregående år och var i medeltal 340 per dag jämfört med 1998. Diagram 4.8 Frivårdsklienter (i medeltal) Antal Tabell 4.14 Fördelningen av frivårdsklienter dömda i medeltal och dygnskostnad för frivård åren 1997 1999 * Budgetår 1997 Medeltal klienter per dag Kr Per klient och dag Budgetår 1998 Medeltal Klienter per dag Kr per klient och dag Budgetår 1999. Medeltal Klienter per dag Kr Per Klient Och Dag Frivård, Totalt 231 Intensiv- över- vakning 592 1 varav skyddstillsynsdömda 854 och villkorlig dom 165 Under skyddstillsyn redovisas övervakning av dem som dömts till skyddstillsyn exklusive kontraktsvård och samhällstjänst, förvaring av dessa dömda i häkte och transporter. Det genomsnittliga antalet skyddstillsynsdömda minskade jämfört med tidigare och uppgick till 5 100. Motsvarande antal klienter med kontraktsvård ökade något och uppgick till 1 100. Inom ramen för det s.k. frivårdsuppdraget utarbetade kriminalvården flera idédokument. Dessa har haft skiftande genomslag. Vissa myndigheter använde dem till att göra en samlad genomgång av frivårdens arbete, medan andra inte använt sig av dokumenten i någon större utsträckning. En del myndigheter använde dokumenten som utgångspunkt för temadiskussioner och dokumentet om lekmannen användes i övervakarutbildningen. Dokumentet om arbetsmetoder bidrog på vissa håll till att uppmärksamheten på hur programverksamheten användes ökade. Det kom också att påverka samarbetet mellan frivården och anstalterna. Avsikten med en basnivå, dvs. ett mer enhetligt och strukturerat innehåll i övervakningen, som bl.a. innefattar lekmannamedverkan, kontaktfrekvens och programverksamhet fick genomslag på de flesta håll i landet. Att insatserna blivit mer strukturerade märks enligt också i journalföring, yttranden och personutredningar. fortsatte arbetet med att stärka samverkan med andra delar av rättsväsendet och övriga samverkanspartners. Lokalt och regionalt genomfördes s.k. rättsvårdsdagar där policy, rutiner och problemområden diskuteras med tingsrätter, åklagare och advokater. Information till övervakare, arbetsplatser för samhällstjänst och andra företrädare för allmänheten skedde i olika former. Antalet lekmannaövervakare pendlade 1999 mellan ca 4 550 och 5 050. Vid utgången av uppgick antalet till 4 609. Analys och slutsatser Det kraftiga genomslaget för villkorlig dom med samhällstjänst är sannolikt förklaringen till att frivårdspåföljderna sammantaget ökade . Även om intensivövervakning med elektronisk kontroll minskade något i omfattning är det numera ett permanent inslag i straffsystemet. Regeringen anser att det är en verkställighetsform som är viktig att värna och utveckla eftersom den inte är behäftad med fängelsestraffets negativa konsekvenser, är mindre resurskrävande än fängelse och till betydande del är lika ingripande som fängelse. Uppgifter från såväl som Frivilliga samhällsarbetare antyder ett den nedgång i antalet lekmannaövervakare som skett inte är tillfällig utan ett tecken på en successiv nedgång, då det är allt svårare att rekrytera nya lekmannaövervakare. Dessa är en stor tillgång i kriminalvården. Regeringen anser därför det angeläget att frivården bl.a. genom information och medverkan i skilda former av utbildning medverkar till att stimulera fler att bli lekmannaövervakare. Det går inte av redovisning att utläsa om några samordningsvinster skett till följd av omorganisationen som innebar att de flesta lokala myndigheter numera omfattar såväl häkte och anstalt som frivård. Regeringen anser det angeläget att noga överväger vad frivårdens ökade arbetsuppgifter bör innebära vid fördelning av resurser mellan de olika verksamhetsområdena inom de lokala myndigheterna och hur verksamheterna kan integreras och stödja varandra. Säkerhet i verksamheten Resultat För samtliga anstalter och häkten har antalet avvikelser i samband med permissioner eller annan utevistelse legat på en tämligen oförändrad nivå . De stabila siffrorna i dessa avseenden är, menar , sannolikt en följd av det arbete som gjorts för att bättre differentiera de intagna och på att behovet av bättre instruktioner och andra rymningshindrande åtgärder uppmärksammats. Antalet rymningar direkt från anstalt minskade ytterligare något till 158 jämfört med 1998. De flesta rymningar sker från öppna anstalter (säkerhetsklass IV) men det är också här som nedgången varit störst. Tabell 4.15 Avvikelser direkt från anstalt (rymningar) åren 1995 1999 Säkerhetsklass 1995 1996 1997 1998 1999 I 0 0 0 0 0 II 0 3 4 0 3 III 68 41 44 36 37 IV 261 173 169 155 118 Summa 329 217 217 191 158 De tragiska händelser som inträffade i samband med permissioner gav anledning till att reflektera över om de permissioner som tidigare betecknats som välskötta verkligen återspeglar verkligheten. Kriminalvården genomförde därför en översyn av de långtidsdömdas utevistelser. Det framkom att bedömningen av om en permission betecknas som skötsam eller ej relateras till att de intagna återvänt till anstalten i rätt tid utan att vara drogpåverkade. Det förekom knappast att villkor ställdes för t.ex. vistelseort under permissionerna eller kontroll av de intagnas förehavanden vid utevistelser på egen hand. Översynen medförde att regelverket granskades i syfte att förbättra planeringen och minska antalet utevistelser till en nivå som gör det möjligt att ha en godtagbar kontroll. Arbetet inom kriminalvården med att se över regelverket fortsätter nu för att nå en stramare och mer enhetlig tillämpning. Antalet anmälningar om hot och våld mot anställda ökade jämfört med föregående år. Sammanlagt rapporterade 335 anställda att de hade utsatts för hot eller våld i samband med 292 situationer, vilket kan jämföras med att 241 anställda lämnade sådana uppgifter . menar att man inte kan tolka dessa uppgifter som att förekomsten av våld och hot mot personalen ökat. Detta beror på att man medvetet arbetade med att höja rapporteringsfrekvensen. I av fallen avsåg rapporterna enbart hot och i de övriga avsiktligt våld ofta kombinerat med hot. I relation till årsarbetskraft och arbetad tid är anmälningsfrekvensen högst vid häkten och lägst inom transporttjänsten. Flera åtgärder har vidtagits inom kriminalvården för att motverka och förbättra hanteringen av våld och hot. Den viktigaste är att man tagit fram en säkerhetshandbok. ger vägledning när lokala rutiner och handlingsplaner skall utarbetas. Arbetet med att förbättra anstaltsplaceringar utifrån gjorda säkerhets- och behovsbedömningar av den intagne fortsatte för att utnyttja anstaltsorganisationen mer effektivt. Särskilda direktiv har givits ut om beslutsformer när det rör de mest svårhanterliga klienterna. Syftet är att avlasta dem som i det dagliga arbetet närmast möter de intagna och som har haft i uppgift att fatta även negativa beslut. Analys och slutsatser Regeringen bedömer att kriminalvården väl uppfyllt verksamhetsmålet när det gäller att förhindra avvikelser direkt från anstalt och häkte eller i samband med permissioner och andra utevistelser, vilka fortsatte att minska. Flera fall av permissionsmissbruk inträffade dock, vilket föranledde kriminalvården att analysera och överväga sina permissionsregler och att bedöma förutsättningarna för att ytterligare utveckla risk- och farlighetsbedömningar. Regeringen anser att kriminalvården i detta sammanhang reagerade resolut och med den snabbhet som kunde krävas. Kvinnor inom kriminalvården Andelen kvinnor inom kriminalvården har mer än fördubblats . var av de intagna kvinnor. Inom frivården utgjorde kvinnorna . Att förbättra situationen för kvinnorna har varit en prioriterad uppgift som börjar ge resultat och kvinnor är en uppmärksammad grupp inom kriminalvården. Det visar sig bl.a. genom att har utfärdat särskilda riktlinjer för fängelsedömda kvinnor. I riktlinjerna framhålls att de brotts- och missbruksrelaterade program som erbjuds skall anpassas till kvinnors särskilda behov. För att stärka kvinnornas självkänsla och identitet i kvinnorollen skall de program som erbjuds vara särskilt inriktade på bl.a. könsroller, jämställdhet och konflikthantering. Av riktlinjerna framgår också att kvinnor ofta har särskilt stora behov av frigivningsförberedelser eftersom kvinnor som blir intagna i fängelse normalt sett har en ännu sämre situation än män vad beträffar drogmissbruk, bostad och relationer. Enligt regeringen är det viktigt att detta arbete fortsätter. Situationen för psykiskt störda intagna, långtidsdömda och unga lagöverträdare Resultat Psykiskt störda intagna Samarbetet med sjukvårdshuvudmännen om psykiskt störda intagna utvecklades ytterligare genom ett ökat informationsutbyte bl.a. i form av ömsesidiga studiebesök och gemensamma planeringsdagar. En central psykiatriutbildning genomfördes för personal inom kriminalvården som omfattade både en grundkurs i psykologi och kompetenshöjande påbyggnadskurser med särskilda inriktningar. har uppgivit att sjukvårdshuvudmännen i princip tillgodosåg vårdbehovet hos häktade och intagna vad gäller psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård. Det saknades dock platser för rättspsykiatrisk vård på . Vad gällde den frivilliga slutna psykiatriska vården förekom att psykiatrin även detta år angav platsbrist som ett hinder för att tillgodose identifierade vårdbehov. Kriminalvården och sjukvårdshuvudmännen var dock sällan oense om själva vårdbehovet. I ökad utsträckning omfattade samarbetet även frivårdens klienter. Problemen här var i regel kopplade till att klienterna inte utnyttjade erbjudna behandlingstider. öppnades stödavdelningarna vid anstalterna Fosie och . För att ge utrymme för att utveckla rutiner och innehållet i verksamheten tillämpades en successiv intagning. Det innebar att drygt 40 av 60 platser var belagda med den avsedda målgruppen . Beläggningen på stödavdelningarna påverkades av den höga beläggningen vid häkten och anstalter generellt sett. Avgränsade platser på stödavdelningarna kom därför att utnyttjas som normalplatser och den tidigare stödavdelningen på Storboda kom helt att omvandlas till normalplatser. Inledande kontakter togs med en forskare för att resultaten av verksamheten vid stödavdelningarna skall kunna utvärderas. Studien beräknas kunna genomföras . Sexualbrottsdömda Antalet nyintagna i anstalt med ett sexualbrott som huvudbrott uppgick till ca 200. Detta är några fler jämfört med föregående år, men färre än vad som var fallet åren 1993 1995, då medeltalet låg närmare 300 intagna . Enligt ökar behandlingsinsatserna för sexualbrottsdömda i anstalt. var placerade på de anstalter som bedriver verksamhet för dömda för sådana brott. En stor del av förklaringen till att inte alla är placerade vid sådana anstalter är att var intagna i säkerhetsklass I, där det inte finns någon programverksamhet för sexualbrottsdömda eller säkerhetsklass IV, där alternativ till behandling finns även ute i samhället. En intagen kan enligt individuell plan delta i särskild programverksamhet. Informations- och motivationsprogram är ett obligatoriskt inslag i en sådan plan, medan psykoterapi är frivilligt. 272 intagna deltog i obligatoriska program av informations- och motivationskaraktär under i genomsnitt per intagen. 181 intagna deltog i psykoterapi under i genomsnitt per intagen. har uppdragit åt sektionen för rättspsykiatri vid att genomföra en studie av kriminalvårdens insatser för sexualbrottsdömda. Det övergripande syftet är att undersöka förutsättningarna för en effektstudie av behandlingsinsatser och utfall för målgruppen i fråga. Studien kommer att redovisas . Unga lagöverträdare Ungefär tre av fyra bland kriminalvårdens klienter under avtjänar sitt straff genom en frivårdspåföljd. Programverksamhet för unga lagöverträdare bedrivs därför huvudsakligen inom frivården. Inriktningen av denna verksamhet är att ge deltagarna kunskaper och insikt om sin kriminalitet, dess orsaker och samband med berusningsmedel. Vissa program är inriktade på att lära sig hantera aggressivitet och andra på att motivera till behandling för alkohol- eller narkotikamissbruk. fick alla dåvarande regioner i uppgift att tillskapa resurser för unga lagöverträdare inom respektive region. Vissa förslag har redovisats och arbetet med dessa fortsätter. För unga som är dömda till fängelse finns 116 platser tillgängliga vid anstalterna och . Grunderna för denna verksamhet är tät kontakt och kommunikation mellan personal och intagna, tydlig gränssättning och utökad självförvaltning. De intagnas behov av grundläggande utbildning, yrkesutbildning, yrkespraktik och brotts- och missbruksrelaterade program uppmärksammas särskilt, liksom förberedelserna inför frigivning. Långtidsdömda Mottagningsförfarandet vid kriminalvårdsanstalten är en klar tillgång för att planera de långtidsdömdas verkställighet. Enligt uppfattar också de intagna verksamheten där som mycket positiv. sker vid anstalten Hinseberg ett motsvarande utredningsförfarande för kvinnor. Vid dessa avdelningar utvecklades verksamheten ytterligare . Mottagningsförfarandet sker strukturerat och samordnat. genomförs en utredning som resulterar i en risk- och behovsprofil. I Kumlas riksmottagning placerades ca 280 män vilket kan jämföras med de ca 200 som placerades och ca 250 . Sedan verksamheten startades har ca 730 nydömda utretts. Den genomsnittliga strafftiden var och . Brotten utgjordes huvudsakligen av grova narkotikabrott, , och våldsbrott inklusive rån, . av brotten var sexualbrott. finns ett nytt regelverk om särskilda villkor för långtidsdömda. Det omfattar dem som avtjänar lägst fängelse men också dem med lägst fängelse och där det finns särskilda skäl för att besluta om särskilda villkor. Denna nya ordning har fått ett övervägande positivt gensvar bland såväl lokala myndigheter som de intagna. Besluten om särskilda villkor omfattar i regel hela verkställigheten och underlättar på så sätt verkställighetsplaneringen och frigivningsförberedelserna. Analys och slutsatser Som framgår av resultatredovisningen har kriminalvården vidtagit åtgärder för att förbättra omhändertagandet av olika grupper av intagna bl.a. psykiskt störda, sexualbrottsdömda, unga lagöverträdare och långtidsdömda och har på så sätt uppnått verksamhetsmålet i detta avseende för . När det gäller unga lagöverträdare finns också en ny frihetsberövande påföljd, sluten ungdomsvård, som gör det möjligt att hålla de yngsta lagöverträdarna utanför fängelserna. Effekterna av de åtgärder som vidtagits kan bara utläsas . Det är därför angeläget att de olika insatserna och verksamheterna kontinuerligt följs upp och utvärderas. Regeringen ser med tillfredsställelse på de åtgärder kriminalvården vidtagit för att följa upp och utvärdera åtgärderna vad gäller de psykiskt störda och de sexualbrottsdömda. Förhållandena vid häkten Resultat Medelbeläggningen vid häktena ökade något under budgetåret från till av tillgängliga platser. Antalet intagna i häkte med verkställbar dom som väntar på anstaltsplats ökade ytterligare, trots den oacceptabelt höga nivån. Från i medeltal 178 väntande steg siffran till 202. De mål kriminalvården för hade ställt upp för gemensamhetsverksamheten vid häktena uppnåddes inte. Målen innebar att häktade utan restriktioner skulle ha gemensamhet under minst och de med restriktioner skulle vistas med någon annan under minst . Generellt sett var resultatet sämre för jämfört med det föregående. anger att en stram budgetsituation är en väsentlig förklaring till detta, som påverkat såväl de lokalmässiga som personella resurserna. Den sammanlagda tiden för gemensamma aktiviteter var för samtliga häktade, vilket kan jämföras med de 1,5 miljoner timmarna . Den sammanlagda ersättningsberättigade sysselsättningstiden i häkten minskade .