prop · GO0392 · 2001-01-01 00:00:00 — Utvecklingen av polisens brottsutredningsverksamhet med bl.a. anställda specialister som inte är polismän, kan medföra ett behov av att även andra anställda inom polisväsendet än polismän bör omfattas av bestämmelsen om jäv mot polismyndighet eller polisman. Regeringen delar därför Riksåklagarens förslag och bedömning i den delen. Jävsbestämmelsen bör också ändras på så sätt att den inte omfattar polismyndighet. Det är endast fysiska individer som kan vara jäviga. I ges polismyndighet befogenheter att inleda förundersökning (23 kap. 3 §), att i vissa fall häva ett gripandebeslut (24 kap. 8 § tredje stycket) samt enligt reglerna i polislagen (1984:387) förordna om husrannsakan för eftersökande av den som är häktad i sin frånvaro eller som skall hämtas till rätten (28 kap. 4 § tredje stycket). Det är emellertid polismän som på polismyndighetens vägnar utövar nämnda befogenheter. Med uttrycket polismyndighet avsågs tidigare i dels åklagare som hade befattning med eller inseende i polisväsendet dels polismästare och andra högre befattningshavare i befälsställning inom polisväsendet. Om polismyndighet hade getts befogenheter enligt kunde dessa inte delegeras till lägre befattningshavare (se , Nya , s. 70 och 71). Anledningen till att det i fortfarande görs en terminologisk åtskillnad mellan polismyndighet och polisman är att det senare uttrycket även avser lägre befattningshavare inom polisväsendet. Vilka dessa befattningshavare är definieras däremot inte i . Bestämmelser om det finns i polislagen och i polisförordningen. 5.5 Anställningsfrågor Regeringens förslag: I införs en bestämmelse om att riksåklagaren och vice riksåklagaren anställs med fullmakt genom beslut av regeringen. Regeringens bedömning: Anställningsfrågor i övrigt bör regleras i åklagarförordningen eller i instruktionerna för de allmänna åklagarna. Riksåklagarens förslag: Endast frågan om anställning av riksåklagaren och den biträdande riksåklagaren bör i fortsättningen behandlas i . Dessa åklagare bör som anställas med fullmakt. I övrigt bör anställningsfrågorna regleras i instruktionerna för de allmänna åklagarna. Åklagarförordningen bör kompletteras med en föreskrift om att även överåklagare anställs med fullmakt. Remissinstanserna: JO anser att det är tillräckligt att i fråga om anställning av åklagare föreskriver att riksåklagaren och biträdande riksåklagaren tillsätts av regeringen. Med hänsyn till den betydelsefulla roll som har tilldelats åklagarmyndigheternas chefer talar hänsynen till rättsväsendets integritet med styrka för att inte bara riksåklagaren och biträdande riksåklagaren utan också överåklagarna anställs med fullmakt. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Bestämmelser om anställning av åklagare under riksåklagaren finns huvudsakligen i åklagarförordningen eller i instruktionerna för de allmänna åklagarna. Regeringen anser att det i bör finnas bestämmelser som gäller för de högsta allmänna åklagarna. Liksom bör anställningen av riksåklagaren regleras i balken. Detsamma bör gälla för vice riksåklagaren. Dessa befattningshavare bör även i fortsättningen anställas med fullmakt. Det finns enligt regeringens bedömning inte tillräckligt starka skäl för att ge andra allmänna åklagare en sådan utökad anställningstrygghet (se prop. 1993/94:65, s. 53). Frågor om anställning av övriga åklagare bör även i fortsättningen regleras i förordning. 6 Kostnader Förslaget innebär inte några ökade kostnader jämfört med . 7 Författningskommentar Förslaget till lag om ändring i 7 kap. Om åklagare och om jäv mot anställda inom polisväsendet Eftersom kapitlet huvudsakligen handlar om åklagare har det fått en ny rubrik. Bestämmelser om polismyndighet finns i polislagen (1984:387). 1 § Bestämmelserna i paragrafen har anpassats till de nuvarande förhållandena inom åklagarväsendet. I paragrafen anges uttryckligen vilka åklagare som är allmänna åklagare. Även vice riksåklagaren skall vara allmän åklagare. Samlingsbegreppen statsåklagare och distriktsåklagare utmönstras ur . Till skillnad från tidigare bestämmelse anges även de allmänna åklagarnas anställningsbenämningar. Andra stycket som motsvarar nuvarande tredje stycket har ändrats språkligt. Nuvarande andra stycket har i sak flyttats till 7 § första stycket. 2 § Paragrafens första stycke har ändrats endast i redaktionellt hänseende. I ett nytt andra stycke regleras vice riksåklagarens ställning vid Riksåklagaren. Någon ändring i sak avses inte utan detta har framgått av förordningen (1989:847) med instruktion för Riksåklagaren. Den vice riksåklagaren är riksåklagarens ställföreträdare. I övrigt får vice riksåklagaren i den omfattning som riksåklagaren bestämmer utföra de åklagaruppgifter som riksåklagaren får utföra. Liksom bör riksåklagaren själv avgöra ärenden av särskild vikt från principiella synpunkter. Det tredje stycket motsvarar nuvarande andra stycket men har anpassats till nuvarande förhållanden inom åklagarväsendet. 3 § I paragrafen anges att riksåklagaren och vice riksåklagaren anställs med fullmakt genom beslut av regeringen. Anställningsfrågor i övrigt regleras i åklagarförordningen och i instruktionerna för de allmänna åklagarna. 4 § Det nuvarande femte stycket har utgått. I övrigt har paragrafen ändrats endast i språkligt och redaktionellt hänseende. 5 § Bestämmelsen anger att riksåklagaren, överåklagare som är myndighetschefer inom åklagarväsendet och vice överåklagare till dessa överåklagare får överta uppgifter som åligger lägre åklagare. Överåklagares och vice överåklagares rätt att överta uppgifter gäller i förhållande till de lägre åklagare som tjänstgör inom deras verksamhetsområde. Paragrafen utgör tillsammans med 7 kap. 2 § grunden för överprövningsförfarandet som beskrivs i avsnitt 5.2. 6 § Jävsbestämmelsen utvidgas till att även omfatta fullgörandet av andra åklagaruppgifter än åtgärder eller beslut enligt . Ändringen innebär vidare att jäv mot åklagare skall prövas av överåklagare som är chef där åklagaruppgiften utförs. Dessutom har ett tillägg gjorts om att endast riksåklagaren prövar jäv mot vice riksåklagaren och andra åklagare vid Riksåklagaren, överåklagare och vice överåklagare. Paragrafens andra stycke är utformat i enlighet med Lagrådets förslag. I övrigt har endast språkliga ändringar gjorts. 7 § Paragrafen motsvarar i sak nuvarande 1 § andra stycket och 5 § första stycket andra och tredje meningen samt andra stycket. Bestämmelsen i andra stycket, första meningen, har emellertid formulerats på så sätt att det tydligt framgår att den gäller för alla slags åklagaruppgifter. 8 § Paragrafen motsvarar nuvarande 8 §. Endast språkliga ändringar har gjorts. 9 § Bestämmelsen ändras på så sätt att den gäller alla anställda inom polisväsendet som har att vidta åtgärd eller fatta beslut enligt . En ytterligare ändring är att bestämmelsen inte längre skall omfatta polismyndighet. Det är inte en ändring i sak. I övrigt har endast språkliga ändringar gjorts. 48 kap. 14 § Genom en ändring i paragrafens tredje stycke ges riksåklagaren befogenhet att uppdra åt överåklagare som är myndighetschef inom åklagarväsendet att i fråga om vissa brott bestämma ordningsbotens belopp. Ändringen är en följd av att samlingsbegreppet statsåklagare tas bort i 7 kap. . I övrigt har endast språkliga ändringar gjorts. Riksåklagarens författningsförslag Förslag till ändring i Härigenom föreskrivs att 7 kap. och 48 kap. 14 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 kap. Om åklagare och polismyndighet 7 kap. Om åklagare och polismyndighet 1 § 1 § Allmänna åklagare äro: 1. riksåklagaren; 2. statsåklagare; samt 3. distriktsåklagare. Allmänna åklagare är - riksåklagaren och den biträdan-de riksåklagaren, - överåklagarna och de biträdande överåklagarna, samt - chefsåklagarna, statsåklagarna och kammaråklagarna. Hos allmän åklagare må finnas biträdande åklagare. Instruktioner för åklagare utfärdas av regeringen. I 8 § finns bestämmelser om biträdande åklagare och extra åklagare. 2 § 2 § Riksåklagaren är under regeringen högste åklagare och har i denna egenskap ansvaret för och ledningen av åklagarväsendet i riket. Riksåklagaren är under regeringen högste åklagare och har i denna egenskap ansvaret för och ledningen av åklagarväsendet. Under riksåklagaren hava statsåklagarna, envar inom sitt verksamhetsområde, ansvaret för och ledningen av åklagarväsendet. Den biträdande riksåklagaren är riksåklagarens ställföreträdare och får utföra samma åklagaruppgifter som riksåklagaren. Riksåklagaren och statsåklagare utnämns av regeringen. Om tillsättningen av andra åklagare meddelas föreskrifter i de för dem gällande instruktionerna. Under riksåklagaren har överåklagarna ansvaret för och ledningen av åklagarverksamheten inom sina verksamhetsområden. Regeringen föreskriver om åklagarväsendets indelning i verksamhetsområden. 4 § 4 § Allmän åklagare vid underrätt och hovrätt är statsåklagare eller distriktsåklagare. Riksåklagaren är allmän åklagare vid . Riksåklagaren är dock allmän åklagare vid hovrätt i mål som avses i 2 kap. 2§ första stycket. Om ett mål har överklagats till endast av en enskild part, får även en annan allmän åklagare föra talan där, om riksåklagaren förordnar det. Allmän åklagare vid högsta domstolen är riksåklagaren. Riksåklagaren är också allmän åklagare vid hovrätt i mål som avses i 2 kap. 2 § första stycket. Har talan till högsta domstolen fullföljts allenast av enskild part, må åklagartalan där, efter riksåklagarens förordnande föras av lägre åklagare. Riksåklagaren får även utföra åklagaruppgifter i övrigt vid tingsrätt och hovrätt. Överåklagarna, de biträdande överåklagarna, chefsåklagarna, statsåklagarna och kammaråklagarna är allmänna åklagare vid tingsrätt och hovrätt och utför även i övrigt uppgifter som åligger en allmän åklagare om inte uppgiften fullgörs av riksåklagaren. 5 § 6 § Riksåklagaren och statsåklagare får överta uppgifter som tillkommer lägre åklagare. Riksåklagaren och, i den omfattning regeringen bestämmer, statsåklagare får förordna extra åklagare att föra talan vid underrätt eller hovrätt. Riksåklagaren får vidare förordna extra åklagare att föra talan vid högsta domstolen, om talan fullföljs endast av enskild part. Biträdande åklagare må i den omfattning, som bestämmes i instruktion, utföra uppgift, som tillkommer åklagare, hos vilken han är anställd. Väckande eller fullföljd i högsta domstolen må dock ej beslutas av annan än riksåklagaren. Riksåklagaren får överta uppgifter som åligger en lägre åklagare. Överåklagarna får överta uppgifter som åligger åklagare som är underställda dem. 6 § 7§ Föreligger för allmän åklagare beträffande visst brott, omständighet, som skulle utgöra jäv mot domare, må han ej taga befattning med förundersökning eller åtal för brottet. Jäv må ej grundas på åtgärd, som åklagaren vidtagit å tjänstens vägnar, eller gärning, som förövats mot honom i eller för hans tjänst. Ehuru åklagare är jävig, äge han vidtaga åtgärd, som ej utan fara kan uppskjutas. Fråga om jäv mot åklagare prövas av hans närmaste förman; jäv mot riksåklagaren prövas av honom. Om det för en allmän åklagare beträffande ett visst brott föreligger en omständighet som skulle utgöra jäv mot en domare, får åklagaren inte ta befattning med förundersökning, åtal för brottet eller annan åtgärd enligt denna balk. Detsamma gäller vid fullgörandet av andra åklagaruppgifter. Jäv får inte grundas på en åtgärd som åklagaren vidtagit på tjänstens vägnar, eller gärning som förövats mot honom i eller för hans tjänst. Även om åklagaren är jävig, får han vidta sådana åtgärder som inte utan fara kan uppskjutas. Frågan om jäv mot en åklagare prövas av den myndighet där uppgiften utförs. Jäv mot en överåklagare och biträdande överåklagare prövas av riksåklagaren. Jäv mot riksåklagaren prövas av honom. 7 § upphävd 8 § Hos en allmän åklagare får det finnas biträdande åklagare. En biträdande åklagare får, i den omfattning regeringen bestämmer, utföra uppgifter som åligger en allmän åklagare. Riksåklagaren och, i den omfattning regeringen föreskriver, överåklagarna får förordna extra åklagare att utföra uppgifter som åligger en annan allmän åklagare än riksåklagaren. Riksåklagaren får vidare förordna extra åklagare att föra talan vid , om talan har fullföljts endast av en enskild part. Riksåklagaren och den biträdande riksåklagaren utnämns av regeringen. Regeringen föreskriver om anställning av andra åklagare. 8 § 10 § Om särskilda åklagare gälle vad om dem är stadgat. Ej må annan särskild åklagare än justitiekanslern eller justitieombudsman besluta att åtal skall väckas i högsta domstolen. Om särskilda åklagare gäller vad som är föreskrivet för dem. Någon annan särskild åklagare än Justitiekanslern eller ombudsmän får inte besluta att åtal skall väckas i . 9 § 11 § Vad i 6 § är stadgat om allmän åklagare äge motsvarande tillämpning beträffande polismyndighet, så ock beträffande polisman, som har att vidtaga åtgärd eller meddela beslut enligt denna balk, varvid dock fråga om jäv prövas av polismyndigheten. Vad som sägs i 7 § om allmänna åklagare tillämpas även beträffande anställda inom Polisen som har att vidta åtgärder eller meddela beslut enligt denna balk. Frågan om jäv för den anställde prövas av polismyndigheten. 48 kap Om strafföreläggande och föreläggande av ordnings- bot 48 kap Om strafföreläggande och föreläggande av ordnings- bot 14 §1 14 § Regeringen äger meddela föreskrifter om det högsta belopp, till vilket ordningsbot får bestämmas, och om andra begränsningar för användningen av föreläggande om ordningsbot. Riksåklagaren företager, i samråd med , urval av de brott för vilka ordningsbot skall bestämmas. Riksåklagaren bestämmer för olika brott de belopp som skola upptagas såsom ordningsbot. Därvid anges även grunder för beräkning av gemensam ordningsbot för flera brott. Om särskilda skäl föreligga äger riksåklagaren uppdra åt statsåklagare att i fråga om vissa brott bestämma beloppet för ordningsbot. Regeringen får meddela föreskrift- er om det högsta belopp, till vilket ordningsbot får bestämmas, och om andra begränsningar för användningen av föreläggande om ordningsbot. Riksåklagaren väljer, i samråd med , ut de brott för vilka ordningsbot skall bestämmas. Riksåklagaren bestämmer för olika brott de belopp som skall upptagas såsom ordningsbot. Därvid anges även grunder för beräkning av gemensam ordningsbot för flera brott. Om särskilda skäl föreligger får riksåklagaren uppdra åt överåklagare att i fråga om vissa brott bestämma beloppet för ordningsbot. Förteckning över remissinstanser ombudsmän, , , , , , , , , , , , , (), (), , , och . Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att rubriken till 7 kap. skall ha följande lydelse, dels att 7 kap. 1-6, 8 och 9 §§ samt 48 kap. 14 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 7 kap. 7 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Om åklagare och polismyndighet åklagare och jäv mot anställda inom polisväsendet 1 §1 Allmänna åklagare äro: 1. riksåklagaren; 2. statsåklagare; samt 3. distriktsåklagare. Hos allmän åklagare må finnas biträdande åklagare. Instruktioner för åklagarna utfärdas av regeringen. Allmänna åklagare är: - riksåklagaren och vice riksåklagaren, - överåklagare och vice överåklagare, samt - chefsåklagare, vice chefsåklagare och kammaråklagare. Närmare bestämmelser om åklagarväsendet meddelas av regeringen. 2 §2 Riksåklagaren är under regeringen högste åklagare och har i denna egenskap ansvaret för och ledningen av åklagarväsendet i riket. Riksåklagaren är under regeringen högste åklagare och har ansvaret för och ledningen av åklagarväsendet. Vice riksåklagaren är riksåklagarens ställföreträdare. I övrigt får vice riksåklagaren i den omfattning som riksåklagaren bestämmer utföra de åklagaruppgifter som riksåklagaren får utföra. Under riksåklagaren hava statsåklagarna, envar inom sitt verksamhetsområde, ansvaret för och ledningen av åklagarväsendet. Under riksåklagaren har de överåklagare som är myndighetschefer inom åklagarväsendet ansvaret för och ledningen av åklagarverksamheten. 3 §3 Riksåklagare och statsåklagare utnämnas av regeringen. Om tillsättning av andra åklagare meddelas föreskrifter i de för dem gällande instruktionerna. Riksåklagaren och vice riksåklagaren anställs med fullmakt genom beslut av regeringen. 4 §4 Allmän åklagare vid underrätt och hovrätt är statsåklagare eller distriktsåklagare. Riksåklagaren är dock allmän åklagare vid hovrätt i mål som avses i 2 kap. 2 § första stycket. Allmän åklagare vid högsta domstolen är riksåklagaren. Har talan till högsta domstolen fullföljts allenast av enskild part, må åklagartalan där, efter riksåklagarens förordnande, föras av lägre åklagare. Närmare bestämmelser om fördelningen av uppgifterna mellan åklagarna meddelas i de för dem gällande instruktionerna. Allmänna åklagare utför åklagaruppgifter i tingsrätt och hovrätt. Endast riksåklagaren är emellertid allmän åklagare i hovrätt i mål som avses i 2 kap. 2 § första stycket. Riksåklagaren är allmän åklagare i . Om ett mål har överklagats till endast av enskild part, får även en annan allmän åklagare föra talan där, efter förordnande av riksåklagaren. 5 §5 Riksåklagaren och statsåklagare får överta uppgifter som tillkommer lägre åklagare. Riksåklagaren och, i den omfattning regeringen bestämmer, statsåklagare får förordna extra åklagare att föra talan vid underrätt eller hovrätt. Riksåklagaren får vidare förordna extra åklagare att föra talan vid högsta domstolen, om talan fullföljts endast av enskild part. Biträdande åklagare må i den omfattning, som bestämmes i instruktion, utföra uppgift, som tillkommer åklagare, hos vilken han är anställd. Väckande eller fullföljande av åtal i högsta domstolen må dock ej beslutas av annan än riksåklagaren. Riksåklagaren, överåklagare som är myndighetschefer inom åklagarväsendet och vice överåklagare till dessa överåklagare får överta uppgifter som skall utföras av lägre åklagare. 6 §6 Föreligger för allmän åklagare beträffande visst brott omständighet, som skulle utgöra jäv mot domare, må han ej taga befattning med förundersökning eller åtal för brottet. Jäv må ej grundas å åtgärd, som åklagaren vidtagit å tjänstens vägnar, eller gärning, som förövats mot honom i eller för hans tjänst. Om det för åklagare beträffande visst brott finns omständighet som skulle utgöra jäv mot domare, får han eller hon inte ta befattning med förundersökning, åtal för brottet eller annan åtgärd enligt denna balk. Detsamma gäller vid fullgörandet av andra åklagaruppgifter. Jäv får inte grundas på åtgärd som en åklagare har vidtagit i sin åklagaruppgift, eller gärning som förövats mot honom eller henne i eller för denna uppgift. Ehuru åklagare är jävig, äge han vidtaga åtgärd, som ej utan fara kan uppskjutas. Även om en åklagare är jävig, får han eller hon vidta åtgärder som inte utan fara kan uppskjutas. Fråga om jäv mot åklagare prövas av hans närmaste förman; jäv mot riksåklagaren prövas av honom. Fråga om jäv mot åklagare prövas av den överåklagare som är chef för den myndighet där åklagaruppgiften fullgörs. Riksåklagaren prövar dock jäv mot vice riksåklagaren och andra åklagare som finns vid Riksåklagaren, överåklagare och vice överåklagare. Jäv mot riksåklagaren prövas av honom eller henne. Inom åklagarväsendet får det finnas biträdande åklagare. Dessa åklagare får i den omfattning som regeringen bestämmer utföra uppgifter som skall utföras av allmän åklagare. Väckande eller fullföljande av åtal i får dock inte beslutas av någon annan än riksåklagaren. Riksåklagaren och, i den omfattning regeringen bestämmer, överåklagare som är myndighetschefer inom åklagarväsendet får förordna extra åklagare att utföra uppgifter som skall utföras av annan allmän åklagare än riksåklagaren eller vice riksåklagaren. Riksåklagaren får också förordna extra åklagare att utföra talan i , om ett mål har överklagats endast av enskild part. 8 §8 Om särskilda åklagare gälle vad om dem är stadgat. Ej må annan särskild åklagare än justitiekanslern eller justitieombudsman besluta, att åtal skall väckas eller fullföljas i högsta domstolen. För särskilda åklagare gäller vad som är föreskrivet för dem. Någon annan särskild åklagare än justitiekanslern eller justitieombudsman får inte besluta att åtal skall väckas eller fullföljas i . 9 §9 Vad i 6 § är stadgat om allmän åklagare äge motsvarande tillämpning beträffande polismyndighet, så ock beträffande polisman, som har att vidtaga åtgärd eller meddela beslut enligt denna balk, varvid dock fråga om jäv prövas av polismyndigheten. Vad som anges i 6 § om åklagare tillämpas även när det gäller anställda inom polisväsendet som har att vidta åtgärd eller meddela beslut enligt denna balk. Frågan om jäv prövas av polismyndigheten. 48 kap. 14 §10 Regeringen äger meddela föreskrifter om det högsta belopp, till vilket ordningsbot får bestämmas, och om andra begränsningar för användningen av föreläggande av ordningsbot. Riksåklagaren företager i samråd med urval av de brott, för vilka ordningsbot skall bestämmas. Riksåklagaren bestämmer för olika brott de belopp som skola upptagas såsom ordningsbot. Därvid anges även grunder för beräkning av gemensam ordningsbot för flera brott. Om särskilda skäl föreligga, äger riksåklagaren uppdraga åt statsåklagare att i fråga om vissa brott bestämma beloppet för ordningsbot. Regeringen får meddela föreskrifter om det högsta belopp, till vilket ordningsbot får bestämmas, och om andra begränsningar för användningen av föreläggande av ordningsbot. Riksåklagaren väljer, i samråd med , ut de brott för vilka ordningsbot skall bestämmas. Riksåklagaren bestämmer för olika brott de belopp som skall upptas som ordningsbot. Därvid anges även grunder för beräkning av gemensam ordningsbot för flera brott. Om det finns särskilda skäl får riksåklagaren uppdra åt överåklagare som är myndighetschef inom åklagarväsendet att i fråga om vissa brott bestämma beloppet för ordningsbot. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i . Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kammaråklagaren . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: 7 kap. 6 § I paragrafens andra stycke föreslås den justeringen av nuvarande första styckets andra mening, att uttrycken åtgärd "å tjänstens vägnar" respektive "i eller för hans tjänst" skall ersättas med "i sin åklagaruppgift" respektive "i eller för denna uppgift". Motivet anges vara att beteckningen tjänst inte längre används i författningar som reglerar de statsanställda befattningshavarnas ställning. Det kan ifrågasättas om påståendet är riktigt eller i vart fall helt rättvisande (se t.ex. 8 kap. 7 § 7, 11 kap. 5 och 9 §§ och 12 kap. 8 § regeringsformen, 2 kap. 2 § och 3 kap. 3 § , 3 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar). Men vidare torde uttrycket tjänst här inte syfta på anställningsformen utan på tjänstgöringen, dvs. arbetet i motsats till privatlivet, och är mera vidsträckt än begreppet myndighetsutövning (jfr t.ex. 20 kap. 1 § ). Den nu föreslagna formuleringen om att en gärning förövats mot en åklagare "i och för denna uppgift" framstår dessutom som en smula märklig. Något missförstånd kan inte uppkomma om de vedertagna uttrycken "på tjänstens vägnar" ( eller "i tjänsten") respektive "i eller för hans [eller hennes] tjänst" bibehålls, och Lagrådet förordar att så sker. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2000/01:92 7 kap. . 1 Senaste lydelse 1974:573. 2 Senaste lydelse 1974:573. 3 Senaste lydelse 1974:573. 4 Senaste lydelse 1981:1312. Ändringen innebär bl.a. att femte stycket upphävs. 5 Senaste lydelse 1983:999. 6 Senaste lydelse 1947:616. 7 7 § upphävd genom 1983:999.