prop · GO0362 · 2001-02-01 00:00:00 — 1997/98:165) är inledningen till en process där staten och sju kommuner i storstadsområdena samarbetar för att öka tillväxten och minska segregationen i utsatta bostadsområden. Att engagera de boende i utvecklingen av dessa bostadsområden är en i arbetet. Erfarenheter från tidigare projektverksamhet skall tas tillvara och de lokala utvecklingsavtalen skall revideras minst en gång . Ett av de övergripande målen för storstadspolitiken är att bryta den sociala och etniska segregationen i storstadsregionerna och att verka för jämlika levnadsvillkor för storstädernas invånare. Det skall uppnås genom att höja sysselsättningsgraden och utbildningsnivån, förbättra svenska språkets ställning och öka det demokratiska deltagandet. Insatser av detta slag har också betydelse för att minska brottsligheten och öka tryggheten. Men det är angeläget att även vidta åtgärder direkt mot brottsligheten och otryggheten för att uppnå den långsiktiga målsättningen att alla stadsdelar skall uppfattas som attraktiva och trygga av sina invånare. De kommuner som berörs av storstadssatsningen är , , , , , och . I det lokala utvecklingsavtalet regleras samverkan mellan regeringen och kommunen. I avtalet ingår lokala åtgärdsplaner för de av kommunen utvalda bostadsområdena, sammanlagt 24 stycken. Det statliga åtagandet består av två delar. Dels har anvisat för satsningen, dels skall ett antal statliga arbetsförmedlingen, försäkringskassorna och polisen. I de lokala utvecklingsavtalen formuleras mål för insatserna inom olika När det gäller området trygghet och trivsel har samtliga kommuner formulerat övergripande mål, exempelvis att tryggheten i stadsmiljön skall förbättras. Vissa stadsdelar har därutöver mer preciserade delmål, som att minska antalet unga lagöverträdare i åldern och övrig kriminell aktivitet . Många åtgärder tar sikte på att förbättra den fysiska miljön. handlar om bättre belysning i tunnlar, parker och vid gångvägar, effektivare klotterbekämpning och bättre skötsel av och säkerhet i En betydande del av insatserna inriktas på en trygg skolmiljö och hur skolan kan göras till en central plats för de boende; ett öppet hus för ungdomar och vuxna med aktiviteter under större delen av Även s.k. familjecentraler inrättas i många områden. att stödja föräldravandringar och är också vanliga Åtgärderna har flera syften och avser att bland annat skapa integration och social stabilitet. Brottsförebyggande insatser ingår som Det betyder att föreslagna insatser i ett bostadsområde kommer att beröra fler än ett målområde. I flera kommuner arbetar man med att utveckla åtgärdsplanerna vad gäller bl.a. det brottsförebyggande arbetet grundade på kartläggning och analys av brottsligheten i de berörda Särskild uppmärksamhet kommer också att riktas mot detta i samband med kommande revidering av avtalen. I bedrivs på central nivå ett organiserat brottsförebyggande arbete genom och brottsprevention, kommunens samordningskansli för brottsförebyggande arbete. 1997 ett råd och ett brottsförebyggande program - trygg , , och har alla , , inrättat lokala brottsförebyggande råd. har beslutat om att inrätta ett lokalt brottsförebyggande råd. Det finns således goda förutsättningar för att storstadsområdena skall kunna utveckla ett effektivt brottsförebyggande arbetet under de BRÅ:s stöd till brottsförebyggande arbete i storstäderna BRÅ ger visst ekonomiskt stöd till kommuner och stadsdelar för att de skall inrätta lokala brottsförebyggande råd. Åtta av de bostadsområden som ingår i storstadssatsningen har sökt och erhållit sådant startbidrag. prioriterades ansökningar som avsåg brottsförebyggande verksamhet i storstädernas bostadsområden eller skolor, föräldra- utbildning och projekt för att minska våldet mot kvinnor. BRÅ stöder projekt för att främja ett långsiktigt, uthålligt och effektivt brottsförebyggande arbete på lokal nivå. Särskilda utbildningsdagar, i särskilt utsatta stadsdelar i kommun, , stad, och i kommun, har genomförts för att stimulera det brottsförebyggande arbetet och inrättandet av lokala Vissa utbildningsinsatser har också genomförts i BRÅ bedömer att det kommer att krävas kontinuerliga insatser för att upprätthålla ett organiserat lokalt brottsförebyggande Skr. 2000/01:62 samarbete i storstadsregionerna. I , bebyggelse och planering redovisas hur städer kan erbjuda tryggare livsmiljöer när brottsförebyggande aspekter förs in i samhällsplaneringen och i förvaltningen av den byggda miljön. BRÅ skall få i uppdrag att, i samverkan med och , genom fortsatt informations- och kunskapsspridning stimulera och stödja kommunernas arbete med att beakta de brottsförebyggande aspekterna i stads- och bebyggelseplaneringen. Som ett led i det nationella brottsförebyggande programmet har på uppdrag av regeringen tagit fram rapporten , bebyggelse och planering. Av denna framgår att utformningen av såväl enskilda bostäder och industrilokaler som bostads- industri- och cityområden har betydelse både för antalet tillfällen att begå brott och risken att bli upptäckt. Planeringen av och insatser i bostadsområden för att öka känslan av delaktighet, social gemenskap och tillhörighet till områden har stor betydelse i detta sammanhang. Många brott kan därför förhindras om det brottsförebyggande perspektivet beaktas vid planering av nya områden eller vid förändring av äldre områden. Enligt en Sifo-undersökning (om trygghet i bostadsområdet, Vår bostad 8/2000) tycker svenska folket att trygghet och säkerhet är det viktigaste i ett bostadsområde (). De allra flesta känner sig också trygga i sitt område (). Men bland dem som upplevt otrygghet är det en markant skillnad mellan olika boendeformer. Nästan dubbelt så många lägenhetsboende känner sig otrygga i sitt bostadsområde jämfört med villaägare. Det är också stor skillnad mellan könen. Medan männen i stort känner sig trygga där de bor (), uppger var femte kvinna () att hon känt sig rädd eller otrygg i sitt bostadsområde. Det finns inte någon standardlösning när det gäller att minska brottsligheten eller rädslan för brott. En del bostadsområden är mer utsatta än andra och vissa butiker råkar oftare ut för rån och snatterier. På en del parkeringsplatser är bilstölder och bilinbrott vanligare än på andra, medan vissa byggnader och miljöer är mer utsatta för skadegörelse. De lokala variationerna är stora och varje plats kräver sin egen analys av problemen i förhållande till det fysiska rummet och typen av brottslighet. För att arbetet med att minska brottsligheten och utveckla tryggheten i ett område skall vara framgångsrikt, måste flera parter samverka. Polisen kan bidra med kunskaper om den aktuella brottssituationen och olika typer av brottsförebyggande åtgärder. Bostadsföretagen kan bidra genom en decentraliserad organisation för förvaltning för att bli mer tillgängliga för de boende som beslutsvägarna blir kortare och inflytandet Skötsel och underhåll är en av bostadsföretagens viktigaste Symboliska hinder mot brott skapas genom att vårda miljön, fräscha upp hus och gårdar och på så sätt ge signaler om att det finns någon som tar ansvar och bryr sig om boendemiljön. samverkan med de boende, kommunen och polisen kan också åstadkomma hinder mot brott genom att öka den sociala kontrollen. sätt är att stödja de boendes initiativ till aktiviteter som skapar Här kan erfarenheter från det lokala Agenda 21- och Habitatarbetet tas tillvara. I flera kommuner har initiativ tagits till att de boende tillsammans med alla andra aktörer i området, vidtar åtgärder för att skapa ökad social gemenskap och höja den allmänna trivseln för alla. Samverkan kan även leda fram till förbättringsåtgärder för att göra det svårare för gärningsmannen att komma åt sitt brottsobjekt. fysiska hinder mot brott kan vara att förbättra belysningen på gårdar, i portar och i trapphus, byta till bättre material eller att erbjuda inbrottspaket till de boende i form av lås, galler och brytskydd. omfattande fysiska förändringar kan också vara nödvändiga såsom att dela in parkeringsplatser i mindre enheter, att reducera antalet våningar eller bygga om för att generellt öka attraktiviteten. Det är kommunen som förfogar över de instrument inom den fysiska planeringen som kan användas för att stödja och genomföra lokala utvecklingsprogram vilka innehåller brottsförebyggande aspekter. Kommunerna kan genom policyuttalanden i sina översiktsplaner låta det brottsförebyggande perspektivet komma till uttryck i den fysiska planeringen och byggandet. Dessa blir sedan vägledande för detaljplanläggningen och handläggningen vid bygglovsprövningen. Den nuvarande bygglagstiftningen innehåller inga bestämmelser som tar sikte på att åstadkomma bebyggelseinriktade hinder mot brott. finns i varje fall inga krav som specifikt syftar till att förhindra brott. är knappast heller lämpligt att föra in sådana bestämmelser i plan- och bygglagen eller byggnadsverkslagen. Utbildning och information är en bättre väg att gå för att satsa på bebyggelseinriktade hinder mot brott. Det är enligt regeringens uppfattning angeläget att planerare, byggherrar och bostadsförvaltare får insikt om de långsiktiga ekonomiska fördelar som det innebär att vidta brottsförebyggande åtgärder såväl på allmänna platser som i byggnader och på tomter. är central förvaltningsmyndighet för fysisk planering, stadsutveckling, byggande och boende. Verket arbetar för en god bostads- och bebyggelsemiljö samt ett effektivt, säkert och hälsosamt har enligt regleringsbrevet för bl.a. till uppgift att utveckla kunskapsunderlag och metoder för en hållbar stadsutveckling med tyngdpunkt i ekologiska, sociala och kulturella frågor genom att följa kommunernas arbete och medverka i Verket skall därvid särskilt beskriva vilka insatser som gjorts inom området brottslighet och trygghet. stimulera olika aktörer att vidta trygghetsskapande och Skr. 2000/01:62 brottsförebyggande åtgärder medverkar verket i utbildnings- och informationsverksamhet. Inom EU pågår ett arbete med att ta fram en gemensam Europastandard för att genom stadsplanering och byggnadsutformning förebygga brott. representeras bland annat av och i den europeiska standardiseringskommittén Prevention of Crime by and Design (), som arbetar med frågan. Kommittén förväntas presentera ett resultat av arbetet. Det fortsatta brottsförebyggande arbetet i boendemiljön Det är angeläget att det brottsförebyggande arbetet i boendemiljön ytterligare utvecklas. har pekat på möjliga vägar att gå. Vad som framför allt krävs är utbildning och information om hur brottsförebyggande aspekter kan föras in i samhällsplaneringen och i förvaltningen av den byggda miljön. Eftersom kommunerna förfogar över de instrument inom den fysiska planeringen som kan användas för att stödja och genomföra lokala utvecklingsprogram med brottsförebyggande aspekter är de särskilt viktiga mottagare av utbildning och information. Regeringen har därför för avsikt att ge , i samverkan med och , i uppdrag att på olika sätt verka för att de brottsförebyggande aspekterna skall få genomslag i samhällsplaneringen och i förvaltningen av den byggda miljön. Det är viktigt att uppdragstagarna även involverar i arbetet. En del av arbetet kan vara att ta fram handböcker och checklistor. Här finns mycket kunskap att hämta från andra länder som har kommit betydligt längre än på detta område. De utländska erfarenheterna kan dock inte okritiskt föras över till . Men den nordiska traditionen med en samhällsplanering som för fram sociala mål kan med fördel kombineras med brottsförebyggande åtgärder. Det finns utrymme för ytterligare initiativ för att stimulera näringslivet och lokala företagare att delta i det brottsförebyggande arbetet. Regeringen har påbörjat och avser att fortsätta med branschvisa överläggningar med näringslivet. Näringslivet har betydande kostnader på grund av brottsligheten Många brott begås därför att de är lätta att genomföra. Samhällsutvecklingen har t.ex. inneburit att antalet varor som kan betraktas som stöldbegärliga har blivit fler och enklare att En betydande del av brottsligheten drabbar näringslivet. 2000/01:62 betänkandet Brottsförebyggande arbete i landets kommuner (SOU 1999:61) framhålls att näringslivet har betydande kostnader på grund av brottsligheten. Utländska undersökningar visar att uppemot hälften av de totala kostnader, som den traditionella brottsligheten förorsakar, drabbar näringslivet. Det finns inga skäl att anta att situationen skulle vara annorlunda i . I betänkandet framhålls också att det är av intresse att betraktas som ett land med låg brottslighet. Det kan vara en viktig del vid näringslivets marknadsföring, för turistnäringen och när andra länders bolag skall investera eller etablera sig i . Motsvarande intresse finns med säkerhet även på lokal nivå. En brottsförebyggande strategi kan vara att påverka de omständigheter och situationer som utnyttjas för att begå brott. Det handlar främst om situationella åtgärder (se avsnitt 2) som att göra det svårare, mindre lönsamt och mer riskfyllt att begå brott. Delar av näringslivet satsar relativt stora resurser på att förebygga angrepp mot de egna systemen eller varorna. Det finns också ett engagemang i vissa branscher som går utöver åtgärder av det slaget. Vissa försäkringsbolag visar t.ex. intresse för brottsförebyggande frågor och finansierar flera forskningsprojekt liksom andra mer praktiskt inriktade projekt. Dessutom erbjuder försäkringsbolagen ibland lägre om försäkringstagaren skyddar sig, t.ex. om den boende sätter in säkerhetsdörrar. har näringslivets intresse av att i samarbete med andra delta i det brottsförebyggande arbetet ökat. Hög brottslighet i ett område leder till mindre omsättning för både restauranger och butiker och kan leda till svårigheter att få företag att etablera sig i området. redovisar i en rapport erfarenheter från (, Brottsplats ). Där har näringslivet i vissa avgränsade områden i samförstånd med stadens myndigheter åtagit sig att ansvara för det brottsförebyggande arbetet (s.k. Business Improvement Districts - BID). Det finns utrymme för ytterligare initiativ för att stimulera näringslivet och lokala företagare att delta i det brottsförebyggande arbetet. bildade på regeringens initiativ en samordningsgrupp på nationell nivå kallad Samverkan mot brott. I gruppen finns företrädare för en rad myndigheter och organisationer. Det praktiska arbetet bedrivs i fyra arbetsgrupper. Arbetsgrupperna ägnar sig åt att samordna insatser för att motverka bostadsinbrott, fordonsbrott, butiksbrott respektive våldsbrott. I varje grupp ingår företrädare för polisen och främst säkerhetsansvariga inom olika branschorganisationer. Grupperna har bl.a. initierat det så kallade 13-punktsprogrammet för att öka säkerheten i butiker. , och har haft överläggningar om den omfattande brottslighet som handeln upplever och vad som kan göras för att motverka denna. konstaterade bl.a. att BRÅ och de lokala brottsförebyggande råden har en Skr. 2000/01:62 nyckelroll i det mer långsiktiga brottsförebyggande arbetet. med och deras medlemmar, inte minst genom köpmannaförbunden, sker bäst på denna nivå. har också inlett en dialog med SWESEC svenska säkerhetsföretag. Ett närmare samarbete kommer att ske mellan BRÅ och företrädare för näringslivet. 5.6Minska risken för brott Genom lagen om allmän kameraövervakning har användningsområdet för övervakningskameror utvidgats. Vapenlagen har ändrats för att ytterligare motverka att skjutvapen kommer till användning vid våldsbrott eller missbrukas på annat sätt. Hög upptäcktsrisk är en avhållande faktor för den presumtive gärningsmannen. Men det handlar inte bara om s.k. formell kontroll, dvs. sådan som utövas av poliser, säkerhetsvakter, butiks- kontrollanter eller genom kameraövervakning. Ett annat sätt att öka upptäcktsrisken är att skapa förutsättningar för en god informell kontroll bland annat genom åtgärder i boendemiljön (se avsnitt 5.4). Tillgången till vapen har betydelse får den grova våldsbrottsligheten. Att reducera förekomsten och öka kontrollen av vapen är en viktig brottsförebyggande åtgärd. Utvidgat användningsområde för övervakningskameror Kameraövervakning är en metod bland andra som kan bidra till att reducera brottsligheten och därmed leda till ökad trygghet och säkerhet. Inspelat material kan också vara av betydelse under utredning av redan inträffade brott. trädde en ny lag om allmän kameraövervakning i kraft. Rätten att, främst i brottsförebyggande syfte, bedriva allmän kameraövervakning efter tillstånd har därigenom utvidgats. Allmän kameraövervakning i banklokaler, postkontor och butiker har undantagits från kraven på tillstånd. Även polisen har rätt att utan tillstånd bedriva allmän kameraövervakning om det av särskild anledning föreligger risk för allvarlig brottslighet, som innebär fara för liv eller hälsa eller för allvarlig förstörelse av egendom. Regeringen avser att inleda en utvärdering av den nya lagen bl.a. för att se om det finns möjligheter att på något sätt förbättra eller effektivisera användningen av kameraövervakningen för att förebygga brott. trädde vissa lagändringar av vapenlagstiftningen i kraft 1999/2000:27). Ändringarna syftar till att ytterligare motverka att skjutvapen kommer till användning vid våldsbrott eller missbrukas på Genom ändringarna infördes bl.a. krav på att skjutvapen skall Skr. 2000/01:62 förvaras i säkerhetsskåp eller i annat lika säkert förvaringsutrymme. Kontroll av att förvaringsbestämmelserna följs skall kunna göras hos alla som har tillstånd att inneha skjutvapen. Vidare infördes ett förbud mot att inneha skjutvapen på allmän plats. För att motverka att skjutvapen innehas av personer som till följd av viss psykisk störning inte bör inneha sådana vapen utvidgades anmälningsskyldigheten för läkare till att omfatta patienter även inom den öppna psykiatriska vården. Översyn av användningen av ordningsvakter Inom planeras en översyn av användningen av ordningsvakter, ordningsvakternas arbetsuppgifter och befogenheter. Översynen avses också omfatta väktare. 5.7Polisens möjligheter att bidra till ett mer utvecklat lokalt arbete Koncentrationen av den lokala polisverksamheten till närpolisområden skall fullföljas och verksamheten skall präglas av ett långsiktigt problemorienterat arbetssätt för att förebygga brott. Rättsväsendet och särskilt polisen tillförs ytterligare medel för att bl.a. säkerställa närpolisreformen och utveckla det brotts- förebyggande arbetet. Varje polismyndighet skall utarbeta och dokumentera en brottsförebyggande strategi. Närpolisen och problemorienterat arbete I det nationella brottsförebyggande programmet betonas att det lokala engagemanget är avgörande för ett effektivt brottsförebyggande arbete. Polisen är en viktig del i detta arbete. Som framgått tidigare (avsnitt 4.6) finns det företrädare från polisen i så gott som samtliga lokala brottsförebyggande råd. Polisens stöd till det lokala brottsförebyggande arbetet kan exempelvis handla om att ge aktivt stöd till lokala kartläggningar genom att ta fram statistik och annan information om brottsligheten och brottsutvecklingen i ett område samt delta i analysarbetet. genomgår polisen omfattande förändringar genom omställningen till ett mer problemorienterat arbetssätt och genom utbyggnaden av närpolisverksamheten. Koncentrationen av den lokala polisverksamheten till närpolisområden skall enligt regeringen fullföljas och verksamheten skall präglas av ett långsiktigt problemorienterat arbetssätt för att förebygga brott. Polisen tillförs ytterligare resurser Polisen och andra myndigheter kan aldrig övervaka alla presumtiva gärningsmän eller angreppsobjekt. De flesta brott upptäcks heller inte av polisen utan av allmänheten. Ett brott kommer i regel till polisens kännedom genom att offren eller vittnen till brottet anmäler det. ökning av antalet synliga poliser kan ha en viss förebyggande effekt genom att risken för att bli upptäckt ökar eller att en presumtiv gärningsman upplever risken för upptäckt som större än vad den faktiskt Det är dock främst genom ett problemorienterat polisarbete i kombination med det lokala polisarbetet i närpolisområdena som polisen kan bidra till ett framgångsrikt brottsförebyggande arbete. Regeringen kommer att tillföra rättsväsendet ytterligare medel kommande år för fortsatt modernisering av rättsväsendet. I detta arbete är utvecklingen av polisverksamheten central. föreslagit att polisen tilldelas merparten av det resurstillskott till rättsväsendet som föreslogs ekonomiska vårproposition. 2001 höjs polisens anslag med . avses anslaget höjas med ytterligare och 2003 med Sammantaget innebär det att regeringen föreslår en höjning av polisens anslag med under Resurstillskottet skall främst användas till att öka antalet poliser, utveckla närpolisen och det problemorienterade arbetssättet, förbättra gränskontrollen samt ge polisen förbättrade ekonomiska förutsättningar att delta i det EU-relaterade arbetet. Regeringen har gett BRÅ i uppdrag att granska närpolisreformen och utvärdera polisens arbete med att bekämpa vardagsbrottsligheten. har redovisat två delrapporter. Den första som redovisades (1998:8) behandlade närpolisreformens betydelse för polisens organisation och verksamhet, det konkreta innehållet i verksamheten och närpolisens arbetstider på lokal nivå. I den andra rapporten, som redovisades , undersöktes hur närpolisreformen hade utvecklats organisatoriskt och verksamhetsmässigt. BRÅ beskriver genomförandet av närpolisreformen som en pågående förändringsprocess där den slutliga formen ännu inte har bestämts. Polismyndigheterna har genomfört närpolisreformen vid skilda tidpunkter och befinner sig i olika utvecklingsfaser. Det finns enligt BRÅ en konflikt mellan kravet på lokal förankring, som gynnas av flera och mindre närpolisområden, och allpolistanken, som förutsätter att närpolisområdena är så stora att de kan ha tillräckliga resurser och kompetens för att bedriva all lokal polisverksamhet. BRÅ är det till stor del enskilda polisers prioriteringar som styr det dagliga arbetet, medan arbetsledning och handlingsplaner spelar mindre BRÅ konstaterar att i den fortsatta utvecklingen av närpolisverksam- heten är målstyrning och dokumentation av arbetet av central betydelse. Ett av syftena med närpolisreformen är att polisen i större utsträckning skall samverka med andra aktörer i lokalsamhället. BRÅ konstaterar att i de län, där polismyndigheterna aktivt stöder kommunerna i deras ambitioner att bidra till en minskad brottslighet och ökad trygghet, är aktivitetsnivån högre än på annat håll. I flera län har polismyndigheten avdelat personalresurser bland annat för att stimulera de kommuner som inte inrättat ett råd att göra det, för att bedriva utbildning för lokala aktörer och för att samordna olika aktiviteter, som t.ex. kartläggningar av Skr. 2000/01:62 problembilder och liknande. I flertalet fall bedrivs detta stöd i samarbete med andra regionala myndigheter eller organisationer, som kommunförbund, länsstyrelser eller landsting. Inrättandet av lokala brottsförebyggande råd resulterar ofta i en utvecklad samverkan mellan närpolisen och framför allt kommunen. Närpolisreformen har skapat goda organisatoriska förutsättningar för ett sådant utvecklat samarbete enligt BRÅ. Det är dock endast en minoritet av polismyndigheterna som i sina verksamhetsmål nämner de lokala brottsförebyggande råden. Men BRÅ bedömer att ett ökat intresse från polismyndigheternas sida, för de lokala rådens behov kan få positiva effekter för närpolisen och det brottsförebyggande engagemanget i kommunerna. BRÅ skall slutredovisa sitt uppdraget . Utarbeta och dokumentera en brottsförebyggande strategi Enligt regleringsbrevet för skall varje polismyndighet utarbeta och dokumentera en brottsförebyggande strategi där det framgår hur och med vilka myndigheter och organisationer samverkan skall ske.