prop · GP033 · 2001-10-04 00:00:00 — Av 12 § framgår vidare att skattereduktionen beräknas utifrån den skattskyldiges del av fastighetsskatten för reduktionsfastigheten. Regeringens förslag: Fastighetsägare tillgodoförs reduktionen genom ett i huvudsak maskinellt förfarande. Promemorians förslag: Skattereduktionen tillgodoförs de fastighetsägare som kan sambeskattas till förmögenhetsskatt maskinellt. Övriga fastighetsägare skall lämna kompletterande uppgifter. Remissinstanserna: är negativt till att utvidgningen av hushållsbegreppet medför att skattereduktionen inte kan tillgodoföras maskinellt. Skälen för regeringens förslag: Förslaget i promemoria innebär att skattereduktionen skall beräknas utifrån hushållsinkomsten. Som hushållsmedlemmar räknas enligt promemorian personer som kan sambeskattas enligt 21 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt, , men även sambor enligt lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem. Regeringens har i avsnitt 5.2 frångått promemorians förslag när det gäller vilka som skall anses ingå i samma hushåll. Förslaget i nämnda avsnitt innebär att hushållsinkomsten endast skall beräknas gemensamt för fastighetsägare som kan sambeskattas enligt SFL. I övrigt sker beräkningen på individnivå. Det innebär att skattereduktionen i normalfallet kan tillgodoräknas med automatik. Det kan dock antas att viss hantering kan bli nödvändig t.ex. i samband med att efterlevande make och dödsbo har rätt till skattereduktion enligt bestämmelserna i 6, 7 och 8 §§, vilka kommenteras i författningskommentaren. Skattereduktionen kommer att tillgodoräknas den skattskyldige vid debitering av slutlig skatt enligt skattebetalningslagen (1997:483) och förfarandereglerna i den lagen blir tillämpliga. Vidare bör skattereduktionen tillgodoräknas den skattskyldige före skattereduktion enligt lagen (2000:1380) om skattereduktion för utgifter för vissa anslutningar för tele- och datakommunikation och skattereduktion enligt inkomstskattelagen (1999:1229) men efter skattereduktion enligt lagen (2000:1006) om skattereduktion på förvärvsinkomster vid taxering. Bestämmelserna föreslås träda i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Reglerna skall gälla för fastighetsskatt som tagits ut . Det är alltså fråga om retroaktiv lagstiftning till den skattskyldiges fördel. 6 Offentligfinansiella effekter m.m. De offentligfinansiella effekterna av det här redovisade förslaget består dels av det skattebortfall som begränsningsregeln medför, dels av administrativa kostnader för skatteförvaltningen. Enligt beräkningar utförda inom skulle förslaget medföra att omkring 100 000 personer medges skattereduktion. totala skattebortfallet skulle uppgå till ca . 2001/02:3 Beräkningarna är baserade taxeringsvärden och inkomstförhållandena enligt taxering. har inte inkluderats i beräkningen av den begränsningsgrundande hushållsinkomsten, men detta torde vara av marginell betydelse för utfallet. Därtill kommer de administrativa kostnader som förslaget medför. Genomförandet av förslaget kräver information till allmänheten. Kostnader uppkommer således för framtagande av informationsmaterial, information genom massmedia m.m. Vidare uppkommer kostnader för utveckling av ett IT-system som anpassas till nuvarande taxeringssystem och för förvaltning av systemet. Slutligen kan man räkna med kostnader för skattemyndigheternas handläggning och i vissa fall beslut. De totala administrativa kostnaderna har av uppskattas till . Härefter har den årliga kostnaden uppskattats till . Regeringens bedömning är att dessa ökade kostnader ryms inom skatteförvaltningens befintliga anslag. Det kan vidare antas att ett mindre antal ärenden kommer att överklagas till de allmänna förvaltningsdomstolarna och medföra ökade kostnader. Regeringens bedömning är att dessa ökade kostnader för förvaltningsdomstolarna ryms inom befintliga anslag. Fastighetsskatten påverkar storleken av bostadsstöd i form av bostadstillägg till pensionärer, bostadsbidrag till barnfamiljer m.fl. och bostadsbidrag till totalförsvarspliktiga. I föreskrifter (RFFS 1998:9) framgår hur bostadskostnaden beräknas vid olika boendeformer. För boende i småhus får som bostadskostnad bl.a. räknas fastighetsskatt. Reglerna är så konstruerade att ett hushåll endast får räkna boendekostnaden upp till viss nivå som bidragsgrundande. () anför att verket överväger att inte reducera fastighetsskatten för skattereduktionen vid beräkning av bostadskostnaden. Anledningen är de stora administrativa komplikationer som annars skulle uppstå. Regeringen konstaterar att en del fastighetsägare kommer att överkompenseras om inte skattereduktionen beaktas vid bedömningen av om rätt till bostadsstöd föreligger. Regeringen delar dock RFV:s bedömning och har därför inte för avsikt att föreslå några förändringar i nuvarande regler för bostadstillägg för pensionärer eller bostadsbidrag. Förslaget till lag om skattereduktion för Av bestämmelsen framgår att reglerna om skattereduktion för fastighetsskatt gäller för dem som är fastighetsägare. Av 3 § följer att med ägare avses också sådana personer som enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall jämställas med ägare, t.ex. Sammantaget innebär detta att den personkrets med ett undantag som kan påföras fastighetsskatt enligt lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt också kan tillgodoföras Undantaget tar sikte på att skattereduktionsreglerna bara gäller den som innehar en fastighet i . I praktiken torde denna inskränkning inte innebära att någon går miste om rätten till Av paragrafens första stycke framgår att termer och uttryck som förekommer i denna lag har samma betydelse som i fastighetstaxeringslagen (1979:1152). I andra stycket anges dock att termen taxeringsår har samma betydelse som i inkomstskattelagen (1999:1229), dvs. taxeringsbeslut om den årliga taxeringen för ett beskattningsår skall meddelas enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324). I detta fall gäller alltså inte hänvisningen till fastighetstaxeringslagen som med taxeringsår menar det kalenderår för vilket fastighetstaxering bestäms. Tredje stycket har utformats med 4 § lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt som förebild. Bestämmelserna om skattereduktion för fastighetsskatt gäller inte bara dem som innehar en fastighet med äganderätt utan även dem som enligt bestämmelserna i 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall likställas med ägare. Detta framgår av första stycket. kommenterats i anslutning till kommentaren till 1 §. I andra stycket berörs hushållsbegreppet. om sambeskattning i 21 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt innebär att i ett och samma hushåll ingår makar som levt tillsammans under beskattningsåret, sambor som har varit gifta med varandra eller som har eller har haft barn med varandra, sambeskattade föräldrar och deras hemmavarande barn samt en förälder som inte sambeskattas med make eller sambo och dennes hemmavarande barn Prop. 2001/02:3 under . Dödsbo har i 8 § getts rätt till skattereduktion året efter I dessa fall skall efterlevande make, sambo, eller barn som sambeskattats med dödsboet dödsfallsåret anses ingå i samma hushåll som dödsboet. Bestämmelsen innebär att småhus som ägs av bostadsrättsföreningar eller andra juridiska personer än dödsbon inte kan tillgodoräknas skattereduktion. I paragrafens första stycke anges ett antal villkor för att fastighetsägaren skall kunna tillgodoföras skattereduktion. Det första är att denne skall ha ägt och varit bosatt på fastigheten före taxeringsåret. betyder att det år en fastighet förvärvas eller avyttras kan skattereduktion inte tillgodoföras ägaren. Vissa undantag från denna huvudregel finns i 6, 7 och 8 §§. Undantagen kan aktualiseras i samband med att ägaren Det andra villkoret är att fastigheten skall utgöra en småhusenhet eller utgöra ett småhus på en lantbruksenhet. särskilt att om småhuset ligger på en lantbruksenhet är det en förutsättning att småhuset är inrättat till bostad åt högst två familjer. Detta beror på att småhus på småhusenheter inte kan innehålla mer än två lägenheter medan småhus på lantbruk kan innehålla upp till tio Att bestämmelserna endast gäller fastigheter som finns i framgår av 1 §. I andra stycket finns en bestämmelse som säger att det i ett hushåll endast kan finnas en reduktionsfastighet. Om t.ex. två makar är folkbokförda på var sin fastighet men ändå kan sambeskattas, kan endast en av fastigheterna räknas som reduktionsfastighet skall i sådana fall räknas den av fastigheterna som har högst taxeringsvärde. Bestämmelsen syftar till att förhindra att skattereduktionen beräknas utifrån summan av de två aktuella fastigheternas fastighetsskatt vilket skulle kunna uppnås genom att en av de sambeskattade skriver sig på familjens fritidsfastighet. Av tredje stycket följer att frågan om bosättning avgörs enligt Som motiverats i avsnitt 5.5 har hemmavarande barn som är arvinge eller testamentstagare efter påpekande från Lagrådet getts rätt till skattereduktion på samma villkor som efterlevande make eller sambo. I paragrafen regleras det fall att den skattskyldige före taxeringsåret förvärvat en fastighet genom arv eller testamente från en make, sambo eller förälder. Förvärvet kan också ha skett genom bodelning med anledning av en makes eller en sambos död. skattskyldige uppfyller alltså inte det i 5 § uppställda kravet på att ha ägt Prop. 2001/02:3 fastigheten hela det aktuella året. Under de förutsättningar som anges i punkterna 1 4 kan den skattskyldige ändå tillgodoföras skattereduktion. Av punkten 2 framgår att det är två olika situationer som avses. Den första är att både dödsfallet och äganderättsövergången skett före taxeringsåret. Det andra är att dödsfallet skett ett och att endast äganderättsövergången skett . I det senare fallet kan dödsboet vid taxeringen dödsfallet inträffade ha tillgodoförts skattereduktion enligt bestämmelserna i 7 §. Som motiverats i avsnitt 5.5 kommer även dödsbo där hemmavarande barn är delägare att kunna erhålla skattereduktion på samma sätt som dödsbo där efterlevande make eller sambo är delägare. Bestämmelsen tar sikte på det fallet att ett dödsbo äger en fastighet. Under de förutsättningar som anges i punkterna 14 kan dödsboet tillgodoföras skattereduktion vid den taxering som sker året dödsfallet inträffade. Vid beräkning av skattereduktionen enligt 812 §§ är det alltså dödsboets inkomster som avses och den fastighetsskatt som dödsboet påförts. I dödsboets inkomster ingår den dödes inkomst. I bestämmelsen, som är ny i förhållande till lagrådsremissen, ges dödsbo rätt till skattereduktion också för året efter det då dödsfallet inträffade. Bestämmelsen tar sikte på det förhållandet att det sällan torde vara möjligt att skifta dödsboet dödsfallsåret om dödsfallet inträffar mot årets slut. Bestämmelsen har tillkommit på Lagrådets förslag. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I bestämmelsen anges att ett avräkningsunderlag och ett spärrbelopp skall fastställas för att beräkna skattereduktionen. Termen avräkningsunderlag har införts på förslag av Lagrådet och ersatt skattebelopp. Anledningen är att det ansetts i viss mån missvisande med termen skattebelopp med hänsyn till föreskriften i 10 § om högsta belopp. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag med en Anpassning har skett till att regeringen i budgetpropositionen (prop. 2001/2002:1) föreslagit att skattesatsen sänks från med retroaktiv verkan från den Bestämmelsens första stycke anger hur fastighetsskatt som den skattskyldige har påförts för sin fastighet eller, i del av fastighet. fastställas till ett högre belopp än eller, då halv fastighetsskatt utgår, , vilket motsvarar fastighetsskatten för en fastighet med ett taxeringsvärde på . Det betyder att någon skattereduktion inte kan komma i fråga för fastighetsskatt som beräknats på ett underlag Om den skattskyldige förvärvat en andel av en fastighet på det sätt som anges i 6 § men redan tidigare ägt en andel av fastigheten och villkoren i 5 § är uppfyllda för den delen innebär bestämmelsen att avräkningsunderlaget skall beräknas utifrån den En efterlevande make kan t.ex. ärva makens andel och själv äga andra hälften av en fastighet. skall avräkningsunderlaget fastställas utifrån den efterlevandes I andra stycket anges att avräkningsunderlaget beräknas gemensamt om flera delägare ingår i samma hushåll. I tredje stycket anges att avräkningsunderlaget också skall beräknas gemensamt då ett dödsbo ägt reduktionsfastigheten fram till ett skifte och den efterlevande härefter ägt fastigheten. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. stycket anges att spärrbeloppet är av summan av den skattskyldiges förvärvsinkomster, överskottet av hans kapitalinkomster samt av hans på visst sätt beräknade förmögenhet. förvärvsinkomster avses enligt 1 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229) inkomst av tjänst och inkomst av näringsverksamhet. överskott i inkomstslaget kapital beaktas. Redovisar den skattskyldige ett underskott t.ex. på grund av stora ränteutgifter påverkas inte den En hushållsmedlems underskott får inte heller kvittas mot annan hushållsmedlems överskott i inkomstslaget När det gäller förmögenheten är utgångspunkten den skattskyldiges beskattningsbara förmögenhet, dvs hans skattepliktiga förmögenhet minskad med fribeloppet. beskattningsbara förmögenheten skall härefter minskas med ett belopp som motsvarar reduktionsfastighetens taxeringsvärde. fanns bestämmelser om hur reduktionsgrundande inkomst skulle beräknas i en särskild bestämmelse i 12 §. reduktionsgrundande inkomst missvisande eftersom avsikten var att denna skulle bestämmas med hänsyn även till den skattskyldiges Genom att inarbeta bestämmelsen i 11 § om spärrbelopp på sätt Lagrådet föreslagit bortfaller behovet av att använda det berörda uttrycket. Inarbetningen medför, som Lagrådet påpekat, att behovet av att hänvisa till bestämmelser framåt bortfaller. I andra stycket regleras två olika fall. Det ena är att det finns fler personer i den skattskyldiges hushåll, dvs. fastighetsägaren kan sambeskattas. Det andra fallet är att det i hushållet i den krets av personer som kan sambeskattas finns delägare i I båda dessa fall beräknas den reduktionsgrundande inkomsten gemensamt för hushållsmedlemmarna. Enligt tredje stycket får spärrbeloppet inte fastställas till ett lägre Beloppet motsvarar fastighetsskatten på ett taxeringsvärde om (1,x 280 000= 2 800), dvs. den nedre Prop. 2001/02:3 underlagsgränsen. När halv fastighetsskatt utgår är taxeringsvärdegränsen . Bestämmelsen innebär att skattereduktionen aldrig kan medföra att fastighetsskatten efter avdrag för skattereduktion blir lägre än . Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag med en redaktionell ändring. Av bestämmelsens första stycke framgår hur skattereduktionen skall beräknas. Bestämmelsen är konstruerad på så sätt att avräkningsunderlaget jämförs med ett spärrbelopp. Om avräkningsunderlaget överstiger spärrbeloppet medges skattereduktion med ett belopp motsvarande skillnaden mellan avräkningsunderlaget och spärrbeloppet. Andra stycket anger att reduktionsbeloppet skall fördelas mellan flera delägare som ingår i samma hushåll eller mellan dödsbo och efterlevande som ägt reduktionsfastigheten i proportion till deras inbördes andelar av den fastighetsskatt som hänför sig till reduktionsfastigheten. I paragrafen ges en upplysning om att bestämmelser om att hänsyn skall tas till skattereduktionen vid beslut om slutlig skatt finns i skattebetalningslagen (1997:483). Reglerna i skattebetalningslagen om omprövning i 21 kap. och om överklagande i 22 kap. kommer att bli tillämpliga på ärenden och mål om skattereduktion för fastighetsskatt. I paragrafen anges hur skattereduktionen skall utföras. Bestämmelserna föreslås träda i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Formuleringen innebär att reglerna ges retroaktiv tillämpning från . När skattereduktionen skall beräknas är det alltså fråga om att beakta den fastighetsskatt som påförts . Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen Skattereduktion för fastighetskatt enligt den nya lagen har tagits in i andra stycket punkt 2. 7.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi beslutade om en systematisk förändring av reglerna om skattebefrielse i lagen (1994:1776) om skatt på energi (prop. 2000/01:118, bet. 2000/01SkU126, rskr 2000/01:240, SFS 2001:518) Förändringen trädde i kraft . Genom förändringen har i stort sett alla de situationer som kan medföra skattebefrielse samlats i ett nytt kapitel, 6 a kap. Syftet med ändringen var endast att förenkla tillämpningen av reglerna om skattebefrielse. Några materiella ändringar var alltså inte avsedda. Skattefriheten för bränsle som förbrukas i luftfartyg, när luftfartyget inte används för privat ändamål, omfattar inte längre skattebefriad omärkt olja, t.ex. omärkt flygfotogen (jfr 1 § 5 a med 7 kap. 5 a § i dess lydelse enligt 1995:1525). Skattebefrielse medges alltså numer endast för märkt olja. Detta var ingen avsedd effekt. Den som använder bränsle för något skattebefriat användningsområde måste i de allra flesta fall använda märkt olja för att få del av skattebefrielsen, se t.ex. bestämmelserna om skepp och båtar i punkterna 3 och 4. Detta har motiverats av kontrollskäl för att hindra att skattebefriad olja används för fordonsdrift. Skattebefrielsen för drift av luftfartyg har dock inte begränsats till märkt olja p.g.a. flygsäkerhetsskäl. För att återställa den tidigare ordningen ändras därför punkten 5 a). Ändringen innebär att omärkt olja, bl.a. omärkt flygfotogen, kan användas med skattebefrielse för drift av luftfartyg som inte används för privat ändamål. Ändringen föreslås träda i kraft men bör mot bakgrund av vad som anförts ovan tillämpas för tid . Det bör avslutningsvis påpekas att enligt artikel 8 b i rådets direktiv /81/EEG av om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor (EGT L 316 31.10.1992 s. 12, Celex 392L0081), ändrat genom direktiv /108/EEG och 94/74/EG, inte under några omständigheter får beskatta flygfotogen som används för drift av luftfartyg i yrkesmässig verksamhet. När det gäller övriga ändringar se kommentaren till 5 §. Enligt 7 kap. 7 § i dess lydelse enligt 1997:479 skulle vad som föreskrivs om avdrag för skatt på bensin och omärkt olja även tillämpas på bränsle för vilket motsvarande skatt skall betalas enligt 2 kap. 3 eller 4 §§. Exempel på bränslen som beskattas enligt dessa paragrafer är etanol och andra produkter som används som motorbränsle, men även vissa flytande och gasformiga kolväten som förbrukas för uppvärmning. beslutade i samma ärende som redogjorts för ovan att 7 kap. 7 § skulle upphävas och ersättas med uttryckliga bestämmelser om att bränsle som avses i 2 kap. 3 och 4 §§ endast skall ge rätt till skattebefrielse i fall då användandet av bensin och/eller omärkt olja ger rätt till skattebefrielse. Dessa bestämmelser togs in i 1 §. Genom ändringen kom dock begränsningen att gälla generellt för bränslen som beskattas enligt 2 kap. 3 eller 4 §§ och alltså inte bara i fall då motsvarande skatt som för bensin eller omärkt olja skall betalas. Avsikten med den tidigare bestämmelsen i 7 kap. 7 § var att de bestämmelser om inskränkningar i avdragsbestämmelserna som särskilt gällde t.ex. bensin och omärkt olja även skulle tillämpas för de bränslen som med stöd av 2 kap. 3 eller 4 §§ skulle beskattas med de skattebelopp som gällde för bensin och omärkt olja. Motsvarande skatt som för bensin eller omärkt olja skall betalas när bränslen som avses i 2 kap. 3 eller 4 §§ säljs eller förbrukas som motorbränsle. Det är alltså endast i nämnda fall som bränslen som avses i 2 kap. 3 eller 4 §§ inte skall ge rätt till skattebefrielse. Den ändring som beslutat om innebar dock att skattebefrielse, till skillnad från tidigare, inte heller medges när bränslen som avses i 2 kap. 3 eller 4 § säljs eller förbrukas för drift av stationära motorer eller för uppvärmning. Detta var ingen avsedd effekt. För att återställa den tidigare ordningen föreskrivs därför i en ny paragraf att de begränsningar av skattebefrielsen i 1 § som gäller för bensin och omärkt olja endast skall tillämpas på bränsle för vilket motsvarande skatt skall betalas enligt 2 kap. 3 och 4 §§, dvs. bränslen som säljs eller förbrukas som motorbränsle. Denna bestämmelse skall i fortsättningen exklusivt reglera i vilka fall som bränsle som avses i 2 kap. 3 och 4 §§ får användas med skattebefrielse. De begränsningar i detta avseende som följer av 1 § slopas därför. Ändringen föreslås träda i kraft men bör mot bakgrund av vad som anförts ovan tillämpas för tid . Sammanfattning av promemorian En begränsningsregel för fastighetsskatten genom skattereduktion budgetproposition (prop. 2000/01:1) förklarade regeringen att det i påbörjats ett arbete i syfte att tillskapa regler för att begränsa uttaget av fastighetskatt. Reglerna skulle ta sikte på hushåll med låga inkomster som är bosatta i fastigheter med höga taxeringsvärden. Reglerna skulle ges retroaktiv tillämpning från . Regeringen uttalade också att inriktningen på arbetet var att hushåll med normala inkomst- och förmögenhetsförhållanden inte skulle behöva betala av den sammanlagda hushållsinkomsten i fastighetsskatt. Vidare angav regeringen att bestämmelsen skulle utformas som en skattereduktionsregel. I denna promemoria som utarbetats i presenteras ett lagförslag med denna inriktning. Förslaget bygger delvis på ett motsvarande förslag som lade fram i sitt slutbetänkande, SOU 2000:34, Likformig och neutral fastighetsbeskattning. Kommittéförslaget har remissbehandlats. De bestämmelser som föreslås i denna promemoria tar sikte på hushåll som består av en eller flera personer och som bosatta i småhus som innehas med äganderätt. Bestämmelserna innebär att fastighetsskatten efter skattereduktionen med vissa inskränkningar och under vissa förutsättningar - inte skall överstiga av hushållets sammanlagda inkomster. Skattereduktionen medges endast om taxeringsvärdet uppgår till ett visst minsta belopp. Den är också så konstruerad att ingen skattereduktion utgår om hushållsinkomsten överstiger . Reglerna omfattar både vanliga småhusenheter och småhus med tillhörande tomtmark på lantbruk som inte omfattar fler än två lägenheter. Småhus upplåtna med bostadsrätt omfattas inte. Småhuset skall vara ägarens på visst sätt definierade permanenta bostad och det är denne som medges skattereduktion. Skattereduktionen beräknas som skillnaden mellan ett skattebelopp och ett spärrbelopp. Skattebeloppet utgörs av den aktuella fastighetsskatten på den del av taxeringsvärdet som understiger . Spärrbeloppet utgörs av av hushållets på visst sätt beräknade inkomst. Spärrbeloppet kan aldrig understiga vilket motsvarar fastighetsskatten för en småhusenhet med ett taxeringsvärde på . Det betyder att skattereduktionen högst kan uppgå till (3 000 000 230 000) = . Saken kan också uttryckas så att för alla hushåll som äger och är bosatta i ett småhus vars taxeringsvärde överstiger begränsas fastighetsskatten på följande vis: Om hushållsinkomsten överstiger medges skattereduktion så att fastighetsskatten efter reduktionen på den del av taxeringsvärdet som inte överstiger uppgår till högst av inkomsten. På den del av taxeringsvärdet som överstiger utgår dock full fastighetsskatt. Efter reduktion uppgår fastighetsskatten då till av hushållsinkomsten + av taxeringsvärdet över 3 miljoner. Om hushållsinkomsten uppgår till eller mindre medges skattereduktion så att den del av fastighetsskatten som avser taxeringsvärdet minskat med Prop. 2001/02:3 skattereduktionsbeloppet uppgår till . Någon skattereduktion Bilaga 1 motsvarande fastighetsskatten som utgår för den del av taxeringsvärdet som överstiger sker ej. I detta fall uppgår fastighetsskatten, om man beaktar skattereduktionen, till + av taxeringsvärdet . I de fall hushållet inte äger hela småhuset måste hushållets andel av taxeringsvärdet överstiga för att reduktion skall medges.