prop · GO03102 · 2001-04-12 00:00:00 — Efter avslutad introduktion skall den nyanlände ha kunskaper om svenska förhållanden, samt allmänna och specifika kunskaper i svenska språket relaterade till sin kompetens, förutsättningar och livssituation. , som inrättades , ansvarar för att integrationspolitiska mål och synsätt får genomslag på olika samhälls- områden och för att stimulera integrationsprocesserna i samhället. Verket följer kontinuerligt upp och medverkar till att utveckla kommunernas introduktionsverksamhet för skyddsbehövande och övriga nyanlända invandrares behov av samhällets stöd, och skall medverka till att verk- samheten utvecklas och förbättras. har också haft i särskilt uppdrag att, i samverkan med och berörda statliga myndigheter, undersöka hur den statliga ersättningen för flyktingmottagande täcker kommunernas kostnader för flyktingar mottagna . Liknande upp- följningar har gjorts för flyktingar mottagna . Kommunernas introduktionsverksamhet för nyanlända invandrare har ett särskilt ansvar för att kontinuerligt följa upp kommunernas introduktion för nyanlända invandrare. presen- terade verket, i samarbete med , en kartläggning av kommunernas introduktionsverksamhet för nyanlända invandrare (rapportserie 2000:5). Kartläggningen omfattar svar från 113 kommuner som tagit emot minst sju flyktingar . uppföljningar har visat att det finns brister i kommunernas introduktionsverksamhet. Främst har det gällt en låg grad av individua- lisering av introduktionen och för lite samverkan mellan olika aktörer i introduktionen. Alla kommuner uppger att flyktingar och övriga skyddsbehövande som omfattas av den statliga ersättningen får introduktion. I hälften av kommunerna får en nyanländ anhörig introduktion även om kommunen i fråga inte får någon statlig ersättning. I var tredje kommun är introduktionen medan den i var fjärde kommun i genomsnitt är minst . infördes en ny lag (1992:1068) om introduktions- ersättning. Lagen gjorde det möjligt för kommunerna att utbetala introduktionsersättning i stället för socialbidrag till flyktingar och andra som omfattas av det kommunala flyktingmottagandet de Denna ersättningsform rekommenderas Skr. 2000/01:102 också av . Om ersättningen handläggs utanför social- tjänsten, ligger över socialbidragsnivån och prövas i mer schabloniserad form, uppstår incitament för individen själv att på olika sätt påverka sin ekonomi, t.ex. genom att hitta en bostad till lägre kostnad. Kart- läggningen visar dock att i en majoritet av kommunerna är introduktionsansvarig förvaltning och att endast 46 av 113 kommuner infört introduktionsersättning. Av dessa har 28 kommuner en ersättning som är högre än socialbidragsnorm. I de kommuner som tillämpar introduktionsersättning bor dock av de flyktingar som fick uppehållstillstånd . I nästan alla kommuner känner förvaltningarna som ansvarar för introduktionen till introduktionsmål för nyanlända invandrare och i var fjärde kommun har målen till stor del påverkat kommunens sätt att arbeta med introduktionen. 45 kommuner anger att det inte fanns någon möjlighet för de nyanlända att välja inriktning på introduktionsprogrammet . I de 67 kommuner som angett att ett val är möjligt har detta varit begränsat till i genomsnitt tre olika inriktningar. Inom svenskunder- visningen för invandrare (sfi) är det av kommunerna som inte delar in deltagarna efter förkunskaper. Endast i 26 kommuner har man utbildningsnivåer för högskole- och universitetsutbildade. Resultaten tyder på att det i färre än hälften av kommunerna kan finnas en acceptabel grad av individualisering av introduktionen för nyanlända invandrare. av kommunerna är det sannolikt fråga om en alltför låg grad av individualisering i introduktionen. Kommunerna har ansvar för att samordna introduktionsinsatserna för nyanlända invandrare. Samverkan sker främst med arbetsförmedling och anordnare av sfi. Nästan alla kommuner anser att samarbete mellan de introduktionsansvariga och sfi-anordnare förekom i stor utsträckning . I av kommunerna ansåg man att samarbete före- kom med arbetsförmedlingen. Samverkan med andra tänkbara aktörer förekom i betydligt färre kommuner. När det gäller arbetsförmedlingens roll i introduktionen konstateras att i 62 kommuner har arbetsförmedlingen högst en mer sporadisk roll. Endast i 26 kommuner deltar arbetsförmedlingen i början, under och i slutfasen av introduktionen. Resultatet tyder på att samarbetet mellan introduktionsansvariga och arbetsförmedling kan för- djupas i många kommuner. Sammantaget tyder resultaten på att regeringens målsättning enligt propositionen , framtiden och mångfalden från invandrarpolitik till integrationspolitik (1997/98:16) om större individualisering i intro- duktionen och en bättre samverkan mellan aktörerna, inte kan sägas vara uppfyllt i en majoritet av kommunerna. har , i samarbete med Statistiska Centralbyrån, påbörjat ett projekt i syfte att utveckla en nationell modell för uppföljning av kommunernas introduktion för nyanlända invandrare. I projektet ingår tre pilotkommuner där en modell för uppföljning av Ett viktigt inslag i modellen är hur nöjda flyktingar själva är med sin introduktion. De resultat som fram- kommit visar att metoden sannolikt kan utgöra en viktig del såväl i det framtida nationella uppföljningsarbetet som i kommunernas egna upp- följningar av introduktionsresultaten. Kommunspecifik information inför bosättning skall tillsammans med utveckla och fördjupa informationen om bosättning till nyanlända. belysa för- och nackdelar med att bosätta sig i en viss kommun eller Förutom den information myndigheterna själva ger och utvecklar, har också uppmanat samtliga kommuner att på lämpligt sätt informera om kommunens specifika introduktions- program, t.ex. via kommunens hemsida. verket en enkätundersökning bland samtliga kommuner med överenskommelse om flyktingmottagande samt kommuner med stort flyktingmottagande utan överenskommelse. Av ca 130 kommuner som ingick i undersökningen lämnade 98 svar. Svaren visar att 87 kommuner håller på att ta fram eller är klar med sin information och avser att bl.a. sprida den via sin hemsida. Kostnader för socialbidrag och introduktionsersättning har kommunerna möjlighet att bevilja introduktionsersättning i stället för socialbidrag till flyktingar och andra utländska medborgare som omfattas av det kommunala flyktingmot- tagandet. Ett femtiotal kommuner har använt sig av denna möjlighet . fortsätter trenden med minskade kostnader för social- bidrag och introduktionsersättning till följd av en fortsatt sjunkande arbetslöshet. Flyktinghushållens andel av utbetalda socialbidrag och introduktionsersättning sjunker med jämfört med och utgör . I takt med de senaste tre årens förbättrade arbetsmarknadssituation har kostnaderna för socialbidrag och introduktionsersättning minskat. var i genomsnitt drygt 34 000 utomnordiska medborgare arbetslösa eller sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska program. var mot- svarande tal 45 000 personer. För personer födda i förbättrades arbetsmarknadssituationen betydligt, både genom ökad sysselsättning och också minskad arbetslöshet. Även för utländska medborgare från afrikanska och arabisktalande länder skedde en påtaglig förbättring av Skr. 2000/01:102 arbetsmarknadsläget. Utomnordiska medborgare har haft en bättre utveckling av syssel- sättningsgraden jämfört med hela befolkningen. har sysselsättningen ökat med för samtliga män och kvinnor. Motsvarande för utomnordiska med- borgare var . Den relativa arbetslös- heten minskade totalt från till . Motsvarande för personer födda utomlands var . Förutom en förbättrad arbetsmarknad kan det minskade bidrags- beroendet bland flyktingar bero på minskad flykting- invandring men också på en rent statistiskt effekt, dvs. att en person endast registreras som flykting upp till . Diagram 9.1 Utbetalt socialbidrag och introduktionsersättning fördelat efter svenskt respektive utländskt medborgarskap Miljoner kronor, fasta priser Utländska hushåll inkl flyktinghushåll Kommunernas kostnader för flyktingar mottagna 1995 och 1996 Den statliga ersättningen till kommunerna för flyktingmottagandet avser att kunna täcka kostnaderna för en genomsnittlig tidsperiod för en årskontingent flyktingar. En kommun får schablon- beloppet så länge flyktingen bor kvar och oavsett om personen blir själv- försörjande. En bra och effektiv introduktion kan med andra ord ge kommunerna ett överskott för vissa som kan användas för dem som behöver mer omfattande insatser och för sin introduktion. justerades utbetalningsreglerna så att schablonbeloppet bättre skall följa flyktingen och att kommunerna får ersättning mer i anslutning till när kostnaderna uppstår. En studie visar att kommunerna inte fått täckning för sina Skr. 2000/01:102 genomsnittliga kostnader för tidsperioden . Underskottet uppskattas till sammanlagt mottagna flyktingar och flykting- kontingent. Underskottet bärs av storstäderna och deras förorter samt de större och medelstora städerna. Övriga kommuner har ett ekonomiskt överskott av flyktingmottagningen, vilket det haft ända . Den relativa skillnaden ökar mellan de kommuner som har ett ekonomiskt underskott och de som har ett överskott av flyktingmottagningen. Försämringen i kostnadstäckning jämfört med mottagna flyktingar kan, enligt rapporten, i sin helhet hänföras till ökade socialbidragskostnader. Dessa har ökat från i genomsnitt ca till ca per flykting statsbidraget är avsedd att täcka. Förändringen av utbetalningsreglerna har inte fått det genomslag som förväntades. Enligt undersökningen blir fortfarande utflyttnings- kommuner överkompenserade. I en fördjupningsstudie har undersökt socialbidrags- beroendet 1998 bland flyktingar mottagna 1995. I studien ingår en analys av såväl individuella som kommunala variationer. Resultaten visar att det förekommer en hög grad av tröghet i socialbidragsberoendet, det vill säga har man en gång blivit bidragsberoende är sannolikheten att komma ifrån detta liten. hade överenskommelser om flyktingmot- tagande med 134 kommuner, vilket är i nivå med . Merparten av överenskommelserna löper . Verket har försökt få kommuner i närområden till invandrartäta områden att teckna överenskommelser om flyktingmottagande. Gensvaret har dock uteblivit, bland annat med hän- visning till en alltmer besvärlig situation på bostadsmarknaden. bosatte sig totalt ca 11 800 flyktingar i landets kommuner, vilket innebär en ökning med ca 2 800 personer jämfört med , och nästan i nivå med . Det ökade mottagandet kan hänföras till årets sista , vilket i sin tur kan bero på att utökade sin beslutskapacitet . medverkade vid bosättning av ca 3 300 personer av vilka ca 1 100 utgjorde vidarebosatta flyktingar (kvotflyktingar). I övrigt valde flyktingarna själva bostadsort. Cirka 5 100 personer var asylansökan prövades bosatta hos vänner och släktingar i så kallat eget boende, och stannade i regel kvar i kommunen efter beviljat uppehållstillstånd. Övriga utgörs av anhöriga till flyktingar som på egen hand rest in i en kommun efter att ha fått beviljat uppehållstillstånd. Cirka 1 300 personer från förläggningar har anvisats en bostad i en kommun från det ärendet blev känt hos . Den genomsnittliga väntetiden har uppgått . Resultatet har påverkats av den obalans som fortfarande råder mellan tillgång och efterfrågan på kommunplatser i olika delar av landet. Tabell 9.1 Antal mottagna flyktingar i landets kommuner Uppgifter för antalet mottagna har en viss eftersläpning, varför siffrorna ovan är korrigerade mot det faktiska utfallet, jämfört med föregående års skrivelse Statlig ersättning till kommunerna Kommunerna får statsbidrag enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. för kostnader i samband med mottagande av personer som omfattas av det kommunala flykting- mottagandet. Statsbidraget utbetalas i form av ett schablonbelopp och skall täcka kommunens kostnader för svenskundervisning och försör- jning samt vissa andra merkostnader som följer av flyktingmottagandet. Schablonbeloppet bedömdes vid införandet 1991 kunna täcka kom- munernas kostnader under mottagningsåret och . För att få statsbidrag måste kommunen tillsammans med flyktingen upprätta en individuell introduktionsplan som syftar till att ge flyktingen förut- sättningar att snabbt kunna bli självförsörjande och bli delaktig i det svenska samhället. Andra ersättningsformer kompletterar schablon- ersättningen och utbetalas i speciella situationer. Statens utgifter för kommunernas flyktingmottagande har minskat väsentligt till följd av minskad flyktinginvandring. Tabell 9.2 Statsbidrag till kommuner för flyktingmottagande, åren 1996- 2000 Storstadspolitikens övergripande mål är dels att ge storstadsregionerna goda förutsättningar för långsiktigt hållbar tillväxt och därmed kunna bidra till att nya arbetstillfällen skapas såväl inom storstadsregionerna som i övriga delar av landet, dels att bryta den sociala, etniska och diskriminerande segregationen i storstadsregionerna och därmed verka för jämlika och jämställda levnadsvillkor. har tre lokala utvecklingsavtal tecknats mellan staten och respektive , och kommun. I sammanlagt sex storstadskommuner omfattas nu 20 bostadsområden av lokala utvecklingsavtal, en ökning med 8 bostadsområden. Statens beslutade insatser uppgår till sammanlagt , en ökning med . statliga insatser, de s.k. Blommanpengarna, har slutförts genom att integreras i de lokala utvecklingsavtalen. -att ge storstadsregionerna goda förutsättningar för långsiktigt hållbar tillväxt och därmed kunna bidra till att nya arbetstillfällen skapas såväl inom storstadsregionerna som i övriga delar av landet (tillväxtmålet), samt -att bryta den sociala, etniska och diskriminerande segregationen i storstadsregionerna och därmed verka för jämlika och jämställda levnadsvillkor (segregationsmålet). Den nationella storstadspolitiken inrättades genom riksdagsbeslut (prop. 1997/98:165, bet. 1998/99:AU2, rskr. 1998/99:34). För upp- nående av segregationsmålet har staten erbjudit storstadskommunerna möjlighet att teckna lokala utvecklingsavtal. Inom ramen för de lokala utvecklingsavtalen skall även tidigare statliga insatser, de s.k. Blommanpengarna, integreras och slutföras. Utöver storstadskom- munerna gäller det även referenskommunerna . gav regeringen i uppdrag att koordinera en nationell utvärdering som ska göras av de lokala utvecklingsavtal som, i enlighet med storstadspropositionen, tecknas mellan staten och storstadskommunerna , , , , , Utvärderingsarbetet skall ske i samverkan med berörda sektorsmyndigheter samt i möjligaste mån baseras på Skr. 2000/01:102 befintliga statistiska uppgifter. I utvärderingsuppdraget ingår även att samverka med Mångkulturellt Centrum i . Verket avlämnade respektive två delrapporter; dels och delaktighet, dels En statistisk presentation av storstads- kommunerna. har vidare i uppdrag att inom ramen för utvärderingsuppdraget ta fram relevanta nyckeltal kopplade till segregationsmålet och de lokala utvecklingsavtalen. Verkets två del- rapporter omfattar den inledande fasen av tecknandet av de lokala ut- vecklingsavtalen och berör inte närmare frågor kring måluppfyllelse i dessa rapporter. Samtliga storstadskommuner som erbjudits möjlighet att teckna lokala utvecklingsavtal har antagit erbjudandet. Statens insatser i de sex ingångna avtalen uppgår till sammanlagt ca varav avser 2000. I enlig- het med riktlinjerna för de lokala utvecklingsavtalen har aktuella kommuner redovisat en minst likvärdig prestation. De samlade resurserna från statens och kommunernas sida används i de lokala utvecklingsavtalen för insatser som skall redovisas i en lokal åtgärdsplan för respektive bostadsområde. I samtliga lokala utvecklings- avtal har kommunerna tagit fram lokala åtgärdsplaner. Tabell 9.3 Beslutade statliga insatser till storstadskommuner för lokala utvecklingsavtal, identifierade i sin delrapport städer (SOU 1997:118) 49 områden, av 433 primärområden i storstadsregionerna, som kunde hänföras till kategorin mycket låg inkomst respektive extremt låg inkomst. Flertalet av dessa områden återfinns i de sju storstadskommuner som erbjudits teckna lokala utvecklingsavtal. I de lokala utvecklings- avtalen har kommunerna fått avgöra vilka områden som åtgärdsplanerna skall avse. Mot denna bakgrund råder en viss skillnad mellan de områden som utrett och de som kommunerna slutligt valt ut. Den kommunala avgränsningen omfattar bl.a. större geografiska enheter än den primärområdesnivå som kommitténs studier avser. Kommunerna löser generellt sett ålagda uppgifter inom räddnings- tjänsten på ett sådant sätt att allmänheten i hela landet tillförsäkras en rimlig säkerhetsnivå i förhållande till de lokala riskbilderna. Länsstyrelsernas tillsynsverksamhet har generellt sett haft en positiv effekt på den kommunala räddningstjänsten . I enlighet med regeringens prioriteringar har likt sats- ningar på det skade- och olycksförebyggande arbetet inom den kom- munala räddningstjänsten ökat. fanns 112 kvinnliga deltidsbrandmän och sex kvinn- liga heltidsbrandmän. Det skall jämföras med att det finns cirka 10 400 manliga deltidsbrandmän och ca 3 400 manliga heltidsbrand- män. har det uppmärksammats att allt fler kommuner har svårigheter att rekrytera deltidsanställda brandmän. I av landets kommuner har rekryteringssvårigheterna medfört vissa problem med att upprätthålla den i räddningstjänstplanen angivna beredskapen. Med begreppet räddningstjänst avses i räddningstjänstlagen (1986:1102) de räddningsinsatser som staten och kommunerna skall svara för vid olyckshändelser och överhängande fara för olyckshändelser för att hindra och begränsa skador på människor, egendom eller i miljön. Lagen före- skriver hur samhällets räddningstjänst skall organiseras och bedrivas. Varje kommun skall enligt räddningstjänstlagen svara för att åtgärder för att förebygga brand och begränsa skador till följd av brand vidtas. Annan olycks- och skadeförebyggande verksamhet skall främjas. Möjligheter att förhindra att olyckor sker samt att vidta konsekvens- begränsande åtgärder blir allt viktigare av såväl mänskliga som eko- nomiska skäl. Kostnaderna för det förebyggande arbetet motsvarar fort- farande endast några procent av kommunernas totala kostnader för räddningstjänst. På regeringens förslag har slagit fast ett nationellt mål för politikområdet Skydd mot olyckor (jfr budgetpropositionen 2001, volym 1, avsnitt 7.5). Målet är att skydda människors liv, säkerhet och hälsa mot olyckor samt att förhindra eller begränsa skador på liv, egendom och miljö. Området omfattar förebyggande, konsekvensbegränsande och skadeavhjälpande åtgärder avseende olyckor. Med olyckor menas såväl av människa vållade olyckor som naturolyckor där skada kan förorsakas på människa, egendom eller i miljön. Regeringen har här också påtalat att det förebyggande arbetet skall prioriteras samt betonat den enskilda Politikområdet, och därmed målen, har dock begränsats till att omfatta verksamheter som bedrivs av myndigheter inom sjätte utgiftsområdet. Kommunernas insatser inom ramen för den kommunala räddningstjänsten kommer därmed liksom inte att omfattas av något nationellt mål. Regeringen utgår dock från att de verksamheter som bedrivs inom ramen för den kommunala räddnings- tjänsten trots detta skall svara mot den nationella målsättningen. () har formulerat ett antal övergripande mål för den kommunala räddningstjänsten (se nedan) Med utgångspunkt i dessa formulerar sedan de enskilda kommunerna egna mål för räddnings- Måluppfyllelse och kvalitet i enlighet med de av SRV uppsatta målen Antalet olyckor skall minska Antalet olyckor - oavsett storlek - mätt som det totala antalet räddnings- tjänstinsatser, har med undantag av 1998, legat relativt under 90-talet (jfr tabell 10.2). minskade antalet bränder i skog och mark för främst beroende på att sommaren var osedvanligt blöt och Utöver bränder påverkas olycksstatistiken av stormskador vilka varierar kraftigt med de meteorologiska förhållandena. Antalet räddningsinsatser till följd av trafikolyckor har ökat för fjärde året i rad och ligger nu högre än 1996. Skador skall begränsas så långt som möjligt Det omkommer ca 100 personer i bränder i . har varit relativt över åren om man räknar bort enstaka mycket stora olyckor som t.ex. branden på färjan och Den ekonomiska skadeomfattningen, mätt i försäkringsbolagens skadebelopp, har legat mellan 3 000 och 3 800 Till detta kommer skador på oförsäkrad egendom samt skador som inte överstiger självriskbeloppet. skadeutfall är dock inte heltäckande och kommer så aldrig att bli. Antalet olyckor med farliga ämnen skall minimeras och skadorna skall begränsas så långt som möjligt Säkerheten inom området bedöms likt som hög. Olyckstillbuden har varit få men konsekvenserna om och när en olycka inträffar kan dock bli mycket stora. förmåga förbättras successivt genom utbildning och materielutveckling. har på regeringens uppdrag slutfört utrustningen av sju regionala resursbaser för kemikalieolyckor. Syftet är att förstärka samhällets grundberedskap mot olyckor med farligt gods och olyckor med kemikaliehantering vid stationära anläggningar. rade så att insatstiden skall vara för större delen av Materielen kom till användning vid farligtgodsolyckorna i Skr. 2000/01:102 och . pågår uppbyggnad av mot- svarande depåer för skogsbrandsläckning och för insatser vid över- svämningar. Naturolyckor skall förebyggas och skadorna begränsas i så hög grad som möjligt Behovet av kartering av ras och skredkänsliga områden bedöms föreligga i ungefär två tredjedelar av alla kommuner. Karteringsarbetet sker därför löpande i mellan fem och tio kommuner . Statsbidraget för före- byggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor spelar sedan en viktig roll för att åtgärda funna risker i bebyggda områden. Till har endast inkommit ett fåtal av väntade ersättningsanspråk för räddningstjänstinsatser till följd av sommarens och höstens översvämningar . Det är därför för tidigt att samman- fatta skadornas omfattning och de ekonomiska anspråkens storlek. Staten ersätter genom kostnader för räddningstjänst. För vissa kostnader som kommunerna åsamkats har regeringen anslagit särskilda medel som hanteras av . Vidare får de skadelidande begära ersättning från sina försäkringsbolag, av den som orsakat skadan eller av den till vars förmån ett eventuellt ingrepp skett. Vid omedelbar fara för en olycka skall allmänheten kunna varnas och informeras. Enligt räddningstjänstlagstiftningen skall kommunen se till att allmän- heten upplyses om vad räddningstjänstplanen innehåller gällande varning och information till allmänheten vid allvarliga olyckshändelser. Flera räddningstjänstkommuner hade 1999 ännu inte lämnat denna upplysning till kommuninnevånarna. Länsstyrelserna följer och aktualiserar denna skyldighet, bl.a. i sin tillsynsverksamhet. Kostnaderna för den kommunala räddningstjänsten består till över- vägande del av personalkostnader, dvs. att producera beredskap. uppgick den totala kostnaden till ca , en ökning jämfört med . Enligt 36 och 37 §§ räddningstjänstlagen och 65 § räddningstjänst- förordningen kan kommunerna söka ersättning för kostnader för räddningstjänst som överstiger kommunens självrisk, t.ex. vid olje- utsläpp, skred och skogsbränder. Utfallen ger en indikation på antalet mycket stora olyckor samt dess omfattningen. Vid prövning av ersättning enligt 37 § har ersättning endast medgivits för kostnader som enligt strikt är räddningstjänstkostnader. Sådana beslut har i flera fall överklagats och avgjorts i länsrätt till kommunernas förmån. har inte enligt gällande lag medgivits rätt att föra frågan vidare till högre juridisk instans för att få utslag med Tabell 10.1 Ersättning enligt räddningstjänslagstiftningen, budgetåren Enligt 36, 37 §§ Anm: 36 och 37 §§ Räddningstjänstlagen samt 65 § Räddningstjänstförordningen. Siffror i löpande priser. För att öka insatsförmågan har de kommunala Räddningstjänsterna i allt högre utsträckning samordnat sin verksamhet.