prop · GO03115 · 2001-01-01 00:00:00 — 7 Statlig ersättning Regeringens förslag: De bestämmelser i skollagen (1985:1100) som reglerar en kommuns skyldighet att för en elevs utbildning i en fristående skola lämna bidrag till den fristående skolan skall ändras. Av bestämmelserna skall framgå att bidragsbeloppet för barn och ungdomar som omfattas av förslaget under avsnitt 6 skall vara detsamma som det belopp som kommunen kan få i statlig ersättning för en sådan elev. Regeringens bedömning: Den statliga ersättningen till kommunerna för kostnader avseende undervisning i för asylsökande barn m.fl. bör höjas. Samma ersättning bör lämnas för undervisning i skolformer motsvarande . En statlig ersättning till kommuner avseende allmän förskola för asylsökande barn m.fl. i åldern bör införas. En ersättning till kommuner avseende förskoleklass för dessa barn bör också införas. Vidare bör en ersättning till kommuner avseende gymnasieutbildning för asylsökande ungdomar m.fl. införas. Arbetsgruppens förslag: Stämmer i huvudsak överens med regeringens bedömning. Arbetsgruppen lämnar i promemorian inget förslag om nivån för den kommunala ersättningen till kommuner för anordnande av allmän förskola för barn i åldern eftersom denna reform då inte var beslutad av . Arbetsgruppen lämnar heller inte något förslag om ersättning till fristående skolor. Remissinstanserna: Ett antal remissinstanser, framför allt kommuner, framför synpunkter på ersättningsbeloppens nivå. anser att kostnadsersättningen inte skall baseras på marginalkostnadsresonemang utan skall utges med beaktande av kommunernas totala kostnader för verksamheten. Ett flertal av remissinstanserna har påpekat att förslaget saknar finansiering för asylsökande barn i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. framhåller att det klart bör framgå av förordningstexten vilka kostnader som schablonbeloppet skall täcka. anser även att frågan om finansiering av förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för barnen inte är tillräckligt utredd. Statskontoret tillstyrker arbetsgruppens förslag om att ersättningen till kommunerna skall baseras på ett marginalkostnadsresonemang. anser att det inte kan vara problematiskt att involvera de fristående skolorna och föreskriva att den statliga ersättningen som skulle gått till mottagande kommun, i stället går till den fristående skola som föräldern valt att låta sitt barn gå i. Skälen för regeringens förslag och bedömning: utgår ersättning till kommuner för kostnader för grundskoleundervisning i enlighet med förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. Detta bör gälla även fortsättningsvis. Föreskrifterna bör kompletteras med bestämmelser om ersättning till kommuner för kostnader för utbildning i andra skolformer. Regeringen anser att den statliga ersättningen till kommunerna för kostnader avseende undervisning i för asylsökande barn m.fl. bör höjas till per barn och år. Samma ersättning bör lämnas för undervisning i skolformer motsvarande . En ersättning till kommuner avseende förskoleklass för dessa barn bör införas med per barn och år. Vidare bör en ersättning till kommuner avseende gymnasieutbildning för asylsökande ungdomar m.fl. införas med per person och år. har möjlighet att enligt ovan nämnda förordning efter särskild prövning lämna ersättning till en kommun för elever med särskilt behov av stöd och för andra extraordinära kostnader. Detta bör gälla även i fortsättningen, t.ex. för barn i särskolan. De angivna beloppen bör gälla . För barn som tas emot i förskola eller skola under del av bör motsvarande avdrag göras på ersättningsbeloppet. Enligt de nuvarande bestämmelserna om ersättning för kostnader för grundskoleundervisning lämnas den statliga ersättningen i form av ett högsta ersättningsbelopp. Regeringen anser att det högsta ersättningsbeloppet bör omvandlas till en schablonersättning, eftersom kommunen nu får det totala ansvaret. Regeringen anser vidare att en statlig ersättning till kommuner avseende allmän förskola för asylsökande barn m.fl. i åldern bör införas . Denna ersättning bör uppgå till per barn och år. Förslaget innebär en utökning av det kommunala ansvaret att erbjuda förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg och utbildning. Kommunerna kommer att kompenseras för statligt beslutade åtgärder som riktas mot den kommunala verksamheten. Regeringen grundar sina bedömningar om schablonersättningar på marginalkostnadsberäkningar. Antalet asylsökande barn och ungdomar m.fl. utgör en relativt liten grupp av det totala antalet barn i skolan och kan därmed förväntas medföra endast mindre volymökningar som beräknas inrymmas inom befintliga lokaler. De föreslagna schablonbeloppen förväntas täcka de totala kostnaderna med undantag av kostnader för skollokaler. Om en fristående skola tar emot en asylsökande elev, eller en elev som vistas i under liknande omständigheter, bör kommunens skyldighet att till den fristående skolan lämna bidrag för eleven avse samma belopp som kommunen får i statlig ersättning enligt förordningen om statligt flyktingmottagande m.m. Det innebär att det för dessa elever bör gälla andra bidragsregler än de som finns i skollagen. Skollagen bör därför ändras så att det klart framgår att det bidragsbelopp en kommun i ett sådant fall är skyldig att lämna till en fristående skola, skall vara det som regeringen har föreskrivit i nämnda förordning. Ett flertal av remissinstanserna påpekar i sina remissvar att reformen kommer att leda till ökade kostnader för kommunerna till följd av att de skall erbjuda förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg till de aktuella barnen på samma villkor som barn som är bosatta i landet, dvs. om föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar eller om barnet har ett eget behov av verksamheten. I de fall 1-3-åringar tas emot i den kommunala förskolan kan en kommun liksom tidigare få ersättning för detta inom ramen för mottagandeverksamhet. I beräkningarna har hänsyn tagits till att ett visst antal barn i åldern kommer att gå i den kommunala förskolan och att kommunen kan få ersättning för detta efter överenskommelse med . Vad avser den allmänna förskolan bedömer regeringen att även asylsökande barn kommer att delta i denna och att en statlig ersättning till kommunerna därför bör lämnas för denna verksamhet. har erhållit en resursförstärkning för att kunna höja kvaliteten i den familjebaserade barnverksamheten. 8 Ekonomiska konsekvenser Denna reform, givet aktuella prognoser för antalet asylsökande, beräknas öka de statliga kostnaderna för mottagande av asylsökande m.fl. med ca och ca . ekonomiska vårproposition har medel för den föreslagna reformen beräknats under utgiftsområde 8 Invandrare och flyktingar. 9 Författningskommentar Förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:1100) 1 § I denna inledande paragraf i skollagen anges vilka utbildningsformer och vilken annan verksamhet som regleras i skollagen. Ändringen i tredje stycket innebär att för förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg gäller, förutom bestämmelserna i 2 a kap., även bestämmelserna i 15 kap. 5 § skollagen. 10 b och 10 c §§ I dessa paragrafer införs bestämmelser som innebär att det belopp en kommun skall betala i bidrag till en fristående skola för en asylsökande elev som genomgår utbildning i förskoleklass i en sådan skola, skall vara detsamma som det belopp som kommunen kan få i statlig ersättning för en sådan elev. En asylsökande elev omfattas av 1 § första stycket 1 lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). För en sådan elev lämnas statsbidrag enligt särskilda bestämmelser. Detsamma gäller elever som inte är asylsökande, men som vistas i under liknande omständigheter. Med detta avses elever som omfattas av 1 § första stycket 2 eller 3 alternativt 8 § andra eller tredje stycket LMA. 6 , 6 a , 8 a och 8 c §§ I dessa paragrafer införs bestämmelser som innebär att det belopp en kommun skall betala i bidrag till en fristående skola för en asylsökande elev som genomgår utbildning i en sådan skola, skall vara detsamma som det belopp som kommunen kan få i statlig ersättning för en sådan elev. En asylsökande elev omfattas av 1 § första stycket 1 lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. (LMA). För en sådan elev lämnas statsbidrag enligt särskilda bestämmelser. Detsamma gäller elever som inte är asylsökande, men som vistas i under liknande omständigheter. Med detta avses elever som omfattas av 1 § första stycket 2 eller 3 alternativt 8 § andra eller tredje stycket LMA. 5 § Genom paragrafen har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ett bemyndigande att meddela föreskrifter om mottagande i det offentliga skolväsendet av elever som inte räknas som bosatta i landet. Ändringen innebär att bemyndigandet att meddela föreskrifter utsträcks till att omfatta även mottagande av barn i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Remissammanställning av promemorian Förskola, skola och skolbarnsomsorg för asylsökande barn (Ds 2000:26) Av de totalt 56 remissinstanserna har 47 inkommit med yttrande. Av dessa har 2 valt att inte yttra sig i förslagen. Remissyttranden har inkommit från Statskontoret, , , , (), (), , i skolan (), , (lärarutbildningen), , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO), , , , , kommun, , kommun, , kommun, , kommun, kommun, kommun, , , , kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, , (), i (LO), (), Akademikers (), , (), Skolledarna, , , United Nations High Commissioner For Refugees (UNHCR) samt . Allmänna synpunkter Samtliga remissinstanser är positiva till utredningens grundansats, att asylsökande barn och barn som har beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd skall ha rätt till utbildning på i princip samma villkor som barn bosatta i . och gör tillägget att även de barn vars asylansökan avslagits och som fortfarande befinner sig i som s.k. gömda barn skall omfattas av rätten till utbildning. Flera remissinstanser har valt att inte närmare kommentera de olika förslagen, alternativt valt att kommentera endast de delar av betänkandet som de har helt eller delvis annan uppfattning om. En vanlig kommentar är att man anser det nödvändigt att det nuvarande regelverket förändras så att det överensstämmer bättre med konvention om barnens rättigheter, . En del remissinstanser tycker att tillgången till utbildning också skall omfatta rätten att välja fristående förskolor och skolor och inte bara det offentliga skolväsendet. Förslaget om att rätten till utbildning för dessa barn inte skall innebära skolplikt avstyrks av en del instanser med motiveringen att mottagarlandet skall uppmuntra regelbunden närvaro i skolan. Vissa instanser tycker att asylsökande ungdomar bör erbjudas gymnasieutbildning t.o.m. det år de fyller , alltså på samma villkor som svenska ungdomar. Samtliga kommuner tillstyrker huvudförslaget men majoriteten är negativt ställd till förslaget om den statliga ersättningen till kommunerna. Flera kommuner anser beloppen vara för lågt satta för att kunna täcka kommunens kostnader och vissa tycker att beräkningsmetoden som arbetsgruppen använt är felaktig, man tycker att ersättningen skulle ha beräknats på den verkliga kostnaden i stället för på en beräknad marginalkostnad. Huvudförslag Asylsökande barn och barn som har beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd med stöd av 2 kap. 4 a § utlänningslagen (1989:529) skall ha tillgång till förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg och utbildning inom det offentliga skolväsendet på i huvudsak samma villkor som gäller för barn som är bosatta i . Detsamma skall gälla barn som av andra skäl ansökt om uppehållstillstånd i och getts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Samtliga remissinstanser ställer sig positiva till huvudförslaget. Några instanser anser dock att de barn vars asylansökan avslagits och som vistas i som s.k. gömda barn eller vars avvisningsbeslut inte kan verkställas, skall omfattas av rätten till utbildning. Några instanser menar att även fristående förskolor och skolor skall omfattas av förslaget. och tillstyrker arbetsgruppens förslag. UNHCR ser mycket positivt på förslagen. De menar att förslagen är viktiga dels för att möjligheterna för barnen att integreras i det svenska samhället ökar, dels för att barnen får med sig nya kunskaper även om de återvänder till sitt hemland. UNHCR understryker vikten av ett flexibelt mottagande för att de asylsökande barnen lättare skall kunna tillgodogöra sig utbildning i det nya landet. RRV ansluter sig till förslaget men konstaterar att det leder till ökade kostnader och att förslag till finansiering saknas. har inga invändningar emot föreslagna förändringar av lagstiftningen under förutsättning att kommunerna ges full ekonomisk kompensation för sina åtaganden. Samtliga kommuner ställer sig positiva till huvudförslaget. kommun anser dock att om röstar i enlighet med propositionen Maxtaxa och allmän förskola m.m. (prop. 1999/2000:129) skall erbjudandet om förskola från och med höstterminen det år barnet fyller också gälla asylsökande barn. En del instanser anser att asylsökande barn och barn som har beviljats tidsbegränsat uppehållstillstånd bör erbjudas förskola och fritidshem utifrån sina egna behov oavsett föräldrarnas situation. kommun menar att när det gäller förskoleverksamhet bör hänsyn också tas till att de asylsökande barnen kan ha egna stora behov av förskola och inte enbart till de vuxnas situation i form av förvärvsarbete eller liknande skäl. Kommunen menar också att för att den organiserade verksamhet som bedrivs vid skall upplevas som meningsfull och ge struktur för både barn och vuxna bör denna verksamhet betraktas som förvärvsarbete eller studier och därmed ge berättigande till förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. understryker också vikten av barnens behov av förskoleverksamhet oavsett om föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar. och anser att även de barn vars asylansökan avslagits och som fortfarande vistas i som s.k. gömda barn skall omfattas av rätten till utbildning. BO anser att barn med avvisningsbeslut som inte kan verkställas till följd av att mottagarlandet vägrar ta emot barnet också skall ingå in den personkrets som omfattas av förslagen. Vissa instanser har synpunkter på att förslaget endast omfattar det offentliga skolväsendet och menar att asylsökande barn skall ges rätt till alla skolor på samma villkor som barn bosatta i . anser att de inte kan tillstyrka ett förslag som inte också omfattar en rätt för asylsökande föräldrar att välja fristående skolor för att tillgodose sina barns rätt till utbildning. , , , och kommun anser att även fristående förskolor och skolor skall omfattas av förslaget. konstaterar att friskolorna är etablerade i samhället, godkända av respektive myndigheter och att det finns en administrativ ordning för ersättningen. Verket delar inte arbetsgruppens bedömning att det skulle "leda för långt" att inkludera friskolorna. Friskolor förekommer ofta i andra länder och så länge det finns asylsökande föräldrar och barn som är intresserade av fullt godkända friskolor i bör inte frågan lämnas därhän så lättvindigt som görs i betänkandet. kommun motiverar sin ståndpunkt med att de fristående förskolorna och skolorna är ett väsentligt inslag i många kommuner. De praktiska problem vad gäller ekonomisk kompensation som förväntas uppstå anser kommunen vara överkomliga. vill understryka att verket på många ställen i landet har byggt upp en verksamhet som komplement till och ersättning för motsvarande verksamhet. Verket anser att samtliga barn skall ha rätt till förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg och att det borde kunna avgöras i samverkan mellan kommunen och vilken verksamhet som är bäst för varje barn. påpekar att den föreslagna förordningen inte innehåller något överklagandeförbud vilket kan innebära att ärenden där man normalt kan överklaga till också kan komma att överklagas av asylsökande barn och ungdomar. Nämnden påpekar att det inte framgår av betänkandet om detta varit avsikten, om så är fallet bör detta klargöras. Utbildning Rätten till utbildning inom och motsvarande skolformer skall inte medföra någon skolplikt. Erbjudandet om gymnasieutbildning gäller om studierna påbörjas . Om dessa förslag är meningarna delade. Av de instanser som har valt att yttra sig om förslaget om skolplikt är vissa positiva medan några har synpunkten att skolplikten borde gälla även asylsökande barn i syfte att uppmuntra regelbunden närvaro. När det gäller förslaget om gymnasieutbildningen menar några instanser att samma åldersgräns borde gälla för asylsökande barn som för ungdomar bosatta i , dvs. start fram till och med det första kalenderhalvåret det år de fyller . hänvisar till artikel 18 e i , som menar att konventionsstaterna skall vidta åtgärder för att uppmuntra regelbunden närvaro i skolan och för att minska antalet studieavbrott, och vill därmed poängtera att om skolgången inte blir obligatorisk kan den i vissa familjer få en underordnad betydelse. saknar skäl eller analys av uppfattningen i utredningen att de asylsökande barnen inte skall omfattas av skolplikten och skulle därför gärna se ett resonemang angående förutsättningarna för att ålägga alla barn skolplikt. Ett antal kommuner tycker att rätten till utbildning inom och motsvarande skall knytas till skolplikten även för asylsökande barn, t.ex. , kommun och kommun. kommun anser att samhället behöver det maktmedel, som skolplikten innebär, för att kraftfullt kunna stötta och hjälpa barnet. kommun anser att det bör övervägas om inte tillgången till det offentliga skolväsendet bör motsvaras av skolplikt för barnen eftersom handläggningen av asylärenden ibland kan ta mycket . tillstyrker förslaget att rätten till utbildning inom och motsvarande skolformer inte skall medföra någon skolplikt. framhåller att det är viktigt att kommunen informerar föräldrarna om att erbjudandet om skolgång inte medför att barnet garanteras uppehållstillstånd. tillstyrker också förslaget att rätten till gymnasieutbildning skall gälla om studierna påbörjats . Ombudsmannen mot etnisk diskriminering anser att asylsökande ungdomar bör erbjudas gymnasieutbildning på samma villkor som andra ungdomar, dvs. till och med det år de fyller , vilket också och kommuner anser. ifrågasätter det rimliga i att införa en ny åldersgräns för gymnasieskola för asylsökande ungdomar. Undervisningen i skolan Ett asylsökande barn skall tas emot i det offentliga skolväsendet så snart det är lämpligt med hänsyn till barnets personliga förhållanden. Mottagandet skall dock ske senast efter ankomst till . Den kommun där barnet vistas skall ansvara för att utbildningen kommer till stånd. Undervisningen skall bedrivas med hänsyn till det enskilda barnets behov och förutsättningar. Flertalet instanser som yttrat sig över förslaget poängterar att man skall se till det enskilda barnets behov gällande placering och undervisning i skolväsendet. Flera kommuner har synpunkten att tiden en månad är för att kunna ta emot barnen i skolväsendet. BO understryker vikten av att skolverksamheten måste utformas utifrån en bedömning av varje enskilt barns behov och förutsättningar. BO har erfarit att det är vanligt att nyinvandrade barn med uppehållstillstånd inte erbjuds en skolverksamhet som motsvarar deras behov. BO menar därför att det är angeläget att får i uppdrag att följa upp innehåll och kvalitet i skolverksamheten för asylsökande barn. , lärarutbildningen, ser det som mycket angeläget att stärka barnet i den situation det befinner sig och att det föreslås ske inom en månad förefaller rimligt. Flera kommuner anser att tiden en månad är för kommunen att kunna ta emot barnen i skolväsendet. gör bedömningen att det av ekonomiska och administrativa skäl kan vara svårt att uppfylla kravet att erbjuda barnen skolgång inom efter ankomsten till . kommun anser att regeln om att ta emot barnet senast inom en månad fungerar om det rör sig om enstaka barn eller mindre grupper men om en större grupp skulle anlända vid ett och samma tillfälle är det inte möjligt att bygga upp en så omfattande organisation på så . Statlig ersättning till kommuner Statlig ersättning till kommuner för kostnader för grundskoleundervisning höjs till högst per barn och år. En motsvarande ersättning införs för asylsökande barn i obligatorisk särskola, specialskola och sameskola. En statlig ersättning införs också till kommuner för kostnader avseende förskoleklass för asylsökande barn på en nivå om högst per barn och år. Vidare införs en ersättning avseende gymnasieutbildning för asylsökande ungdomar på en nivå om högst per barn och år. Flertalet kommuner och flera ytterligare instanser är negativt inställda till förslagen om ersättning. Flera kommuner tycker att ersättningsbeloppen är för låga för att kunna täcka kommunens kostnader och vissa kommuner menar att den statliga ersättningen skall bygga på den verkliga kostnaden och inte på en beräknad marginalkostnad. Även andra instanser har synpunkter på modell och nivå på ersättningen. föreslår att arbetsgruppens föreslagna högsta belopp för statlig ersättning till kommuner omvandlas till fasta schablonbelopp. Vidare bör det av förordningstexten uttryckligen framgå vilka kostnader schablonbeloppet skall täcka. Verket anser även att finansieringen av förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg inte är tillräckligt utredd när det gäller kostnadsfördelning mellan staten, kommunen och vårdnadshavaren. Statskontoret tillstyrker arbetsgruppens förslag om att ersättningen till kommunerna skall baseras på ett marginalkostnadsresonemang. Ett flertal av remissinstanserna har påpekat att förslaget saknar finansiering för asylsökande barn i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. BO saknar förslag om en statlig ersättningsnivå till kommunerna för förskoleverksamhet i utredningen. Man föreslår att tilldelas medel för att ersätta kommunerna för förskoleverksamhet för barn i åldern så att det blir möjligt för kommunerna att utan egna kostnadsökningar erbjuda och bedriva relevant förskoleverksamhet för asylsökande barn. Ombudsmannen mot etnisk diskriminering förutsätter att en schablonersättning enligt förslaget inte medför att asylbarn i kommuner där de asylsökande utgör en relativt stor grupp missgynnas i förhållande till asylsökande barn och ungdomar i andra kommuner. menar att om man utgår från barnets eget behov är förslaget om ersättningen till kommunen inte tillräckligt. Enligt är det en brist i förslaget att kommunerna inte kompenseras för asylsökande barns tillgång till förskola och fritidshem. anser att om rätt till förskola och skolbarnsomsorg skall ingå i förslaget skall kommunernas åtagande, på samma sätt som gäller för övriga skolformer, motsvaras av en lagstadgad rätt till kostnadsersättning. Kostnadsersättningen skall inte baseras på marginalkostnadsresonemang utan skall utges med kommunernas totala kostnader för verksamheten. Flertalet kommuner anser att de föreslagna ersättningarna är för låga för att kunna täcka kommunens kostnader. understryker vikten av att nya statliga ålägganden kompenseras fullt ut i enlighet med den finansieringsprincip som gäller mellan stat och kommun. kommun tycker att kostnaden för utbildning inte torde vara statisk, eftersom flera faktorer såsom utvecklingen av inflationen, lönekostnader och ekonomi, och därmed vilja/förmåga att satsa på skola och utbildning är okända. och kommun anser att hänsyn redan nu bör tas till allmän förskola för fyra- och femåringar. och anser att de föreslagna ersättningsnivåerna är rimliga. anser även att schablonersättning borde utgå för förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg eftersom det i realiteten alltid innebär en kostnad att placera barn i förskola och skolbarnomsorg. m.fl. anser att staten bör ersätta kommuner fullt ut för extra kostnader gällande asylsökande elever i behov av särskilt stöd och för andra extraordinära kostnader för skolverksamhet. Det anses angeläget att den statliga ersättningen bygger på den verkliga kostnaden och inte på en beräknad marginalkostnad.