prop · GP0318 · 2001-10-02 00:00:00 — Att låta ettårsregeln gälla även för andra statligt anställda än de som är på tjänsteexport är därför inte heller lämp- ligt eftersom det i de flesta fall skulle innebära att inkomsten blir skattefri både i och i verksamhetslandet. Reglerna om avdrag för ökade levnadskostnader vid tjänsteresa är inte tillämpliga för den aktuella gruppen personer eftersom det är fråga om en stationering utomlands och inte en tjänsteresa. Däremot skulle reglerna om avdrag för tillfälligt arbete kunna bli tillämpliga i vissa fall. Dessa regler är dock inte primärt utformade för att beakta vissa av de mer- utgifter som uppkommer i den nu aktuella situationen. Enligt regeringens uppfattning är det således inte lämpligt att lösa problemet inom befintliga regler, dvs. genom förändringar i sex- månaders- och ettårsregeln eller avdragsreglerna för ökade levnadskost- nader. föreslår att bestämmelsen för anställda vid utrikes- förvaltningen och anställda i biståndsverksamhet skall utvidgas till att gälla även övriga statligt anställda. Regeringen är emellertid av den uppfattningen att den bestämmelse som gäller för anställda i utrikesförvaltningen och anställda i bistånds- verksamhet inte tillräckligt tydligt anger vilka slag av ersättningar och förmåner som omfattas av skattefriheten. Inte heller finns några be- loppsmässiga ramar för skattefriheten. Om nya regler införs i fråga om skattefrihet för kostnadsersättningar och förmåner bör dessa utformas så att de i högre grad uppfyller de krav som skattelagstiftningen ställer på tydlighet och förutsebarhet i tillämp- ningen. Regeringen delar i denna del uppfattning att det i lagtexten bör anges vilka slag av utgifter som kostnadsersättning- arna och förmånerna skall vara avsedda att täcka för att vara skattefria. En annan utgångspunkt för en reglering av beskattningen av kostnads- ersättningar och förmåner vid statliga utlandsstationeringar i allmänhet bör vara att det i princip endast är ersättningar och förmåner som lämnas för att täcka de ökade utgifter som uppkommer på grund av utlands- stationeringen som bör vara skattefria. Vilka kostnadsersättningar och förmåner som med den utgångspunkten bör omfattas av en skattefrihet behandlas utförligare nedan. Vid införandet av nya regler på detta område är det dessutom en rimlig utgångspunkt att samma regler om beskattning av kostnadsersättningar och förmåner skall gälla för samtliga statligt anställda som är statione- rade utomlands. Det är emellertid inte möjligt att genomföra en fullständig enhetlig reglering med hänsyn till de speciella förhållanden som gäller för anställda vid utrikesförvaltningen och anställda i bistånds- verksamhet. Vilka skatteregler som skall gälla för kostnadsersättningar och förmåner till dessa personalkategorier kräver alltså ytterligare övervägan- den. Regeringen avser att utreda arbetsvillkoren och ersättnings- systemen för anställda vid utrikesförvaltningen och anställda i bistånds- verksamhet. Utredningen skall bedrivas förutsättningslöst. Resultatet av utredningen får visa i vilken utsträckning det finns behov av speciella regler för beskattning av kostnadsersättningar och förmåner för dessa Regeringen avser alltså att återkomma till med förslag i denna del. Med hänsyn till att det saknas skatteregler för kostnads- ersättningar och förmåner till övriga statligt anställda som är utlands- stationerade och att ett avtal för deras del nu har träffats bör resultatet av nämnda utredning inte avvaktas. Det är i stället angeläget att de nya reglerna för statligt anställda i allmänhet kan träda i kraft . När det gäller frågan om vilka kostnadsersättningar och förmåner som bör vara skattefria är det lämpligt att utgå från vilka kostnadsersättningar och förmåner som ges ut vid en utlandsstationering. Kostnadsersättningar m.m. till anställda vid utrikesförvaltningen och anställda i bistånds- verksamhet regleras i kollektivavtal. För andra statligt an- ställda som är stationerade utomlands har det inte tidigare funnits något kollektivavtal som reglerar kostnadsersättningar och förmåner. har dock som nämnts ett sådant avtal slutits. De kostnadsersättningar och förmåner som kan utgå enligt detta avtal är i större utsträckning än de enligt avtalet för anställda vid utrikes- och biståndsförvaltningen anpassade till ökade utgifter som är direkt hänförliga till utlandsstationeringen. Regeringen anser därför att det är lämpligt att utgå från vid bedömningen av vilka kostnadsersättningar och förmåner som bör vara skattefria i den nu föreslagna regleringen för statligt anställda utanför utrikesförvaltningen och biståndsverksamheten. Flertalet av ersättningarna och förmånerna lämnas också enligt det avtal som gäller för anställda vid utrikes- och biståndsförvaltningen även om grunderna för beräkningen av kostnadsersättningarna och förmånerna och storleken på dem inte obetydligt skiljer sig åt i vissa fall. Enligt avtalen kan bl.a. ersättningar eller förmåner lämnas för bostad, skolavgifter och resor till och från tjänstgöringsorten. Dessutom kan ett medföljandetillägg och ett grundtillägg ges ut till den utlandsstatione- rade. Skattefrihet bör enligt regeringens uppfattning gälla för ersättning för eller förmån av bostad på stationeringsorten eftersom behovet av att ha en bostad där är en direkt följd av utlandsstationeringen. En utlandsstationering innebär ofta även förändringar för den anställ- des familj. T.ex. kan stora utgifter uppkomma för barns skolgång som inte skulle ha uppkommit om den skattskyldige i stället stannat i . Utgifter för barns grundläggande skolgång kan därför anses vara en för- på grund av utlandsstationeringen. För det fall ersättning lämnas för avgifter för barns grundläggande skolgång bör denna därför vara skattefri. Detta bör dock bara gälla skolgång till och med gymnasieskola eller liknande. Ersättning för eller förmån av två resor per kalenderår till och från tjänstgöringsorten för såväl arbetstagaren som dennes familjemedlemmar bör också undantas från beskattning. Om den som är utlandsstationerad tar med sin familj kan det vidare innebära att medföljande make, maka eller sambo går miste om för- värvsinkomster, vilket vanligen medför en utvidgad försörjningsbörda för arbetstagaren. Ersättning som lämnas av arbetsgivaren för att med- följande make, maka eller sambo går miste om förvärvsinkomster vid en utlandsstationering bör därför vara skattefri. Detta bör dock endast gälla för ett begränsat belopp. Enligt skall medföljandetillägg Prop. 2001/02:18 utgå med högst en tolftedel av ett och ett halvt prisbasbelopp . Regeringen anser att medföljandetillägg som lämnas under dessa förut- sättningar och som inte överstiger detta belopp bör vara skattefritt. Grundtillägget avser att täcka övriga merutgifter på grund av utlandsstationeringen och uppgår till ett belopp som beräknas av . Grundtillägget består av fyra poster. Dessa poster beräknas utifrån förhållandena på tjänstgöringsorten och beräknas motsvara ökade utgifter för livsmedel, transporter, hushållshjälp och speciella merutgifter. Regeringen anser att ett sådant utgivet grundtillägg bör vara skattefritt. Detta kommer i lagtexten till uttryck genom att grundtillägget inte skall tas upp till beskattning till den del det inte överstiger ett belopp som kan antas motsvara den normala ökningen av utgifter för livsmedel, transporter, hushållshjälp och speciella merutgifter. Förslaget föranleder en ny paragraf i inkomstskattelagen (1999:1229), 11 kap. 21 a §, och en ändring i 12 kap. 3 § den lagen. Den föreslagna regleringen innebär att grunderna för hur grundtillägget beräknas och med vilket belopp det uppgår till kommer att få skatte- rättslig verkan. Det finns därför anledning att se över formerna för hur grundtilläggets storlek bestäms. De utgifter grundtillägget avser att täcka motsvarar dessutom till viss del sådana utgifter för vilka avdrag skall göras enligt reglerna om avdrag för ökade levnadskostnader. Vid beräk- ningen av avdrag för ökade levnadskostnader vid utlandsvistelse utgår man från ett av fastställt normalbelopp. Frågan om be- räkning av normalbeloppet har behandlats av Utredningen om avdrag för ökade levnadskostnader m.m. i betänkandet Förmåner och ökade lev- nadskostnader (SOU 1999:94). Betänkandet som har remissbehandlats bereds inom . Eftersom både grund- tillägget och normalbeloppet avser kostnadsökningar på grund av ut- landstjänstgöring borde det vara möjligt att samordna dessa belopp och att använda samma ordning för fastställande av beloppen. Regeringen avser att se över även denna fråga och vid behov återkomma till med förslag i denna del. finns speciella regler för nationella experter m.fl. som arbetar vid EU:s institutioner eller organ eller vid Europaskolorna. Vid införandet av regleringen uttalades att de nationella experternas arbetssituation var ganska speciell till sin konstruktion och att flera omständigheter talade för att experten egentligen hade ett nytt tillfälligt arbete som nationell expert. Vidare uttalades att konstruktionen med avtal mellan och arbetsgivaren eller representationen emellertid gjorde att det i viss utsträckning liknade en tjänsteförrättning. Regeringen fann inga hinder på grund av EG-rätten mot beskattning av kostnads- ersättningar till nationella experter. Däremot ansåg man att en nationell expert borde ges samma ekonomiska förutsättningar i skattehänseende som en anställd som var på tjänsteresa (prop. 1995/96:152 s. 7374). De speciella reglerna tar sikte på statligt anställda nationella experter . 2001/02:18 m.fl., vilka arbetar utomlands. Dessa personer bör enligt regeringens uppfattning anses vara stationerade utomlands, framför allt med hänsyn till att de har sin verksamhetsort utomlands och att den svenska arbets- givaren betalar lönen. De kommer därför att omfattas av den föreslagna regleringen. Den föreslagna skattefriheten för kostnadsersättningar och förmåner kommer alltså att gälla för de nationella experterna m.fl. på samma sätt som för andra statligt anställda. Skäl för att behålla sär- regleringen för nationella experter m.fl. finns således inte längre. Detta innebär att 12 kap. 9 § inkomstskattelagen bör upphävas. I samband med införandet av särregleringen för nationella experter infördes också en avdragsrätt för skolavgifter för personer som har rätt till avdrag för ökade levnadskostnader enligt reglerna för tjänsteresor. Avdragsrätten gäller i och för sig även andra personer än nationella experter m.fl. som är på tjänsteresa. Det torde dock vara mycket ovanligt att några utgifter för skolavgifter uppkommer vid tjänsteresor. Avdrag för skolavgifter får inte heller göras vid dubbel bosättning eller tillfälligt arbete. Vad gäller de nationella experterna m.fl. föreslås som ovan nämnts att samma regler skall gälla för dessa som för övriga statligt anställda. Det finns därför inte längre någon anledning att ha kvar möjligheten till avdrag för skolavgifter. Förslaget innebär i den delen att 12 kap. 23 § inkomstskattelagen upphävs. Termen årsmodell avseende bilförmån Regeringens förslag: Termen årsmodell tas bort i inkomstskattelagen och ersätts med termen bilmodell, vilken definieras som bilmärke, variant och tillverkningsår. förslag överensstämmer i allt väsentligt med Remissinstanserna: förslag tillstyrks i princip av men bilmodell skall grunda sig för första registrering i stället för Skälen för regeringens förslag: Vid fastställande av värdet av skatte- pliktig bilförmån krävs enligt 61 kap. 57 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) kännedom om bilarnas årsmodell. årliga föreskrifter om värdering av bilförmån. ligger då till grund för bilens nybilspris i föreskrifterna. För att få infor- mation om nya bilmodeller och nybilspriser skriver år- ligen till generalagenterna och biltillverkarna och begär uppgifter om nya bilmodeller och deras priser. Uppgifterna lämnas årsmodellvis. Enligt rådets direktiv /156/EEG av om tillnärm- ning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motor- fordon och släpvagnar till dessa fordon ingår inte längre termen års- modell i EG:s regelsystem. Detta innebär att biltillverkaren kan upphöra med att använda årsmodelluppgift för sina bilar, vilket också flera biltill- verkare har gjort. Med hänsyn till denna utveckling bör bestämmelserna i inkomstskattelagen ändras på så sätt att den nuvarande termen årsmodell Prop. 2001/02:18 utesluts ur lagtexten och ersätts med andra uppgifter för beräkning av värdet av bilförmån. För att kunna bestämma en bils ålder krävs någon form av årsbegrepp. I samband med utarbetandet av sin framställan till regeringen har Riks- skatteverket tagit kontakt med bl.a. . utfärdar in- struktioner om de uppgifter som skall anges i bilregistret. Där har upp- gifterna om bilens ålder ersatts med uppgift om tillverkningsmånad inklusive årtal. har i sin framställan föreslagit att bilens tillverkningsår skall användas för att bestämma en bils ålder. I likhet med anser regeringen att det är lämpligt att använda bilens tillverkningsår för att bestämma bilens ålder vid bestämmande av för- månsvärdet. För att definiera den enskilda bilen behövs utöver årsuppgiften även upplysningar om det enskilda fordonets specifika utformning. Detta kan fastställas genom termerna bilmärke och variant. Enligt uppgifter från bilbranschen utgör varianterna alltid undergrupper till bilmodellerna och variantuppgifterna ger information om bl.a. motorns cylindervolym, bensin- eller dieselmotor, eller automatisk växellåda och antal dörrar. För generalagenternas och biltillverkarnas del innebär de föreslagna ändringarna att de skall lämna uppgifter till om de nya bilarnas tillverkningsår, bilmärke, variant och nybilspris. Förslaget föranleder ändringar i 61 kap. 57 §§ inkomstskattelagen. Avtal om betalning av socialavgifter Regeringens förslag: Förutsättningarna för en fysisk person bosatt i utlandet eller en utländsk juridisk person att enligt socialavgiftslagen avtala bort skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter på en avgifts- pliktig ersättning kompletteras med att utgivaren av ersättningen också skall sakna fast driftställe i . Skälen för regeringens förslag: Socialavgiftslagen (2000:980) gäller och har ersatt den tidigare gällande lagen (1981:691) om socialavgifter. Den tidigare lagen var lagtekniskt sammankopplad med lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) och lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension (LIP). Förutsättningarna för att avtala om att arbetsgivaravgifter inte skall betalas på en ersättning reglerades tidigare endast i 3 kap. 2 a § AFL och 2 kap. 10 § LIP. finns en reglering av sådana avtal också i socialavgiftslagen (2 kap. 8 §). Avtalen får enligt AFL och LIP till följd att ersättningen utgör inkomst av annat förvärvsarbete för mottagaren av ersättningen. enligt den tidigare lagen om socialavgifter att arbetsgivaravgifter inte skulle betalas på ersättningen. Mottagaren av ersättningen skulle i stället själv i förekommande fall betala egenavgifter på ersättningen. Det är möjligt enligt 3 kap. 2 a § AFL och 2 kap. 10 § LIP att avtala om att en ersättning skall anses som inkomst av annat förvärvsarbete, om arbetsgivaren är en fysisk person bosatt utomlands eller en utländsk juri- Prop. 2001/02:18 disk person. Som en ytterligare förutsättning gäller att arbetsgivaren sak- nar fast driftställe i . Detta följer uttryckligen av bestämmelsen i LIP men omnämns inte direkt i AFL. Med arbetsgivare som är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk person avses emellertid enligt AFL arbetsgivare som inte har vare sig hemvist eller något fast driftställe i (jfr. 1986/87:16 s. 4951). I och med att den nya socialavgiftslagen har frikopplats från både AFL och LIP har förutsättningen att utgivaren av ersättningen saknar fast driftställe i av förbiseende inte förts in i socialavgiftslagen. Det är självklart inte meningen att de som sysselsätter personer i från ett fast driftställe här skall kunna avtala bort skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter. Förutsättningarna för avtal om betalning av social- avgifter i 2 kap. 8 § socialavgiftslagen bör därför kompletteras med att utgivaren också skall sakna fast driftställe i . Förslaget avseende kostnadsersättningar och förmåner till statligt an- ställda som är stationerade utomlands innebär att vissa kostnadsersätt- ningar och förmåner som skall tas upp till beskattning blir skatte- fria. finns emellertid vissa möjligheter att göra avdrag för de utgif- ter som dessa ersättningar och förmåner avser att täcka. Det är vidare endast ett begränsat antal personer som berörs av ändringen och det är också oklart i vilken utsträckning dessa personer tidigare tagit upp kost- nadsersättningarna och förmånerna till beskattning. Det kan därför antas att de föreslagna ändringarna inte kommer att leda till något inkomstbort- fall av betydelse för det allmänna. Övriga förslag i propositionen har inte några ekonomiska effekter för det allmänna. 9.1Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) I bestämmelsen räknas vissa ersättningar och förmåner upp som skall behandlas som tjänst. I punkt 6 finns en hänvisning till vissa angivna lagrum. Av misstag har dock någon hänvisning inte gjorts till 11 kap. 33 och 36 §§. Dessa paragrafer har därför lagts till. Bestämmelsen gäller statligt anställda som är stationerade utomlands och som inte är anställda vid den svenska utrikesförvaltningen eller i svensk biståndsverksamhet. Att bestämmelsen gäller anställda som är statione- rade utomlands innebär således att den inte gäller för anställda som är på Prop. 2001/02:18 tjänsteresa. En anställd anses normalt vara på tjänsteresa om han eller hon befinner sig på någon annan plats än tjänstestället. I bestämmelsen anges vilka kostnadsersättningar och förmåner som är skattefria. Enligt punkt 3 skall skattefrihet gälla för ersättning för eller förmån av två resor per kalenderår till och från tjänstgöringsorten för den utlandsstationerade personen och hans familjemedlemmar. Det kan t.ex. vara fråga om en resa i samband med semester, en resa för att besöka hemmavarande familjemedlemmar eller en resa för att hemmavarande familjemedlemmar skall besöka den utlandsstationerade personen. Med familjemedlemmar avses i första hand makar, sambor och barn. I punkt 4 anges att medföljandetillägg inte skall beskattas om den medföljande personen går miste om förvärvsinkomster. Det är svårt att närmare ange vad som avses med att gå miste om förvärvsinkomster. En förutsättning för att medföljandetillägg skall vara skattefritt är dock att det är flytten utomlands som är orsaken till inkomstminskningen. Av lagtexten framgår också att skattefriheten gäller medföljandetillägg till den del det inte överstiger en tolftedel av ett och ett halvt prisbasbelopp . Detta belopp skall beräknas för sig och är skattefritt endast utlandsstationeringen pågår. I punkt 5 anges att grundtillägg inte skall beskattas. En begränsning vad gäller skattefriheten finns dock, vilken innebär att skattefrihet endast gäller till den del grundtillägget inte överstiger ett belopp som kan antas motsvara den normala ökningen av utgifter för livsmedel, transporter, hushållshjälp och speciella merutgifter på grund av utlands- stationeringen. I första stycket anges att vissa ersättningar i samband med vård av närstående skall tas upp. En definition av begreppet närstående finns i 2 kap. 22 § inkomstskattelagen. Ordalydelsen i 11 kap. 31 § inkomstskattelagen skulle därför kunna tolkas som att de i lagrummet angivna ersättningarna endast skall tas upp om de utgår i samband med vård av sådan närstående som avses i 2 kap. 22 § inkomstskattelagen. I motsvarande bestämmelse i kommunalskattelagen (1928:370), punkt 12 andra stycket av anvisningarna till 32 §, fanns inte begreppet närstående, utan där angavs endast vilka ersättningar som skulle tas upp. Någon avsikt att ändra bestämmelsen när den togs in i inkomstskatte- lagen fanns inte. Orden av närstående har därför tagits bort. Ändringen är en konsekvens av införandet av 11 kap. 21 a §. Motiven för ändringarna redovisas i avsnitt 6. Av övergångsbestämmelserna framgår att de äldre bestämmelserna i 61 kap. 57 §§ skall fortsätta att tillämpas i fråga om bilar tillverkade före . 9.2Förslaget till lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:980) Ett tillägg har gjorts i paragrafen om att utgivaren av en ersättning också skall sakna fast driftställe i för att skyldigheten att betala arbets- givaravgifter på en avgiftspliktig ersättning skall kunna avtalas bort. Lagförslag i hemställan om förtydligande av inkomstskattelagens bestämmelser om ersättningar till statligt anställda som är stationerade utomlands (Fi 2000/3377) Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att 11 kap. 21 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall ha följande lydelse. Utlandstillägg och liknande ersättningar och förmåner, såsom bostads- kostnadsersättning och förmån av bostad, till sådan personal vid den svenska utrikesförvaltningen eller i svensk biståndsverksamhet som är stationerad utomlands skall inte tas upp. Motsvarande gäller även för personal som av statlig myndighet eller affärsverk är stationerad ut- omlands i annan verksamhet än i utrikesförvaltningen eller i svensk biståndsverksamhet. Ersättningar för ökade levnadskostnader eller för skolavgifter för barn och förmån av bostad från Styrelsen för internationella freds- forskningsinstitut () skall inte tas upp av sådana forskare vid som är utländska medborgare, är kontraktsanställda , och för anställningen hos inte är bosatta i . Förteckning över remissinstanser beträffande hemställan om förtydligande av inkomstskattelagens bestämmelser om ersättningar till statligt anställda som är stationerade utomlands (Fi 2000/3377) Efter remiss har yttranden över hemställan inkommit från Kammarrätten i , Länsrätten i , Rikspolis- styrelsen, Statskontoret, , Försvarsmakten, För- svarets materielverk, , , , , , , , , , , , (), Internationella Programkontoret för utbildningsområdet och Delegationen för utländska investeringar i (Invest in ). har avstått från att yttra sig. har beretts tillfälle att lämna synpunkter men har Lagförslag i hemställan om ändring i inkomstskattelagen av termen årsmodell avseende bilförmån (Fi 2000/2186) Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att 61 kap. 5, 6 och 7 §§ skall ha följande lydelse. Värdet av bilförmån exklusive drivmedel skall för ett kalenderår beräknas till summan av ett ränterelaterat belopp, och ett prisrelaterat belopp. skall beräknas till av skall beräknas till av november andra året före taxe- november andra året före taxe- ringsåret multiplicerat med nybils- ringsåret multiplicerat med bil- priset för årsmodellen. Det prisrelaterade beloppet skall Det prisrelaterade beloppet skall beräknas till av nybils- beräknas till av bil- priset för årsmodellen, om detta uppgår till högst 7,5 prisbas- uppgår till högst 7,5 prisbas- Om nybilspriset för års- modellen är högre, skall det pris- bilspris är högre, skall det pris- summan av av 7,5 pris- summan av av 7,5 pris- basbelopp och av den basbelopp och av den del av nybilspriset som överstiger del av nybilspriset som överstiger 7, 5 prisbasbelopp. Med nybilspris för årsmodellen avses det pris som bilen hade när den introducerades på den svenska marknaden. Om ett sådant intro- duktionspris ändras , avses med nybilspris det justerade priset. Om det inte finns något nybilspris, anses som nybilspris för årsmodellen det pris som det kan antas att bilen skulle ha haft om den introducerats på den svenska marknaden när den var ny. Med bilmodellens nybilspris av- ses det pris som bilen hade när den introducerades på den svenska marknaden. Om ett sådant intro- duktionspris ändras , avses med nybilspris det justerade priset. Om det inte finns något nybilspris, anses som nybilspris för bilmodellen det pris som det kan antas att bilen skulle ha haft om den introducerats på den svenska marknaden när den var ny.