prop · GP031d5 · 2001-09-20 00:00:00 — I promemorian behandlas även omröstningsregeln i 26 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Skälen för och emot en mer preciserad reglering av omröstningsregeln redovisas. I promemorian görs bedömningen att någon precisering av omröstningsregeln inte behövs. Promemorian bereds inom . har det i olika etapper pågått ett arbete med att reformera instansordningen i de allmänna förvaltningsdomstolarna. med detta arbete har prövningstillstånd införts i ledet länsrätt kammarrätt i ett antal stora målgrupper. väntas lämna en rapport med en utvärdering av prövningstillståndsreformen. Målens svårighet och komplexitet Det har framkommit att de mål som handläggs vid domstolarna har förändrats i olika avseenden. Regeringen gav därför i uppdrag att granska om mål och ärenden i domstolarna har ökat i svårighetsgrad och komplexitet . har i två rapporter redogjort för utvecklingen vid länsrätterna och kammarrätterna respektive tingsrätterna och hovrätterna. Rapporterna finns tillgängliga i (dnr Ju2000/6743 samt Ju2001/5092). har undersökt målutvecklingen . har gjort den bedömningen att även om måltillströmningen har 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 minskat så har målen blivit tyngre och mer arbetskrävande, se också avsnitt 4.6.3 Domstolsväsendet. Utgifterna för offentliga försvarare, offentliga biträden och målsägandebiträden har ökat . En orsak till utgiftsutvecklingen som ofta anges är att målen ökat i svårighet och komplexitet. fick regeringens uppdrag att granska utgiftsutvecklingen för offentliga försvarare, offentliga biträden och målsägandebiträden /95- 2001. Uppdraget skall redovisas . Reformarbetet för att få till stånd en tingsrättsorganisation som har förmågan att dra till sig medarbetare med hög kompetens och som därigenom kan åstadkomma en dömande verksamhet av hög kvalitet har varit och är en prioriterad fråga även . Runt om i landet har därför olika regionala översyner genomförts eller genomförs . Tingsrätterna i har lagts samman till en tingsrätt med kansliorter i , och . Likaså har och tingsrätter lagts samman med kansliort i . Tingsrätterna i , och har lagts samman till en tingsrätt med kansliorter i och . Tingsrätterna i har lagts samman till en tingsrätt med kansliorter i och . Tingsrätterna i Da- larnas län har lagts samman till två tingsrätter, respektive . Regeringen har fattat beslut om en sammanläggning av tingsrätterna i , och . Verksamheten skall fortsättningsvis bedrivas i en domkrets (en myndighet) med kansliorter i och . Regeringen har fattat beslut om att lägga samman tingsrätterna i och till en ny domkrets med kansliort i . Vidare har regeringen beslutat att och Ystads tingsrätter skall bilda en ny tingsrätt med kansliort i . Regeringen har fattat beslut om att lägga samman tingsrätterna i , och till en ny tingsrätt med kansliort i . Regeringen har också fattat beslut om att bilda en ny domkrets av , och med kansliorter i och . Slutligen har regeringen fattat beslut om att lägga samman tingsrätterna i , 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 och med kansliorter i och . I skrivelsen till Reformeringen av domstolsväsendet en handlingsplan (skr. 1999/2000:106) redogjorde regeringen för de försöksverksamheter med gemensam och ökad samverkan mellan tingsrätt och länsrätt som pågår i och Länsrätten i , och Länsrätten i samt och Länsrätten i . Av skrivelsen till Reformeringen av domstolsväsendet information och uppföljning av handlingsplanen (skr. 2000/01:112) framgår att regeringen har låtit en särskild utredare överväga vilka författningsändringar som krävs för att en ökad samordning mellan vissa tingsrätter och vissa länsrätter skall vara möjlig. Uppdraget redovisades i en promemoria (dnr Ju2000/5438). Promemorian har varit föremål för remissbehandling och bereds inom . Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att bl.a. se över ordningen för prövning av mål som handläggs vid Patentbesvärsrätten. Utredningen, patentprocessberedning, har lämnat betänkandet (SOU 2001:33) Patentprocess m.m. I betänkandet föreslås bl.a. att verksamheten vid Patentbesvärsrätten överförs till en ny enhet inom , Patentdomstolen. Reformeringen av tingsrättsorganisationen i förhållande till andra myndigheter I arbetet med att reformera tingsrättsorganisationen är en av de bärande principerna att det skall ske en geografisk samordning med rättsväsendets övriga myndigheter. I regeringens skrivelse Reformeringen av domstolsväsendet en handlingsplan (skr. 1999/2000:106) betonas särskilt värdet av samordning för att få till stånd ett effektivt utnyttjande av resurserna inom rättsväsendet. Även när det gäller andra myndigheters verksamhet är det viktigt att samordning sker så långt det är möjligt. I det praktiska utredningsarbetet har det därför i samtliga fall belysts och övervägts hur en förändring påverkar rättsväsendet i övrigt. I samtliga nu beslutade förändringar av tingsrättsorganisationen har samordningsfrågorna vägt tungt vid regeringens slutliga ställningstagande. Regeringen gör bedömningen att de domkretsreformer som genomförts har inneburit att rättsväsendet som helhet på ett bättre sätt har kunnat utnyttja resurserna. Detta gäller inte minst åklagarnas verksamhet som utgör en organisatorisk brygga mellan polis och domstol. Även kriminalvårdens resurser kommer genom beslutade och genomförda reformer att kunna tas tillvara på ett bättre sätt. Detta gäller inte minst en praktisk fråga som transporter av anhållna och häktade. I arbetet med att förändra tingsrättsorganisationen finns det alltid anledning att väga närhet och kvalitet mot varandra. Vid allt för små enheter är det enligt regeringen inte möjligt att upprätthålla den kvalitet som medborgarna har rätt att förvänta sig av domstolarna. Genom att utreda region för region har det skapats bättre underlag för att ta ställning till hur organisationen kan anpassas till rättsväsendet i övrigt som behoven av samhällsservice kan tillgodoses utan att kraven på kvalitet eftersätts. Utöver samordningen med rättsväsendets myndigheter finns det också anledning att så långt möjligt fördela arbetsuppgifterna över hela landet. Detta gäller särskilt inom verksamheter med enbart skriftlig handläggning som i sig inte är beroende av samordning med andra lokalt stationerade myndigheter. Den inskrivningsreform som regeringen tog initiativ till och som har genomförts har fördelat om arbetsuppgifter till ett mindre antal orter utanför de största tätorterna. Regeringen bedömer att reformen har varit lyckosam med positiva konsekvenser för verksamheten och för sysselsättningen. Det finns i landet tolv nämnder av varierande storlek. De nio minsta har endast ett hyresråd. För dessa senare nämnder är sårbarheten och svårigheten att dimensionera arbetsbördan påtaglig. För de tre större nämnderna i , och är arbetsvolymen av den storleken att motsvarande problem saknas. I skrivelsen Reformeringen av domstolsväsendet information och uppföljning av handlingsplanen (skr. 2000/01:112) framhåller regeringen att en lösning för att komma tillrätta med sårbarheten hos de mindre hyres- och arrendenämnderna är att administrativt knyta dessa till tingsrätten på kansliorten. uppdragit åt att utreda och lämna förslag på en administrativ och organisatorisk samordning som knyter hyres- och arrendenämnderna till tingsrätten på orten. uppdrag omfattar inte nämnderna i , och . I regeringens proposition till ny rättshjälpslag förutskickades att i och med ikraftträdandet av den nya lagen endast skulle ha underlag för sin verksamhet under ytterligare tre till (prop. 1996/97:9 s.196 ff, bet. 1996/97:JuU3, rskr. 1996/97:55). På regeringens uppdrag har utrett och också lämnat ett förslag på hur de ärenden som har handlagts av skall handläggas och om överklagade ärenden även i fortsättningen skall prövas av (dnr Ju2000/3774). Verkets förslag innebär att knyts till en värdmyndighet samt att avvecklas. Förslaget har remitterats. Ärendet bereds i . Vikten av att kriminalvårdens arbete inriktas på att förhindra återfall i brott har allt mer kommit att uppmärksammas. Det finns ett behov av att ytterligare intensifiera och strukturera arbetet med att förbereda de intagna för frigivningen. Mot den bakgrunden har regeringen till överlämnat propositionen Från anstalt till frihet (prop. 2000/01:76). I propositionen föreslås en treårig försöksverksamhet med en sådan inriktning. Det innebär bl.a. att frigivningssituationen utreds och planeras på ett strukturerat sätt och i samarbete med berörda myndigheter, organisationer och enskilda. En samlad lagreglering av denna innebörd föreslås i propositionen. Inom ramen för försöksverksamheten skall det också vara möjligt att i vissa fall genomföra frigivningsförberedelser utanför anstalten. Detta blir möjligt genom att intagna som avtjänar långa fängelsestraff ges möjlighet att, under vissa förutsättningar, avtjäna av straffet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. Målsättningen är att alla intagna, som har behov av det, skall kunna få någon form 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 av strukturerad, successiv övergång från anstaltsliv till ett liv i frihet. I propositionen föreslås också att skall ges möjlighet att till de lokala kriminalvårdsmyndigheterna delegera sin beslutanderätt när det gäller verkställighet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll som alternativ till korta fängelsestraff. Vidare görs i propositionen bedömningen att det, åtminstone , inte finns tillräckliga skäl att lagreglera möjligheten att använda intensivövervakning i samband med permissioner. har antagit propositionen och de nya reglerna kommer att träda i kraft . Regeringen har vidare till överlämnat propositionen Behandling av personuppgifter inom kriminalvården (prop. 2000/01:126). I propositionen föreslås en lag om behandling av personuppgifter inom kriminalvården. Lagen skall innehålla de bestämmelser som utöver personuppgiftslagen (1998:204) är nödvändiga för kriminalvårdens verksamhet. Regleringen kommer att ersätta de tillstånd från Datainspektionen på vilka huvuddelen av den nuvarande registerföringen vilar. Personuppgifter får enligt lagen behandlas om det behövs för att kriminalvården skall kunna fullgöra sina uppgifter i enlighet med vad som föreskrivs i lag eller förordning. Uppgifter skall vidare få behandlas för att tillgodose rättsväsendets myndigheters behov av information om verkställighet av påföljd och häktning samt för att upprätthålla säkerheten och förebygga brott som en person är föremål för en kriminalvårdsåtgärd. Dessutom får dessa personuppgifter också användas för tillsyn, planering, uppföljning och kvalitetssäkring av verksamheten. Författningsförslaget innebär att kriminalvården ges utökade möjligheter att behandla uppgifter om intagna som utgör särskilda risker i t.ex. hot- eller våldshänseende. Sådana känsliga uppgifter som avses i 13 § personuppgiftslagen skall få behandlas tillsammans med andra uppgifter om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen. Sådana uppgifter får dock som huvudregel inte användas som sökbegrepp. Vidare föreslås en bestämmelse om att personuppgifter som behandlats av kriminalvården skall gallras senast efter det att den senaste registrerade påföljden eller åtgärden helt har 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 verkställts eller upphört. Lagen innehåller bestämmelser om att regeringen meddelar föreskrifter om vilka andra myndigheter som skall få tillgång till personuppgifter som behandlas inom kriminalvården samt vem som därvid skall få ha direktåtkomst till sådana uppgifter. har antagit propositionen och den nya lagen kommer att träda i kraft . bedriver polisiär övervakning till sjöss. Verksamheten sköts integrerat med den övriga övervaknings- och tillsynsuppgifter. Man har även i uppdrag att samordna de civila behoven av sjöövervakning och sjöinformation samt förmedla denna till berörda myndigheter. Myndigheten består av en central ledning, fyra regionala ledningar samt 25 kuststationer och en flygkuststation. Målet för verksamhet är, förutom att tillförsäkra den enskilde rättstrygghet och rättssäkerhet, att förebygga och förhindra brott. Respekten för lagar och andra föreskrifter skall öka. skall härvid ansvara för person- och varukontrollen till sjöss vid den svenska delen av EU:s yttre gräns. Ge- nom en effektiv patrullering skall myndigheten upprätthålla en hög kontrollnivå. har, såsom ansvarig för gränskontrollen till sjöss, prioriterat arbetet inför operativa inträde i . I samverkan med övriga gränskontrollmyndigheter har myndigheten därvid genomfört ett omfattande förberedelsearbete, innefattande förbättrade rutiner och system för samverkan med polisen. Inriktningen är att övervakningen skall hållas på en nivå så att passage vid sidan av gränsövergångsställena inte uppmuntras. ansvarar även för den administrativa kontrollen av handelsfartyg. Denna kontroll utgör innehållsmässigt en ny och tillförd arbetsuppgift för myndighetens ledningsfunktioner. Volymmässigt innebär det på årsbasis att fler än 30 000 handelsfartyg kommer att anmäla sig för kontroll, och att drygt 400 000 personer kommer att registerkontrolleras. En annan viktig del av myndighetens arbete har varit att inom ramen för gränsbevakningssamarbetet (BSBRCCC) och ak- tionsgruppen mot organiserad brottslighet i Ös- tersjöområdet utveckla samarbetet med övriga gränskontrollmyndigheter i . Detta samarbete är viktigt för att kunna bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten. Till detta kommer att vid sidan om de beskrivna strukturerna medverkar i de baltiska staternas uppbyggnad av en fungerande gränskontroll. De illegala oljeutsläppen till sjöss har minskat . Detta bedöms vara ett resultat av det arbete och bedrivit. Här har även bedrivit ett nära samarbete med riksåklagaren och åklagarmyndigheterna. bedriver polisiär övervakning till sjöss och i skärgårdsområden. Genom patrullering mellan gränskontrollorterna skall myndigheten tillse att personers in- och utresa sker i enlighet med gällande bestämmelser. har i enlighet med regeringens prioriteringar lagt särskild vikt vid kontroller av personer och varor vid EU:s yttre gräns. Myndigheten genomförde drygt 19 000 kontroller med en sådan inriktning. har mot bakgrund av regeringens prioriteringar ökat antalet kontroller inom detta område. Av genomförda kontroller har ca en procent resulterat i särskilda åtgärder (innefattande rapport, föreläggande eller rapporteftergift). Regeringen bedömer att målen för verksamheten har uppfyllts. bör dock i samråd med polisen arbeta fram ett system för riskanalys baserat på underrättelser och brottsmisstankar som kan vara styrande för kontrollverksamhetens utformning. Det internationella samarbetet med utländska motsvarigheter bör vidareutvecklas på ett kostnadseffektivt sätt. I arbetet att bekämpa skattebrott, men även andra brott så som bokföringsbrott och förfalskningsbrott, har successivt byggt upp skattebrottsenheter. Verksamheten innebär att skattemyndigheten kan biträda åklagaren med att verkställa förundersökningar och i viss utsträckning att delta i förundersökningar där polisen under åklagaren har haft huvudansvaret. verksamhet har stor betydelse i arbetet med att bekämpa den organiserade brottsligheten genom den gränskontroll som bedrivs. bekämpar smuggling av vapen, alkohol, tobak, narkotika m.m. arbete med att förhindra införsel av narkotika har inom kontrollverksamheten givits högsta prioritet. Länsstyrelserna ger bl.a. tillstånd för att bedriva bevakningsföretag och att ge tillstånd till kamerabevakning. Syftet med lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning är bl.a. att förhindra och utreda brott. Genom bevakningsföretagens verksamhet kan polisens möjlighet att klara upp brott öka. Polisen kan även ge anställda på bevakningsföretagen ordningsvaktsförordnande vilket ger vissa polisiära befogenheter. skall verka för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden, motverka missbruk och kriminalitet och se till att de som utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd som de behöver. I de fall yngre begår brott kan en påföljd vara överlämnande till vård inom . Med införande av ändringar i lagen om unga lagöverträdare har antalet som överlämnas till vård inom ökat . Regeringen överlämnade skrivelsen Brott kan förebyggas! Utveckling av det brottsförebyggande arbetet (skr. 2000/01:62) till . I skrivelsen redogörs bl.a. för de lokala brottsförebyggande råden. Lokala brottsförebyggande råd inrättas efter hand i alltfler kommuner. De finns nu i omkring 200 kommuner jämfört med endast ca 30 och ca 50 . I många av dessa har också ett aktivt arbete för att förebygga brott påbörjats. I enlighet med regeringens intentioner i det nationella brottsförebyggande programmet finns nu bättre förutsättningar och i över hälften av landets kommuner en grundstruktur för att kunna bedriva ett strategiskt förebyggande arbete riktat mot i första hand den brottslighet som drabbar människor i deras vardag. Om dessa förutsättningar och den struktur som byggts upp utnyttjas fullt ut innebär det att brott kan förebyggas mer effektivt. Rättsväsendet har här en pådri- 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 vande och stödjande roll. Det lokala brottsförebyggande arbetet inom andra utgiftsområden, av kommuner, frivilligorganisationer, näringslivet och enskilda i samverkan kan ge direkt effekt på brottsligheten i mindre områden. Brottslighet är i stor utsträckning ett storstadsproblem och det är därför angeläget att storstäderna utvecklar sitt brottsförebyggande arbete. Inom ramen för storstadssatsningen (se nedan) pågår en process för att utveckla det lokala brottsförebyggande arbetet i storstadsregionerna. satsas inom ramen för storstadspolitiken. I enlighet med regeringens storstadsproposition, som antogs av , används dessa medel för insatser i särskilt utsatta bostadsområden i sju storstadskommuner och som överenskommits i lokala utvecklingsavtal med respektive kommuner. Ett av de långsiktiga målen för storstadspolitiken är att alla stadsdelar i storstäderna skall uppfattas som trygga av sina invånare och utgöra goda och hälsosamma livsmiljöer. Inom ramen för storstadsarbetet ges det brottsförebyggande arbetet framöver ökad tyngd. Enligt de riktlinjer som regeringen gett är en av Brottsförebyggande rådets prioriterade uppgifter att utveckla stödet till det brottsförebyggande arbetet i de mest brottsbelastade storstadsområdena. Särskilda utbildnings- och stödinsatser görs också för de kommuner som slutit lokala utvecklingsavtal med staten. De övergripande målen för polisväsendet är att tillförsäkra den enskilde rättstrygghet och rättssäkerhet, förebygga och upptäcka brott samt se till att den som har begått brott identifieras och lagförs. Polisväsendets resultat skall bedömas mot bakgrund av de verksamhetsmål som ställdes upp för polisverksamheten: Varje polismyndighet skall utarbeta och dokumentera en brottsförebyggande strategi där det också framgår hur och med vilka myndigheter och organisationer samver- 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 kan skall ske. Polismyndigheterna skall säkerställa att strategierna får genomslag och utgör en utgångspunkt för de handlingsplaner som tas fram inom myndigheterna och i övrigt vid planeringen av den dagliga polisverksamheten. Ingripandeverksamheten samt övervakningen av den allmänna ordningen och säkerheten skall bedrivas rättssäkert och effektivt. Särskilda ansträngningar skall göras för att utveckla en väl fungerande styrning och uppföljning av verksamheten. Kända variationer i behovet skall beaktas i planeringen, liksom att verksamheten ingår som en resurs i det långsiktiga arbete som formats utifrån de lokala behoven. på ett problemorienterat analys- och planeringsarbete. De studerande sätts att lösa vardagliga polisiära problem med nya, kunskapsbaserade arbetsmetoder. Av redovisningen framgår också att initierat insatser för vidareutbildning, främst strategiska utbildningar som riktas till bl.a. arbetsledare. har startat ett flertal projekt för att främja utvecklingen av det kunskapsbaserade och problemorienterade arbetssättet. genomförde en uppföljning av uppdrag som styrelsen initierat vid polismyndigheterna i , och . Målsättningen har varit att förmedla idéer och uppslag Polisen skall medverka till att uppnå de nafrån uppdragen samt att diskutera hur verksam- trafiksäkerhetsmålen om färre ska- heten utvecklats i polismyndigheterna. dade och dödade i trafiken. På initiativ genomförs ett Polisen skall delta i och utveckla det interpilotprojekt vid i , vilket nationella polissamarbetet och se till att det kommer till nytta i verksamheten mot den grova och gränsöverskridande brottsligheten. Polisen skall också vara redo att fullt ut tillämpa . Polisens utredningsarbete skall bedrivas rättssäkert, effektivt och på ett ändamålsenligt sätt. Andelen uppklarade brott skall öka och tiden mellan brottsanmälan och slutredovisning skall bli kortare. Polisens bemötande av och stöd till brottsoffer och vittnen skall även fortsättningsvis ägnas särskild uppmärksamhet. Polisen skall ge allmänheten god service genom hög tillgänglighet samt snabb och korrekt handläggning av förvaltningsärenden. infördes ett problemorienterat arbetssätt inom polisväsendet. Syftet är att polisen på ett tydligare sätt skall basera åtgärder på kartläggning och analys och att åtgärderna skall utvärderas. redovisade de åtgärder som vidtagits med anledning av utveckling av Polisen en uppföljande granskning (RRV 2000:9). Av redovisning framgår att grundutbildningen allt mer fokuseras bl.a. syftar till att med inriktning mot närpolisen utveckla metoder för uppföljning och analys av mängdbrottsligheten. Tillsammans med och anordnade en konferens om problemorienterat polisarbete i . Konferensen innehöll utöver gemensamma föreläsningar och diskussionsgrupper också en tävling i problemorienterat polisarbete. Det har hållits regionala sammankomster med flera län för att möjliggöra erfarenhetsutbyte på området. Det är svårt att mäta graden av problemorientering i polisverksamheten. Ett enkelt men grovt mått är hur väl arbetstidsförläggningen har anpassats till verksamhetens behov. Ett sätt att åstadkomma en sådan anpassning i polisens verksamhet har varit s.k. periodplanering. Det innebär att arbetsschemat fastställs för med beaktande av kända händelser och det för perioden kända verksamhetsbehovet i övrigt. , som på regeringens uppdrag 1996 granskade resursutnyttjandet inom polisväsendet, har redovisat brister i polisens arbetstidsförläggning (RRV 1996:64, Hinder för ett effektivare resursutnyttjande). Förändringar av arbetstidens förläggning har skett fortlöpande. Tabell 4.4 Polispersonalens fördelning över olika veckoarbetstider och hur stor andel av polispersonalen som har periodplanerad arbetstid Källa: Polisens årsredovisning 2000 (21 polismyndigheter) 14 tim. men mindre än 35 tim. 35 tim. men mindre än 37 tim. 37 tim. eller mer 1 Antalet årsarbetskrafter har minskat med drygt 500 mellan mättillfällena. En jämförelse visar att poliser i genomsnitt arbetar fler timmar och att andelen poliser med arbetstid som planeras har ökat något. Polisväsendets arbetstidsavtal ändrades fr.o.m. . Polismyndigheterna har härigenom fått ökade möjligheter att styra förläggningen av arbetstiden till tider då behovet av personal är störst. Arbetet med att träffa behovsanpassade arbetstidsavtal på lokal nivå påbörjades och hade 20 av sammanlagt 21 polismyndigheter slutit sådana lokala arbetstidsavtal. har genomfört omfattande informations- och utbildningsinsatser om arbetstidsavtalet. Ett stort problem i vissa polismyndigheter, som sammanhänger med den höga medelåldern inom polisen, är att många poliser av hälsoskäl är förhindrade att arbeta . Det är framför allt ett problem vid förläggningen av kvälls- och nattjänstgöring. anser att ett långsiktigt mål bör vara att ingen som är eller äldre skall tvingas att regelbundet arbeta natt. Det återstår mycket att göra innan det problemorienterade arbetssättet fått fullt genomslag i all polisverksamhet.