prop · GP0368 · 2001-12-13 00:00:00 — menar att det finns anledning att kontinuerligt följa upp och förbättra energimärkningssystemet (Rapport 2000:16 med energi- märkning av kylar, frysar, tvättmaskiner, torktumlare och diskmaskiner). pekar också på att energimärkningen är ett utmärkt hjälpmedel för att få både näringsidkare och konsumenter att förstå att vi kan bidra till en minskad användning av energi. 10 Åtgärder som rör resandet Sammanfattning: bedriver en omfattande infor- mationsverksamhet om bilars miljöegenskaper. Verket för också förhand lingar med såväl bilbranschen som kollektivtrafikföretag för att få fram de miljömässigt bästa resealternativen. I propositionen Infrastruktur för ett långsiktigt hållbart transportsystem (prop. 2001/02:20, bet. 2001/02:TU02) gör regeringen bedömningen att bör arbeta med åtgärder som påverkar efterfrågan på transporter i riktning mot ett hållbart resande. I propositionen klimatstrategi (prop. 2001/02:55) uttalar regeringen att man i den aviserade översynen av i relation till hållbar utveckling avser att inbegripa frågan om externa köpcentrum för dagligvaruhandel. skrivelse Konsumenterna och miljön betonas att det krävs åtgärder för att göra biltrafiken förenlig med ett hållbart samhälle och för att motverka ett ensidigt beroende av bil. Konsumenternas möjligheter att genom sina val påverka bilarnas utformning ur miljö- och trafik- säkerhetssynpunkt är viktig och bör utvecklas. En förutsättning för detta är att konsumenterna får lättillgänglig, saklig och heltäckande information. Kollektivtrafikens utbud och service måste bli mer kundanpassad. bör därför samverka med berörda myndigheter, branschrepresentanter och konsumentföreträdare som arbetar för att åstadkomma en utveckling i konsumenternas intresse på kollektivtrafikområdet. bedriver en omfattande informationsverksamhet när det gäller miljöaspekter på bilar och biltrafik. Information om bilars kvalitet, säkerhet, ekonomi, miljöaspekter m.m. har publicerats i boken sidor och svaga punkter. för boken är köpare av begagnade bilar. Broschyren Vilken bil väljer du? Kalla fakta om bränsleförbrukning, koldioxid och miljöklass, uppdateras och innehåller information om samtliga nya personbilar som säljs på den svenska marknaden. Broschyren skall finnas hos bilhandlare och distribueras också av kon- dessutom allmän information om miljöaspekter i samband med lämnade regeringen propositionen Avgasrening m.m. 2001/02:31, bet. 2001/02:MJU6) till . innehåller bl.a. förslag till en ny lag om motorfordons avgasrening och Den lagen omfattar bilar, motorcyklar och mopeder och bestämmelser om krav på motorfordons avgasrening, om miljö- klassindelning av bilar samt om fordonsägarens ansvar för att hans fordon är i godkänt skick. Lagen omfattar även regler om tillverkarens civilrättsliga ansvar gentemot fordonsägare, dvs. tidigare fanns i bilavgaslagen. Ansvaret omfattar dock enbart ägare av lätta bilar, inte tunga bilar. En ny nordisk antirostkodex har tagits fram i samarbete mellan de nordiska konsumentorganisationerna och bilistorganisationerna. att undvika risker med att bilar rostar sönder och måste skrotas . Den skärper kraven på tillverkarna jämfört med tidigare krav . En väl fungerande kollektivtrafik möjliggör minskat bilberoende och därmed en minskad miljöbelastning. som syftar till att förbättra kollektivtrafiken och att ge bättre service åt inledde förhandlingar med Svenska Lokal- trafikföreningen (SLTF) om enhetliga avtalsvillkor för kollektiv trafiken. har SLTF tillsammans med kollektivtrafikbranschen (trafik- huvudmän, Samtrafiken, , enskilda tågoperatörer, , samt enskilda bussoperatörer) beslutat sig för att arbeta med att ta fram ett frivilligt kvalitetssystem som inkluderar resegaranti, bagageregler, tillgänglighet samt åldersregler/rabatter. En överenskommelse om avtals- villkor för järnvägstrafik har vidare träffats mellan och avseende befordring av resande med Express. Regeringen tillsatte en kommitté (N 2001:05, dir. 2001:1) med uppgift att utifrån ett konsument- och helhetsperspektiv identifiera, analysera och beskriva kollektivtrafikens problem formulera mål och visioner samt föreslå ändringar av organisation och Skr. 2001/02:68 regelverk m.m. av betydelse för kollektivtrafikens utveckling och ett ökat Kommittén skall vidare utgöra ett forum för samarbete mellan staten och övriga aktörer på kollektivtrafikområdet. Kommittén skall redovisa ett delbetänkande samt ett slutbetänkande . arbete för ett hållbart resande Regeringen gör i propositionen Infrastruktur för ett långsiktigt hållbart transportsystem (prop. 2001/02:20, bet. 2001/02:TU02) bedömningen att bör arbeta med åtgärder som påverkar efterfrågan på transporter i riktning mot ett hållbart resande. bör i samråd med andra aktörer utforma ett förslag till nationellt program eller en strategi för hur arbetet bör bedrivas och stödjas. De möjligheter som modern informationsteknologi erbjuder bör tas tillvara. Regeringen menar vidare att åtgärder för ett hållbart resande t.ex. kan handla om att minska det individuella resandet med personbil till förmån för mer miljö- anpassade transportsätt, som gång-, cykel- och kollektivtrafik eller att åstadkomma en effektivare användning av bilen, t.ex. via samåkning och bilpooler. Huvudverktygen för att uppnå detta är information, kom- munikation, samordning och organisation, med vars hjälp man avser att påverka individernas attityder och resbeteenden. Regeringen konstaterar i propositionen klimatstrategi (prop. 2000/01: 55) att omställningen till ett ekologiskt hållbart samhälle kräver att samhällsplaneringen har som övergripande mål att människor skall ha tillgång till bostäder, arbetsplatser, service och kultur i sin närhet för att på så sätt minska behovet av dagliga transporter. Analyser av den nuvarande situationen visar att etablering av externa köpcentrum innebär längre persontransporter och att antalet mindre butiker har sjunkit med försämrad tillgänglighet för vissa icke bilburna grupper såsom äldre. Regeringen uttalar därför i propositionen att det viktigt att planeringsunderlaget inför beslut om etablering av externa köpcentrum tydligt redovisar väntade effekter bl.a. på trafikarbete, luftföroreningar, bullerstörningar och intrång i natur- och kulturlandskap. Det är också angeläget att möjligheterna till kollektivtrafikförsörjning samt effekterna på konkurrens, serviceutbud och tätortcentra både i ett lokalt och i ett mellankommunalt perspektiv utreds och redovisas. En etablering av externa köpcentra kan också ge positiva effekter, bl.a. ett ökat utbud och lägre priser. Frågan har vidare utvecklats av (Rapport 2001:4, Kan kommunerna pressa priserna? Regeringen avser i den aviserade översynen av i relation till hållbar utveckling inbegripa frågan om externa köpcentrum för dagligvaruhandel. Stöd till lokal och frivillig verksamhet Sammanfattning: Projektstödet till organisationer som arbetar med konsumentfrågor utökas till fr.o.m. . Regeringen avser att inom ramen för dessa medel prioritera projekt inom miljöorganisationer som vill arbeta med konsumentfrågor. skrivelse Konsumenterna och miljön konstaterades att det på lokal nivå finns ett stort engagemang för frågor som rör konsumtion och miljö. Den kommunala konsumentverk samheten och ideella organi- sationer har i stor utsträckning bidragit till ett ökat engagemang för miljö frågor på lokal nivå. har på regeringens uppdrag sedan början av 1990- talet fördelat stöd till frivilliga organisationer som genomför projekt med konsumentpolitisk inriktning. Stödet omfattar inte bara ekonomiska bidrag utan innebär också faktaförmedling genom kurser och konferenser samt skriftligt material. har allt fler föreningar och organisationer sökt medel för att lokalt arbeta med miljö- och livsstilsfrågor. har sammanlagt 29 miljöprojekt fått stöd totalt omfattande vilket motsvarar drygt en tredjedel av den totala summan av alla beviljade bidrag. De beviljade miljöprojekten har framförallt utgjorts av informations- satsningar med konsumenter som målgrupp. Åtta av projekten har berört rättvis handel, och bidragstagare har bl.a. varit och . Sju projekt har rört livsmedel och syftat till att upplysa konsumenterna om hur de kan främja en positiv miljöutveckling genom att göra aktiva miljöval. Projekten har genomförts av WWF Världsnaturfonden, 4H och Scenkraft. Fyra har rört resande och de miljövinster som en ökad kollektivtrafik genererar samt hur ett mer miljöanpassat bilägande kan uppnås. Det sistnämnda projektet initierades av . Av de resterande projekten har det varit frågan om miljöpåverkan, beteende och livsstil. Projekten har enligt en utvärdering gjord av nått bl.a. barn och ungdomar, trafikanter, butikspersonal och producenter och har bidragit till att öka medvetandet och kunskapen om miljöpåverkan i produktionen av varor, konsumtions- och produktionsprocesser, kollektivtrafikens miljöfördelar m.m. Fr.o.m. har under utgiftsområde 24 ett nytt anslag inrättats, anslag 40:5, Åtgärder på konsumentområdet. Anslaget skall användas bl.a. för att ge fasta bidrag och projektstöd till konsument- organisationer och till lokala och nationella projekt som på olika sätt främjar en god konsumentpolitik. Den del som avser projektstöd till konsumentorganisationer, och som fördelas av , kommer att ökas med till att totalt omfatta . För att stimulera aktiviteten och engagemanget kring frågor som rör konsumtion och miljö, anser regeringen att det är särskilt viktigt att miljöorganisationer kan få bidrag för sitt arbete med konsumentfrågor. Regeringen avser därför att inom ramen för projektstödet särskilt Skr. 2001/02:68 prioritera miljöorganisationer som vill arbeta med konsumentfrågor. I detta sammanhang kan också nämnas den satsning på ungdomars arbete med konsumentfrågor som regeringen beslutat att genomföra 20022004. avses avsättas för stöd till projekt som syftar till att stödja ungdomar som konsumenter och opinionsbildare i konsumentfrågor. Stödet skall ges för projekt inom föreningslivet och bland de frågor som nämns i regeringsbeslutet finns miljöeffekter av konsumtion. deltar aktivt i arbetet inom Nordiska ministerrådets konsument- sektor. Konsumentministrarna träffas en gång . För att förbereda och genomföra ministrarnas beslut finns en ämbetsmannakommitté med departementsrepresentanter. Under ämbetsmannakommittén finns tre styrgrupper för respektive produktfrågor, ekonomi och information samt juridiska frågor. Dessa styrgrupper har till huvudsaklig uppgift att bereda och besluta om projektansökningar inom konsumentområdet. Ett projekt som genomförts inom det nordiska samarbetet är projektet och kemikalier, som bedrevs . Projektet syftade till att få insikt i vilka kemikalier som används vid tillverkning av leksaker för att sedan använda dessa kunskaper i det europeiska standardiseringsarbetet med att reglera eller begränsa användningen av farliga kemikalier i leksaker. Projektrapporten (2001:533) har spridits till de internationella standardiseringsorganen och projektledaren söker medel för att delta vid nästa standardiseringsmöte och presentera resultaten. deltar också i flera tvärsektoriella arbets- grupper. Bland annat deltar man i en tvärsektoriell grupp mellan konsument-, miljö- och näringssektorerna, kallad POMS-gruppen, och en annan grupp som rör endast konsument- och miljösektorerna. Det finns långt gående planer på att dessa bägge grupper skall läggas samman, men något slutligt beslut har ännu inte fattats. Förkortningen POMS betyder produktorienterad miljöstrategi och motsvarar det engelska begreppet Policy, IPP (se vidare avsnitt 12.2). POMS-gruppen bildades i anslutning till ett seminarium som arrangerades av i . POMS-gruppens uppgift är att arbeta för utveckling och koordinering av en nordisk tvärsektoriell produktorienterad miljöstrategi. Två internationella seminarier har hållits och givit underlag för inriktningen av arbetet. En strategi har utarbetats och godkänts av de nordiska konsumentministrarna i samarbete med miljö- och näringssektorerna. Ett tredje seminarium, som skall handla om hur information och andra styrmedel kan bidra till att identifiera och stärka konsumenternas roll i POMS-arbetet, kommer att arrangeras av Skr. 2001/02:68 . Den tvärsektoriella gruppen mellan konsument- och miljösektorn har till uppgift att arbeta med konsumentaspekter som rör hållbar utveckling, däribland konsumentbeteende i ett miljöperspektiv, utveckling av funktionstänkande och positiv. genomfördes en omfattande konsumentundersökning om miljömärkning (se vidare avsnitt 5.2). deltar också genom det nordiska konsumentsamarbetet i ett projekt om framtidens konsumentkrav på ekologiska livsmedel som genomförs av i . har vidare initierat bildandet av ett nordiskt nätverk för att stödja och samordna uppföljningen av energideklarationer på hushållsapparater. 12.2Arbetet inom Europeiska unionen Arbetet med hållbara konsumtions- och produktionsmönster utgör en central del av det internationella arbetet för hållbar utveckling. har verkat för att åtgärder skall vidtas på EU-nivå för att påverka konsumenternas beteende så att en hållbar utveckling kan uppnås. Under det svenska ordförandeskapet i EU var miljöområdet ett av tre prioriterade områden. Miljöarbetet inom Europeiska kommissionens generaldirektorat för konsumentfrågor, GD SANCO, har haft låg prioritet , vilket återspeglas i kommissionens Handlingsplan för konsument- politiken 19992001, där miljöfrågorna endast finns omnämnda i begränsad omfattning. Området konsumtion och miljö omnämns, efter svenska påtryckningar, i rådets slutsatser om handlingsplanen samt i beslutet om allmän ram för gemenskapens verksamhet till förmån för konsumenterna. inledde kommissionen ett arbete med en expertgrupp angående marknadsföring med miljöpåståenden, s.k. green claims. Expertgruppen inrättades för att bistå kommissionen när det gäller att identifiera behov av och möjligheter för agerande inom området miljöargument i reklam. Tre möten har hållits i denna grupp, två och ett . gjordes ett uppehåll då en grupp med tillfälligt mandat (special task force) arbetade med att ta fram underlag till en vägledning till den då framtagna standarden ISO 14021 (miljömärkning och miljödeklarationer, egna miljöuttalanden). Arbetet resulterade i en vägledning skriven av en konsult. Vid det senaste mötet i expertgruppen diskuterades olika vägar att gå vad gäller marknadsföring med miljöpåståenden. Det troliga resultatet är att en rekommendation tas fram som ger stöd till ISO-standarden med kommissionens vägledning som hjälpdokument. EG:s förordning (EEG) nr 880/92 om ett gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke ersattes av förordning (EG) nr 1980/2000 om ett reviderat gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke. Arbetet med att revidera förordningen var intensivt och deltog aktivt. En förändring är att arbetsformer har utarbetats för en nyinrättad nämnd, (). Arbetsplanen innehåller regler om att hänsyn skall tas till andra policydokument inom EU, såsom IPP, sjätte miljöhandlings programmet och för hållbar utveckling. Det slås fast att det övergripande målet för miljömärkningen är att hjälpa fram produkter som har möjlighet att begränsa de negativa effekterna på miljön. Det skall ske en successiv samordning av produktgruppsutvecklingen inom EU. Gemensamma marknadsföringsaktiviteter och andra informationsinsatser skall genomföras av både EU-systemet och andra miljömärk en i medlemsstaterna för att höja konsumenternas kunskaper. Genom förordningen har det även slagits fast att nationella märken skall kunna existera tillsammans med EU-blomman och en ny avgiftsstruktur införts. Se vidare avsnitt 8.1.2. En gemensam ståndpunkt beslutades i rådet om det sjätte gemensamma miljöhandlingsprogrammet för åren 20022006. Den gemensamma ståndpunkten har överlämnats till , som påbörjade sin andra läsning . Omröstning i parlamentets miljöutskott sker och i plenum . Det är sannolikt att frågan kommer att gå vidare till förlikning. Programmet anger riktlinjerna för miljöarbetet inom EU . Miljömålen skall vara uppnådda enligt programmet och konkreta åtgärdsförslag skall läggas fram . Fyra prioriterade områden har lyfts fram, bekämpa klimatförändringarna, skydda natur och den biologiska mångfalden, miljö, hälsa och livskvalitet samt hållbar resursanvändning och avfall. Integrerad produktpolicy, IPP Miljöministrarna har antagit slutsatser om en integrerad produktpolicy, Slutsatserna syftar till att vara ministerrådets gemensamma synpunkter på den grönbok om IPP som kommissionen presenterade den Syftet med IPP är att miljöanpassa produkter under hela deras livscykel och att göra dem mer resurseffektiva. med IPP bl.a. lyft fram att det är viktigt att tydliggöra livscykelaspekten och helhetsbegreppet på produkters och tjänsters påverkan på miljö och Dessutom har lyft fram behovet av delaktighet av samtliga berörda aktörer (däribland konsumenterna), offentlig upphandling som ett viktigt verktyg, uppföljning och kopplingen till andra strategier samt samarbete med andra sektorer och rådskonstellationer. strategier är Strategin för hållbar utveckling, Sektorsstrategierna för integrering av miljöaspekter (), Kemikaliestrategin och Skr. 2001/02:68 Avfallsstrategin. Sektorsintegration är avgörande för att genomföra miljöpolitiken och strategin för hållbar utveckling. Vid Europeiska rådets möte i fick råden för jordbruk, fiske, inre marknad, utvecklingsfrågor, allmänna frågor och utrikespolitik, transport, ekonomiskt och finansiellt samarbete, energi och industri i uppgift att presentera en strategi för integrering av miljöskydd och hållbar utveckling inom respektive sektor. På toppmötet i konstaterades att arbetet måste fortsätta, att den inrikespolitiska samordningen mellan sektorerna måste förbättras och att råden skall ta hänsyn till målen i hållbarhetsstrategin och i det sjätte miljöhandlingsprogrammet. Konsumentområdet fick inget eget uppdrag att utarbeta en hållbarhetsstrategi inom Cardiff-processen. Däremot har arbetat för att föra in konsumentaspekterna i hållbarhetsstrategin för den inre marknaden. Strategi för hållbar utveckling En EU-strategi för hållbar utveckling antogs av stats- och regerings- cheferna vid toppmötet i . Att tillgodose vår generations behov utan att ge avkall på kommande generationers behov (dvs. hållbar utveckling) är ett grundläggande mål för EU. Hållbar- hetsstrategin innebär att ekologiska frågor blir lika viktiga som sociala och ekonomiska frågor vid utformningen av framtidens politik. Strategin innehåller konkreta mål bl.a. för att motverka klimatförändringar, säkerställa hållbara transportsystem, bemöta hot mot folkhälsan och förvalta naturresurserna på ett ansvarsfullt sätt. Inom kommittén för konsumentfrågor i har diskuterats hur miljöfrågorna kan integreras i kommitténs arbete. På svenskt initiativ startades en webbplats för frågor om konsumenterna och miljön, med syftet att medlemsländerna skulle presentera vad som bedrivs inom konsumentpolitiken som bidrar till hållbara konsumtionsmönster. Webbplatsen har inte utvecklats på det sätt som var tänkt och frågan diskuteras därför vidare inom kommittén. I detta sammanhang kan också nämnas att även för miljöfrågor () har tagit fram en strategi för hållbar utveckling. Inom FN:s kommission för hållbar utveckling ( , CSD) har ett aktivt arbete bedrivits för att föra in frågan om en hållbar utveckling inom konsumentområdet. Arbetet resulterade i att riktlinjerna för konsumentskydd utökades till att omfatta även hållbar konsumtion. Kommissionens förslag presenterades för Ekonomiska och sociala rådet (ECOSOC) . Förslaget verkställdes av ECOSOC och överlämnades till Generalförsamlingen för beslut. Sammanfattning av Konsumentpolitiska kommitténs delbetänkande Nordisk miljömärkning - det statliga engagemanget (SOU 1999:145) Det nordiska miljömärkningssystemet (Svanen) beslöt 1989 att inrätta ett nordiskt system för frivillig, positiv miljömärkning av produkter (varor och tjänster). Systemet innebär att produkter som från miljösynpunkt är bättre än i övrigt likvärdiga produkter får märkas med ett miljömärke, en stiliserad svan. Huvudmålet med verksamheten är att få till stånd en mindre miljöbelastande konsumtion genom att vägleda konsumenter och inköpare så att de kan handla miljömedvetet. samordnar miljömärknings- systemet och fastställer kriterier. De deltagande länderna är fria att själva bestämma hur den nationella verksamheten skall vara organiserad. De nationella organen ansvarar för licensiering av de enskilda produkterna mot de fastställda kriterierna. När en produkt är godkänd i ett land gäller godkännandet i alla länder som är anslutna till verksamheten. Kriteriearbetet utförs i nordiska expertgrupper. Experter från nationella konsument- och miljöorganisationer, handel, industri och myndigheter har därvid möjlighet att delta i arbetet. Miljömärkningssystemet inom EU (EU-blomman) EU:s system har som yttersta mål att få till stånd en harmonisering av miljömärkningen för att få endast ett miljömärke inom hela gemenskapen. Märkningen är positiv och frivillig. Det ankommer på varje medlemsstat att utse ett eller flera behöriga organ att fullgöra de uppgifter som hänger samman med EU-blomman. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga organens självständighet och opartiskhet garanteras. är anmält som behörigt organ för . Den svenska förvaltningen av Svanen Staten och dåvarande SIS-Standardiseringskomissionen i (SIS) träffade ett avtal om frivillig, positiv miljömärkning av produkter. Utgångspunkten för överkommelsen mellan staten och SIS var att verksamheten skulle bli ekonomiskt självbärande och finansieras genom avgifter. I ett inledningsskede skulle dock medel tillhandahållas över statsbudgeten. Genom en omstrukturering av miljömärkningsverksamheten i , som genomfördes , kom förvaltningen av Svanen och EU-blomman att föras över till ett för ägarna staten och SIS-Standardiseringen i (SIS) icke vinstgivande aktiebolag, . Huvudinriktningen för bolagets verksamhet skulle vara densamma som i den tidigare organisationen och bolagets skötsel m.m. skulle som tidigare regleras genom ett avtal mellan ägarna. Det statliga stödet till Svanen Målsättningen från regeringens och sida har varit att miljömärkningen skall vara självfinansierande genom ersättningar och avgifter från de företag som får sina produkter miljömärkta. Det stöd som har lämnats till miljömärkningen har motiverats med att det nordiska miljömärkningssystemet kräver ett omfattande nordiskt samarbete. Stödet har varit avsett som bidrag till att täcka kostnaderna för kriterieutveckling och revidering av redan fastställda kriterier. Statens ansvar för och ekonomiska engagemang i miljömärknings- verksamheten Kommittén gör bedömningen att staten har ett omfattande ansvar och långtgående befogenheter att övervaka att det utsedda organet är och förblir lämpligt för uppgiften. Om organet missköter sitt uppdrag kan staten återkalla uppdraget. Ekonomiska bidrag, delägarskap eller ett deltagande i det nationella arbetet är således inte avgörande för det statliga inflytandet. Statens ansvar för val och övervakning av det nationella organet förutsätter alltså inte ett statligt ägande eller direkt kontroll av organet. Det direkta ansvaret att förordna behöriga organ innefattar inte heller några direkta ekonomiska förpliktelser mot organen eller systemen som sådana. Staten bär dock ansvaret för att det finns ett behörigt organ. Om de ekonomiska förutsättningarna inte är sådana att systemet kan vara självfinansierande kommer således staten ytterst att tvingas garantera ekonomin. Kravet på att verksamheten skall vara självbärande kan inte enligt kommitténs mening tillåtas inskränka på bolagets möjligheter att delta i utvecklingsarbete som är viktigt från miljösynpunkt men som inte kan förutses på kort sikt vara ekonomiskt lönsamt. Ett visst statligt bidrag framstår därför som behövligt.