prop · GO0322 · 2001-01-01 00:00:00 — Indirekta aktieplaceringar via ett bolag skulle nämligen ge högre avkastning efter skatt än motsvarande placering vid direktinnehav. Lagtexten har utformats så att skatteplikt för utdelning är huvudregel. Utdelningar som ett företag får skall enligt 15 kap. 1 § IL tas upp som intäkt i inkomstslaget näringsverksamhet. Från denna huvudregel undantas utdelning på s.k. näringsbetingade andelar. Bestämmelserna finns i 24 kap. 12 22 §§ IL. Vad som avses med en näringsbetingad andel anges i 24 kap. 16 §. Reglerna om skattefri utdelning på näringsbetingade andelar är i IL utformade så att viss utdelning inte skall tas upp som intäkt. Skattefriheten omfattar, när det gäller utdelning från svenska företag, utdelning från svenska aktiebolag och ekonomiska föreningar. Skattefriheten för utdelning omfattar både utdelning som tas emot i förhållande till innehavda aktier eller andelar och utdelning som tas emot efter annan grund. Den är även tillämplig för stiftelser och ideella föreningar som inte är undantagna från skattskyldighet samt för svenska sparbanker och svenska ömsesidiga försäkringsföretag. Bestämmelserna gäller inte för sådan utdelning på andelar i form av rabatt eller pristillägg som en kooperativ förening skall dra av enligt 39 kap. 22 § IL. Reglerna gäller inte för utdelning på andelar som ägs indirekt via ett handelsbolag. Enligt 24 kap. 17 § IL är utdelning på andel i ett förvaltningsföretag eller investmentföretag inte skattefri om ett sådant företag äger mer än enstaka andelar för vilka utdelning skulle ha tagits upp som intäkt om andelarna hade ägts direkt av det företag som tar emot utdelning från förvaltningsföretaget eller investmentföretaget. Reglerna om skattefri utdelning gäller inte heller för utdelning på andelar som är lagertillgångar. Utdelning på lagerandelar skall tas upp som intäkt utom i vissa fall då det är fråga om andelar i ett företag som hör hemma i en utländsk stat som är medlem i Europeiska unionen, se 24 kap. 22 § IL. En skatteflyktsbestämmelse finns i 24 kap. 18 § IL, den s.k. Lundinregeln. Den innebär att ett företag som förvärvar andelar i ett annat företag inte skattefritt kan ta emot utdelning av de i detta företag före förvärvet uppsamlade vinstmedlen om det inte är uppenbart att det köpande företaget genom andelsförvärvet erhållit en tillgång av verkligt och särskilt värde för dess verksamhet. Denna bestämmelse infördes (prop. 1966:85, bet. 1966:BevU55, SFS 1966:724) på förslag av skatteflyktskommittén (SOU 1963:52). Utdelning från utländska företag om skattefrihet gällde ursprungligen bara i fråga om utdelning från svenska företag. För utdelning från ett utländskt företag förelåg alltså i princip skattskyldighet för svenska aktiebolag och ekonomiska föreningar. Många svenska skatteavtal innehåller emellertid bestämmelser som begränsar de svenska företagens skattskyldighet för utdelning från utländska företag. Dessa regler innebär ofta att utdelningen i princip blir skattefri i samma utsträckning som skulle ha gällt om utdelningen hade lämnats av ett svenskt företag. För att tillgodose kravet på en jämförlig beskattning också i de fall då skatteavtal saknades infördes bestämmelser om dispens genom lagstiftning (prop. 1978/79:210, bet. 1978/79: SkU57, SFS 1979:612). Som förutsättningar för dispens gällde att utdelningen skulle ha varit skattefri om det utdelande företaget varit svenskt samt att inkomstbeskattningen av det utländska företaget var jämförlig med den svenska inkomstbeskattningen. En ytterligare förutsättning för dispens var att frågan om skattebefrielse eller skattenedsättning i inte hade reglerats i skatteavtal. Genom en lagändring (prop. 1990/91:107, bet. 1990/91:SkU30, SFS 1991:412) slopades dispensregeln. I stället infördes bestämmelser om frikallelse från skattskyldighet för utdelning från en utländsk juridisk person om vissa förutsättningar i 7 § 8 mom. SIL var uppfyllda. Motsvarande bestämmelser finns numera i 24 kap. 20 och 21 §§ IL. För att utdelningen skall vara skattefri gäller dels att utdelningen skulle ha varit skattefri om den utländska juridiska personen varit svensk, dels att inkomstbeskattningen av den utländska juridiska personen i den stat där den hör hemma är jämförlig med den svenska inkomstbeskattningen. Beträffande rekvisitet jämförlig beskattning uttalades i förarbetena (prop. 1990/91:107 s. 28 29) att en skatt på på ett underlag som beräknats enligt svenska regler får anses som jämförlig med den svenska inkomstbeskattningen. Vidare framhölls bl.a. att det bör godtas att utdelningen innefattat vissa inkomster som inte beskattats då de utgjort skattefria kapitalvinster eller på grund av regler om underskottsavdrag. För att inte ett svenskt företag, som har skatterättsligt hemvist i en annan stat enligt en bestämmelse i ett skatteavtal på grund av plats för företagsledning eller liknande, skall kunna lämna skattefri utdelning till sitt svenska moderföretag oavsett skattebelastningen i den stat där dotterbolaget hör hemma, infördes en bestämmelse i ett nytt sista stycke i 7 § 8 mom. den upphävda lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, , (24 kap. 12 § IL) om att kravet på jämförlig beskattning skall gälla även i denna situation (prop. 1996/97:18, bet. 1996/97:SkU9, SFS 1996:1227). Bestämmelserna om jämförlig beskattning ses över av Utredningen (Fi 1998:11) om vissa internationella företagsskattefrågor (Dir. 1998:74). Vad som avses med en utländsk juridisk person framgår av 6 kap. 8 § IL. Utländska juridiska personer delas in i utländska bolag och andra utländska juridiska personer. Med ett utländskt bolag avses enligt 6 kap. 9 § IL en utländsk juridisk person om beskattningen är likartad med vad som gäller för svenska aktiebolag. I 6 kap. 10 § IL finns en hjälpregel för utländska juridiska personer som hör hemma i någon av de stater som anges i paragrafen, stater med vilka ingått skatteavtal. En juridisk person anses som ett utländskt bolag om personen är skattskyldig till in-komstskatt i den stat där företaget hör hemma och om den juridiska personen omfattas av ett skatteavtals regler om begränsning av beskattningsrätten. Bestämmelserna om skattefrihet kompletterades genom att ett nytt sjunde stycke infördes i 7 § 8 mom. SIL (prop. 1993/94:234, bet. 1993/94:SkU25, SFS 1994:778). Beskattningen av en utländsk juridisk person, som hör hemma i en stat med vilken ingått skatteavtal skall anses jämförlig med svensk inkomstbeskattning (den s.k. presumtionsregeln). Med skatteavtal avses endast avtal som inte är begränsat till att omfatta vissa inkomster. Vidare gäller presumtionsregeln endast om den utländska juridiska personens inkomster inklusive utdelningar kommer från verksamhet i eller ett avtalsland och verksamheten är normalt beskattad där den bedrivs. Obetydliga andra inkomster, dvs. av de totala inkomsterna, hindrar dock inte att presumtionsregeln tillämpas. Bestämmelsen finns numera 24 kap. 21 § IL. Inför medlemskap i införlivades med svensk rätt bland annat rådets direktiv /435/EEG av om ett gemensamt beskattningssystem för moder- och dotterbolag som hör hemma i olika medlemsstater, det s.k. moder-dotterbolagsdirektivet (prop. 1994/95:52, bet. 1994/95:SkU10, SFS 1994:1863). Bestämmelserna togs in i 7 § 8 mom. åttonde och nionde styckena SIL. De finns nu i 24 kap. 22 § IL. Direktivet syftar till att utdelning skall kunna lämnas av ett dotterbolag i en medlemsstat till ett moderbolag i en annan medlemsstat utan be-skattning i den senare medlemsstaten. I artikel 4 i direktivet föreskrivs att om ett moderbolag får utdelning från ett dotterbolag i en annan medlemsstat, skall den medlemsstat i vilken moderbolaget hör hemma, antingen avstå från att beskatta sådan utdelning eller medge att moderbolaget från skatten på utdelningen får avräkna utländsk skatt som belöper sig på de utdelade vinsterna och i förekommande fall källskatt på utdelningen. För att uppfylla kraven i direktivet utvidgades reglerna om när ett näringsbetingat andelsinnehav skall anses föreligga så att även innehav av andelar i ett företag i en annan medlemsstat omfattas om det svenska företaget innehar andelar i det utländska företaget motsvarande av andelskapitalet. Andelarna i det utländska företaget kan som tidigare nämnts även vara lagertillgångar, se 24 kap. 22 § IL. Skattefri utdelning kan bara tas emot av svenska företag. Reglerna gäller således inte ett utlandsägt fast driftställe i som får utdelning från ett dotterföretag. Skälen för regeringens förslag Reglerna om skattefri utdelning i IL omfattar utdelning på andelar i både svenska företag och utländska juridiska personer. Däremot gäller de bara om mottagaren är ett svenskt företag. Enligt intern rätt kan alltså ett utländskt företag som bedriver verksamhet i genom ett fast driftställe här och som äger andelar som är knutna till det fasta driftstället i ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening eller en utländsk juridisk person inte ta emot utdelning från sådana dotterföretag skattefritt. Med tillämpning av skatteavtal kan dock utländska företag med fast driftställe i i många fall ändå ta emot skattefri utdelning från svenska och utländska dotter- och intresseföretag. I de flesta skatteavtal som ingått finns en artikel som förbjuder diskriminering och som innebär att måste behandla fasta driftställen som innehas av person med hemvist i annan avtalsslutande stat på samma sätt som om utdelningen i stället tagits emot av ett svenskt företag. Såsom framgått av avsnitt 4.2, och särskilt dom i mål C-307/97, de Saint-Gobain, 1999, S. I-6161, strider det mot etableringsfriheten i EG-fördraget att behandla ett utländskt företags fasta driftsställe i oförmånligare vid beskattningen än ett svenskt företag i motsvarande situation. Såsom nämnts har EG-rätten företräde framför nationell rätt vilket innebär att de nationella reglerna inte skall tillämpas om de strider mot fördraget. Mot den redovisade bakgrunden finns det skäl att ändra reglerna om skattefri utdelning på näringsbetingade andelar så att de inte längre står i konflikt med våra internationella åtaganden. Om ett utländskt företag bedriver verksamhet i från ett fast driftställe här bör det skattefritt kunna ta emot utdelning på andelar som är knutna till driftstället under de förutsättningar som hade gällt om utdelningen i stället tagits emot av ett svenskt företag. Denna ordning bör gälla ett utländskt bolag med fast driftställe i om det utländska bolaget hör hemma i en stat inom EES och motsvarar ett svenskt företag som inte skall ta upp utdelning på näringsbetingade andelar. EES omfattar, förutom , de fjorton till Europeiska unionen anslutna staterna , , , , , , , , , , , samt och samt de tre till EFTA anslutna staterna , och . För utländska juridiska personer som hör hemma i andra stater än de nämnda bör denna fråga regleras i skatteavtal. Förslaget föranleder ändringar i 24 kap. 15 och 20 §§ IL. 9.3 Utdelning av andelar i dotterbolag förslag: utvidgas till att gälla även när ett utländskt bolag, som hör hemma i en stat inom EES eller i en stat med vilken ingått ett skatteavtal som innehåller en artikel om ömsesidigt informationsutbyte, delar ut dotterbolagsandelar. Vid ombildning av en ekonomisk förening till ett aktiebolag jämställs utländska aktiebolag och ekonomiska föreningar med svenska om de är utländska bolag som hör hemma i en stat inom EES. Promemorians förslag: Promemorians förslag innehöll inte begränsningen till moderbolag som hör hemma i en stat inom EES eller en stat med vilken ingått ett skatteavtal som innehåller en artikel om ömsesidigt informationsutbyte. Remissinstanserna: avstyrker förslaget att utvidga till att omfatta moderbolag utanför EES-området. Bakgrunden till regeringens förslag att underlätta omstruktureringar inom näringslivet och delningar av bolag infördes skattefrihet för utdelning av andelar i dotterbolag i vissa fall (prop. 1990/91:167, bet. 1990/91:SkU30, SFS 1991:412). Regleringen syftar till att möjliggöra en uppdelning av ett aktiebolag utan omedelbar beskattning. En förutsättning är att uppdelningen sker genom att moderbolaget delar ut samtliga andelar i ett dotterbolag. Lagstiftningen kom i första hand till för att underlätta delningen av Asea och kallas . Lagstiftningen infördes provisoriskt i avvaktan på en generell översyn av skattefrågorna i samband med omstruktureringar. Bestämmelserna togs ursprungligen in i 3 § 7 mom. fjärde stycket SIL. gjordes efter förslag av (SOU 1998:1) vissa justeringar i bestämmelserna och de flyttades till ett eget moment, 3 § 7 a mom. SIL (prop. 1998/99:15, bet. 1998/99:SkU5, SFS 1998:1606). Bestämmelserna finns numera i 42 kap. 16 § IL. För att bestämmelserna skall bli tillämpliga måste vissa villkor vara uppfyllda. För det första måste det utdelande bolaget (moderbolaget) vara ett svenskt aktiebolag. Vidare uppställer lagtexten numera följande sex villkor för att utdelningen skall vara skattefri: utdelningen måste ske i proportion till innehavda aktier, aktierna i moderbolaget måste vara marknadsnoterade, moderbolaget måste dela ut samtliga aktier i dotterbolaget, efter utdelningen får inga aktier innehas av ett bolag som ingår i samma koncern som moderbolaget, dotterbolaget skall vara ett svenskt aktiebolag eller utländskt bolag, och dotterbolagets verksamhet skall till huvudsaklig del bestå av rörelse eller, direkt eller indirekt, innehav av andelar i ett dotterdotterbolag som bedriver rörelse och i vilka dotterbolaget, direkt eller indirekt, innehar andelar med ett sammanlagt röstetal som motsvarar mer än för samtliga andelar i dotterdotterbolaget. Anskaffningsutgiften för de erhållna andelarna anses utgöra så stor del av omkostnadsbeloppet för andelarna i moderbolaget som motsvarar den förändring i marknadsvärdet på dessa andelar som utdelningen medför. När det sedan skall beräknas ett omkostnadsbelopp för andelarna i moderbolaget, skall den genomsnittliga anskaffningsutgiften minskas med samma belopp. Det innebär att mottagaren får uppskov med beskattningen av utdelningen till dess de erhållna andelarna avyttras. Av 22 kap. 10 § IL framgår att uttagsbeskattning inte skall ske vid utdelning av andelarna i dotterbolaget om de inte är lagertillgångar i byggnadsrörelse. Om de erhållna andelarna blir lagertillgångar hos mottagaren skall denne enligt 24 kap. 3 § IL som intäkt ta upp ett belopp som motsvarar det lägsta av andelarnas anskaffningsvärde och verkliga värde. Anskaffningsvärdet för de erhållna andelarna är i sådana fall enligt 17 kap. 6 § IL så stor del av anskaffningsvärdet för andelarna i det utdelande bolaget som motsvarar den förändring i bolagets marknadsvärde som utdelningen inneburit. Anskaffningsvärdet för andelarna i det utdelande bolaget skall minskas i motsvarande mån. Utskiftning av aktier i samband med ombildning av en ekonomisk förening till ett aktiebolag från en svensk ekonomisk förening, utöver inbetald insats till en medlem, skall enligt huvudregeln i 42 kap. 19 § IL behandlas som utdelning om utskiftningen sker i samband med att föreningen upplöses. Bestämmelsen infördes ursprungligen (prop. 1933:171, bet. 1933:BevU 64, SFS 1933:394). Om en svensk ekonomisk förening ombildas till aktiebolag kan däremot aktierna i ett aktiebolag, till vilket föreningens övriga tillgångar överförts, skiftas ut till medlemmarna utan omedelbara skattekonsekvenser. Bestämmelserna infördes i 3 § 8 mom. tredje stycket SIL (prop. 1992/93:131, bet. 1992/93:SkU15, SFS 1992:1344). Bestämmelserna om ombildning av ekonomiska föreningar till aktiebolag har utformats med som förebild och finns numera i 42 kap. 20 § IL. Ombildningen går i stort sett till på följande sätt. Den ekonomiska föreningen äger eller bildar ett aktiebolag, till vilket samtliga tillgångar i föreningen överförs. Därefter upplöses föreningen, varvid aktierna i bolaget skiftas ut till föreningens medlemmar. Som förutsättning för att utskiftningen skall kunna göras utan beskattningskonsekvenser gäller följande: den utskiftande föreningen får inte vara ett sådant fåmansföretag som avses i 56 kap. 2 § eller 57 kap. 3 § IL, föreningen skall äga samtliga aktier och samtliga aktier skall skiftas ut, och värdet av det som skiftas ut utöver aktierna får inte överstiga av aktiernas nominella värde. Vad som, utöver aktierna, skiftas ut till medlemmarna skall tas upp som utdelning. Om aktierna blir lagertillgångar hos mottagaren, skall denne ta upp en intäkt som motsvarar det lägsta av anskaffningsvärdet och verkligt värde. Anskaffningsvärdet eller anskaffningsutgiften för aktierna är anskaffningsvärdet för andelarna i föreningen respektive det om- kostnadsbelopp som skulle ha använts om andelarna i föreningen hade avyttrats vid utskiftningen. Av 22 kap. 10 § IL framgår att uttagsbeskattning inte skall ske vid en sådan ombildning i andra fall än om de mottagna andelarna är lagertillgångar i byggnadsrörelse. Skälen för regeringens förslag gör det möjligt att dela upp företag utan omedelbara skattekonsekvenser. Bestämmelserna gäller bara om ett svenskt aktiebolag delar ut aktier i ett dotterbolag. Dotterbolaget kan dock vara ett utländskt bolag. Bestämmelserna innebär att beskattningen skjuts upp. Den som får utdelningen blir inte beskattad för den. I stället fördelas anskaffningsutgiften, eller i fråga om lagertillgångar anskaffningsvärdet, på aktierna mellan aktierna i det utdelande bolaget och de erhållna aktierna i dotterbolaget. Det förhållandet att skattefriheten för utdelningen begränsas till utdelning från svenska aktiebolag diskriminerar inte utländska etableringar i eftersom det är aktieägarna som berörs. strider inte mot förbudet mot diskriminering i ett skatteavtal. Etableringsfriheten enligt artikel 43 i EG-fördraget hindrar inte bara att inskränka friheten för utländska företag som hör hemma i en annan medlemsstat att etablera sig i genom att försätta dem i ett mindre fördelaktigt skattemässigt läge än svenska företag i motsvarande situation. Etableringsfriheten innebär också ett förbud mot att inskränker ett svenskt företags rätt att etablera sig i en annan medlemsstat genom att försätta det i en mindre fördelaktig skattemässig situation än om den utländska etableringen inte hade skett, jfr avsnitt 4.2. Undantag kan godtas om det t.ex. motiveras av medlemsstaternas behov av att förhindra skatteflykt. Som lagstiftningen är utformad kan det göras gällande att lagstiftningen försvårar ett samgående mellan ett svenskt och ett utländskt företag. innebär ett incitament att förlägga det sammanslagna bolaget till för att säkerställa att utdelning av dotterbolagsandelar skall kunna ske utan omedelbara skattekonsekvenser. Det kan därför inte uteslutas att står i strid med rätten till fri etablering enligt EG-fördraget. Regeringsrätten har vidare i en dom, RÅ 2000 ref. 17, funnit att villkoret att det utdelande bolaget skall vara ett svenskt företag strider mot EG-fördragets bestämmelser om förbud mot restriktioner för kapitalrörelser enligt artikel 56 i EG-fördraget. Tillämpningsområdet bör därför utvidgas i vart fall till att omfatta utdelning från moderbolag som hör hemma inom EES. I promemorian anfördes att det framstår som obefogat att behandla detta slag av utdelning från svenska företag och utländska företag olika. Det åberopades att det inte förelåg någon risk för att ett utvidgat tillämpningsområde för skulle utnyttjas i skatteundandragande syfte. Mot denna bakgrund föreslogs det i promemorian att bestämmelsernas tillämpningsområde skulle utvidgas till att omfatta utdelningar från alla utländska bolag som motsvarar svenska aktiebolag. anser tvärtom att tillämpligheten av av kontrollskäl bör begränsas till att omfatta endast moderbolag som hör hemma inom EES. Såsom tidigare framhållits strider inte regleringen i mot förbudet mot diskriminering i ett skatteavtal. Att begränsa tillämpningsområdet till moderbolag som hör hemma inom EES- området skulle enligt regeringens uppfattning därför få oönskade effekter när det gäller avtalsländer utanför EES-området. För att säkerställa kontrollmöjligheterna bör tillämpligheten i stället begränsas till moderbolag som hör hemma i en stat inom EES eller i ett avtalsland om skatteavtalet innehåller en artikel om ömsesidigt informationsutbyte. Det utländska moderbolaget skall vara ett utländskt bolag och motsvara ett svenskt aktiebolag. Det finns inte skäl att behandla utländska moderbolag bättre än svenska företag. Eftersom bara gäller för svenska aktiebolag bör regleringen utvidgas till att omfatta utländska bolag som motsvarar svenska aktiebolag. I 42 kap. 19 § IL anges att utskiftning från en svensk ekonomisk förening i samband med att föreningen upplöses skall behandlas som utdelning. Om den ekonomiska föreningen i stället är en utländsk juridisk person kommer utskiftningen att beskattas enligt kapitalvinstreglerna. Utländska ekonomiska föreningar bör behandlas på samma sätt som svenska föreningar. Det finns dock inte tillräcklig anledning till att låta ekonomiska föreningar som hör hemma i en stat utanför EES omfattas av reglerna. Bestämmelserna bör därför utvidgas till att gälla utdelningar från sådana ekonomiska föreningar som är utländska bolag och hör hemma i en stat inom EES. I 42 kap. 20 § IL finns bestämmelser om kontinuitet om en ekonomisk förening i samband med att den ombildas till ett aktiebolag delar ut aktierna i aktiebolaget. Bestämmelserna gäller bara svenska ekonomiska föreningar som ombildas till svenska aktiebolag. Bestämmelserna är utformade med som förebild. Bestämmelsernas tillämpningsområde bör därför av samma skäl som utvidgas till att gälla om en svensk ekonomisk förening ombildas till ett utländskt bolag som motsvarar ett svenskt aktiebolag eller en utländsk ekonomisk förening ombildas till ett aktiebolag. Även här bör utvidgningen inte omfatta ekonomiska föreningar eller bolag som hör hemma i en stat utanför EES. Förslagen föranleder två nya paragrafer, 42 kap. 16 a och 20 a §§, i IL. 9.4 Koncernbidrag Regeringens förslag: Vid tillämpning av koncernbidragsreglerna skall förekomsten av ett utländskt bolag någonstans i ägarkretsen inte påverka möjligheten att ge koncernbidrag med avdragsrätt mellan två svenska företag om det utländska bolaget hör hemma i en stat inom EES. Vidare skall ett utlandsägt fast driftställe i likställas med ett svenskt dotterföretag om verksamheten bedrivs av ett utländskt bolag som hör hemma i en stat inom EES. Detsamma skall gälla om mottagaren är ett sådant svenskt företag som på grund av ett skatteavtal har hemvist i en stat inom EES om det bedriver näringsverksamhet i genom ett fast driftställe. Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag. Promemorieförslaget innebar dock att koncernbidrag inte skulle kunna ges med avdragsrätt om mottagaren är ett svenskt företag som enligt ett skatteavtal skall anses ha hemvist i en utländsk stat. Remissinstanserna: anför att förslaget till 35 kap. 3 § IL kan få oönskade effekter om det svenska företaget som på grund av skatteavtal fått hemvist i en utländsk stat bedriver näringsverksamhet i genom ett fast driftställe. Verket nämner som exempel ett svenskt dotterföretag som har sin verkliga ledning i och därmed hemvist i på grund av skatteavtalet. Det svenska företaget bedriver näringsverksamhet i genom ett fast driftställe. Om det fasta driftstället tar emot koncernbidrag från det svenska moderföretaget får moderföretaget inte göra avdrag för koncernbidraget på grund av utformningen av förslaget till punkt 4 i den nämnda paragrafen. Verket anför också att det är oklart om reglerna gäller det utländska bolaget eller dess fasta driftställe här. Flera remissinstanser ifrågasätter om inte den nya punkten 5 i 35 kap. 3 § om att näringsverksamheten inte får vara undantagen från beskattning i på grund av ett skatteavtal täcker den nuvarande punkten 4 om hemvist utomlands enligt ett skatteavtal. Se också vad Näringslivets Skattedelegation och i anfört under rubriken , avsnitt 5.1.