prop · GP0331 · 2001-10-11 00:00:00 — bAvser tiden fr.o.m. t.o.m. i X-, Y-, Z-, AC- och BD-län samt fr.o.m. t.o.m. för övriga län. För övrig tid än den som anges här eller under a är följande gränsvärden tillåtna: Ångtryck vid 37,högst 95 och lägst 45 kilopascal samt Förångat vid , lägst 47 procents volymhalt. cOm temperaturökningen i intervallet förångat understiger gäller i stället att T50-värdet (temperaturen vid volymhalten förångat) skall ligga dMed undantag för blyfri bensin regular (ett minsta motoroktantal [MON] på 81 och ett minsta researchoktantal [] på 91) för vilken olefinhalten skall vara en volymhalt på Dessa gränsvärden hindrar inte att blyfri bensin med lägre oktantal än vad som anges i denna bilaga får saluföras. eAndra primära alkoholer och etrar, vilkas destillationsslutkokpunkt inte överstiger den destillationsslutkokpunkt som angetts i nationella standarder, eller, där sådana saknas, i industriella specifikationer för moto rbränslen. Bilaga 3 Prop. Densitet vid , lägst Densitet vid , högst begynnelsekokpunkt, lägst °C vid destillat, högst °C Aromatiska kolväten, högst Polycykliska aromatiska kolväten, Polycykliska aromatiska kolväten, aGäller dieselbrännoljor som omfattas av nr 2710 00 66 i Kombinerade nomenklaturen (KN-nr) enligt förordningen (EEG) 2658/87. bEnligt Svensk Standard 15 51 16. cEnligt IP 391. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 14 kap. 22 § samt bilagorna 1 och 2 till balken skall upphöra att gälla, dels att 29 kap. 8 § skall ha följande lydelse. Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot 1.föreskrift för totalförsvaret meddelad med stöd av 1 kap. 5 §, om överträdelse av den lagbestämmelse från vilken avvikelse har föreskrivits är straffbelagd, 2.i beslut om naturreservat eller kulturreservat angivna inskränk- ningar i rätten att använda mark enligt 7 kap. 5 § andra eller tredje stycket, 3.förbud att bedriva verksamhet eller vidta åtgärder inom biotopskyddsområde enligt 7 kap. 11 §, 4.föreskrifter som behövs för särskilt sk ydd för djur eller växter enligt 7 kap. 12 §, 5.förbud att inom strandskyddsområde uppföra ny byggnad eller vidta annan åtgärd i strid mot 7 kap. 16 §, 6.föreskrifter om försiktighetsmått inom miljöskyddsområde meddelade med stöd av 7 kap. 20 §, 7.fö reskrifter om inskränkning inom vattenskyddsområde meddelade med stöd av 7 kap. 22 §, 8.interimistiskt förbud enligt 7 kap. 24 § första stycket, 9.föreskrifter om förbud till skydd för djur- och växtarter meddelade med stöd av 8 kap. 1 eller 2 §, 10.föreskrifter om förbud eller föreskrifter om särskilda villkor för att sätta ut djur- eller växtarter meddelade med stöd av 8 kap. 3 §, 11.föreskrifter meddelade med stöd av 8 kap. 4 § genom att ta sådan befattning med djur, växter, ägg, rom, bon eller produkter av djur eller växter som strider mot en sådan föreskrift eller mot ett villkor i beslut i enskilt fall, 12.föreskrifter eller beslut om förbud mot utsläpp av avloppsvatten m.m. meddelade med stöd av 9 kap. 4 §, 13.föreskrifter om försiktighet smått vid miljöfarlig verksamhet meddelade med stöd av 9 kap. 5 §, 14.inskränkningar, villkor eller anmälningsskyldighet föreskrivna beträffande miljöriskområde enligt 10 kap. 12 §, 15.skyldighet att underhålla en vattenanläggning enligt 11 kap. 17 § första stycket eller 20 § första stycket eller 21 § första stycket, 16.förbud att påbörja en verksamhet enligt 12 kap. 6 § tredje stycket, 17.förbud till skydd för naturmiljön enligt 12 kap. 6 § fjärde stycket, 9 Senaste lydelse 1999:1325. 18. särskilda föreskrifter om utredning o ch försiktighetsmått vid Prop. 2001/02:31 genteknisk verksamhet meddelade med stöd av 13 kap. 8 eller 11 §, 19.förbud att sprida bekämpningsmedel från luftfartyg enligt 14 kap. 18 § andra stycket, 20.förbud att sprida bekämpningsmedel mot lövsly enligt 14 kap. 19 § första stycket, 21.föreskrifter som avser förbränning, handel, överlåtelse eller införsel av bränslen meddelade med stöd av 14 kap. 21 §, 21 a. förbud att saluföra bensin eller dieselbrännolja enligt 14 kap. 22.föreskrifter i fråga om hantering, införsel eller utförsel av kemiska produkter eller biotekniska organismer meddelade med stöd av 14 kap. 24 §, 23.förbud att hantera, föra in eller föra ut kemisk produkt eller bioteknisk organism enligt 14 kap. 25 §, 24. förbud mot dumpning eller 25. skyldighet att göra anmälan fö rordning (EEG) nr 2455/92 av om export och import av vissa farliga kemikalier, senast ändrat genom kommissionens förordning (EG) nr 237/97 av eller att lämna uppgifter enligt rådets förordning (EEG) nr 793/93 av om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen, 26.förbud eller skyldighet att lämna uppgifter enligt rådets förordning (EG) nr 3093/94 av om ämnen som bryter ned ozonskiktet, 27.bestämmelser om transport och därigenom transporterar avfall i strid mot rådets förordning (EEG) nr 259/93 av om övervakning och kontroll av avfallstransporter inom, till och från Europeiska gemenskapen, senast ändrat genom rådets förordning (EG) nr 120/97 av , 28.en bestämmelse eller mot villkor i beslut i enskilt fall som meddelats med stöd av rådets förordning (EG) nr 338/97 av om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem, senast ändrat genom rådets förordning (EG) nr 938/97 av såvitt avser import till , export och reexport från , handel med artificiellt förökade växter, transport och transitering eller köp, försäljning och annan kommersiell åtgärd. För försök till brott mot första stycket 24 döms till ansvar enligt 23 kap. . Till ansvar enligt första eller andra stycket döms inte, om ansvar kan ådömas enligt 1 eller 2 §. Denna lag träder i kraft . För en personbil, en buss med en skattevikt av högst eller en lastbil med en skattevikt av högst , som uppfyller kraven för miljö klass El eller Hybrid enligt bilaga 1 till lagen (2001:000) om motorfordons avgasrening och motorbränslen , tas fordonsskatt inte ut från det fo rdonet blir skattepliktigt första gången. 2.3Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327) Härigenom föreskrivs att 14 a § fordonsskattelagen (1988:327) skall ha fö ljande lydelse. 14 a §10 För en personbil, en buss med en skattevikt av högst eller en lastbil med en skattevikt av högst , som uppfyller kraven för miljö klass 1 E eller 1 H enligt 2 a § bilavgaslagen (1986:1386), tas fordonsskatt inte ut från det fordonet blir skattepliktigt första gången. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller i fråga om bilar som delats in i miljöklasser före lagens ikraftträdande. 10 Senaste lydelse 1999:1065. 2.4Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi Härigenom föreskrivs att 2 kap. 5 § lagen (1994:1776) om skatt på energi skall ha följande lydelse. Kraven för miljöklass 1 och 2 för bränslen som beskattas enligt 1 § första stycket 1 anges i bilaga 1 till . Kraven för miljöklass 1, 2 och 3 för dieselolja som beskattas enligt 1 § första stycket 3 b anges i bilaga 2 till . Dessa krav tillämpas även för andra bränslen som beskattas enligt nämnda lagrum. Kraven för miljöklass 1 och 2 för bränslen som beskattas enligt 1 § första stycket 1 anges i bilaga 2 till lagen (2001:000) om motorfordons avgasrening och motorbränslen. Kraven för miljöklass 1, 2 och 3 för dieselolja som beskattas enligt 1§ första stycket 3 b anges i bilaga 3 till lagen om motorfordons avgasrening och motorbränslen. Dessa krav tillämpas även för an dra bränslen som beskattas enligt nämnda lagrum. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. 11 Senaste lydelse 1999:1323. 2.5Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila mask iner Härigenom föreskrivs 12 att 1, 4, 6 och 13 §§ lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner skall ha följande lydelse. Denna lag syftar till att föreby gga att mobila maskiner och motorer till dessa skadar eller orsakar olägenheter för människors hälsa eller för miljön genom utsläpp av avgaser och andra föror eningar samt genom buller. Med mobila maskiner avses i denna lag traktorer, motorredskap, terrängmotorfordon, spårfordon, industriella maskiner och andra anordningar som är konstruerade för att kunna röra sig eller flyttas på marken och som är försedda med förbränningsmotor. Med mobila maskiner avses dock inte motorfordon. Om det är påkallat med hänsyn till medlemskap i unionen, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att lagen skall tillämpas även i fråga om annan utrustning som förorsakar buller och avgaser. I fråga om buller och utsläpp av avgaser och andra föroreningar från mobila maskiner får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela för eskrifter om 1. begränsning av 1. begränsning av fö roreningar från mobila maskiner, 2.motorers utrustning, hållbarhet, funktion, installation eller beskaffenhet i övrigt, 3.skyldighet att underhålla utrustning som begränsar buller och utsläpp, 4.skyldighet att använda visst bränsle, 5. tillsyn och annan kontroll, samt 5. tillsyn och annan kontroll, 6. krav på EG-typgodkännande och märkning av motorer samt 6. krav på EG-typgodkännande förfarandet vid utfärdande, än dring och förfarandet vid utfärdande, 12 Jfr och rådets direktiv /14/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om buller i miljön från utrustning som är avsedd att användas utomhus (EGT L 162, , s. 1, Celex 32000L0014). och återkallelse av ett EG- såd ant Prop. bestämmelser och förfarandet vid 8. krav på märkning. eller saluför mobila maskiner eller eller saluför mobila maskiner eller motorer till dessa ansvarar för att motorer till dessa ansvarar för att uppfyller de krav som föreskrivits uppfyller de krav som föreskrivits med stöd av 4 § 1, 2 och 6 när de med stöd av 4 § 1, 2 och 68 när de släpps ut på marknaden. släpps ut på marknaden. Den som brukar en mobil maskin ansvarar för att maskinen uppfyller de krav som föreskrivits med stöd av 4 § 14. Till böter eller fängelse i högst Till böter eller fängelse i högst döms den som med döms den som med maskiner eller motorer till dessa i maskiner eller motorer till dessa i strid mot föreskrifter som har strid mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 4 § 1, 2 och meddelats med stöd av 4 § 1, 2 och Det sagda gäller dock inte Det sagda gäller dock inte motorer som är EG-typgodkända i motorer som är EG-typgodkända i en annan stat. en annan stat. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppgift att göra en översyn av den svenska bilavgaslagstiftningen. Med stöd av bemyndigandet förordnades rådmannen som särskild utredare. Utredningens uppdrag var främst att göra en översyn av hela bilavgaslagstiftningen med anledning av nya bestämmelser inom EU samt att se över systemet med miljöklassindelning av bilar. I utredningens uppdrag ingick även att redovisa eventuella slutsatser som kan vara av betydelse för den framtida utvecklingen av EU:s regel- system. Utredningen, som antog namnet Avgasrening 2000, överlämnade sitt betänkande Avgasrening 2000 (SOU 2000:12). I betänkandet föreslogs att den nuvarande bilavgaslagen (1986:1386) ersätts av en ny lag om motorfordons avgasrening och att en ny lag om avhjälpande av fel på bilars avgasreningssystem införs. Vidare föreslogs en följdän dring i fordonsskattelagen (1988:327) med anledning av utredningens fö rslag till ett nytt miljöklassystem för bilar. Betänkandet har remissbehandlats. En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1, betänkandets lagförslag i bilaga 2 och en förteckning över remissinstanserna i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Miljö departementet (dnr M2000/1451/R). Därutöver har inkommit med en redovisning om utvecklingen av en metod för kontroll av krav på tunga fordons avgasreningsutrustning (dnr M1999/3084/Mk) samt en skrivelse med förslag om hur de EG-rättsliga skärpta avgaskraven för tunga bilar skall införas i svensk rätt (dnr M2000/1725/Mk). Förslaget om ändring i lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner har upprättats inom och har beretts med . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som återfinns i bilaga 4. Lagrådets yttrande bifogas som bilaga 5. Med anledning av yttrandet har lagförslaget justerats och Lagrådets synpunkter har därmed tillgodosetts. Synpunkterna behandlas närmare i avsnitt 5.8 och i författningskommentaren. Förslagen i denna proposition har utformats i samarbete med och . Utgångspunkterna för regeringens förslag Det gällande svenska regelsystemet om bilavgaser härrör , då bilavgaslagen (1986:1386) tillkom. Lagen kompletteras av bilavgas- förordningen (1991:1481) och av föreskrifter som meddelas av Natur- vårdsverket. Genom bilavgaslagen infördes ett nytt regelsystem för bilavgaskrav. Lagen innehåller inte bara de grundläggande kraven i fråga om begräns- ningar för bilars utsläpp utan även föreskrifter om bl.a. hållbarhetskrav och det s.k. tillverkaransvaret, dvs. ansvarsfördelningen mellan tillver- kare och bilägare för bilar i bruk. Bilavgaslagen har ändrats ett antal gånger . En viktig utveckling var införandet av ett system för indelning av bilar i miljöklasser (prop. 1990/91:156, bet. 1990/9l:SkU25, rskr. 1990/91:344). Vidare har bilavgaslagstiftningen i hög grad påver- kats av det svenska EU-medlemskapet. Detta beror på att EU tillämpar harmoniserade regler om kravnivåer och tidpunkter för införandet av nya avgaskrav, vilket medför att samma krav skall gälla i alla medlemsstater. De gemensamma kraven som följer av EU-medlemskapet kommer främst till uttryck i bilavgasförordningen och i myndighetsföreskrifter, men även i bilavgaslagen har relativt omfattande ändringar gjorts som en anpassning till EU:s system för typgodkännande av bilar (prop. 1997/98:35, bet. 1997/98:JoU10, rskr. 1997/98:101). Ändringarna inne- bar bl.a. att det särskilda svenska avgasgodkännandet av nya modeller upphörde och att kravet på att utländska tillverkare skall ha en ställ- företrädare i togs bort. I sina grunddrag har bilavgaslagstift- ningen dock, trots de ändringar som skett, förblivit oförändrad . Inom EU beslutades de bilavgaskrav som gäller . Uppgörelsen är en del i det s.k. Auto/Oil-programmet som är ett europeiskt program för luftkvalitet, utsläpp från vägtrafik, bränslen och motortrafik. Den innebär omfattande ändringar av de gemensamma reglerna. Utöver skärpningar i utsläppskraven införs flera principiella nyheter. Till de viktigaste hör att ett tillverkaransvar införs efter svensk modell och att särskilda krav skall gälla vid kallstarter. EU:s nya avgaskrav medför att ändringar måste göras i de svenska reglerna. I samband med detta har en översyn gjorts av hela bilavgaslag- stiftningen, främst de grundläggande reglerna i bilavgaslagen. EG-lagstiftningen rörande avgasfrågor är en del av lagstiftningen på fordonsområdet i övrigt. Grundläggande föreskrifter ställs upp i två ram- direktiv, under vilka det finns en rad särdirektiv som behandlar harmoni- serade tekniska krav för e nskilda delar av eller egenskaper hos bilar. Det ena grundläggande ramdirektivet är rådets direktiv /156/EEG 13 av den 13 EGT L 042, 23.2.1970, s.1 (Celex 31970L0156). om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om Prop. 2001/02:31 typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon. grundläggande särdirektiven som rör avgaser till detta ramdirektiv är följa nde. Rådets direktiv /220/EEG14 av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon. Detta innehåller grundläggande avgaskrav för lätta bilar, dvs. bilar med en vikt under . Direktivet har senare ändrats genom direktiven /441/EEG15, 93/59/EEG16, 94/12/EG17, 96/69/EG18 och 98/69/EG19, främst på så sätt att avgaskraven successivt skärpts. Rådets direktiv /77/EEG20 av om till- närmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gasformiga föroreningar från dieselmotorer som används i fordon. Direktivet innehåller grundläggande avgaskrav för tunga bilar, alltså bilar Det har ändrats i skärpande riktning genom bl.a. direktivet 1999/96/EG21. Rådets direktiv /306/EEG22 av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av föror e- ningar från dieselmotorer som används i fordon. Det andra ramdirektivet är rådets direktiv /61/EEG 23 av om typgodkännande av två- och trehjuliga motorfordon. Direktivet avser mopeder och motorcyklar. Under detta finns ett särdirektiv som behandlar bl.a. avgasfrågor, och rådets direktiv /24/EG24 av om vissa komponenter och karakteristiska egenskaper hos två- och trehjuliga motorfordon. Det finns även ett ramdirektiv för traktorer (74/150/EEG) 25 och ett direktiv om utsläpp från mobila maskiner (97/68/EG) 26. Med fordon avses enligt EG-lagstiftningen motorfordon som är avsett att användas på väg, oavsett om det är färdigbyggt eller ej, med minst fyra hjul och konstruerat för en maximihastighet samt släpvagnar till sådana fordon. Undantagna är spårbundna fordon, jor d- bruks- och skogsbrukstraktorer och samtliga rörliga motorredskap (art. 2 idirektiv /156/EEG). Dessa motorfordon är i sin tur, enligt bilaga 2 till direktivet, indelade i olika kategorier. Nedan följer en redogörelse för det huvudsakliga innehållet i de relevanta direktiven. EGT L 076, , s. 1 (Celex 31970L0220). EGT L 242, 30.8.1991, s. 1 (Celex 31991L0441). EGT L 186, 28.7.1993, s. 21 (Celex 31993L0059). EGT L 100, , s. 42 (Celex 31994L0012). EGT L 282, 1.11.1996, s. 64 (Celex 31996L0069). EGT L 350, 28.12.1998, s. 1 (Celex 31970L0220). EGT L 036, , s. 33 (Celex 31988L0077). EGT L 044, , s. 1 (Celex 31999L0096). EGT L 190, 20.8.1972, s. 1 (Celex 31972L0306). EGT L 225, 10.8.1992, s. 72 (Celex 31992L0061). EGT L 226, , s. 1 (Celex 31997L0024). EGT L 084, 28.3.1974, s. 10 (Celex 31974L0150). EGT L 059, 27.2.1998, s. 1 (Celex L 31997L0068). 4.2.1.1Ramdirektivet 70/156/EEG Direktivet har ändrats . De mest omfattande ändring- arna har skett genom direktiv /53/EG27 av om ändring av direktiv /156/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon. Direktivet är i huvudsak inte tillämpligt på godkännanden av enstaka fordon. Direktiv /156/EEG bygger på att det skall finnas en typgodkä n- nandemyndighet i varje medlemsland som ansvarar för samtliga delar av förfarandet vid typgodkännande av en fordonstyp, ett system, en kompo- nent eller en separat teknisk enhet och som har behörighet att utfärda och återkalla intyg om typgodkännande och att sköta kontakte rna med de ansvariga myndigheterna i övriga medlemsländer. Myndi gheten skall även ansvara för kontrollerna av tillverkarens åtgärder för att säkerställa produktionsöverensstämmelse. Olika myndigheter kan ge godkännande enligt olika särdirektiv. Ett typgodkännande som meddelas av en god- kännandemyndighet i ett medlemsland är giltigt inom hela EU. Myndig- heter i andra medlemsländer är inte behöriga att kontrollera fordon för vilka de inte har beviljat det ursprungliga typgodkännandet. Godkännan- demyndigheten kan välja att själv utföra provning och inspektion eller till sin hjälp anlita en teknisk tjänst. Ett typgodkännande innebär att en medlemsstat intygar att en fo rdons- typ, ett system, en komponent eller en separat teknisk enhet uppfyller de relevanta kraven i typgodkännandedirektivet eller i något av särdirek- tiven. För personbilar kan dessutom erhållas ett helfordonsgodkännande (Whole Vehicle Type Approval), dvs. ett godkännande för en fordonstyp, som kan baseras på godkännanden som andra myndigheter har meddelat. Systemet med helfordonsgodkännande av en fordonstyp är obligatoriskt endast för personbilar. Tanken är dock att reglerna om helfordonsgod- kännande skall kunna tillämpas på samtliga fordons- kategorier. Direktivet reglerar vilka tekniska krav som får ställas på en ny fordonstyp. Den tillverkare som innehar ett typgodkännande för en produkt skall utfärda ett intyg om överen sstämmelse, CoC, (Certificate of Conformity) som skall åtfölja varje fordon som tillverkats i överensstämmelse med den godkända typen (art. 6.1). En medlemsstat är skyldig att godkänna att ett fordon registreras, säljs eller tas i bruk om det åtföljs av ett sådant intyg om överens stämmelse, dvs. någon ytterligare kontroll får inte göras (art. 7.1). För att tillåta försäljning och ibruktagande av enstaka komponenter och tekniska enheter måste kraven i tillämpliga särdirektiv vara uppfyllda (art. 7.2). En medlemsstat kan bara vägra registrering, försäl jning och ibruktagande av typgodkända produkter om den anser att detta skulle äventyra trafiksäkerheten. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen om sitt beslut och skälen för det (art. 7.3). 27 EGT L 225, 10.8.1992, s. 1 (Celex 31992L0053). Medlemsstaterna kan medge undantag från kravet att endast registrera, tillåta försäljning eller ibruktagande av sådana nya fordon som omfattas av CoC-intyg. Undantag kan också på tillverkarens begäran beviljas från krav i ett eller flera av särdirektiven, t.ex. för fordon som tillverkas i små serier. Direktivet innehåller också regler om kontroll av att serieproduktionen överensstämmer med den godkända typen (s.k. COP-kontroll eller nybilskontroll). När en medlemsstat beviljar typgodkännande skall den vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera att lämpliga åtgärder vi d- tagits för att de serietillverkade produkterna överensstämmer med den godkända typen och att dessa åtgärder även fortsättningsvis är tillräckliga (art. 10.1 och 10.2). skall, innan den meddelar ett typgodkännande, kontrollera att det finns tillfredsställande rutiner och metoder som säkerställer en effektiv kontroll av att serietillverkade produkter överensstämmer med den godkända typen (bilaga 10). Den myndighet som har beviljat typgodkännandet kan när som helst undersöka de kontrollm etoder för produktionsöverens stämmelse som används på varje produktionsenhet. Vid varje inspektion skall provningsresultat och produktionsjournaler hållas tillgängliga för inspektören som också, om det är lämpligt, får ta stickprov. Om det under inspektionen har påvisats otillfredsställande resultat skall godkännandemyndigheten se till att alla nö dvändiga åtgärder vidtas för att möjligt återställa öve rensstämmelsen med det godkända utförandet (bilaga 10). Bristande överensstämmelse med den godkända typen skall anses för eligga om det påvisas avvikelser från uppgifter i typgodkänna nde- intyget och/eller det tekniska underlaget och sådana avvikelser inte har tillåtits (art. 11.1). Om en medlemsstat som har beviljat ett typgodkän- nande finner att en produkt med intyg om överensstämmelse eller med godkännandemärke inte stämmer överens med den godkända typen, skall denna stat vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att produkten i fråga åter stämmer överens med den godkända typen. De ansvariga myndigheterna skall underrätta motsvarande myndigheter i övriga medlemsstater om de vidtagna åtgärderna (art. 11.2). Även en annan medlemsstat kan begära att den medlemsstat som meddelat typgodkännandet skall kontrollera överensstämmelse med den godkända typen. Denna kontroll skall påbö rjas från begäran (art. 11.3). Om det i samband med typgodkännande av fordon visar sig att ett fordons bristande överen sstämmelse uteslutande beror på inmonterade komponenter i fordonet skall den myndighet som ansvarar för typgod- kännande av fordonet begära att den eller de medlemsstater som beviljade typgodkännandet av komponenterna i fråga vidtar nödvändiga åtgä rder för att säkerställa att serietillverkade fordon åter överens- stämmer med den godkända typen. Dessa myndigheter är då skyldiga att vidta de åtgärder som krävs och vid behov återkalla godkännandet (art. 11.4).