prop · GO03101 · 2001-04-17 00:00:00 — Den kassamässiga korrigeringen utgör skillnaden mellan å ena sidan saldot av statsbudgetens an- slag och inkomsttitlar och å andra sidan nettot av in- och utbetalningar över statsverkets check- räkning (SCR). Eliminering av interna mellanhavanden När resultat- och balansräkningen konsolideras elimineras samtliga interna transaktioner inom staten. I inkomsterna på statsbudgeten ingår so- ciala avgifter för statens anställda och anslagen belastas med motsvarande utgifter. Det medför att den del av sociala avgifter som inte överförs till AP-fonderna är bruttoredovisad på statsbud- geten, men är eliminerad i resultaträkningen. Redovisningen av statens lokalkostnader skil- jer sig åt mellan statsbudgeten och resultaträk- ningen. Interna hyresintäkter från Fortifika- tionsverket och elimineras mot myndigheters lokalkostnader i resultaträk- ningen. På statsbudgeten belastas anslagen med internt fakturerade hyror. 5.2Härledning av statsbudgetens saldo från resultaträkningens saldo Av föregående avsnitt framgår att det finns vä- sentliga skillnader mellan resultaträkningen och statsbudgeten och att det därför inte är möjligt att på ett heltäckande sätt skapa jämförelse mel- lan enskilda rader i statsbudgetens utfall respek- tive i resultaträkningen eller i finansieringsanaly- sen. Eftersom det finns ett samband mellan utgif- ter/inkomster, kostnader/intäkter och betal- ningar är det möjligt att utifrån resultaträkning- en och finansieringsanalysen komma fram till statsbudgetens saldo. I tabell 5.2 förklaras sam- banden mellan resultaträkningens saldo, finansi- eringsanalysens saldo och statsbudgetens saldo (statens lånebehov). För att komma från resul- taträkningens saldo till statsbudgetens saldo måste flera justeringar göras. De kan grupperas på följande sätt: justeringar för transaktioner i resultat- räkningen som ej medför betalningar, justeringar för förändringar av ford- ringar och skulder i balansräkningen, övriga transaktioner som påverkar be- talningar, och justeringar hänförbara till statsskulden. Tabell 5.2 Sambanden mellan några väsentliga saldomått i årsredovisningen Justeringar för poster som ej medför (inkl. nedskrivning av studielån) Justeringar för förändringar av Övriga transaktioner som påverkar Utdelningar från statliga bolag Nettoamortering av statens lån (finansieringsanalysens saldo) Förändring av kortsiktig placering Förändring av interna innehav av Justeringar för transaktioner som inte medför betalningar I resultaträkningen ingår vissa poster som inte medför betalningar, t.ex. avskrivningar och orea- liserade valutakursförändringar, och dessa måste tas bort för att komma fram till statsbudgetens saldo. Avskrivningar och nedskrivningar av an- läggningstillgångar samt avsättningar till pensio- ner och fonder uppgick till 25,2 respektive . Av de orealiserade valutakurs- förändringarna på var hänförbara direkt till statsskul- den och till skuldskötsel- instrument. Årets resultatandel från dotter- och intresseföretag uppgick till . Realisationsvinsterna, skillnader mellan bokförda värden och försäljningsintäkterna, uppgick till . Dessa tas bort och istället tas försäljningsinkomsterna upp under Övriga transaktioner som påverkar betalningar. Justeringar av förändringar av skulder och fordringar De totala förändringarna av skulder och ford- ringar uppgick till . Statens betalningsnetto har påverkats positivt av att skulder och fordringar har förändrats. Mer in- formation om orsakerna till förändringar av skulder och fordringar ges i balansräkningen och i finansieringsanalysen (avsnitt 3.8 och 3.9). Övriga transaktioner som påverkar betalningar Några transaktioner som medför betalningar, exempelvis investeringar och utdelningar, redo- visas endast i balansräkningen och måste således läggas till resultaträkningens saldo för att man skall komma fram till statsbudgetens saldo. Me- del från AP-fonderna har förts över till staten med . Ändrade redovisnings- principer av skatter medför att skatteintäkterna är lägre än inbetalade skatter . Utöver överföringar av premiepen- sionsmedel som redovisas i resultaträkningen har netto överförts till Pre- miepensionsmyndigheten från tidigare års avsat- ta medel. Investeringar i anläggningstillgångar uppgick till , varav 11,9 mil- jarder kronor var investeringar i beredskapstill- gångar. Statens försäljningsinkomster uppgick till , varav 61 miljarder kro- nor är hänförbar till försäljning av aktier i . Nettoutlåningen från främst CSN och Riks- gäldskontoret uppgick till . Utdelningar från statliga bolag uppgick till , varav var utdelningar från förvaltningsaktiebolaget . Nettoamorteringarna av statens lån uppgick till 101,5 miljarder kronor4. Denna post är identisk i absoluta tal med saldot i finansieringsanalysen (statens nettoupplåning). Justeringar som är hänförbara till statsskulden Nettoamorteringarna av statens lån var 0,4 mil- jarder kronor lägre än statsbudgetens saldo. Skillnaden mellan statens nettoupplåning och statsbudgetens saldo beror på att det finns trans- aktioner som påverkar statsskulden i balansräk- ningen men som inte påverkar statsbudgetens saldo, exempelvis affärsverkens nettoupplåning. Å andra sidan finns det transaktioner som på- verkar statsbudgetens saldo men som inte påver- kar statsskulden, exempelvis kortsiktiga placering på marknaden av betal- ningsöverskott på statverkets checkräkning. Förändringar av kortsiktiga placeringar var 0,8 miljarder kro- nor, varav 1,4 är hänförbar till placeringar i finan- siella institutioner och till minskade placeringar i valutakonton på Riks- banken. Under Övriga poster, som uppgick till -0,, ingår förändringar av för- skott m.m. hänförbara till skuldskötselåtgärder av statsskulden. 4 Statsskuldens förändring enligt årsredovisningen är 92,3 miljarder kro- nor. Mellanskillnaden beror på valutakursförändringar. 6.1Redovisning av statliga garantier för I detta kapitel redovisas de åtaganden som staten har i form av kreditgarantier, kapitaltäckningsga- rantier och pensionsgarantier, vilka redovisas som garantiförbindelser i statens balansräkning. Redovisningen omfattar även insättningsgaranti och investerarskydd som hanteras av . Dessa skiljer sig dock i viktiga avseenden från statens övriga garantier. De uppgifter som redovisas avser ställningen och verksamheten under . Garantier i utländska valutor redovisas till den kurs som gällde den 31 decem- ber 2000. infördes ett nytt sätt att hantera garantier i staten. Det nya förfarandet ställer krav på kostnadstäckning och innebär att risken i varje garantiåtagande eller grupp av åta- ganden skall beräknas. Utifrån detta bestäms en avgift för garantin. Till den del avgifter inte er- hålls från garantitagaren är det fråga om en stat- lig subvention. En sådan subvention skall belasta ett anslag. Förfarandet innebär att avgiftsintäkter och i förekommande fall anslagsmedel inbetalas på ett konto, en garantireserv, i (). Till reserven förs också eventuella åter- vinningar från tidigare infriade garantier. Nya infrianden av garantiåtaganden belastar garanti- reserven. Den finansierar också administration och andra utgifter för garantiverksamheten. Till kontot är kopplat en obegränsad kredit. Den statliga garantiverksamheten är uppdelad på fem myndigheter: RGK, Statens bostadskredit- nämnd, , Styrelsen för in- ternationellt utvecklingssamarbete och . De garantiåtaganden som ligger inom RGK:s an- svarsområde kan indelas i tre huvudtyper: kre- ditgarantier, kapitaltäckningsgarantier och pen- sionsgarantier. Kreditgarantier innebär att staten tar på sig kreditrisken vid en investering i infra- struktur, jordbruk etc. men överlåter själva kre- ditgivningen till andra långivare. Kapitaltäck- ningsgarantier innebär att staten åtar sig att tillskjuta kapital så att det egna kapitalet uppnår en viss nivå eller att kapitaltäckningsgraden i ett långivande bolag alltid överstiger den i lag angiv- na lägsta nivån (). Dessa garantier är obegränsade, men redovisas be- loppsmässigt som garantimottagarens totala skuld. En variant är grundfondsförbindelsen, som är ett beloppsbegränsat åtagande för att stärka ett företags finansiella beredskap inför en utsatt situation. Pensionsgarantier tryggar pen- sionsåtaganden efter bolagisering av statliga verksamheter. RGK:s nya garantier värderas och prissätts en- ligt den nya garantimodellen, dvs. med beaktan- de av statens risk i åtagandet. RGK har gjort en uppskattning av subventions- värdena för de äldre garantierna. Subventions- värdet för ett enskilt garantiåtagande kan sägas utgöra ett nuvärde av den förväntade belastning- en på statsbudgeten, som åtagandet kan komma att medföra. Budgetbelastningen kan uppkomma stötvis och under en lång följd av år. Sammanta- get uppskattar att subven- tionsvärdet för äldre garantier motsvarar en för- väntad budgetbelastning över tiden på i dagens penningvärde. Subventionsvärdet är baserat på beräkningar som utgår från historiska konkursfrekvenser och återvinningsandelar. Det beräknade subven- tionsvärdet uppkommer som en summering av alla individuella värden där utfallet sannolikt en- dast kommer att omfatta ett begränsat antal in- frianden. Flertalet projekt kommer sannolikt att utan infrianden och utan att några bud- getmedel behöver tillskjutas, men sett över en större grupp av engagemang kommer troligen några fall av infrianden att ske. RGK bedriver ett aktivt arbete för att invärde- ra de äldre garantierna till den nya garantimodel- len, dvs. att pröva garantiernas utformning och fastställa en riskbaserad avgift. När en subven- tionerad garanti har invärderats och dess kostnad har fastställts skall motsvarande värde föras upp på anslag inom respektive utgiftsområde, om inte garantins avgifter kan höjas i motsvarande grad. Arbetet med invärderingen skall vara klart . Avgiftsinkomsterna, och i förekommande fall anslagsmedlen, skall föras till garantireserven varefter eventuella infrianden kommer att belasta reserven. Som nämnts ovan beräknades den förväntade förlusten till . Någon reservering för koncentrations- risk har inte gjorts. Vid utgången av 2000 fanns i likvida medel på räntebä- rande konto i RGK. () utfärdar kredit- garantier för finansiering av bostadsbyggande. För BKN:s nya garantier (garantier utställda ) görs en riskanalys innan en ga- ranti ges. Resultatområdet nya garantier redovisas och finansieras utanför statsbudgeten på konto i RGK med obegränsad kredit. Resultat- området finansieras med avgifter vilka skall mot- svara en långsiktig kostnadsminimering. Avgif- ternas storlek beslutas i huvudsak av regeringen. För ett fåtal garantier beslutas avgiften av BKN. Avgiften uppgår till i genomsnitt av det garanterade beloppet. Förlusterna för de nya garantierna fram till förfall förväntas bli och ga- rantiintäkterna . BKN:s riskanalys visar att förlusterna för de nya garan- tierna förväntas hålla sig inom dessa ramar om bostadslåneräntan inte överstiger . För de äldre garantierna tillämpas en- ligt de förordningar som gällde när garantierna ställdes ut. Beräknade förluster för den äldre ga- rantistocken fram till krediternas förfall uppgår till , medan de framtida av- giftsintäkterna beräknas bli . infördes resultatområdet Kreditga- rantier för ersättning av kommunala borgensåta- ganden. Avgifternas storlek bestäms av BKN och inkomsterna får disponeras av Bostadsdele- gationen. För den aktuella garantistocken och de närmast kommande tre åren har reserverats av Bostadsdelegationen. Av- giftsintäkterna beräknas bli noll. Resultatområdena Äldre garantier och Kredit- garantier för ersättning av kommunala borgenså- taganden finansieras dels med avgifter, dels med anslag. Avgifterna är i genomsnitt av det garanterade kapitalbeloppet. Sammantaget för be- räknas förlusterna på utestående lånestock till . BKN har inte gjort någon reservering för koncentrationsrisk. Vid utgången av 2000 fanns i likvida medel på räntebärande konto i RGK. () utfärdar garantier som syftar till att främja svensk export. Garanti- erna skyddar mot risken för förluster orsakade av politiska och/eller kommersiella händelser vid utlandsaffärer. Dessutom kan EKN:s garantier användas som säkerhet för lån vid finansiering av en affär. Även risker kan garanteras. Den vanligaste garantiformen täcker risken för utebliven betalning. För varje garanti tas en premie ut som avspeglar riskerna i den specifika affären. EKN kan också lämna in- vesteringsgarantier som täcker risker för svenska investerare vid nyinvesteringar i utlandet. Det gäller politiska risker i värdlandet för såväl kapi- tal som avkastning. EKN ansvarar även för garantigivningen inom den särskilda ramen för de baltiska länderna och med flera länder. Exportkreditgarantierna är avgiftsbelagda. Ga- rantierna värderas och prissätts med hjälp av en modell för riskbedömning som EKN utvecklat. Premierna baseras på system för värde- ring av länderrisker. Premierna samlas i en reserv på räntebärande konto i RGK eller på kon- ton/depositioner i svenska banker. EKN beräknar först en förväntad förlustrisk för alla garantier, dvs. en summering görs av ga- rantiernas väntevärden. Därefter görs även en reservering avseende koncentrationsrisken (stora åtaganden) i portföljen. Ett fåtal mycket stora svenska företag ger en hög och ökande efterfrågan på exportkreditga- rantier till vissa länder och branscher, vilket gör att EKN får en koncentration i sina garantiåta- ganden. Den viktigaste avspeglingen av riskkoncentra- tionen i engagemanget är storleken på den reser- vering för koncentrationsrisk som görs i EKN:s bokslut. var reserveringen för koncentrationsrisk nära hälften av EKN:s totala reservering. Reserveringen innebär att avsätt- ningar görs i resultat- och balansräkningarna. En avsättning är här en kostnadsmässig redovisning och innebär inte att särskilda medel finns på ett konto avsett för ändamålet. Däremot för EKN medel till garantireserven från premieintäkterna och återvinningarna efter det att avdrag har gjorts för administrativa kostnader. Den förväntade förlusten beräknades vid års- skiftet till , varav reservering för koncentrationsrisk utgjorde . Vid utgången av 2000 fanns i likvida me- del på räntebärande konto hos RGK och motvärdet av på valutakonton/depositioner i svenska banker. EKN arbetar aktivt med att begränsa risken. Exempelvis har i samarbete med ett antal ut- ländska garantiinstitut inom Bern-unionen ett instrument för byte av risker mellan instituten utarbetats, en s.k. credit default swap. Några riskbyten har genomförts i detta samarbete med bland annat garantiinstitut i och Belgi- en. Byten av detta slag har dock begrän- sats till en liten del av den totala koncentrations- risken i engagemangen. EKN prövar också möjligheterna till återför- säkring hos banker och försäkringsbolag i syfte att utröna om den privata marknaden kan erbju- da återförsäkringslösningar som kan minska EKN:s riskkoncentrationer. Ett första återför- säkringsavtal har tecknats med ett privat försäk- ringsbolag om för po- litisk risk på ett land. EKN administrerar u-kreditgarantier på uppdrag av arbete (Sida). En u-kredit är en vanlig export- kredit, men där Sida garanterar och subventione- rar krediten. Dessa garantier ges till projekt som av Sida bedöms få betydande utvecklingseffekter i landet och som inte kan bära kostnaden för en normal, kommersiell finansiering. Om denna ga- rantigivning resulterar i underskott belastas bi- ståndsanslaget. Vid sidan av u-krediterna har Sida ställt ut s.k. fristående garantier samt ytter- ligare några mindre åtaganden. Prissättningen på Sidas garantier för u- krediter görs av EKN på uppdrag av Sida i enlig- het med den nya garantimodellen. Med detta menas att premien speglar den risk som det en- skilda åtagandet innebär. Premien belastar anslag på statsbudgeten. Premieintäkter förs till garan- tireserven. Utöver detta gör EKN för Sidas räk- ning en bedömning av om kombinationen av ga- rantier leder till riskkoncentration. Reservering för denna riskkoncentration görs på samma sätt som för EKN:s garantier. Den förväntade förlusten beräknades vid års- skiftet till , varav reservering för koncentrationsrisk utgjorde . Vid utgången av 2000 fanns i likvida me- del på räntebärande konto i RGK och på konton i svenska banker. hanterar frågor om insättningsgaranti och investerarskydd. Insättningsgarantins syfte är att stärka kon- sumentskyddet för allmänhetens insättningar i banker och värdepappersbolag. Insättningsga- rantins omfattning och utformning styrs av re- gelverk inom och EU. Maximalt belopp som betalas ut är per kund och institut. För garantin tas avgifter ut vilka skall be- stämmas med hänsyn till institutens kapitaltäck- ningsgrad. Åren 1997 - 2000 fick avgiften variera mellan 0,4 - av den totala garanterade insättningen. Nämnden tar ut avgifter i denna storlek tills behållningen uppgår till av de garanterade insättningarna. Därefter sänks avgiften till av garanterade insätt- ningar, vilket beräknas ske . I likvida medel fanns på räntebärande konto i RGK. Efter marknadsvär- dering uppgick behållningen till . Storleken på garantireserven är baserad på en bedömning av garantistockens framtida förlustrisk utan hänsyn tagen till eventuell ytter- ligare koncentrations- eller samvariationsrisk. För investerarskyddet (maximalt per kund och institut) kommer nämnden att ta ut avgifter när ett ersättningsfall har inträf- fat, dvs. inte bygga upp någon fond i förväg. Ris- ken i framtida infrianden är relativt sett liten i förhållande till riskerna i insättningsgarantin. 6.3Garantimyndigheternas reserveringar och reserver I tabell 6.1 görs en sammanfattning av dels vilka reserveringar garantimyndigheterna har gjort för förlust- och koncentrationsrisker, dels storleken på balanserande likvida medel på räntebärande konto i RGK eller i vissa fall konton i svenska banker. Tabell 6.1 Garantimyndigheternas reserveringar och reserver EKN, särskild ram 6.4Garantiåtaganden, avgifter, infrianden och återbetalningar Statens totala garantiåtaganden uppgick till ca . exkluderas uppgick åtagandet till , vilket är en ökning med . Ökningen förklaras av att EKN:s garantiförbin- delser ökade med . Därut- över har EKN och Sida ställt ut bundna (avtal finns) och obundna garantiutfästelser på ytterli- gare . Diagram 6.1 visar hur garantiåtagandena har utvecklats . Diagram 6.1 Utveckling av garantiåtagandena Åtagandena har ökat något . Ökningen förklaras främst av att började redovisas . En del av ökningen förklaras också av att åtaganden till bl.a. Europe- iska investeringsbanken och Europeiska utveck- lingsbanken ingår i redovisningen . är det främst EKN:s åta- gande som ökat. Tabell 6.2 sammanfattar statliga garantier samt infrianden, avgifter och återvinningar under . Utgifterna till följd av infriade garantier, dvs. skadeersättningarna, uppgick till under . De största infri- andena redovisas av EKN (inklusive Baltramen) med och BKN med . Inkomsterna från garantiavgifter uppgick till , vilket motsva- rar av garanterat belopp. In- komsterna genereras främst av med och EKN med . Dessut- om tillkom inkomster till följd av återbetalning av tidigare infriade garantier, dvs. återvunna ska- debelopp, vilka uppgår till 1 003 miljoner kro- nor. Den största delen härrör från EKN. Infri- andena har främst hänfört sig till BKN och i viss mån EKN. Tabell 6.2 Sammanställning över statliga garantier 31/12 2000 31/12 2000 EKN, särskild ram för , Sida, fristående garantier m.m. I diagram 6.2 visas utvecklingen av infrianden, avgifter och återvinningar . Diagram 6.2 Utveckling av infrianden, avgifter och återvin- ningar 1996-2000 (exkl. ) 6.5Statens portfölj och riskhantering Det föreligger skillnader mellan olika grupper av garantier vad gäller den ekonomiska beredskapen för eventuella infrianden. De garantier som har utfärdats av EKN och Sida följer i huvudsak den nya garantimodellen, vilket innebär att framtida infrianden av enskilda garantier inte behöver medföra någon budgetbelastning. Den nya garantimodellen tillämpas emellertid bara på ett fåtal av de garantier som admini- streras av RGK och BKN. Merparten av RGK:s och BKN:s äldre garantier, dvs. de garantier som utfärdades innan den nya garantimodellen trädde i kraft, har ännu inte invärderats enligt princi- perna i den nya modellen. Vad gäller äldre garan- tier som administreras av skall dessa emellertid vara invärderade . För de äldre garantier som administreras av BKN har en alternativ lösning valts som i praktiken innebär att principerna bakom den nya garantimodellen kan tillämpas för BKN:s äldre garantier (se budgetpropositionen , vol.1, avsnitt 8.2 och vol.10, utg.omr. 18, avsnitt 3.8). En reservering för förväntad förlust avser den beräknade förlusten genom garantier. Egenska- perna hos den sammantagna portföljen är bero- ende av sårbarheten för klumpvisa förluster ge- nom stora eller samvarierande åtaganden (koncentrationsrisk). De olika garantierna har ett starkare eller svagare inbördes samband och ett antal garantier är relativt sett mycket stora. En reservering för koncentrationsrisk är ett ut- tryck för portföljens innehåll av särskilt stora ga- rantier. Det finns ett antal möjliga åtgärder för att hantera och balansera statens riskfyllda åtagan- den. Uppbyggnad av en garantireserv (likvida medel) inför eventuella framtida infrianden är en sådan åtgärd. Generellt syftar diversifiering, i den utsträckning sådan är möjlig, till att begränsa ris- ken. Riskkoncentrationerna i dagens garanti- portföljer ger dock vid handen att generella åt- gärder genom diversifiering eller en tillräckligt stor garantireserv inte har varit praktiskt genom- förbara. Därför hamnar partiella åtgärder genom riskbyten, riskdelning, ansvarsbegränsning och återförsäkringar i stället mer i fokus. Riskbyten innebär ett slags diversifiering av portföljen i ett andra led. har riskbyten endast gjorts i begränsad skala av EKN. Riskdel- ning är eftersträvansvärt incitamentsmässigt ef- tersom det är en fördel om såväl långivare som låntagare tar risk. Med ansvarsbegränsning me- nas här att endast delar av en risk täcks. Återför- säkring innebär att en risk kan begränsas mot be- talning. EKN arbetar med återförsäkringar i sin riskhantering. En garanti är en latent statsskuld infrianden ökar den statliga upplåningen och därmed stats- skulden och värderingen av garantiåtaganden är på så sätt en komponent i en redovisning av sta- tens ekonomiska åtaganden. En utvecklad redo- visning av statens samlade portfölj av åtaganden skall tjäna som grund för en effektiv riskhanter- ing. Arbetet med en sådan hantering av statens samlade åtaganden kommer att utvecklas . Avgifter till och bidrag från EU 7 Avgifter till och bidrag från EU blev medlem av den Europeiska Unionen (EU). Efter Maastrichtför- dragets antagande brukar samarbetet inom EU delas in i tre s.k. pelare. Den första pelaren om- fattar den före detta Europeiska ekonomiska gemenskapen och den ekonomiska och monetä- ra unionen. Den andra pelaren utgörs av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och den tredje av det inrikespolitiska samarbetet. EU:s budget finansierar i första hand åtgärder inom den första pelaren av samarbetet samt ad- ministrationen av de övriga två pelarna. Budge- ten är formellt de Europeiska gemenskapernas (EG) budget, men brukar normalt benämnas EU-budgeten. 7.1Avgiften till EU:s budget EU:s budget finansieras huvudsakligen med s.k. egna medel, vilka utgörs av avgifter från med- lemsländerna. Övriga inkomster som bidrar till finansieringen är eventuella överskott från före- gående år, diverse gemenskapsskatter, räntor, EES-ländernas bidrag m.m. Den årliga budgeten är resultatet dels av de ramar som sätts av beslu- tet om egna medel och det finansiella perspekti- vet, dels av den årliga budgetberedningen inom rådet och europeiska parlamentet. Det finansiella perspektivet är en budgetplan som anger högsta tillåtna utgifter totalt och per utgiftskategori för vart och ett av de år planen omfattar. Innevaran- de finansiella perspektiv löper .