prop · GO0388 · 2001-01-01 00:00:00 — Fråga är då om denna ordning även bör gälla vid överklagande av beslut av de angivna myndigheterna enligt lagen om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter. Mot en sådan lösning talar att det i sådant fall skulle förekomma olika instansregler för beslut i stämpelskatteärenden i stort. En fördel med sådan ordning är dock att samma överklaganderegler då kommer att gälla för överklagande av stämpelskatteärenden som för överklagande av beslut i själva inskrivnings- och registerärendet. Att låta tingsrätt och sedermera hovrätt pröva överklaganden av stämpelskattebeslut torde inte medföra någon risk för att handläggningen av stämpelskatteärendena skulle påverkas i negativ riktning. Vid en samlad bedömning talar övervägande skäl för att tillämpa samma regler för överklagande av stämpelskattebeslut som för överklagande av beslut i inskrivnings- och registerärenden. Vad gäller Kammarkollegiets förslag att införa en möjlighet att ompröva beslut om stämpelskatt uttalade regeringen i förarbetena till bl.a. lagen om fastighetsregister (prop. 1999/2000:39 s. 116 f.) att fastställandet av stämpelskatt reglerades i en annan lagstiftning än den som då var föremål för översyn och att frågan dessutom behövde övervägas ytterligare innan regeringen kunde ta ställning till den. Av motsvarande skäl bör inte någon ändring övervägas i nu förevarande lagstiftningsärende. 5.6 Avgifter Regeringens förslag: Det överlämnas till regeringen att bestämma i fråga om expeditionsavgifter för bevis om inskrivning eller registrering samt om avgifter för registrering enligt lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott. Någon inskränkning i myndigheternas rätt att ta ut avgifter för användningen av registren (försäljning av uppgifter) bör inte göras. Promemorians förslag: Promemorian behandlar inte frågan om expeditionsavgifter. Däremot föreslås att rätten att ta ut avgifter för användningen av registret (försäljning av uppgifter) regleras i fartygsregisterförordningen respektive förordningen om företagshypotek och att myndigheterna själva bemyndigas i respektive förordning att själva bestämma dessa avgifters storlek. Remissinstanserna: Hovrätten över och och har ifrågasatt att respektive bemyndigas att själva bestämma avgifternas storlek. har anmärkt att förslaget inte medför någon rätt för verket att ta ut ansökningsavgifter vilket bör vara ett villkor för inskrivning i företagsinteckningsregistret, och att en sådan rätt måste kunna härledas ur lag. Skälen för regeringens förslag: Förordningen (1987:452) om avgifter vid de allmänna domstolarna är tillämplig på ansöknings-, kungörande- och expeditionsavgifter vid allmän domstol. Förordningen gäller även för expeditionsavgifter hos inskrivningsmyndighet och sjöfartsregistret. Avgifter utgår för tillhandahållande av bevis om företagen inskrivnings- eller registreringsåtgärd. Däremot utgår inga ansökningsavgifter som skall erläggas innan ärendet tas upp till prövning. Motsvarande ordning bör enligt regeringens uppfattning behållas även nu när verksamheterna vid inskrivningsmyndigheten för företagsinteckningar och sjöfartsregistret flyttas från allmän domstol till fristående förvaltningsmyndigheter. Det bör även i fortsättningen ankomma på regeringen att bestämma om expeditionsavgifternas storlek. Som har påpekat bör denna regeringens befogenhet ges i lag (jfr. 8 kap. 3 § regeringsformen). Regeringen avser att flytta bestämmelserna om expeditionsavgifter från förordningen om avgifter vid de allmänna domstolarna till andra lämpliga förordningar. Vad som har föreslagits bör även gälla i fråga om avgifter för registrering enligt lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott. Nästa fråga att ta ställning till är om det i samma lagbestämmelser bör regleras att användningen av respektive register får vara avgiftsbelagd. Med "användning" av registren avses alla former av behandling för tillhandahållande av uppgifter från registren. Avgiftsuttag vid sådant tillhandahållande kan också beskrivas som försäljning av uppgifter. Eftersom användningen av registren kan innefatta de mest skilda former av behandling är det enligt regeringens mening inte möjligt eller ens önskvärt att avgifterna för dessa behandlingar detaljregleras. I stället bör det överlämnas åt Patent och registreringsverket respektive att bestämma avgifternas storlek. Sådan försäljning av uppgifter får med hänsyn till omständigheterna anses förenlig med EG:s dataskyddsdirektiv (se härom prop. 1999/2000:39 s. 102-103). Med hänsyn till direktivets krav är det emellertid lämpligt att det slås fast i författning att försäljning av uppgifter från registren är tillåten. Det är emellertid tillräckligt att så sker i förordning. 6 Ikraftträdande m.m. 6.1 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Lagförslagen såvitt gäller inskrivningsmyndigheten för företagsinteckningar föreslås träda i kraft och beträffande sjöfartsregistret . Ansvaret för all ärendehantering övergår till respektive då nödvändiga lagändringar träder i kraft. Detta innebär att den fortsatta handläggningen av de ärenden som finns anhängiga vid och tingsrätter skall ske vid dessa myndigheter. Beträffande överklagande av beslut införs övergångsregler vilka innebär att äldre bestämmelser skall tillämpas på beslut som har meddelats före ikraftträdandet. Vid inskrivningsmyndigheten för företagsinteckningar respektive sjöfartsregistret finns omfattande arkivmaterial. Beträffande båda verksamheterna kan det finnas behov av att arkivmaterial förs över till arkivmyndighet. I samband med sådant överlämnande till arkivmyndighet skall, enligt 17 § arkivförordningen (1991:446), träffas överenskommelse avseende ersättning till arkivmyndigheten för dels kostnader för att bevara, vårda och tillhandahålla handlingarna, dels engångskostnader i samband med övertagande av materialet. för ikraftträdande kommer det vid och tingsrätter att finnas allmänna handlingar i ärenden som enligt övergångsbestämmelserna i fortsättningen skall handläggas av respektive . Vidare finns i vart fall beträffande sjöfartsregistret behov av att visst arkivmaterial flyttas över till . Enligt arkivlagen (1990:782) får en statlig myndighet avhända sig allmänna handlingar bl.a. genom ett sådant överlämnande som sker med stöd av lag eller föreskrift som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Enligt arkivförordningen får meddela föreskrifter bl.a. om överlämnande av statliga myndigheters arkiv till annan myndighet. 6.2 Genomförande och ekonomiska konsekvenser Genomförande Regeringen gav respektive i uppdrag att tillsammans med förbereda överflyttningen av verksamheterna. Besluten att föra inskrivning av företagshypotek och sjöfartsregistret till respektive innebär att det är fråga om övergång av verksamhet. Enligt 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd förs anställningsavtalen automatiskt över till den nya arbetsgivaren om den anställde inte motsätter sig detta. Förslagen att organisatoriskt föra inskrivning av företagshypotek och sjöfartsregistret till respektive bedöms redan på kort sikt kunna medföra fördelar genom att de samband som finns mellan inskrivnings- och registerverksamheterna och delar av de föreslagna centralmyndigheternas övriga verksamhet tas till vara. På lång sikt bör en överflyttning bereda mark för utvecklings- och rationaliseringsfördelar. Förslagen bedöms dock medföra vissa övergångskostnader. Vad först gäller har den årliga kostnaden för inskrivningsverksamheten uppskattats till . Dessa driftskostnader kommer att finansieras genom expeditionsavgifter och försäljning av bevis. I fråga om övergångskostnader har dessa av beräknats till . Till dessa kostnader kommer domstolsväsendets kostnader för framförallt personalavveckling om samt en bestående årlig kostnad för lokaler som uppskattats till . Vad sedan gäller årliga kostnader till följd av verksamhetsövergången har dessa beräknats till . Härtill kommer vissa övergångskostnader vilka av har uppskattats till 1-1,. Dessutom tillkommer domstolsväsendets kostnader för personalavveckling om . Regeringen bedömer att kostnaderna till följd av omorganisationen ryms inom anslagsramarna. 7 Författningskommentar 7.1 Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken Ändringarna följer av att skepps- och skeppsbyggnadsregistren skall utgöra delar av ett enda register, benämnt fartygsregistret (se nedan under avsnitt 7.7). 7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1975:605) om registrering av båtbyggnadsförskott Första stycket Registrering enligt förevarande lag sker inte i skepps-, skeppsbyggnads- eller båtregistren utan har tidigare förts in i tingsrättens avhandlingsprotokoll. Då registreringen har visst samband med den registreringsverksamhet som förs över till har det ansetts lämpligt att överlämna även denna uppgift till verket. Någon saklig ändring är inte avsedd. Uppgifterna skall således inte heller föras in i fartygsregistret. Eftersom personuppgiftslagen är tillämplig också på register och då den här aktuella registreringen torde kunna omfatta också personuppgifter har, efter påpekande av Lagrådet, en ny bestämmelse förts in som upplyser att regeringen meddelar särskilda föreskrifter om registret. Sådana särskilda föreskrifter kan bl.a. avse personuppgiftsansvar, ändamål med registreringen och tredje mans rätt att ta del av uppgifter. Med hänsyn till innehållet i 8 kap. 3 § regeringsformen har regeringen bemyndigats att meddela föreskrifter om avgifter för registrering enligt denna lag. Lagrådet har väckt frågan om det inte kan anses vara motiverat med särskilda bestämmelser angående överklagande av ett beslut att vägra registrering av båtbyggnadsförskott. Lagrådet har i anslutning härtill pekat på att om inga särskilda föreskrifter meddelas torde den allmänna överklagandebestämmelsen i 22 a § förvaltningslagen (1986:223) bli tillämplig, vilket skulle innebära en avvikelse från de bestämmelser om överklagande i regeringens övriga lagförslag som anger allmän domstol som överinstans. För att undvika avvikelser av detta slag har det införts en bestämmelse som föreskriver att vid överklagande av beslut enligt denna lag skall bestämmelserna i 14 och 14 a §§ lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. tillämpas. Det innebär bl.a. att beslut kan överklagas till och därefter till . 7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. 1 § Av kommentaren till 1 kap. 2 och 2 a §§ sjölagen (se nedan under avsnitt 7.7) framgår att motsvarigheten till det nuvarande informationssystemet för fartygsregistren (skeppsregistret, båtregistret och skeppsbyggnadsregistret) skall från rättslig synpunkt utgöra ett enda register, benämnt fartygsregistret. Detta register skall bestå av olika delar; skeppsdelen, båtdelen och skeppsbyggnadsdelen. Skälen för detta har behandlats i avsnitt 5.1.1. Ändringarna i första stycket och andra stycket tredje punkten utgör en konsekvensändring till följd av detta. 6 § Ändringarna i första och andra styckena är redaktionella ändringar till följd av att båtregistret numera utgör fartygsregistrets båtdel. Vid den lagtekniska utformningen av första stycket har regeringen följt Lagrådets förslag. Tredje stycket innehåller enbart en anpassning till modernare språkbruk. 10 § I det hittillsvarande första stycket av 10 § har föreskrivits att bestämmelserna om tvistemål - dvs. civilprocessregler - i tillämpliga delar gäller i den mån inte annat följer av lagen. Eftersom ärendehanteringen nu flyttas till en förvaltningsmyndighet kommer i stället förvaltningslagen (1986:223) att gälla. Skälen för detta har behandlats i avsnitt 5.2. Av 3 § förvaltningslagen följer att den lagen inte gäller i de fall särreglering förekommer. Således kommer de särskilda handläggningsregler som finns i 11 § andra stycket att gälla i stället. Vidare har möjligheten enligt förvaltningslagen att ompröva beslut exkluderats. Skälen för detta har behandlats i avsnitt 5.3. 14 § Första stycket Bestämmelsen reglerar vem som har att pröva ett överklagande av ett beslut av registermyndigheten. har gällt att sådana beslut prövas av hovrätten. Enligt förslaget skall besluten i fortsättningen prövas av . Lydelsen i första stycket har därför ändrats så att den beskriver denna ordning. Skälen för den valda modellen har behandlats i avsnitt 5.3. Efter mönster från 36 § ärendelagen har det i första stycket även tillagts att ett beslut i ett båtregistreringsärende får överklagas enbart av den som beslutet rör och om det har gått honom eller henne emot. För beslut som inte är slutliga gäller emellertid som huvudregel att de får överklagas först i samband med överklagande av beslut som innebär att ärendet avgörs. I några praktiskt viktiga fall får dock också beslut som inte är slutliga överklagas särskilt, t.ex. beslut om föreläggande och utdömande av vite. Detta framgår av 37 § ärendelagen, till vilken en hänvisning har gjorts. Andra stycket Innehåller en hänvisning till ärendelagens bestämmelser om överklagande. Tredje stycket I bestämmelsen föreskrivs att det krävs prövningstillstånd vid överklagande till hovrätten. 14 a § Paragrafen är ny och reglerar närmare vad som gäller för överklagande. Första stycket Efter mönster från 4 § ärendelagen har det klargjorts att den som vill överklaga registermyndighetens beslut skall göra detta skriftligen. Andra stycket Här behandlas överklagande av slutliga beslut, dvs. beslut om bifall eller avslag på ansökan samt avvisningsbeslut. Tredje stycket I fråga om klagotid för andra icke slutliga beslut som kan överklagas enligt 37 § ärendelagen tillämpas de bestämmelser som finns i 38 § första och andra styckena samma lag. Det innebär att klagotiden är . 14 b § Denna paragraf är också ny. Bestämmelsen överensstämmer i sak med den bestämmelse som har funnits i 14 § andra stycket. 15 § Eftersom föreslås utgöra registermyndighet har paragrafen justerats så att det framgår att det är , och polismyndigheterna som biträder registermyndigheten. Någon ändring i befogenhet att kräva tillträde till båt är emellertid inte åsyftad. För att undvika att tvekan uppstår när det gäller denna verkets befogenhet har därför paragrafens andra mening formulerats enligt ett förslag från Lagrådet. 7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter 38 § Bestämmelsen reglerar vad som gäller för överklagande av beslut om stämpelskatt. För att tydliggöra de avvikelser som skall gälla för stämpelskattebeslut i registerärenden meddelade av respektive sådana beslut meddelade av i inskrivningsärenden har, på förslag av Lagrådet, förevarande paragraf ändrats till att endast omfatta beslut av inskrivningsmyndighet enligt jordabalken. På förslag av Lagrådet har det införts en ny paragraf som innehåller de särskilda bestämmelser som skall gälla beträffande överklagande av beslut om stämpelskatt i inskrivningsärenden meddelade av . Besluten skall överklagas till tingsrätt och därefter till hovrätt. Prövningen i hovrätt skall ske under förutsättning att prövningstillstånd meddelas. Skälen för detta har behandlats i avsnitt 5.5. Vidare görs i paragrafen hänvisning till ärendelagens handläggningsbestämmelser. Härigenom kommer samma instansordning och handläggningsregler som för överklagande av beslut i inskrivningsärenden att tillämpas vid överklagande av stämpelskattebeslut. Denna paragraf är också ny och reglerar, efter förslag från Lagrådet, vad som skall gälla beträffande överklagande av beslut om stämpelskatt. Bestämmelsen motsvarar de ändringar som anges i 38 a § Bestämmelsen behandlar vad som skall gälla vid överklagande av en fråga om fastställande eller återvinning av skatt. På samma skäl som beträffande 38 § har, på förslag av Lagrådet, paragrafen ändrats till att endast omfatta beslut av inskrivningsmyndighet enligt jordabalken. På förslag av Lagrådet har det införts en ny paragraf som innehåller de särskilda bestämmelser som skall gälla vid överklagande av Patent- och registreringsverkets beslut som innefattar en fråga om fastställande eller återvinning av skatt. Eftersom överklagande sker till tingsrätt har det framstått som naturligt att låta tingsrätten vidta de åtgärder som hovrätten svarat för. Också denna paragraf är ny och har, på förslag av Lagrådet, tillkommit i samma syfte som föregående bestämmelse. Paragrafen behandlar vad som skall gälla vid överklagande av beslut som innefattar prövning av en fråga om fastställande eller återvinning av skatt. Bestämmelsen motsvarar de ändringar som anges i 39 a §. 7.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:649) om företagshypotek 4 kap. 1 § Första stycket Bestämmelsen föreskriver inledningsvis att det för inskrivning enligt denna lag skall finnas ett företagsinteckningsregister (se ovan under avsnitt 5.1.1.). Bestämmelsen beskriver härefter syftet med det registret, nämligen att ge offentlighet åt den information som ingår i registret. Detta utgör registrets grundläggande ändamål. Skälen för detta har behandlats i avsnitt 5.1.4. När det gäller de personuppgifter som ingår i registret framgår det av andra stycket att regeringen anger de närmare preciserade ändamål för vilka personuppgifterna får behandlas. Andra stycket Enligt bestämmelsen meddelar regeringen föreskrifter om företagsinteck-ningsregistrets innehåll, närmare ändamål (jfr första stycket) och behandling av uppgifter samt om personuppgiftsansvar enligt personuppgiftslagen (1998:204). Med hänsyn till innehållet i 8 kap. 3 § regeringsformen har regeringen bemyndigats att meddela föreskrifter om expeditionsavgifter för tillhandahållande av bevis om en företagen inskrivningsåtgärd. 4 kap. 2 § Eftersom inskrivningsmyndigheten för företagsinteckningar flyttas över från allmän domstol till en fristående förvaltningsmyndighet har andra stycket, som föreskriver att inskrivningsmyndigheten skall förestås av en lagfaren inskrivningsdomare, utmönstrats. 4 kap. 3 § Ändringen i första stycket motsvarar den som har gjorts i 10 § båtregistreringslagen (se avsnitt 7.3). Härutöver har, med hänsyn till intresset av att inskrivningsmyndigheten utan särskilda undersökningar skall kunna avsluta pågående inskrivningsdag, även reglerna i 10 § andra stycket förvaltningslagen om betydelsen av att en handling har avskiljts för myndigheten på ett postkontor exkluderats. 4 kap. 9 § Eftersom inskrivningsmyndigheten är knuten till allmän domstol och då dess beslut skall överklagas till tingsrätt i stället för hovrätt har uttrycket "högre rätt" bytts ut mot "domstol". 4 kap. 10 § Enligt den hittillsvarande lydelsen av paragrafens andra stycke har det ålegat sökanden att styrka sin uppgift om namn och person- eller organisationsnummer. föreslog i sin rapport att skyldigheten att styrka uppgift helt skulle tas bort. framförde dock att nödvändiga kontroller endast kan utföras beträffande de näringsidkare som verket registrerar och föreslog därför att skyldigheten att styrka sin uppgift alltjämt skall föreligga för de näringsidkare som inte finns registrerade hos verket. Mot bakgrund härav har bestämmelsen utformats så att i de fall redan har tillgång till uppgifterna behöver sökanden inte längre styrka dessa. Vidare innehåller paragrafen en ändring av redaktionell karaktär. 4 kap. 22 § I avsnitt 4.5. och 4.6 har det lämnats en redogörelse för den särskilda rättelsebestämmelse som finns i lagen om företagshypotek. Som framgår av avsnitt 5.4. görs bedömningen att denna särreglering skall finnas kvar. Lagtexten har därför utformats så att bestämmelsen är exklusiv i förhållande till bestämmelsen om rättelse i 28 § personuppgiftslagen och har givits den lydelse som Lagrådet föreslagit. skyldighet att kommunicera med den som berörs av korrigeringsåtgärden har dock begränsats något; yttrande behöver inte inhämtas om det är uppenbart obehövligt. 4 kap. 24 § Första stycket Bestämmelsen reglerar vem som har att pröva ett överklagande av ett beslut av inskrivningsmyndigheten. har gällt att sådana beslut prövas av hovrätten. Enligt förslaget skall besluten i fortsättningen prövas av den tingsrätt inom vars domkrets inskrivningsmyndigheten är belägen. Lydelsen i första stycket har därför ändrats så att den beskriver denna ordning. Skälen för den valda modellen har behandlats i avsnitt 5.3. Efter mönster från 36 § ärendelagen har det i första stycket även tillagts att ett beslut i ett inskrivningsärende får överklagas enbart av den som beslutet rör och om det har gått honom eller henne emot. För beslut som inte är slutliga gäller emellertid som huvudregel att de får överklagas först i samband med överklagande av beslut som innebär att ärendet avgörs. Det innebär bl.a. att beslut om uppskov, som har kunnat överklagas särskilt och utan någon begränsning till (jfr 49 kap. 7 § ), överhuvudtaget inte kan överklagas särskilt längre. Skälen för denna ordning redovisas i avsnitt 5.3 och förarbetena till ärendelagen, se prop. 1995/96:115 s. 175. I några praktiskt viktiga fall får dock också beslut som inte är slutliga överklagas särskilt, t.ex. beslut om föreläggande och utdömande av vite. Detta framgår av 37 § ärendelagen, till vilken en hänvisning har gjorts. Andra stycket Bestämmelsen innehåller en hänvisning till ärendelagens bestämmelser om överklagande. Tredje stycket I bestämmelsen föreskrivs att det krävs prövningstillstånd vid överklagande till hovrätten. 4 kap. 24 a § Paragrafen är ny och reglerar vad som gäller vid överklagande. Första stycket Efter mönster från 4 § ärendelagen har det klargjorts att den som vill överklaga inskrivningsmyndighetens beslut skall göra detta skriftligen. Andra stycket Här behandlas överklagande av slutliga beslut, dvs. beslut om bifall eller avslag på ansökan samt avvisningsbeslut. Bestämmelserna ersätter reglerna i det hittillsvarande andra stycket i 4 kap. 24 § lagen om företagshypotek samt den särskilda överklagandebestämmelsen i 1 a § lagen (1984:650) om införande av lagen (1984:649) om företagshypotek. Skälen för ändringen har behandlats i avsnitt 5.3. Tredje stycket Eftersom lagen inte längre hänvisar till vad som gäller för tvistemål, finns det inte längre i något fall krav på missnöjesanmälan för att ett beslut skall få överklagas. I fråga om klagotid för andra icke slutliga beslut som kan överklagas enligt 37 § ärendelagen gäller de bestämmelser som finns i 38 § första och andra styckena samma lag. Det innebär att klagotiden är . 4 kap. 24 b § Paragrafen är ny. Den överensstämmer i sak med den bestämmelse som har funnits i 24 § tredje stycket. 5 kap. 1 § Skadeståndsbestämmelserna i första och andra styckena har till syfte att skydda den allmänna omsättningen. För att 48 § personuppgiftslagen skall vara tillämplig vid skada och kränkning av den registrerades personliga integritet som en behandling av personuppgifter i strid med denna lag eller andra föreskrifter om registret har orsakat, har det lagts till en bestämmelse om detta. 7.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:650) om införande av lagen (1984:649) om företagshypotek 1 a § Förslaget innebär att paragrafen upphävs eftersom den särskilda överklagandebestämmelsen har ersatts av den bestämmelse som återfinns i 4 kap. 24 a § andra stycket lagen om företagshypotek. Skälen för detta har angetts i avsnitt 5.3. Paragrafen skall dock alltjämt tillämpas på beslut som har meddelats före . 7.7 Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) Ingressen Efter påpekande från Lagrådet har ingressen utformats så att det inte ska uppstå någon tvekan om vad som i fortsättningen menas med "register". 1 kap. 2 § Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Eftersom registermyndigheten flyttas över från allmän domstol till en fristående förvaltningsmyndighet har den sista meningen i nuvarande andra stycket, som föreskriver att inskrivningsmyndigheten skall förestås av en lagfaren inskrivningsdomare, utmönstrats.