prop · GO03141 · 2001-01-01 00:00:00 — I regeringens proposition 1997/98:24 Ändrad övergångsbestämmelse i bankrörelselagen föreslogs att den ovan nämnda övergångstiden skulle förlängas från till . Som skäl för förlängningen anfördes att sparkasseutredningens kritiserade förslag inte kunde läggas till grund för lagstiftning samt att skulle göra en översyn av gränserna för bankrörelselagens tillämpningsområde. Eftersom Banklagskommitténs arbete skulle vara klart vid utgången av ansåg regeringen att det förelåg betydande fördelar med att avvakta kommitténs betänkande. överlämnade sitt huvudbetänkande Reglering och tillsyn av banker och kreditmarknadsföretag (SOU 1998:160) till regeringen. Kommitténs förslag innebär helt nya förutsättningar för sparkassorna. Bland annat föreslås att bankernas ensamrätt att ta emot inlåning avskaffas. Detta skulle innebära att det inte behövs något undantag från kravet på bankoktroj för ekonomiska föreningar med sparkasseverksamhet som tar emot medel från sina medlemmar. förlängdes övergångstiden för sparkassorna , (prop. 1998/99:129, bet. 1999/2000:FiU17, rskr. 1999/2000:46). I propositionen anförde regeringen att då det alltjämt är önskvärt att samordna beredningen av sparkassefrågan med förslag, bör en ny förlängning av övergångstiden göras. Mot bakgrund av att kommitténs förslag var föremål för remissbehandling och då en proposition som behandlar kommitténs förslag enligt en preliminär bedömning beräknades kunna överlämnas till senast , menade regeringen att förlängning av övergångstiden torde vara tillräcklig. Skälen för regeringens förslag: Beredningen av betänkande har inte kunnat genomföras inom den tid som tidigare beräknades. Det beror bl.a. på att vissa av kommitténs förslag har visat sig fordra mer ingående överväganden och därmed också mer resurser än vad som tidigare kunnat förutses. Ärendet har emellertid prioritet och avsikten är att överlämna en proposition till . Enligt regeringens bedömning är det dock fortfarande önskvärt att samordna beredningen av frågan om tillståndsplikt för de företag som omfattas av nämnda övergångsbestämmelse med förslag. pekat på kan detta visserligen innebära att vissa företag kan bedriva sin verksamhet utan krav på tillstånd trots att denna möjlighet inte står öppen för andra företag. Regeringen anser dock att det inte är rimligt att införa tillståndsplikt för verksamhet när det är osäkert hur den kommer att behandlas på grundval av förslag. Detta skulle riskera att minska förutsebarheten i lagstiftningen och kan dessutom medföra kostnader för bl.a. de berörda företagen. Regeringen föreslår därför att övergångstiden bör förlängas med , dvs. till och med . 6 Förlängning av övergångstiden för vissa finansieringsföretag förslag: Den som drev finansieringsverksamhet som inte fordrade tillstånd enligt finansbolagslag och som inte anskaffar medel för verksamheten från allmänheten, får fortsätta med verksamheten till och med utan krav på tillstånd. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: avstyrker förslaget. Föreningen anser att övergångsbestämmelsen innebär att väsentliga skillnader föreligger vad gäller de legala förutsättningarna för konkurrerande företag att bedriva samma slags verksamhet. Föreningen anför i övrigt samma skäl mot förslaget som mot förslaget om förlängning av övergångsbestämmelsen till bankrörelselagen (avsnitt 5). Övriga remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Bakgrund: Lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet trädde i kraft . I lagen finns bestämmelser som reglerar sådan finansieringsverksamhet som drivs av finansieringsföretag som inte är banker. Lagen innehåller enhetliga regler för sådana kreditföretag som tidigare omfattades av lagen (1988:606) om finansbolag eller lagen (1963:76) om kreditaktiebolag. Med finansieringsverksamhet i lagens mening avses näringsverksamhet vars ändamål är att lämna kredit, ställa garanti för kredit, förmedla kredit till konsumenter eller medverka till finansiering genom att förvärva fordringar eller upplåta lös egendom till nyttjande. De företag som driver tillståndspliktig finansieringsverksamhet (kreditmarknadsföretag) måste uppfylla ett antal förutsättningar för att beviljas auktorisation. Till dessa hör att den planerade rörelsen kan antas komma att uppfylla kraven på en sund verksamhet, att vissa större ägare till företaget och företagets ledning uppfyller angivna krav och att det bundna egna kapitalet motsvarar , eller i undantagsfall . I rörelsen måste ytterligare ett antal krav iakttas, bl.a. begränsning av verksamheten och aktieägande samt en viss minsta kapitalbas. Dessutom omfattas kreditmarknadsföretag av lagen (1994:2004) om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag. När lagen om finansieringsverksamhet infördes gavs vissa övergångsbestämmelser. Av punkten 5 i dessa följde bl.a. att den som när lagen trädde i kraft drev finansieringsverksamhet som inte fordrade tillstånd enligt finansbolagslag (bl.a. företag vars balansomslutning inte översteg och som inte riktade sin verksamhet till konsumenter) fick fortsätta med verksamheten till utgången av . Enligt punkten 6 i samma övergångsbestämmelser kan ett sådant företag som avses i punkten 5 beviljas tillstånd även om det inte uppfyller det krav på startkapital som ställs upp i lagen. Detta förutsätter emellertid att företagets kapitalbas inte har gått ned under en viss nivå. Dessutom är den sistnämnda övergångsbestämmelsen så konstruerad att den gynnsamma behandlingen upphör i samband med ägarskiften. Det innebär t.ex. att vid ett generationsskifte i ett sådant företag måste kapitalbasen höjas till den i lagen angivna nivån, dvs. motsvarande en eller . På initiativ av förlängdes den ursprungliga övergångstiden i punkt 5 i övergångsbestämmelserna till (bet. 1994/95:NU29, rskr. 1994/95:446). I betänkandet (s. 3) anförde utskottet bl.a. att det kan "finnas skäl att ändra området för tillståndspliktig finansieringsverksamhet i eller modifiera reglerna för vissa slag av sådan verksamhet". Därefter har övergångstiden förlängts vid ytterligare fyra tillfällen. Först till (prop. 1995/96:173, bet. 1995/96:NU23, rskr. 1995/96:285), därefter till (prop.1995/96:214, bet. 1996/97:NU3, rskr. 1996/97:9) och sedan till (prop. 1997/98:144, bet. 1997/98:FiU24, rskr. 1997/98:217). I samband med dessa förlängningar har det konstaterats att det finns flera anledningar att se över reglerna om finansieringsverksamhet och att den omprövningen, som naturligen faller under det uppdrag har, bör genomföras utan att det får genomgripande konsekvenser för vissa företag som ännu inte kommit att föras in under lagen om finansieringsverksamhet. Vid den andra förlängningen inskränktes dock möjligheten att fortsätta verksamheten med stöd av övergångsbestämmelsen till att gälla de finansieringsföretag som inte anskaffar medel för verksamheten från allmänheten. Den senaste förlängningen gjordes (prop. 1999/2000:107, bet. 2000/01:FiU6, rskr. 2000/01:7). hade överlämnat sitt huvudbetänkande Reglering och tillsyn av banker och kreditmarknadsföretag (SOU 1998:160) till regeringen. I det betänkandet föreslås ändringar av bl.a. lagen om finansieringsverksamhet och vad som enligt den lagen utgör tillståndspliktig finansieringsrörelse. Kommittén föreslår sålunda att finansieringsrörelse skall definieras som rörelse i vilken ingår näringsverksamhet med ändamål att till allmänheten lämna kredit eller ställa garanti för kredit eller att i finansieringssyfte förvärva fordringar eller upplåta lös egendom till nyttjande. Av definitionen följer att verksamhet utan vinstsyfte eller av tillfällig natur eller liknande oftast faller utanför det reglerade området. Vidare följer att finansiering genom köp av finansiella instrument och finansiering riktad till en begränsad krets faller utanför. Undantag från tillståndsplikt görs för finansiering i samband med försäljning av egendom eller tjänster. Undantaget gäller även för finansiering i senare led och för finansiering genom annat företag i samma koncern eller grupp av företag. Kommittén föreslår vidare att finansieringsrörelse inte skall vara tillståndspliktig om finansieringsverksamheten är av mindre omfattning. Om tillgångarna hänförliga till finansieringsverksamheten enligt fastställd balansräkning uppgår till skall rörelsen inte vara tillståndspliktig. Detsamma skall enligt förslaget gälla om företaget som bedriver finansieringsrörelse inte har skulder uppgående till mer än utöver vad som får räknas som kapitalbas. En förutsättning för att undantagen skall gälla är att företagen inte tar emot återbetalningspliktiga medel från allmänheten. Som skäl för förlängningen till utgången av 2001 anförde regeringen (prop. 1999/2000:107 s. 24) att det alltjämt är önskvärt att samordna beredningen av frågan om tillståndsplikt för de företag som omfattas av nämnda övergångsbestämmelser med förslag. Mot bakgrund av att kommitténs förslag var föremål för beredning inom och då en proposition som behandlar kommitténs förslag beräknades kunna överlämnas till senast , ansåg regeringen att förlängning av övergångstiden torde vara tillräcklig. Skälen för regeringens förslag: De skäl som har anförts för att förlänga övergångstiden för sparkassorna i bankrörelselagen gör sig även gällande i detta fall. Även övergångsbestämmelsen till lagen om finansieringsverksamhet bör därför förlängas med , dvs. till utgången av 2002. 7 Ikraftträdande De föreslagna ändringarna bör träda i kraft . 8 Ekonomiska konsekvenser Rätt för sparbanker och medlemsbanker att driva verksamhet utomlands Genom att sparbanker och medlemsbanker får möjlighet att verka utomlands kan arbetsbörda komma att öka något. Denna ökning är dock obetydlig i jämförelse med de uppgifter som redan vilar på inspektionen i samband med beviljande av oktroj och den därpå följande tillsynen av banken som sådan. Till detta kommer att sparbankerna kan antas ha ett begränsat intresse av att utnyttja möjligheten och att medlemsbankerna endast är två till antalet. Den ökning av arbetsbördan som kan bli fallet skall därför hanteras inom ramen för befintliga resurser. Förlängning av övergångstiderna för sparkassor resp. för vissa finansieringsföretag föreslagna förlängningarna av övergångbestämmelserna till bankrörelselagen respektive lagen om finansieringsverksamhet innebär att får en oförändrad tillsynsbörda. Detta följer av att ett antal företag, åtminstone tills vidare, inte kommer att omfattas av inspektionens kontroll. Bedömningen är därför att ytterligare resurser till inte behöver skjutas till. Förslaget bedöms således inte få några ekonomiska konsekvenser. 9 Författningskommentar 9.1 Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) 1 kap. 6, 7 och 8 §§ I första stycket i respektive paragraf har orden "Ett bankaktiebolagEn bank". Av detta följer att möjligheten att driva verksamhet utomlands enligt bestämmelserna gäller för alla företag som omfattas av definitionen av bank i 1 kap. 1 § andra stycket bankrörelselagen. Dit hör inte enbart bankaktiebolag utan även sparbanker och medlemsbanker. I övrigt är paragraferna oförändrade. Bestämmelserna har även behandlats i avsnitt 4. Punkt 3 i övergångsbestämmelserna till lagen (1995:1572) om ändring i bankrörelselagen Ändringen innebär att övergångstiden för de företag som omfattas av bestämmelsen, dvs. främst större sparkassor, förlängs med från utgången av till utgången av . Bestämmelserna har även behandlats i avsnitt 5. 9.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet Punkt 5 i övergångsbestämmelserna Ändringen innebär att den tid som vissa finansieringsföretag får driva verksamhet med stöd av äldre lag förlängs med . Verksamheten får bedrivas till och med , eller om ansökan om tillstånd har getts in senast detta datum, till dess ansökningen har prövats slutligt. Bestämmelserna har även behandlats i avsnitt 6. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2000/01:141 Rätt för sparbanker och medlemsbanker att driva verksamhet utomlands m.m. Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp-häver eller upprepar ett normgivnings-bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EG-regler Lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617) 1 Lagen omtryckt 1996:1001. 2 Senaste lydelse 1997:116. 3 Senaste lydelse 1999:159. 4 Senaste lydelse 1997:116. 5 Senaste lydelse 1999:911. 1 Lagen omtryckt 1996:1004. Senaste lydelse av lagens rubrik 1997:453. 2 Senaste lydelse 2000:817. 2000/01:141 11