prop · GP031d10 · 2001-09-20 00:00:00 — har det förekommit omfattande köer till platserna för ungdomar som vårdas med stöd av LVU. Skälet är främst att lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård (1998:603) som trädde i kraft har fått betydligt större tillämpning än vad som förutsetts. För att komma tillrätta med den svåra platsbristen tilldelades SiS för att inrätta fler platser, dels för sluten ungdomsvård, dels för den vård som bedrivs med stöd av LVU. En utbyggnad av platser för att tillgodose behovet pågår. Antalet platser utökas , från knappt 650 till cirka 700. SiS bedriver såväl forskning som metodutvecklingsarbete och klientdokumentation inom sitt verksamhetsområde. Denna bidrar till att öka kunskaperna om de ungdomar som vårdas inom SiS. I den nya socialtjänstlagen (2001:453), som träder i kraft , har en bestämmelse införts om att en vårdplan skall upprättas när ett barn vårdas utanför det egna hemmet. Syftet är att tydliggöra målet med och innehållet i placeringen utifrån det enskilda barnets behov. Vårdplanen bör bidra till genomtänkta placeringar, vilket på lång sikt bör innebära en mer kvalitativ och effektiv användning av och andra vårdgivares resurser. En vårdplan ger också ett bättre underlag i samband med överväganden om fortsatt vård. Inom pågår ett antal projekt som syftar till att utveckla och förbättra kommunernas kunskaper och metoder i det sociala barnavårdsarbetet. För att stimulera utvecklingen av nya metoder för att avhjälpa hemlösheten har regeringen , med början 1999, avsatt utvecklingsmedel till åtgärder för stöd åt hemlösa. Regeringen har beslutat om bidrag på förslag från (dir 1998:108). Medlen har främst använts till att stimulera och ekonomiskt stödja nyskapande projekt som syftar till att skapa en bättre situation för hemlösa och förhindra att hemlöshet uppstår. förfogar länsstyrelserna över medel för att stimulera utvecklingen av öppenvårdsinsatser inom ungdoms- och missbrukarvården i kommunerna. Medlen har också kunnat användas för att utveckla metoder för tidig upptäckt och tidiga insatser för ungdomar och missbrukare. disponerar därutöver medel för utveckling av missbrukarvården samt medel för bidrag till organisationer som arbetar för att motverka våld mot kvinnor och barn. (SiS) bedriver ett kontinuerligt utvecklingsarbete för att höja kvaliteten på tvångsvården av vuxna missbrukare, bland annat genom kompetenshöjande insatser för personalen och en ökad differentiering av vården. presenterade SiS flera nya studier om LVM-vården, som sammantaget inneburit att kunskapen om vården och de tvångsvårdade klienterna förbättrats. För att stärka rättssäkerheten hos tvångsvårdade klienter finns i den nya socialtjänstlag som beslutat om (prop. 2000/01:80, bet. 2000/01:SoU18, rskr 2000/01:259) bestämmelser om vad som skall gälla för blod-, urin- och utandningsprovtagning på intagna vid SiS institutioner för kontroll av drogfrihet. Behovet av relevant och aktuell statistik om enskilda klienter i missbrukarvård har uppmärksammats . Tillsammans med , och SiS bedriver ett arbete med att utveckla ett nationellt system för rapportering av behandlingsinsatser för missbrukare. En första omgång av uppgiftsinsamling genomfördes med ett antal specialiserade behandlingsenheter. Rapporteringen ger, förutom epidemiologisk information, också underlag för uppföljning, utvärdering och lokala eller statliga insatser för att utveckla vården. har med anledning av tillkännagivande i betänkande 1999/2000:SoU10 om vissa narkotikafrågor m.m. utrett sprututbytesverksamheten i och . Verksamheten innebär att injektionsmissbrukare kan byta sina begagnade sprutor och kanyler mot rena för att minska riskerna för spridning av HIV/AIDS. Regeringen återkommer till med förslag till ställningstagande i frågan i samband med behandlingen av förslag till en samlad narkotikapolitik. leder med anledning av Kvinnofridsreformen 1997 på regeringens uppdrag ett utvecklingsarbete i frågor om våld mot kvinnor. Inom ramen för uppdraget har utarbetat utbildningsmaterial för respektive hälso- och sjukvården. I syfte att få till stånd en fastare samverkan på myndighetsnivå i frågor som rör kvinnovåld har tagit initiativ till Nationell Myndighetssamverkan för Kvinnofrid. Initiativet avser att skapa bättre möjligheter att följa, integrera, styra och leda de samlade myndighetsinsatserna som vidtas utifrån givna regeringsuppdrag och regeringens proposition Kvinnofrid (prop. 1997/98:55). Som ett led i myndighetssamverkan har initiativ tagits till ett gemensamt informations- och resurscenter på Internet, en s.k. portal. har också tagit initiativ till två metodutvecklingsprojekt inom . Det ena rör familjerättens arbete och det andra roll och organisation. Flera länsstyrelser deltar i länsövergripande samverkansgrupper med polis, landsting, kommuner och frivilligorganisationer för att utveckla det förebyggande arbetet. I uppdrag ingår också att samla kunskap om prostitutionens omfattning och utveckling, sammanställa kunskap om de sociala insatserna som bedrivs på lokal nivå samt ge stöd till utveckling och förbättring av insatserna. Kvinnojourer samt andra organisationer som arbetar för att motverka våld mot kvinnor får ett årligt stöd för sin verksamhet. Merparten går till kvinnojourernas två riksorganisationer och en mindre del till mansjourer och andra mansorganisationer som arbetar för att motverka våld mot kvinnor. Det är främst insatser som sker inom andra politikområden som är avgörande för välfärdsutvecklingen för individer som är socialt utsatta eller riskerar att bli det. Här kan särskilt nämnas folkhälsopolitiken, hälso- och sjukvårdspolitiken, ekonomiska familjepolitiken, utbildningspolitiken, bostadspolitiken, arbetsmarknadspolitiken, insatser inom kriminalvården och rättsväsendet samt storstadspolitiken. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 bl.a. dessa politikområden är också viktiga för att förebygga social utsatthet. Av särskild betydelse för socialbidragsutvecklingen är insatser för att bekämpa ungdomsarbetslöshet och förebygga långtidsarbetslöshet samt insatser för att främja social integrering genom tillgång till anställning. Regeringen har tagit initiativ till ett arbete för att öka förutsättningarna för en långsiktigt hållbar integration, där syftet är att förbättra strukturer och system för att öka delaktigheten i samhället. Sammanlagt har avsatts för insatser för att öka sysselsättningen bland invandrare och för att förbättra och utveckla svenskundervisningen och introduktionen för flyktingar och andra nyanlända invandrare som erbjuds ett introduktionsprogram. Inom ramen för storstadspolitiken tecknas lokala utvecklingsavtal mellan staten och berörda kommuner. Inriktningen på planerna är främst att höja sysselsättningsgraden och förbättra kunskaperna i det svenska språket i olika bostadsområden, vilket i förlängningen bedöms leda till ett minskat socialbidragsberoende. I många kommuner pågår ett utvecklingsarbete för att hjälpa långvariga socialbidragstagare till annan försörjning än socialbidrag. Arbetet bedrivs i många fall i samverkan med andra myndigheter såsom Arbetsförmedlingen och . Samverkan syftar till att använda myndigheternas gemensamma resurser på ett för individen mer effektivt sätt och undvika att människor hamnar i en rundgång mellan de olika myndigheterna. Det är även av betydelse om det finns en god samverkan mellan kommunen i fråga och det lokala näringslivet. I de fall man genom riktade utbildningsinsatser kan matcha efterfrågan på arbetskraft med arbetssökande personer som lever på socialbidrag kan socialbidragsberoendet minska markant. Genom vårdnadsreform vidgades domstolarnas möjligheter att döma till gemensam vårdnad. Vidare fick socialnämnderna behörighet att godkänna föräldrars avtal om vårdnad, boende och umgänge. Arbetet med att följa upp reformen har påbörjats bl.a. höll och en hearing om reformen . Arbetet är nu inriktat på att en utredning skall tillsättas med uppdrag att utvärdera denna reform samt reform om barns rätt att komma till tals och se över verkställighetsreglerna i 21 kap. ur ett barnperspektiv. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 () har genomfört en kunskapssammanställning av den vetenskapliga grunden för olika behandlingsmetoder inom missbruksområdet. I rapporten, som publicerades , konstateras bl.a. att det finns effektiva metoder att behandla missbruk och beroende av alkohol, men att flera av de metoder som används saknar dokumenterad effekt. SBU konstaterar också att det krävs stora satsningar på utbildning och forskning för att konsekvent tillämpa effektiva behandlingar i svensk missbrukarvård. För att ytterligare uppmärksamma frågor som rör våld mot kvinnor inrättade regeringen ett Nationellt råd för Kvinnofrid. Rådet är ett rådgivande organ för frågor som rör våld mot kvinnor samt ett forum där regeringen kan utbyta erfarenheter och idéer med företrädare för organisationer och forskare som är engagerade i frågor som rör våld mot kvinnor. Rådet skall även uppmärksamma problemområden som behöver åtgärdas. Nationella Rådet för Kvinnofrid presenterade 2001 en studie om förekomsten av våld mot kvinnor med funktionshinder. Situationen för utsatta flickor med utländsk bakgrund har kommit alltmer i fokus. har redovisat flickornas situation i rapporten oss tala om flickor (2000:6). Av rapporten framgår att antalet flickor i en utsatt situation visserligen är relativt litet, men att det finns ett mörkertal när det gäller omfattningen av t.ex. tvångsäktenskap eller s.k. arrangerade äktenskap. har en interdepartemental arbetsgrupp tillsatts för att studera vilka konkreta insatser som kan göras. Överläggningar har skett med experter, företrädare för kvinnoorganisationer och myndigheter som kommer i kontakt med dessa flickor och unga kvinnor. Målet för den sociala omsorgen som angavs i budgetpropositionen för är att stärka förmågan och möjligheten till social delaktighet för ekonomiskt och socialt utsatta personer samt stärka skyddet för utsatta barn. Välfärdsystemen, varav är en viktig del, klarade i stort sett att säkra medborgarnas välfärd krisår, i den mening att den ekonomiska krisen inte kom att följas av en välfärdskris. Ungdomar, ensamförsörjande föräldrar och invandrare drabbades dock hårdare än andra grupper av sysselsättningskrisen . Dessa grupper har också påverkats mer negativt när det gäller andra aspekter av välfärden. Det finns också, liksom tidigare, grupper vars villkor präglas av betydande sociala problem, som hemlöshet och missbruk. Efter en kraftig ökning under större delen av fortsätter nu såväl kostnaderna för socialbidrag och introduktionsersättning till flyktingar som antalet hushåll som får sådana stöd att minska. utbetalades i ekonomiskt bistånd/- socialbidrag, inklusive introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra utländska medborgare. Det var en minskning med en tiondel jämfört med och med nästan en fjärdedel jämfört med då kostnaderna var som högst. Kostnaderna var de lägsta . Av den totala biståndssumman utbetalades cirka hälften till utländska hushåll (hushåll där minst en hushållsmedlem är utrikesfödd exkl. flyktinghushåll). utbetalades till flyktingar vilket är en minskning med jämfört med föregående år. Antalet bidragshushåll uppgick till 279 000 vilket innebär en minskning med mer än en tiondel jämfört med . Antalet arbetslösa biståndsmottagare minskade jämfört med . De flesta biståndshushållen är ensamstående utan barn. I förhållande till totalbefolkningen är dock ensamstående kvinnor med barn den vanligaste hushållstypen. Andelen nytillkomna biståndshushåll var och har inte legat på en sådan låg nivå . Nästan tre av tio biståndshushåll erhöll långvarigt ekonomiskt bistånd () . Andelen är oförändrad jämfört med . Sammanboende par, både med och utan barn, erhöll långvarigt bistånd i större utsträckning än andra hushållstyper. Cirka hälften av biståndsmottagarna var långvariga biståndsmottagare medan en fjärdedel av biståndsmottagarna under fick bistånd . Långvarigt biståndstagande är vanligare för utrikesfödda än för svenskfödda. Ungefär en av fem svenskfödda biståndsmottagare var långvariga biståndsmottagare och nästan hälften av de utrikesfödda. Antalet utrikesfödda långvariga biståndstagare i med uppehållstillstånd i mindre än ökade . Diagram 9.1 Antal nya och kvarvarande bidragstagare . Antal nya bidragstagare respektive år Kvarvarande bidragstagare (minst ) Det genomsnittliga biståndsbeloppet per hushåll har fortsatt att öka. I genomsnitt utbetalades per hushåll vilket är en ökning på drygt en procent jämfört med . var den genomsnittliga bidragstiden vilket var samma genomsnittstid som året innan. Uppgången som noterades har dock mattats av . var störst för biståndshushåll där registerledaren var . Länsstyrelserna och har ett gemensamt regeringsuppdrag att utveckla kriterier för att bedöma kvalitet och bemötande inom socialbidragshandläggning. Uppdraget redovisades i en rapport till regeringen . I rapporten presenteras en handlingsplan för att stödja kommunernas utvecklingsarbete. Länsstyrelserna föreslås få i uppdrag att följa arbetet i kommunerna, ta initiativ till erfarenhetsutbyte och i kommande årsrapporter dokumentera utvecklingen i länet. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Resultatet av regeringens arbete med att öka rättvisan i samhället där målsättningen är att antalet socialbidragsberoende halveras , beskrivs närmare i bilaga 3 i finansplanen. arbete med utsatta barn och unga utgår från ett övergripande ansvar för barns och ungas uppväxtvillkor. Det innebär framförallt att kommunen har en skyldighet att utreda, men också vid behov fatta beslut om olika öppenvårdsinsatser samt placering utanför det egna hemmet. har i rapporten , och lagen (2001) redovisat uppdraget att följa upp hur ändringarna i socialtjänstlagen har slagit igenom i det sociala barnavårdsarbetet i kommunerna. talar med barnen i flertalet utredningar men dokumenterar bara i hälften av de fall man talat med barnen att så skett. Det framgår sällan att barnets inställning har påverkat beslutet. Utredningstiderna har förkortats och i flertalet kommuner avslutas de inom den stipulerade fyramånadersgränsen. Kommittén Välfärdsbokslut visar i betänkandet Välfärdstjänster i omvandling (SOU 2001:52) att antalet barn och ungdomar som placeras i vård utanför den egna familjen har ökat . Vid den analys som forskarna genomfört visar det sig att i princip hela denna ökning gäller tonåringar. Större delen av påbörjade placeringar berör ungdomar och inte små barn. Andelen tvångsomhändertaganden har i stort sett varit , och har varierat mellan . Också insatser i öppenvård har ökat, men dessa riktas främst till de små barnen. Man konstaterar sammanfattningsvis att det skett en ökning av såväl placeringar som öppenvårdsinsatser under 1990- talet. Socialtjänststatistiken visar endast antalet barn som får behovsprövade öppenvårdsinsatser (strukturerade öppenvårdsprogram, behovsprövat personligt stöd, kontaktperson/familj) och placeras utanför det egna hemmet. Antalet barn som hade minst en behovsprövad öppenvårdsinsats var cirka 28 000, en ökning med ungefär 1 500 jämfört med föregående år. Det totala antalet barn och unga som med stöd av SoL eller LVU vårdades utanför det 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 egna hemmet uppgick till knappt 13 900, vilket var ungefär 700 fler än . Det går inte att exakt ange den totala omfattningen av den sociala barna- och ungdomsvården i termer av exempelvis hur många barn/familjer som är föremål för barnavårdsinsatser. Den sociala barnavården har dock haft hög prioritet inom kommunerna i jämförelse med annan barninriktad verksamhet, såsom elevvård i skolan och barnomsorg. Rehabiliteringsinsatser är grunden för att hjälpa missbrukare att komma ifrån ett beroende. Vård och behandling är också en viktig del i en sammanhållen alkohol- och narkotikapolitik. Det totala antalet missbrukare som genomgick institutionsvård, antingen med tvång eller på frivillig väg, har minskat jämfört med 1990- talets början, både i frivillig vård och tvångsvård. Mest markant är nedgången i tvångsvården, som minskade från 1991 till omkring 2000. Inom frivilligvården förefaller minskningen ha stannat upp . Omkring 21 000 personer med missbruksproblem hade någon form av vårdinsats inom . av personerna fick insatser inom öppenvård. Nästan 3 500 personer fick insatser inom institutionsvård, vilket är en liten ökning jämfört med året innan. Ökningen avser den frivilliga vården, medan tvångsvården har minskat något. Diagram 9.2 Antal vuxna inskrivna i institutionsvård samt 2000 uppdelat på män och kvinnor. Med stöd av statliga utvecklingsmedel för att stimulera utbyggnaden av öppen ungdoms- och missbrukarvård bedrevs sammanlagt 282 projekt. Av dessa riktade sig 126 till ungdomar och 74 till vuxna missbrukare. Det är dels fråga om nya projekt, dels fortsättning på pågående projekt. Det är förknippat med stora svårigheter att få tillförlitliga uppgifter om hemlöshetens omfattning. rapporterades strax under 10 000 hemlösa. undersökning fann omkring 8 440 hemlösa. Olika metoder vid undersökningstillfällena gör att jämförelser mellan försvåras. bedömer dock att siffror i stort sett motsvarar resultaten . Med stöd av utvecklingsmedel för insatser för hemlösa har ett 25-tal projekt igångsatts för att prova nya metoder för att förbättra situationen för hemlösa. De flesta projekt är fleråriga. Flera kommuner har god beredskap att i ett akut skede möta kvinnor som har utsatts för våld eller hot i hemmet och deras behov. Kommunerna har också blivit bättre på att samarbeta över myndighetsgränserna. Den långsiktiga beredskapen vad gäller t.ex. skyddat boende är dock sämre tillgodosedd. Länsstyrelserna bedömer att det finns behov av utbildningsinsatser för dem som arbetar inom och som kommer i kontakt med våldsutsatta kvinnor. har i en undersökning försökt kartlägga prostitutionens omfattning före och efter det att förbudet mot köp av sexuella tjänster trädde i kraft . Kartläggningen, som bygger på enkäter med ett antal nyckelpersoner visar inte på några stora skillnader . Undersökningen bekräftar att prostitutionen i utgörs av mycket mer än den synliga gatuprostitutionen. Inom pågår ett arbete med att utveckla metoder för att nå den dolda prostitutionen. För utformningen av den framtida socialpolitiken behöver kunskapen om utvecklingen av människors välfärd på de mest centrala områdena stärkas. instrumenten inom politikområdet behöver utvecklas. Regeringen tillsatte kommittén Välfärdsbokslut med uppdrag att sammanställa den kunskap som finns samt att identifiera de områden där behovet av ökad kunskap kring välfärdsutvecklingen är särskilt angelägen. Kommittén, som har publicerat två delbetänkanden samt ett antal forskarvolymer, avlämnar sitt slutbetänkande. Kommitténs samlade bedömning kommer att utgöra ett viktigt underlag för regeringens fortsatta överväganden av hur välfärden kan stärkas för utsatta grupper. Ett annat värdefullt underlag är den sociala rapport som sammanställer med beskrivning och analys av hur befolkningens sociala förhållanden utvecklats. och tillsyn över är ett viktigt instrument för att stärka rättssäkerheten och utveckla kvaliteten i . Av och länsstyrelsernas gemensamma rapport om den sociala tillsynen 2000 framkommer att arbete med att utveckla kvaliteten fortsätter, ofta i samarbete med andra myndigheter och organisationer. Kommunerna arbetar bl.a. med att utveckla och införa metoder och system för att följa upp, säkra och utveckla kvaliteten. Det pågår också ett utvecklingsarbete för att effektivisera , i syfte att fler människor ska få det stöd de behöver genom att få till stånd helhetslösningar. Tillsynen visar på behov av förbättring och utveckling inom flera områden. Ansvaret ligger främst på ansvariga huvudmän, dvs. kommunerna, men också och länsstyrelserna har ett ansvar. På dem vilar bl.a. ansvaret att öka användbarheten av tillsynsresultaten, bl.a. genom att analysera resultaten och överväga behov av åtgärder för att komma tillrätta med allvarliga brister. Regeringen anser det vara värdefullt att tillsyndsmyndigheterna fortsätter att utveckla och förbättra formerna för tillsynen vilket bör kunna ske inom ramen för befintliga resurser. Regeringen bedömer vidare att det uppdrag som har fått att utarbeta en strategi för kunskapsutveckling inom kommer att ha stor betydelse för utvecklingen inom . 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Till följd av det förbättrade arbetsmarknadsläget fortsätter såväl kostnaderna för socialbidrag och introduktionsersättning som antalet bidragstagare som är beroende av dessa stöd att minska. Det kan noteras att denna utveckling ägt rum trots att antalet flyktingar som bosatt sig i ökat med nästan 3 000 personer jämfört med föregående år vilket kan tyda på att nyanlända invandrare blivit självförsörjande i högre grad. Andelen hushåll som får långvarigt socialbidrag samt den genomsnittliga bidragstiden har dock inte minskat jämfört med . Det genomsnittliga biståndsbeloppet per hushåll har dessutom fortsatt att öka. Alltför många människor är således fortfarande beroende av socialbidrag för sin försörjning och för dessa fortsätter socialbidraget att fungera som ett långvarigt försörjningsstöd istället för att vara ett skydd vid akuta försörjningskriser. Det är därför viktigt att även fortsättningsvis analysera och följa utvecklingen av det långvariga socialbidragsberoendet. Förslaget om att införa ett statligt äldreförsörjningsstöd till personer som inte får sin försörjning tryggad genom pensionssystemet kommer att minska det långvariga socialbidragsberoendet. Regeringens insatser för att uppnå målet att halvera antalet socialbidragstagare beräknas få effekter på såväl det totala som det långvariga socialbidragsberoendet. Se vidare i bilaga 3 i finanasplanen. Vissa av förslagen som utredningen om översyn av ekonomiska familjestöd (dir. 2000:16) lämnat bedöms sammantaget kunna bidra till ett minskat socialbidragsberoende. Förslagen bereds inom . Förstärkt skydd för utsatta barn Barnperspektivet har fått ett allt större genomslag inom . Bestämmelserna som ska stärka barnens ställning har haft stor betydelse för att lyfta fram barnen i det sociala arbetet. Regeln att en barnavårdsutredning skall vara slutförd har medfört att utredningstiden blivit kortare. Trots det finns det fortfarande behov av fortsatt utvecklingsarbete. och länsstyrelserna utvecklar mot den bakgrunden gemensamt begreppen barnets 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 bästa och barnperspektivet i ett uppdrag som bland annat syftar till att klargöra barnperspektivet inom . Att antalet barn med insatser från successivt har ökat kan vara ett tecken på att fler barn far illa, men det kan också bero på att blivit bättre på att uppmärksamma utsatta barns behov. Det råder förhållandevis stor enighet om att den sociala barnavårdens praktik alltför litet baseras på vetenskapliga kunskaper och beprövad erfarenhet. Det saknas ännu systematisk dokumentation av arbetet, av beprövade metoder och utvärdering av de insatser som tillämpas. Bristerna har att göra dels med bristen på dokumenterade och väl fungerade metoder, dels med att socialarbetare i allmänhet inte systematiskt tillägnar sig den vetenskapligt grundade kunskap som finns. Mot den bakgrunden har regeringen i uppdrag till lyft fram frågor som rör sexuella övergrepp och misshandel av barn. Det är svårt att hitta rätt insatser för barn och ungdomar med komplexa behov. Det underlättas inte av att olika huvudmän, till exempel barnpsykiatri och kommuner, i enskilda fall tvistar om vem som har ansvaret. Det finns risk för att barn inte får insatser, trots uttalade behov. Det förekommer också att behandlingshemmens kapacitet och kompetens inte alltid räcker till för ungdomar med svår problematik. Regeringen tar uppgifterna på stort allvar och avser att noggrant följa utvecklingen. Regeringen har lämnat uppdrag till , och att gemensamt följa upp och utvärdera påföljdsreformen för unga lagöverträdare som trädde i kraft .