prop · GP0327 · 2001-10-09 00:00:00 — De ytterligare diskrimineringsgrunder som kan komma i fråga med anledning av EG-direktiven om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung och om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet, som omfattar diskriminering på grund av religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder och sexuell läggning, kommer enligt vad som har anförts i avsnitt 5 inte att behandlas i denna proposition. Ett införande av nya diskrimineringsgrunder bör enligt regeringens mening samordnas med det arbetsrättsliga regelverket och frågan omfattas av den särskilda utredarens uppdrag Ett utvidgat skydd mot diskriminering (N 2001:01). Lagen om likabehandling av studenter i högskolan bör enligt regeringens mening inte enbart innehålla bestämmelser som motverkar diskriminering, utan den bör också syfta till att aktivt främja likabehandling i högskolan. Regeringen föreslår därför att lagen också skall ha till ändamål att på högskoleområdet främja lika rättigheter för studenter och sökande oavsett deras könstillhörighet, etniska tillhörighet, sexuell läggning och funktionshinder. I det följande avsnittet 8 redovisas vad som avses med student och sökande. De definitioner som anges i de arbetsrättsliga lagarna i fråga om sexuell läggning och funktionshinder bör bilda utgångspunkt också för den före- slagna lagen om likabehandling i högskolan. Vad som anförts i för- arbetena till de båda lagarna bör enligt regeringens mening vara väg- ledande även för den föreslagna lagen (prop. 1997/98:179 s. 33 f. och s. 82 och prop. 1997/98:180 s. 20 ff. och s. 64). kommentaren i propositionen Lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder (prop. 1997/98:179 s. 33 f.) framgår följande i fråga om begreppet funktionshinder. Med funktionshinder avses någon form av fysisk, psykisk eller begåvningsmässig begränsning av en persons funktionsförmåga. Begränsningen skall till följd av sjukdom eller skada vara medfödd eller förvärvad. Även begränsningar som kan förväntas uppkomma omfattas. Begränsningen skall därutöver vara varaktig. Begränsningar till följd av en skada eller en sjukdom som är av övergående natur omfattas alltså inte. Begränsningar i individens funktionsförmåga som kan förväntas uppkomma avser t.ex. hivpositiva men kan även komma i fråga för andra sjukdomar med progressivt förlopp som t.ex. cancer och MS. Det är i dessa fall fråga om personer som är bärare av sjukdomar som inte inverkar på personens funktionsförmåga men där sjukdomen kan förväntas få sådana Som Lagrådet påpekat torde det föra för långt att med sjukdom som kan förväntas leda till begränsningar avse även anlag för en sjukdom som kan förväntas leda till nedsättningar i funktionsförmågan. Det är inte graden av funktionsnedsättning som är avgörande utan förekomsten av ett funktionshinder. Enligt regeringens bedömning i budgetpropositionen för (prop. 2000/01:1, utg.omr. 16) bör universitet och högskolor beakta behovet av stöd för studenter med funktionshinder. Vidare bör enligt propositionen universitetens och högskolornas ansvar för studenter med funktionshinder tydliggöras, och lärosätena bör se över sina definitioner av begreppen funktionshinder och handikapp så att de stämmer överens med definitionerna i . Att införa bestämmelser om krav på likabehandling och förbud mot diskriminering på grund av funktionshinder i högskolan innebär att högskolans ansvar för studenter med funktionshinder tydliggörs, och ligger väl i linje med regeringens bedömning i budgetpropositionen. Vidare knyter den definition som föreslås an till den definition som finns i och enligt den internationella klassificering som antogs av (). behandlar regeringen frågan om studenters behov av stöd- och De krav på förkunskaper och studieprestationer, liksom examinationskrav och betygskriterier som ställs upp för studenter i högskolan, kan såsom påpekat dock inte i sig utgöra någon diskriminering av exempelvis studenter med funktionshinder. Av avsnitt 10.1 framgår att om funktionshindret påverkar de sakliga förutsättningarna för utbildningen föreligger inte någon diskriminering. När det gäller begreppet sexuell läggning anförs det i propositionen Lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning (prop. 1997/98:180 s. 64) att begreppet är en lagteknisk term som anger lagens tillämpningsområde såvitt avser den skyddade personkretsen. Vidare framgår följande. Begreppet sexuell läggning är i lagen avgränsat till att avse endast homosexuell, bisexuell och heterosexuell läggning. Alla människor har någon av dessa tre typer av sexuell läggning. Andra än dessa tre typer av sexuell läggning är inte kända. Andra typer av sexuella variationer eller sexuella uttryckssätt omfattas inte av begreppet sexuell läggning i lagens mening. Därmed gäller inte lagens skydd företeelser såsom t.ex. pedofili och exhibitionism. Dessa variationer kan finnas hos individer med homosexuell, bisexuell eller heterosexuell läggning. De ligger på toppen av eller går utöver den sexuella läggningen. Det betyder att en individ kan ses som t.ex. heterosexuell och pedofil däremot kan denne inte ses som enbart pedofil. En arbetssökande eller arbetstagare som nekas anställning, befordran etc. med hänvisning till den pedofila inriktningen eller pedofila handlingar, kan därmed inte med framgång åberopa lagen. Detsamma gäller vid uppsägningar och avskedanden; därmed dock inte sagt något om hur en prövning enligt 7 eller 18 § anställningsskyddslagen skulle komma att utfalla i ett enskilt fall. Vilken sexuell läggning en person har bör bedömas i första hand utifrån om individen själv identifierar sig som homo, bi eller heterosexuell. Den som påstår sig vara t.ex. homosexuell bör normalt anses ha den läggningen. I betänkandet Ett effektivare diskrimineringsförbud Om olaga diskriminering och begreppen ras och sexuell läggning (SOU 2001:39) har utredaren i enlighet med sina direktiv behandlat bl.a. frågan om användningen av termen sexuell läggning i svensk lagstiftning i syfte att åstadkomma en konsekvent användning av den. Enligt tilläggsdirektiv (dir. 2001:14) skulle utredaren inte lämna några konkreta författningsändringar eller andra åtgärder. I stället skulle uppdraget inriktas på att lämna ett användbart underlag för arbete med en bredare översyn av diskrimineringsfrågorna. I betänkandet anförs i fråga om begreppet sexuell läggning att innebörden av begreppet i svensk lag bör i enlighet med legaldefinitionen i 2 § lagen om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning reserveras för homo-, bi- och heterosexuell läggning (s. 239). Utredarens överväganden stämmer sålunda överens med den definition som föreslås. Av propositionen Lag om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning följer vidare att lagen om förbud mot diskriminering i arbetslivet på grund av sexuell läggning inte omfattar skydd för de transsexuella, att anledningen härtill är att transsexualism är en fråga om könstillhörighet och inte om sexuell läggning samt att detta synes också överensstämma med EGrätten (s. 22). EGdomstolen har nämligen i målet P mot S och C13/94 slagit fast att en uppsägning av en transsexuell person, som ämnar genomgå eller som genomgått könsbyte, strider mot förbudet mot könsdiskriminering. Att transsexualism inte är fråga om sexuell läggning utan om könstillhörighet kommer också till uttryck i ovan nämnda betänkande (s. 239). Enligt regeringens mening skall mot bakgrund av EGdomstolens dom en person som diskrimineras på grund av transsexualism omfattas av den föreslagna lagens förbud mot diskriminering på grund av könstillhörighet. Transsexualism faller därmed inom den föreslagna lagens skydd. Vad härefter gäller etnisk tillhörighet definieras begreppet enligt promemorians förslag i överensstämmelse med vad som föreskrivs i lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Med etnisk tillhörighet avses enligt förslaget i promemorian att någon tillhör en grupp av personer som har samma ras, hudfärg, nationellt eller etnisk ursprung eller trosbekännelse. Såsom påpekats av vissa remissinstanser bör dock begreppet ras undvikas. () menar att begreppet ras mäter fysiska egenskaper och att människor inte har så stora genetiska skillnader att det skulle motivera användningen av ordet ras. Ord som nationellt eller etniskt ursprung/tillhörighet och hudfärg är enligt KI mer relevanta. har vidare uttalat att det inte finns någon vetenskaplig grund för att dela in människor i skilda raser och från biologisk synpunkt följaktligen inte heller grund för att använda ordet ras om människor (bet. 1997/98:KU29, rskr. 1997/98:185). Mot bakgrund härav, och då användningen av ordet ras i författningstexter riskerar att underblåsa fördomar, har angett att regeringen dels i internationella sammanhang bör verka för att ordet ras, använt om människor, i så stor utsträckning som möjligt undviks i officiella texter, dels bör göra en genomgång av i vilken utsträckning begreppet ras förekommer i svenska författningar som inte grundas på internationella texter och, där så är möjligt, föreslå en annan definition. I betänkandet Ett effektivare diskrimineringsförbud Om olaga diskriminering och begreppen ras och sexuell läggning (SOU 2001:39) analyseras i vilken mån användningen av begreppet ras om människor i lagstiftningen kan undvaras mot bakgrund av ställningstagande (187 ff.). Av betänkandet följer att den naturvetenskapliga ståndpunkten är att det inte finns vetenskaplig grund för att tala om olika människoraser och enbart den ståndpunkten talar starkt för att rasbegreppet bör utmönstras i svensk lagstiftning. Vidare anförs bl.a. följande. I de svenska författningar, där ras nämns, förkommer detta ord ofta tillsammans med hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung och trosbekännelse. Ordet ras kan knappast tillföra något i den kontexten. Även enbart etniskt ursprung eller etnisk tillhörighet (eller något motsvarande begrepp) bör kunna anses omfatta samma personkrets som den som avses med hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung och trosbekännelse. Att etnisk tillhörighet skulle kunna omfatta samma personkrets som avses med hänvisningen till hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung och trosbekännelse framgår (av den citerade) legaldefinitionen i lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet (s. 219). I betänkandet nämns också att man i vid ändringen av den finska regeringsformens bestämmelse om grundläggande fri- och rättigheter utmönstrade begreppet ras. Enligt utredaren föreligger starka skäl för en utmönstring, eller i förekommande fall ett utbyte, av begreppet ras i lagstiftningen, något som enligt utredaren också är möjligt (s. 220). Det bör nämnas att betänkandet inte har remissbehandlats. Vidare följer det av EG-direktivet om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung att EU förkastar de teorier som försöker slå fast att det finns olika människoraser och att användningen av termen ras i direktivet inte är ett accepterande av sådana teorier. Att någon tillhör en grupp av personer som har samma hudfärg, nationellt eller etnisk ursprung eller trosbekännelse bör juridiskt tekniskt väl täcka även termen ras såsom det avses i EG-direktivet och lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Mot denna bakgrund och i avvaktan på den mer heltäckande genomgång som har efterfrågat, finner regeringen att termen ras inte skall tas in i den nya lagens definition av etnisk tillhörighet. I sakligt hänseende innebär detta inte någon skillnad jämfört med de författningar som berörts. I övrigt föreslås att definitionen av etnisk tillhörighet utformas i enlighet med definitionen i lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Även i fråga om denna definition bör ledning kunna hämtas från förarbetena till den arbetsrättsliga lagstiftningen. I specialmotiveringen till propositionen om invandrarpolitiken (prop. 1985/86:98 s. 65) anges att diskrimineringsgrunderna är, förutom ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse och att dessa diskrimineringsgrunder finns i bl.a. bestämmelser om olaga diskriminering och hets mot folkgrupp. I propositionen anförs vidare bl.a. följande (s. 80). Man kan hysa tvekan inför att här låta begreppet etnisk diskriminering omfatta även fall då någon diskrimineras för att han eller hon tillhör ett visst trossamfund eller en viss religiös grupp. Diskriminering på grund av trosbekännelse innefattar emellertid ofta någon form av etnisk diskriminering i egentlig mening. Det ligger vidare ett stort värde i att använda diskrimineringsgrunder som direkt knyter an till gällande rätt. Vägledning kan därmed erhållas i förarbetena till bestämmelser i 16 kap. 8 och 9 §§ och i den domstolspraxis som finns i anslutning till dessa bestämmelser. Av efterföljande propositioner framgår att de olika diskrimineringsgrunderna i nu gällande lag om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet överensstämmer med den upphävda lagen (1986:442) mot etnisk diskriminering som antog med anledning av propositionen om invandrarpolitiken (prop. 1993/94:101 s. 88 och prop. 1997/98:177 s. 56 f.). Enligt regeringens uppfattning bör innebörden av termen trosbekännelse enligt den föreslagna lagen om likabehandling i högskolan överensstämma med den innebörd som termen har enligt lagen om åtgärder mot etnisk diskriminering i arbetslivet. förhåller sig till EG-direktivet om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet som syftar till att bekämpa diskriminering på grund av bl.a. religion eller övertygelse och vilka författningsförslag som direktivet kan ge anledning till, ankommer på utredningen utvidgat skydd mot diskriminering (N 2001:01) att ta ställning till. Sammanfattningsvis föreslår regeringen följande definitioner. Etnisk tillhörighet: att någon tillhör en grupp av personer som har samma hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse, sexuell läggning: homosexuell, bisexuell eller heterosexuell läggning, funktionshinder: varaktiga fysiska, psykiska eller begåvningsmässiga begränsningar av funktionsförmåga som till följd av en skada eller en sjukdom fanns vid födelsen, har uppstått därefter eller kan förväntas uppstå. 8 Studenter och sökande Regeringens förslag: Lagen skall skydda studenter och sökande. Med student skall avses den som är antagen till och bedriver grundläggande högskoleutbildning eller forskarutbildning enligt högskolelagen (1992:1434) eller utbildning som kan leda fram till en examen som en enskild utbildningsanordnare får utfärda enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. Med sökande skall avses den som i vederbörlig ordning har anmält att han eller hon vill antas till sådana utbildningar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Bara ett fåtal remissinstanser har uttalat sig om förslaget i denna del. SFS anser att sökande till forskarutbildningen skall skyddas av lagen även om inte någon anmälan gjorts. Skälen för regeringens förslag: Lagen bör omfatta studenter inklusive doktorander. Med student avses i 1 kap. 4 § högskoleförordningen (1993:100) den som är antagen till och bedriver högskoleutbildning och med doktorand en student som är antagen till och bedriver forskarutbildning, allt i den mån inte annat anges särskilt (se även 1 kap. 3 § förordningen [1993:221] för ). Regeringen föreslår i likhet med förslaget i promemorian att motsvarande definition skall införas i lagen om likabehandling i högskolan. Med student skall avses den som är antagen till och bedriver grundläggande högskoleutbildning eller forskarutbildning enligt högskolelagen. När det gäller studenter vid enskilda utbildningsanordnare skall med student avses den som är antagen till och bedriver utbildning som kan leda fram till en examen som utbildningsanordnaren får utfärda enligt lagen om tillstånd att utfärda vissa examina. Det är av stor vikt att alla behandlas lika inte bara i utbildningen utan också i fråga om tillträde till utbildning. Det förbud mot diskriminering som föreslås införas (se avsnitt 10.1) skall därför enligt regeringens mening omfatta inte bara studenter utan även sökande till grundläggande högskoleutbildning eller forskarutbildning. Enligt SFS är risken för diskriminering eller trakasserier av sökande till forskarutbildning störst då en sökande kontaktar t.ex. en professor för att höra sig för om forskarutbildningen vid en institution. enligt regeringens mening inte vara tillräckligt att en person önskar att gå en utbildning för att han eller hon skall betraktas som sökande, och inte heller den som har gjort en förfrågan kan betraktas som sökande. 7 kap. 19 § och 9 kap. 7 § högskoleförordningen följer att den som vill antas till grundläggande högskoleutbildning eller till forskarutbildning skall anmäla det inom den tid och i den ordning som högskolan Det bör därför ställas upp krav på att en person har anmält sig till en utbildning vid högskolan för att han eller hon skall betraktas Detta bör gälla även i fråga om utbildningar som anordnas av enskilda utbildningsanordnare som har examenstillstånd. för om en ansökan i vederbörlig ordning skall anses gjord, får vara den ordning som utbildningsanordnaren tillämpar. Självklart åligger det också högskolan att främja likabehandling och motverka diskriminering av lärare och andra kategorier av arbetstagare i den utsträckning som anges i de arbetsrättsliga lagar som innehåller bestämmelser om förbud mot diskriminering i arbetslivet, och anledning saknas därför att införa särskilda regler för arbetstagare inom högskolan. Det bör här påpekas att om en forskarstuderande är anställd som doktorand (se 5 kap. 1 § högskoleförordningen), omfattas han eller hon av de arbetsrättsliga lagarna. De arbetsrättsliga lagarna skall i sådant fall ha företräde framför lagen om likabehandling i högskolan. Regeringens förslag: Högskolorna skall inom ramen för sin verksamhet bedriva ett målinriktat arbete för att aktivt främja studenters lika rättigheter oavsett deras könstillhörighet, etniska tillhörighet, sexuella läggning eller funktionshinder. Högskolorna skall upprätta en plan som skall innehålla en översikt över de åtgärder som behövs för att främja en sådan likabehandling och en redogörelse för vilka av dessa åtgärder som högskolan avser att påbörja eller genomföra . En redovisning av hur de planerade åtgärderna har genomförts skall tas in i efterföljande års plan. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens, dock att det i promemorian inte föreslås någon skyldighet att ange vilka åtgärder som högskolan avser att påbörja eller genomföra och att i efterföljande års plan redovisa hur de planerade åtgärderna har genomförts. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har ställt sig positiva till förslaget om upprättande av en årlig plan. Vissa remissinstanser, bl.a. och , har dock ifrågasatt behovet av en årlig plan och föreslår att en plan skall upprättas . JämO, DO, HomO och HO menar att kravet på att arbeta planmässigt måste kopplas till någon sanktion för att kravet inte skall bli verkningslöst. Handikappförbundens samarbetsorgan menar att en skyldighet att vidta åtgärder enligt planen bör skrivas in i lagen och att skyldigheten skall vara kopplad till en vitessanktion för att bli verksam. universitets studentkår anser att det också måste finnas ett tydligt krav på högskolorna att redovisa vidtagna åtgärder i planen, annars finns det risk för att inga åtgärder vidtas. Studentkåren vid den filosofiska fakulteten har framfört liknande synpunkter. Några remissinstanser har ställt sig tveksamma till förslaget, och avvisar bestämt förslaget och menar att arbetet med de åtgärder som behövs för att främja likabehandling bör ingå i den ordinarie verksamhetsplaneringen. Skälen för regeringens förslag: Enligt 1 kap. 5 § första stycket högskolelagen (1992:1434) skall i högskolornas verksamhet jämställdhet mellan kvinnor och män alltid iakttas och främjas. En skyldighet att aktivt främja jämställdhet i högskolan i fråga om studenter bör också gälla enligt den föreslagna lagen. Denna skyldighet bör dock inte vara begränsad till högskolornas jämställdhetsarbete utan bör ta sikte på samtliga de diskrimineringsgrunder som den föreslagna lagen skall omfatta. Regeringen föreslår därför i överensstämmelse med förslaget i promemorian att högskolorna skall inom ramen för sin verksamhet bedriva ett målinriktat arbete för att aktivt främja studenters lika rättigheter oavsett deras könstillhörighet, etniska tillhörighet, sexuella läggning och funktionshinder. Enligt jämställdhetslagen har en arbetsgivare som sysselsätter tio eller fler arbetstagare en skyldighet att upprätta en plan för sitt jämställdhetsarbete (13 §). Jämställdhetsplanen skall innehålla en översikt över de aktiva åtgärder som behövs på arbetsplatsen och en redogörelse för vilka av dessa åtgärder som arbetsgivaren avser att påbörja eller genomföra . Enligt regeringens mening bör det finnas en motsvarande bestämmelse för högskolan. Det föreslås därför att det i lagen skall föreskrivas att högskolorna skall ha en skyldighet att upprätta en plan som skall innehålla en översikt över de åtgärder som behövs för att främja studenters lika rättigheter oavsett deras könstillhörighet, etniska tillhörighet, sexuella läggning och funktionshinder. Upprättande av en plan främjar inte bara ett förebyggande arbete utan kan leda till att tecken på diskriminerande behandling som inte varit känd för en högskola upptäcks och att högskolan därmed kan vidta åtgärder för att förhindra behandling som står i strid mot lagen. För att planen skall kunna fylla en funktion krävs det att högskolorna sätter upp mål för sitt arbete att aktivt främja likabehandling och att dessa mål anges klart och tydligt i planen. Planen skall innehålla en redogörelse för vilka åtgärder som högskolan avser att påbörja eller genomföra . Hur planen närmare skall utformas och vad den skall innehålla bör ankomma på respektive högskola att Vidare bör det ankomma på , , HomO och HO, vilka föreslås utöva tillsynen över lagen (se avsnitt 15), att inom ramen för sin informations- och rådgivningsverksamhet i mån av behov hjälpa till att utforma lämpliga mönster för hur planer bör utformas. bör arbetet bedrivas i nära samarbete med studenter och deras Redovisningen bör också kunna anpassas till de förhållanden som råder på högskolan, exempelvis högskolans storlek. Högskolorna bör genomföra sådana åtgärder som med hänsyn till en högskolas resurser och omständigheter i övrigt kan krävas för att främja I promemorian föreslås att en plan skall upprättas . menar att det är angeläget att högskolorna bedriver ett målinriktat arbete med att främja likabehandling och därmed förebygga och förhindra Genom upprättande av en plan kan de åtgärder som är behövliga för att främja likabehandling och de mål som ställs upp konkretiseras och bli tydliga och kontrollerbara för envar. bakgrund, och eftersom det är viktigt att arbetet bedrivs planmässigt, är det enligt regeringens mening motiverat att ställa upp krav på att en plan Uppföljningen av hur de åtgärder som anges i en plan har genomförts eller varför de inte har genomförts är en betydelsefull del av ett aktivt arbete med att främja likabehandling. Regeringen föreslår därför, såsom vissa remissinstanser ansett, att det i lagen skall ställas upp krav på att högskolorna skall i efterföljande års plan redovisa hur de planerade åtgärderna har genomförts. En motsvarande skyldighet finns enligt jämställdhetslagen (13 § tredje stycket). I avsnitt 11.1 lämnas förslag på att en högskola skall vidta åtgärder för att förebygga och förhindra trakasserier och att den årliga planen skall innehålla också de åtgärder som är behövliga för att vidta sådana Regeringen förutsätter att skyldigheten att upprätta en plan fullgörs av högskolorna och ser det inte som erforderligt att skyldigheten skall vara kopplad till någon vitessanktion.