prop · GO031D22 · 2001-01-01 00:00:00 — Högskolelagen skall därför tillföras en ny paragraf som reglerar förfarandet, när det finns kvalitetsmässiga brister i den grundläggande högskoleutbildning som finns vid ett lärosäte med examenstillstånd. skall anmoda lärosätet att avhjälpa brister som avser en generell examen i ett visst huvudämne eller med en viss inriktning eller en yrkesexamen. Skulle bristerna helt eller till väsentlig del finnas kvar efter den tiden, får besluta att lärosätet inte längre får utfärda en viss examen. skall även handlägga kvalitetsfrågor som rör och vid behov anmoda att avhjälpa vissa brister. Det är viktigt att studenternas intressen beaktas, när det beslutas att ett lärosäte inte längre får utfärda en examen. Det skall därför införas en bestämmelse i högskolelagen om att det aktuella lärosätet får utfärda examen för de studenter som har påbörjat sin grundläggande högskoleutbildning vid lärosätet före beslutet. Detta skall dock gälla bara om utbildningen omfattar ett program eller en kurs som kan leda fram till en sådan examen som beslutet avser. För att tillgodose studenternas berättigade krav på hög kvalitet i utbildningen, måste det lärosäte som förlorar examenstillstånd vidta åtgärder så att utbildningen kan slutföras med god kvalitet och i samverkan med annat lärosäte med motsvarande utbildning. Det kan t.ex. vara fråga om att lärosätet genom överenskommelse anställer lärare från ett annat lärosäte för undervisning eller examination. En självklar förutsättning är att det andra lärosätet medverkar till en lösning av den uppkomna situationen. Statsmakterna ansvarar för att forskarutbildning bedrivs i sådana former att garantier skapas för att utbildningen genomgående har en hög kvalitet (prop. 1992/93:1 s. 49). Som sägs i promemorian Kvalitetssäkring och examenstillstånd i högskolan ger gällande regelverk goda garantier för en hög kvalitet i forskarutbildningen. Någon lagändring när det gäller forskarutbildningen behövs därför inte. Vetenskapssamhället har en stor del i ansvaret för kvaliteten i forskarutbildningen. Det ansvarar för att utbildningen håller en hög vetenskaplig nivå. En initial kvalitetsgranskning sker när fakultetsnämnden, i vilket flertalet ledamöter skall vara vetenskapligt kompetenta, beslutar att anordna forskarutbildning i ett visst ämne. En kontinuerlig kvalitetsgranskning sker sedan bl.a. genom de offentliga disputationer som äger rum i ämnet. Minst en av ledamöterna i betygsnämnden skall då komma från en annan fakultetsnämnd eller ett annat lärosäte. Som ett resultat av den kontinuerliga, inomvetenskapliga granskningen kan fakultetsnämnden t.ex. besluta att dra in ett visst ämne eller ändra ett visst ämnes inriktning. Det nationella kvalitetssäkringssystemet bör även omfatta den verksamhet som bedrivs av enskilda utbildningsanordnare med examens- tillstånd. Eftersom kvalitetskraven är desamma för enskilt och offentligt bedrivna högskolor är det rimligt att kontrollen av kvaliteten också sker på ett likartat sätt för de olika verksamhetsformerna. En bestämmelse om att enskilda utbildningsanordnare skall vara skyldiga att upprätta en skriftlig kvalitetsredovisning bör därför införas. Enligt 6 § andra stycket lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina skall yttrande begäras in från innan beslut fattas i tillståndsfrågor. Denna särregel bör tas bort. I stället bör handläggningen följa regleringen i regeringsformen och de allmänna principer om beredning av ärenden som brukar tillämpas i . Härigenom ges möjligheter att anpassa beredningen till vad som behövs i varje enskilt ärende. Av lagen om tillstånd att utfärda vissa examina följer att ett examenstillstånd kan återkallas under vissa förutsättningar genom beslut av regeringen. Det får därvid ligga på regeringen att beakta studenternas intresse av att kunna slutföra en utbildning med en examen. Pedagogisk förnyelse av den högre utbildningen Antalet grundutbildningsstudenter har /90 ökat . Regeringens långsiktiga målsättning är att öka direktövergången från gymnasieskolan till högskolan från 1998/av en ungdomskull (prop. 1999/2000:1 utg.omr. 16 avsnitt 5.1). För att möta de nya krav på den högre utbildningen som bl.a. den stora ökningen av antalet utbildningsplatser har inneburit är det nödvändigt att utveckla såväl utbildningens former och medel som högskolelärarnas pedagogiska och didaktiska medvetenhet och förmåga. Bedömningen av den pedagogiska meriteringen vid anställning som lärare inom högskolan är därför av vikt i detta sammanhang. Regeringen har tillkallat en särskild utredare med uppdrag att kartlägga och analysera den pedagogiska utvecklingen och det pedagogiska förnyelsearbetet inom den högre utbildningen (dir. 2000:24, U 2000:04). Utredaren skall bl.a. lägga fram förslag om att stötta den pedagogiska utvecklingen och att tillgodose behov som kan uppkomma när nya grupper söker sig till högskolan. Utredaren skall analysera hur informationsteknik utnyttjas inom högskolan för att underlätta studenternas självständiga lärande och föreslå hur den pedagogiska förnyelsen kan främjas genom IT-användning. Vidare skall förslag lämnas om bl.a. pedagogisk utbildning för olika lärarkategorier inom högskolan, särskilda pedagogiska insatser för att stödja nya studerandegrupper inom högskolan samt spridning av resultat av forskning och utveckling kring högskolepedagogik. Slutligen ingår i uppdraget att lämna förslag på eventuella organisatoriska förändringar av Rådet för högskoleutbildning. Uppdraget skall redovisas till regeringen . Jämställdhet och genusperspektiv präglas universitet och högskolor, liksom samhället i stort, av en starkt könsstrukturerad ordning. Den tar sig uttryck i segregering av kvinnor och män inom högskolesektorn både vad det gäller studieval och karriärvägar. Förhållandet mellan kvinnor och män studeras bl.a. inom genusforskning och den kunskap som genereras inom detta ämnesområde bör inte minst kunna tas till vara i högskolans eget jämställdhetsarbete. har berörda universitet och högskolor i uppdrag att vidta åtgärder för att åstadkomma en jämnare könsfördelning på utbildningar med ojämn könsfördelning, såsom naturvetenskapliga och tekniska utbildningar samt vissa lärar- och vårdutbildningar. Återrapporteringen visar på en fortsatt ojämn könsfördelning. Det är viktigt att alla utbildningar som bedrivs vid universitet och högskolor är attraktiva för båda könen för att kunna motverka en könsuppdelad arbetsmarknad. Andelen kvinnliga lärare vid universitet och högskolor är fortfarande låg och det krävs ett långsiktigt arbete för att kunna uppnå en jämn könsfördelning inom lärarkåren. Detta gäller speciellt professorsnivån. Mål avseende andelen kvinnor bland nyrekryterade professorer för samtliga universitet och sattes för perioden 1999. Regeringens bedömning av måluppfyllelsen och förslag till nya mål återfinns i avsnittet Forskning och forskarutbildning, Resultat. Det yttersta ansvaret för jämställdhetsarbetet åvilar universitet och högskolor. Regeringen anser emellertid att detta är en viktig fråga och har därför avsatt resurser för att stödja utvecklingen mot en jämställd högskola. har på uppdrag av regeringen gjort en uppföljning av vissa av dessa jämställdhetssatsningar (U2000/2200/UH). Uppdraget omfattade anställningar som forskarassistenter för underrepresenterat kön, doktorandanställningar för kvinnor, gästprofessurer samt postdoktorala stipendier för kvinnor. bedömer att samtliga satsningar har varit positiva för jämställdheten även om de långsiktiga effekterna är svåra att bedöma. Under beredningsarbetet har synpunkter inhämtats dels vid en hearing anordnad av , dels genom sedvanligt remissförfarande. I budgetpropositionen (prop. 1999/2000:1 utg.omr. 16 avsnitt 5.5.2) uttryckte regeringen sin avsikt att ge i uppdrag att utveckla genusperspektiv i undervisningen inom vissa utbildningar, såsom tidigare skett för jurist- och ekonomutbildningarna. Uppdragets utformning bereds ännu inom . Resurser har tidigare anvisats för anställningar med inriktning mot genusforskning inom olika ämnesområden (prop. 1996/97:5, bet. 1996/97:UbU3, rskr 1996/97:99). Regeringen följer med intresse utvecklingen av detta viktiga forskningsområde. Det är också viktigt att denna forskning får möjlighet att förgrena sig till andra områden samt inom grundutbildningen. Genusforskning bedrivs bl.a. vid centrum och forum för kvinno- och genusforskning. Inom ramen för sin verksamhet arbetar på olika sätt med att stödja högskolan i arbetet med att bredda rekryteringsunderlaget för innehavare av olika sorters ledningsuppdrag. Regeringen följer med intresse detta betydelsefulla arbete. Samverkan med det omgivande samhället Regeringens bedömning: Universitet och högskolor bör i ökad utsträckning integrera samverkan i utbildning och forskning och arbeta interaktivt med det omgivande samhället. De bör fortsätta att utveckla strategier och handlingsprogram för samverkan med det omgivande samhället. De bör vidare utnyttja de medel och instrument som kan stödja samverkansprocesser. De bör medverka i det fortsatta arbetet med de regionala tillväxtavtalen utifrån de särskilda förutsättningar som varje lärosäte har. Universitet och högskolor bör vidare öka sin beredskap för det livslånga lärandet och utveckla flexibla studieformer för att göra det möjligt för enskilda individer att i ökad utsträckning utveckla sin kompetens inom högskolans ram. Samverkan med det omgivande samhället ingår som en naturlig del i högskolans utbildning och forskning. Den bör komma högskolans alla grupper och verksamheter till del. Samverkan är av ömsesidig nytta för högskolan och det omgivande samhället och bör ske med respekt för de skilda samverkande parternas förutsättningar och egenart. Lika viktig som spridningen av resultat och information från högskolan är inflödet av idéer och problemformuleringar till högskolan. Det är viktigt att högskolan utnyttjar de medel och instrument som finns både nationellt och internationellt för att stödja och förstärka samverkansprocessen, exempelvis de regionala tillväxtavtalen, EU:s , , ramprogrammen för forskning m.m. Mot bakgrund av det bristfälliga deltagandet av universitet och högskolor i den första etappen av programmet och det stöd programmet bör vara för det fortsatta arbetet med att utveckla högskolans samverkan med det omgivande samhället, anser regeringen att Internationella programkontoret för utbildningsområdet bör verka för att universitets och högskolors medverkan i programmets andra etapp ökar. : har i rapporten med sin samverkansuppgift (Arbetsrapport 2000:2 AR) granskat hur högskolan uppfyller regeringens krav på samverkan med det omgivande samhället och att informera om verksamheten. Syftet har också varit att belysa de möjligheter och problem som kan uppstå vid en ökad samverkan mellan högskolan och dess omvärld, att sprida kunskap om olika samverkansformer inom högskolesektorn samt att undersöka olika intressent- och avnämargruppers syn på högskolans samverkan med det omgivande samhället. I rapporten konstateras att lärosätena med sina många och komplexa kontaktytor mot omvärlden i stort uppfyller regeringens krav på ökad samverkan med det omgivande samhället. återstår ett fortsatt arbete med att bl.a. stärka interaktiviteten i samverkan som samverkansuppgiften i högre grad integreras i forskning och utbildning. Incitamenten för högskolans anställda att engagera sig i samverkan bör stärkas. Fler ingångar till högskolan och en tydligare struktur för samverkan behövs. Lärosätena kan också bli tydligare i sin kommunikation med omvärlden. Högskolan bör ge en så realistisk bild som möjligt av sin förmåga att samverka. Rapporten visar också att av olika samverkanstjänster och samverkansformer vid landets lärosäten är rik. Det är rimligt eftersom det finns behov av såväl rikstäckande system och mönster för samverkan som specifika lösningar anpassade till varje lärosäte. Lösningarna bör utformas med hänsyn till lärosätets roll både regionalt, nationellt och internationellt. Lärosätenas strategier och handlingsprogram för den s.k. tredje uppgiften: I regleringsbrev för avseende anslag till universitet och högskolor m.m. begärde regeringen in ett särskilt handlingsprogram för högskolans samverkan med det omgivande samhället. I enlighet med en ändring av regleringsbrevet för avseende anslag till universitet och högskolor m.m. (U1999/2361, 3373/UH) skulle universitet och högskolor till () redovisa en strategi och ett tydligare handlingsprogram för samverkan med det omgivande samhället. inkommer med en sådan strategi till (). De universitet och högskolor som i redovisningen endast ansåg sig behöva göra mindre justeringar jämfört med de program som lämnades till regeringen skulle omnämna detta särskilt. Samtliga lärosäten har inkommit till med redovisningar av den s.k. tredje uppgiften. Majoriteten av lärosätena har dock lämnat in en redovisning enligt den ursprungliga lydelsen i regleringsbrevet som innebar att de skulle redovisa åtgärder som vidtagits och satsningar som gjorts med anledning av det handlingsprogram som lämnades till regeringen . Under respektive myndighetsanslag finns en beskrivning av vilken typ av redogörelse respektive lärosäte har lämnat till regeringen. De redovisningar som inkommit till har generellt sett blivit mer konkreta i förhållande till föregående år, vilket medfört större möjligheter till uppföljning. Några lärosäten har genomfört ett visions- och strategiformuleringsarbete kring den s.k. tredje uppgiften inför årets redovisning, i flera fall med omorganisation av verksamheten som följd. På andra lärosäten pågår ett sådant arbete. Redovisningarna visar på en bredd i ambitioner, aktiviteter och målgrupper som omfattar alltifrån rekrytering av nya studerandegrupper till samverkan i forskningsprojekt. Även om en del lärosäten integrerar samverkan i verksamheten och arbetar interaktivt och med ömsesidighet gentemot det omgivande samhället, så saknas dessa perspektiv i alltför hög grad hos andra. Det är viktigt att universitet och högskolor fortsätter att utveckla strategier och handlingsprogram för samverkan med det omgivande samhället. De regionala tillväxtavtalen: Kompetensutveckling, högre utbildning och forskning tillhör de mest framträdande insatserna i de regionala tillväxtavtal som lämnades till regeringen . Universitet och högskolor framhålls som "motorer" för den regionala utvecklingen, genom den roll de har att förse arbetslivet med den arbetskraft som efterfrågas och att överföra forskningsresultat och innovationer till näringslivet. Ökad samverkan mellan högskolan och det omgivande samhället är högt prioriterad i merparten av alla tillväxtavtal. I några län finns eller högskolan med som finansiärer, ibland med relativt betydande belopp, trots att högskolans resurser inte ingår i det regionala tillväxtkapitalet. Regeringen anser att lärosätena bör medverka i det fortsatta arbetet med tillväxtavtalen utifrån de särskilda förutsättningar som varje lärosäte har. Regeringsuppdrag till : I utredningen (SOU 1998:128) uttrycks ett behov av en översyn av de organisationer som inrättats med ändamålet att förbättra samverkan mellan universitet och högskolor samt samhället i övrigt. I revisorers förstudie Styrningen av bolag under myndigheter och stiftelser bildade av myndigheter (Rapport 1998/99:3) konstateras också att en granskning av bolag och stiftelser bildade av universitet och högskolor är önskvärd. revisorer skriver vidare att det saknas styrning av verksamheten från regeringens sida. Även har pekat på att verksamheten i teknikbrostiftelser och holdingbolag bör bli föremål för en mer samlad utvärdering (årliga rapport till regeringen, RRV 1999:22). I arbete med sin samverkansuppgift (Arbetsrapport 2000:2 AR) lyfts också behovet av en översyn av olika samverkansformer fram. Regeringen avser att ge i uppdrag att genomföra en översyn av verksamheten som bedrivs av teknikbrostiftelserna och de holdingbolag, inklusive hel- eller delägda bolag, som inrättats vid universitet och högskolor. Högskolans roll i det livslånga lärandet Demografiska och snabba tekniska förändringar medför ett ökat behov av möjligheter till livslångt lärande. Förmåga att tillgodose individers behov av fortbildning och vidareutbildning blir allt viktigare för att individers ställning i arbetslivet skall stärkas, som arbetsmarknadens kompetensbehov skall tillgodoses. och högskolor ställer behovet av livslångt lärande krav på anpassning, förnyelse och flexibilitet i flera olika avseenden. Det handlar om urval och strukturering av kunskap, den interna organisationsstrukturen, rekryteringen av och mötet med nya studerandegrupper, nya distributionsformer för nya typer av utbildningsuppdrag samt samverkan eller konkurrens med andra utbildningsanordnare på både regional, nationell och internationell bas. Utbildningars form och innehåll bör i ökad utsträckning utarbetas i nära samverkan med arbetslivet för att svara mot arbetsmarknadens behov. De pågående utredningarna om individuellt kompetenssparande, om pedagogisk förnyelse av den högre utbildningen, om validering av vuxnas kunskaper och kompetens och förslaget om den framtida utvecklingen av den eftergymnasiala yrkesutbildningen (Ds 2000:33) är exempel på regeringsinitiativ som kan komma att förändra kraven på högskoleväsendet. Den ökande internationaliseringen och de allt större möjligheterna att genomgå utbildningar vid universitet i andra delar av världen samt strävan att minska den sociala och etniska snedrekryteringen ökar också behovet av förnyelse. Universitet och högskolor strävar efter att anpassa sig till dessa nya krav och behov. EU satsar genom strukturfonder och socialfondens Mål 3 avsevärda medel på bl.a. kompetensutveckling i arbetslivet och utbildning som en väg ut ur arbetslöshet. EU har tilldelat för Växtkraft Mål 3 i syfte att stärka kompetensutvecklingen för arbetsplatser och individer . I sitt program för Mål 3 har lagt stor vikt vid kompetensutveckling av yrkesarbetare i syfte att stärka deras ställning på arbetsmarknaden. Enligt regeringen är det viktigt att universitet och högskolor ökar sin beredskap för det livslånga lärandet och utvecklar flexibla studieformer såsom t.ex. distansutbildning för att göra det möjligt för enskilda individer att i ökad utsträckning utveckla sin kompetens inom högskolans ram. Personer som på detta sätt kommer i kontakt med högskolan kan också på egen hand återvända för att komplettera sin utbildning. Regeringens förslag: Ett tillskott av resurser om skall anvisas för stöd till studenter med funktionshinder. Medlen överförs från anslaget 25:70 Särskilda utgifter inom universitet och högskolor m.m. Regeringens bedömning: Universitet och högskolor bör beakta behovet av stöd för studenter med funktionshinder. Universitetens och högskolornas ansvar för studenter med funktionshinder bör tydliggöras. Universitet och högskolor bör se över sina definitioner av begreppen funktionshinder och handikapp så att de stämmer överens med definitionerna i . Enskilda utbildningsanordnare, som har tillstånd att utfärda examina, skall avsätta av sina anslag från staten för att vid behov ge stöd åt studenter med funktionshinder. Dessa utbildningsanordnare bör kunna ansöka om bidrag för de kostnader som överstiger nämnda från . Antalet studenter med funktionshinder har ökat vid universitet och högskolor från närmare 500 studerande 1993/94 till drygt 1 600 studerande 1999. av studenterna med funktionshinder erhöll medel för särskilda stödåtgärder såsom assistent, lektör, teckenspråkstolk, anteckningshjälp eller extra undervisning. uppgick kostnaderna totalt till . I första hand täcks kostnaderna genom att universitet och högskolor enligt bestämmelser i regleringsbrevet avsätter av anslagen för grundläggande högskoleutbildning samt av ersättning från landsting för vårdutbildning för stöd till studenter med funktionshinder. Kostnader som överstiger detta belopp kan efter ansökan delvis täckas av de medel som disponeras av som särskilt åtagande. Medlen kan även användas för stöd till forskarstuderande. utredning: Regeringen gav ett uppdrag rörande studenter med funktionshinder (U1998/4203/UH). Uppdraget redovisades (U2000/133/UH). konstaterar att de flesta universitet och högskolor tar ett stort ansvar för sina studenter med funktionshinder. Full delaktighet och jämlikhet för studenter med funktionshinder framhålls som mål. Utredningen visar dock att det finns mycket att arbeta vidare med för att nå dessa mål. anser att det ansvar som universiteten och högskolorna har för att studenter med funktionshinder skall nå full delaktighet och jämlikhet i enlighet med tydligt bör framgå i förordningstext och föreslår att det i högskoleförordningen införs en föreskrift som tydliggör detta ansvar. anser därför att högskolorna bör se över sina definitioner av begreppen funktionshinder och handikapp. Även studenter med psykiska funktionshinder bör enligt verket få ta del av det stöd som högskolorna erbjuder. Universiteten och högskolorna arbetar kontinuerligt med att förbättra tillgängligheten till lokalerna och har särskilda handläggare som ansvarar för informationen om den fysiska tillgängligheten på lärosätet. Enligt upplever studenter med funktionshinder att lärosätenas information om möjligheterna att studera vid lärosätet är bristfällig. Universiteten och högskolorna försöker emellertid på många olika sätt att ge denna information. De har ibland problem med att avgöra vilka hjälpmedel som de själva skall ansvara för och vilka som faller under annan huvudmans ansvar. skall ansvara för hjälpmedel för den dagliga livsföringen. anser att detta är en komplicerad fråga som bör utredas särskilt. anser att enskilda utbildningsanordnare, som har fått tillstånd att utfärda examina enligt lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina, skall få ta del av de medel som disponerar som särskilda medel för studenter med funktionshinder. Detta förutsätter enligt verket att de enskilda utbildningsanordnarna måste avsätta av sina anslag från staten för att vid behov ge stöd åt studenter med funktionshinder. Enligt är finansieringen av stöd åt funktionshindrade studenter med ett eget avsättningskrav för lärosätena på högst av grundutbildningsanslagen och möjligheter att erhålla ytterligare medel, en lämplig avvägning mellan en solidarisk finansiering och eget ansvar. Talboks- och (TPB) har bl.a. ansvaret för att synskadade och andra läshandikappade studenter i högskolan får sin kurslitteratur på ett för dem anpassat medium. Detta ansvar finns inte angivet i TPB:s instruktion. föreslår därför att TPB:s ansvar för studenter med funktionshinder klargörs genom ett tillägg i instruktionen. När det gäller möjligheterna att koncentrera utbildning för vissa studenter med funktionshinder, främst döva och hörselskadade studenter, till vissa lärosäten, anser att en viktig förutsättning är att det bygger på studenternas fria val. Remissinstanserna: redovisning av uppdraget har remitterats till handikapporganisationerna. Remissinstanserna är överlag positiva till förslag och delar verkets bedömning att lärosätena behöver se över sin definition av begreppen funktionshinder och handikapp. Utgångspunkten bör vara definitionen i . Skälen för regeringens förslag och bedömning: Universitet och högskolor har att beakta behovet av stöd för studenter med funktionshinder. Regeringen avser att göra en ändring för att tydliggöra universitetens och högskolornas ansvar för studenter med funktionshinder. För denna studerandegrupp är den IT-stödda distansutbildningen med dess flexibla utformning och individanpassning av särskild betydelse. Regeringen anser vidare i likhet med att Talboks- och ansvar för studenter med funktionshinder behöver klargöras och överväger därför att göra ett tillägg i instruktion. för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet antogs av 1993.