prop · GO031D23 · 2001-01-01 00:00:00 — Inom ramen för projektet i hela landet prövas vidare nya former av arrangörsskap för dans. Dansen har dock en svag regional förankring i den meningen att det finns få fasta dansen- sembler. Det är därför viktigt att värna om dessa och ta till vara alla möjligheter till samverkan nationellt, regional och lokalt för att utveckla och sprida intresset för danskonsten. En förhållandevis omfattande barn- och ung- domsverksamhet ingår numera i spelplanen hos de allra flesta institutioner. En mycket stor del av de fria teater- och dansgrupperna ägnar sig huvudsakligen åt att producera föreställningar för skolor och förskolor, men de har ofta svårt att få avsättning för sitt utbud ute i kommu- nerna. Regeringen bedömer att de statliga insatserna på teater-, dans- och musikområdet har haft god effekt, sett i förhållande till de kulturpolitiska målen för verksamheten. Regeringen bedömer vidare att institutionerna bedriver ett publik- arbete på hög ambitionsnivå, vilket i många fall återspeglas i ökade besökssiffror. Det återstår dock att finna rimliga och lämpliga verksam- hetsformer för att nå en publik utanför hem- kommunen, vilket det riktade statliga utveck- lingsstödet till de regionala institutionerna bl.a. har som syfte att främja. Det är svårt att hitta belägg för att de ökade besökssiffrorna också in- nebär att teatern, dansen och musiken lyckats med uppgiften att nå nya publikgrupper. På många håll bedrivs dock ett omfattande utåtrik- tat arbete i syfte att bredda publikunderlaget. Särskilt påtaglig är den starka satsning som görs för att nå en ung publik. återstår emellertid enligt regeringens bedömning ett ut- vecklingsarbete för att bredda publiken och hitta former för att möta det mångkulturella samhäl- let. Statens stöd bör därför även i fortsättningen knytas till villkor om ökad tillgänglighet, socialt och geografiskt. Litteraturen, läsandet och språket Folkbiblioteken är den mest spridda av alla kul- turinstitutioner. Antalet besök på bibliotek var närmare 50 miljoner. De allt mer frekventa besöken på folkbiblioteken samman- faller med den expansiva utbildningspolitiken. Utlåningsverksamheten visar på en positiv ut- veckling för barnböcker och AV-medier. Bokbe- ståndet på folkbiblioteken har varit i stort sett oförändrat, dvs. 44 miljoner böcker. Barnböcker utgör av bokbe- ståndet. De årliga bokinköpen har totalt sett börjat öka men det föreligger stora skillnader mellan kommunerna. Inköpen varierar per invånare och år. De införda bidragen till bokin- köp till folk- och skolbibliotek och det nya distributionsstödet har bidragit till att biblioteken får bättre tillgång till ny och efterfrågad litteratur och att bokbeståndet, sär- skilt för barn och unga, kan öka. En god låneser- vice kan fortsatt upprätthållas vid de lokala bib- lioteken tack vare länsbiblioteken, lånecentra- lerna och depåbiblioteken. De statliga bidragen innebär också att viss utvecklingsverksamhet kommer till stånd. De statliga IT-satsningarna medverkar till att förbättra tillgängligheten till information för allmänheten. En ökad utgivning av barn- och ungdomslitte- ratur har sannolikt samband med det statliga in- köpsstödet med ökad efterfråga från biblioteken. Utgivningsstödet, som efterfrågas i större ut- sträckning än tidigare, innebär för de mindre och medelstora förlagen att en bredd i utgivningen kan upprätthållas. Distributionsstödet har, för- utom att tillgången på kvalitetslitteratur för- bättrats, gett upphov till en mängd aktiviteter som bokinformation på nätet, litteraturkurser för bibliotekspersonal, bokmässor, skrivarkurser, författarturnéer och bokcirklar. Möjligheten att få statligt stöd för litterära evenemang har in- spirerat nya aktörer. Författare som skriver på annat språk än svenska får ökad möjlighet att hitta en plats i det litterära fältet. Genom de statliga åtgärderna har möjlighe- terna att främja läsning förbättrats. Bokhandeln har fått utökade möjligheter att hålla ett brett sortiment och följa med i den tekniska utveck- lingen. Vidare har kulturtidskrifterna fått bättre möjligheter att marknadsföra sig på folk- biblioteken. Utvecklingen på den svenska bokmarknaden har inte inneburit några större förändringar. bedömer att det finns ca 300 allmänutgivande förlag med regel- bunden utgivning, omkring 400 bokhandlar och ytterligare minst 5000 försäljningsställen för böcker. Den totala försäljningen av böcker beräknas uppgå till (exkl. moms). Bokhandeln står för den största delen av detaljhandelns försäljning med intäkter på , inkl. läromedel. För- läggareföreningens medlemmar uppvisar för en fortsatt mycket positiv utgivnings- och försäljningsutveckling. Utgivningen av nya barn- och ungdomstitlar och nya upplagor ökade med 155 st. och försäljningen (inklusive backlist) ökade med . De barn- och ungdomsböcker som förekommit inom utgiv- ningsstödet har i genomsnitt ett förlagsnettopris på , vilket kan jämföras med då förlagsnettopriset var . Enligt Statens kulturråds beräkningar är det särskilt som prisökningar skett. har marginella förändringar inträffat i det bokhandelsbestånd som omfattas av förord- ningen om statligt stöd till bokhandeln, dvs. den fullsorterade bokhandeln och servicebokhandeln. Antalet bidragsansökningar till läsfrämjande- projekt har visat på att det finns ett stort intresse för denna verksamhet. Prioriterade områden har varit skolbibliotek, barn och unga med behov av särskilt stöd i sin språkutveckling samt projekt med inriktning på att sprida kun- skaper om barns språkutveckling till föräldrar och personal inom barnomsorgen. Barnbokska- talogen har tryckts i 400 000 exemplar och dist- ribuerats till skolor, bibliotek, bokhandel, barnomsorg m.m. Det finns dock oroande tecken på att den unika svenska bibliotekstraditionen ifrågasätts, att den svenska bokutgivningen alltmer präglas av kommersialisering och likriktning samt att tillgången på kvalitetslitteratur är en klassfråga. fanns totalt 1 472 folkbibliotek, varav 289 huvudbibliotek och 1 183 filialer vilket innebär att antalet filialbibliotek minskat med 19 bibliotek jämfört med , enligt preliminära uppgifter från SCB. Vidare visar statistiken att antalet folkbibliotek som integreras med skol- bibliotek fortsätter att öka. När det gäller talboksverksamheten har antalet registrerade bibliotek och enskilda låntagare minskat. Utlåningen fortsätter dock att öka. Beståndet av talböcker som överförts till digitalt medium har ökat från noll titlar till 780 titlar . Talboksförvärven uppgick år av den årliga bokutgivningen i , vilket är en ökning jämfört med . Antalet låntagare av punkt- skriftsböcker har ökat något till sammanlagt 682 personer (605 personer ). Produktionen och förvärven av titlar fortsätter också att öka. Trycket på de s.k. utskrivningstjänsterna har ökat . Utskriftstjänsten spelar en viktig roll när det gäller berörda gruppers möj- ligheter att ta del av exempelvis tidskrifter. Lättläst litteratur vänder sig till en mängd olika grupper. Bland dessa finns personer som inte fullt ut behärskar det svenska språket. Rege- ringen beräknar att det finns ett behov av lättläst hos minst en halv miljon människor. gavs 33 lättlästa böcker ut vilket är en bok mindre än föregående år. Även inom detta om- råde fortsätter intäkterna att öka. Antalet läsom- bud fortsätter att öka kraftigt. Antalet läsombud var 2 100 vilket är en ökning med 300 jämfört med . 8 SIDOR kom ut med 52 nummer . Upplagan fortsätter att öka, med närmare 500 till en genomsnittlig upplaga på 11 670. Försäljnings- och uppdragsintäkterna fortsätter också att öka. I ett helhetsperspektiv är svenskans ställning som nationalspråk stabil, men de senaste årens samhällsutveckling har ändå inneburit att svenska språkets ställning i viss mån förändrats och att språkvården ställts inför stora uppgifter av delvis nytt slag. framträder allt tydli- gare som ett mångspråkigt samhälle. Fem språk har fått ställning som minoritetsspråk med sär- skilda rättigheter och ett par hundra s.k. invand- rarspråk är modersmål för många svenskar. Sam- tidigt ökar bruket av engelska inom åtskilliga områden. Regeringens bedömning är att de statliga in- satserna på litteraturområdet har en avgörande betydelse för att stimulera en bred utgivning av kvalitetslitteratur, öka tillgången till och intresset för litteratur i hela landet och därmed även främja svenska språket. Regeringens slutsats är dock att ytterligare insatser är nödvändiga. Bild och form samt konsthantverk Den aktuella samtidskonstens tillgänglighet har genom statens insatser ökat på många orter och i många miljöer över hela landet. Genom statens inköp får konstnärer i de flesta delar av landet ökade försörjningsmöjligheter. Inköpen har också stor ekonomisk betydelse för gallerier och andra inköpsställen som är öppna för allmänhe- ten. Kravet att sprida uppdragen stöder konst- närlig mångfald och leder till inkomster för många konstnärer, inte bara till de mest etable- rade. Genom den statliga bidragsgivningen får utställningslivet i landet ett viktigt stöd. Statliga projektbidrag och resestipendier har haft stor betydelse för det internationella utbytet och möjligheter till konstnärligt utvecklingsarbete. Det stöd till konstinköp som fördelas till folk- parker, Folkets Hus, bygdegårdar och nykter- hetsorganisationernas samlingslokaler berör många, förutom miljontals besökare i landets omkring 2 400 föreningshus och folkparker, även de många yrkesverksamma konstnärer som inbjuds att delta i inköpsutställningarna. Internationaliseringen av framför allt den unga bild- och formkonsten fortsätter. Utbyte och samverkan mellan de nordiska länderna har stärkts, liksom med länderna runt . Ett allt större antal både yngre och mer etablerade konstnärer förlägger delar av eller hela sin verksamhet i utlandet. är närvaron av utländska konstnärer i större . Ny statistik visar en ökning av antalet besök på utställningar inom bild- och formområdet. hade konstmuseerna och konsthal- larna i landet ca 3,8 miljoner besök och de 55 gallerier som är medlemmar av ca en halv miljon besök, eller sam- mantaget ca 4,3 miljoner besök. Till detta kom- mer besök på de många oorganiserade galle- riernas utställningar, utställningar i Konstfräm- jandets och Riksutställningars regi och de många arbetsplatsutställningar som arrangeras av konst- föreningar. I statistiken ingår inte heller den offentliga konstens möte med publiken. Konstmuseer och konsthallar är företrädesvis lokaliserade till landets större städer. Därav följer att dessa i högre grad besöks av den storstadsbo- ende befolkningen jämfört med dem som bor i övriga landet. Förhållandet utjämnas något av den kontakt med konsten som möjliggörs genom den omfattande utställningsverksamhe- ten inom de konstfrämjande organisationerna på arbetsplatser och i föreningslivet över hela lan- det, även om detta arbete bedrivs med betydligt mindre resurser. Dock finns det även på lokal nivå ett mindre antal utställningsarrangörer som bedriver en verksamhet av nationellt intresse, som t.ex. i och Stiftelsen i . Det fortsatt låga nybyggandet av framför allt bostäder har återverkningar på konstnärers möj- ligheter till uppdrag för den offentliga miljön. Men det innebär också att allmänhetens möjlig- heter att möta de nyaste konstuttrycken i den gemensamma miljön är mindre än . I motsats till många andra offentliga beställare av konst fortsätter dock Statens konstråds verk- samhet att öka i omfattning, huvudsakligen genom samverkan med kommuner och andra aktörer för satsningar i icke-statliga miljöer. Det är påfallande att det är en stor andel unga konst- närer som får uppdrag i projekten, liksom att den geografiska spridningen av verksamheten som helhet är god. Antalet avslutade konstansök- ningar (placering av kollektioner av lös konst till statliga myndigheter) är i nivå med året dessför- innan, vilket innebär god service till de flesta myndigheter. Inom informations- och utveck- lingsverksamheten har, förutom den löpande rådgivningen och informationen till allmänheten och till mottagare av konsten, flera utvecklings- projekt, seminarier och utställningar genomförts där på ett mer kraftfullt sätt än tidi- gare axlat uppgiften att vara nationell inspiratör på området offentlig konst. har vid bidragsfördelningen inom området lagt särskild vikt vid verk- samheter som främjar konstnärernas villkor och möten med publiken. Vidare prioriteras verk- samheter som når olika publikkategorier och ger ökade möjligheter att se bild- och formkonst över hela landet, liksom verksamheter som ut- vecklar olika metoder och samverkansformer eller innebär erfarenhetsutbyte nationellt och internationellt. När det nya verksamhetsstödet till vissa ut- ställare på bild- och formområdet inrättades 1999 fördelade ett treårigt bidrag med belopp på 800 till Färgfabri- ken i , Form/Design Center i och Wanås utställningar utanför . har ytterligare elva institutioner från olika orter fått ettåriga bidrag med belopp som varierat . har valt att inte splittra resurserna på alltför många utställare, vilket har inneburit att flera institutioner som är väl meriterade inte har kunnat få verksamhetsstöd. Erfarenheterna från bidragsgivningen motiverar enligt regeringens uppfattning en förstärkning av stödet till vissa utställare. driver flera större externfinansierade projekt, bl.a. en med- veten satsning på att stärka hemslöjden som forskningsområde, samt en breddning av verk- samheten mot mångfald och näringspolitik. Vidare har hemslöjdens barn- och ungdomsverk- samhet stärkts genom bildandet av slöjdare. Regeringen bedömer att statens insatser för bild och form har haft stor betydelse för utveck- lingen inom området. De bidrar till att göra den samtida bild- och formkonsten tillgänglig för så många som möjligt, oavsett var de bor i landet, som förutsättningar ges för hög kvali- tet i det konstnärliga arbetet. Spridningen av kvalificerad samtidskonst utanför storstadsmiljö- erna är fortfarande en prioriterad uppgift, liksom den konstfrämjande uppgiften att göra inbryt- ningar i nya publikgrupper. Arkitektur, formgivning och design Regeringens handlingsprogram för arkitektur, formgivning och design utgör en bas för arbetet. De fastighetsförvaltande myndigheterna Riks- antikvarieämbetet, , Forti- fikationsverket, , , , och , har utvecklat sina kvalitetsprogram för hur arkitek- toniska och gestaltningsmässiga kvaliteter kan främjas. Enligt regeringens bedömning har det hittillsvarande arbetet lagt en god grund för ut- vecklingen av verkens fastighetsförvaltning. återstår det ett långsiktigt och giskt arbete för att förankra de riktlinjer och arbetssätt som kvalitetsprogrammen innehåller. har genom ett särskilt regeringsuppdrag verkat för ett ökat samarbete mellan myndigheterna i de frågor som hand- lingsprogrammet tar upp. Verket har bl.a., i sam- arbete med , och , publicerat en skrift Hur bra hus blir till och förvaltas. har i uppdrag att verka för estetiska förbättringar i den offentliga miljön. har byggkeramik lyfts fram genom utställningar, bl.a. på bomässan i och på i , samt genom en bok. Det vidgade intresset för byggkeramik har resulterat i ett antal keramiska uppdrag med både och olika fastig- hetsägare som uppdragsgivare. är temat Stadsförnyelse på konstnärlig grund. Flera projekt har inletts och några av dessa har gällt bostadsområden . har påbörjat arbetet med kampanjen för . Regeringens långsiktiga målsättning är att efterfrågan på och förståelsen för god arkitektur, formgivning och design skall öka i hela landet. Svensk Form har inom ramen för sitt natio- nella uppdrag på formområdet etablerat en ny publik verksamhet med bl.a. utställningar på i . Genom den statliga utredningen om formgiv- ning och design som tillsattes har detta område getts en mer grundlig genomgång och kartläggning. har på regeringens uppdrag utrett de högre designutbildningarna i . I uppdraget utfördes, som ett underlag för Hög- skoleverket, en särskild utvärdering av en inter- nationellt sammansatt grupp av sakkunniga. har bl.a. lett till ett ut- vecklingsarbete inom högskolorna och universi- teten. Många av länsstyrelserna redovisar att hand- lingsprogrammet för arkitektur, formgivning och design fungerat som utgångspunkt för olika regionala insatser och flera länsstyrelser har på- börjat ett utvecklingsarbete tillsammans med kommunerna. Också har genomfört verksamheter för att utveckla arkitekturfrågorna. Det har bl.a. gällt samarbete med enskilda kom- muner i syfte att utveckla lokala handlingspro- gram för kvalitet i stadsbyggande och arkitektur. Film från TV och IT-medier har flitiga biobesökare. upp- gick antalet biobesök till nästan 16 miljoner, vil- ket är en ökning jämfört med . En genomsnittlig vecka går av svenskarna på bio. Ungdomar mellan är biobesökare i större utsträckning än andra. Svensk film har en stark ställning på hemma- marknaden. har svensk films an- del av det totala antalet biobesök ökat från år . har 23 svenska långfilmer haft premiär, varav 10 med utländska samproducenter. Svensk filmproduktion är beroende av offent- ligt stöd, vilket är en situation som delar med alla länder i . Till filmpolitikens främsta uppgifter hör att upprätthålla och ut- veckla värdefull svensk filmproduktion. Stödet till svensk filmproduktion finansierades t.o.m. genom finansieringsavtal för Stif- telsen . in- gick inte längre videobranschen i avtalet. Detta medförde att intäkterna från filmavtalet blev lägre jäm- fört med året innan, vilket innebar att färre fil- mer kunde få stöd. har förhandsstöd getts till 15 långfilmer och 30 filmer i annat for- mat. Andelen kvinnliga regissörer var på lång- filmssidan och för annan film 36 pro- cent. Inom ramen för förhandsstödet har också utvecklingsstöd, manuskriptstöd och planerings- stöd fördelats. utdelades 72 fortbild- ningsstipendier, varav hälften till kvinnor. Nio svenska filmer fick efterhandsstöd . Genom filmavtalet har också biografstöd samt stöd till parallelldistribution fördelats. Stöd till filmkulturell verksamhet samt till regionala resurscentrum för film och video finansierades t.o.m. helt med statliga medel. Stöd har fördelats av visning av värdefull film i hela lan- det, bl.a. till visningsorganisationer och filmfesti- valer. En av filmpolitikens viktigaste uppgifter är att regionalt och lokalt stärka filmens roll i kul- turlivet. En viktig del i denna verksamhet är att stimulera en fortsatt uppbyggnad av regionala resurscentrum för film och video. har 16 regionala resurscentrum fått stöd. Totalt fördelades , vilket genere- rade en regional motprestation på . får 17 resurscentrum del av stödet. Därutöver räknar med att ytterligare tre län kommer att kunna etablera regional filmverksamhet under kom- mande år under förutsättning att tillräckliga filmpolitiska medel kan ställas till förfogande. De aktuella länen är , och . Enligt vad regeringen inhämtat kommer att kunna stödja en fort- satt regional utbyggnad, bl.a. genom värdefulla insatser från Stiftelsen . Till filmpolitikens många viktiga uppgifter hör att prioritera insatser som riktar sig till barn och ungdomar. Det blir allt viktigare för barn och ungdomar att lära sig tyda de budskap och den information som möter dem i det omfattande mediebruset. Skolbio är ett betydelsefullt inslag i skolans undervisning, och har under läs- /99 bedrivits i 164 av landets kom- muner. Det innebär en ökning med tio kom- muner jämfört med /98. När det gäller deltagande i interna- tionellt samarbete på filmområdet har Filmin- stitutet fortsatt sitt arbete med bl.a. EU:s stöd- program MEDIA II och produk- tionsfond Eurimages. När det gäller MEDIA II har uppnått den bästa ut- delningen . Programmet löper ut , och förhandlingar om en fort- sättning för (MEDIA Plus) pågår. arbetar också för att sprida svensk film och svensk filmkultur i olika delar av världen. Sammanlagt förmedlade 35 svenska långfilmer och 63 svenska kortfilmer för visning vid 170 olika internationella festivaler . filmarkiv ökade med 828 titlar och sammanlagt finns nu knappt 19 000 lång- och kortfilmer arkiverade. Filmerna måste förvaras i kylkasematter som håller en viss temperatur och luftfuktighet för att inte förstö- ras. Omkopieringen av den brandfarliga nitrat- filmen från perioden 1953 fortsätter. I stort sett all långfilm från nitratperioden är om- kopierad. Antalet kortfilmer som ännu inte om- kopierats är emellertid betydande. bidrag till projekt inom filmområdet har kommit att få allt större bety- delse för filmarna. Antalet beviljade bidrag låg kvar på samma nivå som , nämligen 34 stycken. Av dessa utgör två projekt- bidrag till filmorganisationer, nämligen bidrag till Stiftelsen för distribution och arkiv- verksamhet samt till för dagliga gra- tisvisningar av kortfilm. Det genomsnittliga bi- dragsbeloppet har ökat även om dessa orga- nisationsbidrag räknas bort. Kvinnornas andel av antalet bidrag var . Regeringen bedömer att det statliga filmstödet är av avgörande betydelse för svensk filmkultur. Enligt beslut (prop. 1998/99:131, bet. 1999/2000:KrU5, rskr. 1999/2000:13) samlas alla filmpolitiska stöd som hanteras av filmavtal, som trädde i kraft . Avtalet innebär såväl förändringar av tidigare stödformer som en kraftig förstärk- ning av stödet. Det nya filmavtalet sträcker sig t.o.m. . Därmed har det skapats en god grund för ett kreativt filmklimat i . Sam- tidigt kan det under en så pass lång avtalsperiod naturligtvis inte uteslutas att delvis nya och för- ändrade behov uppstår inom filmområdet och att det därför kan finnas anledning att göra vissa omprioriteringar inom ramen för de av avtal- sparterna givna förutsättningarna. filmavtal innehåller därför en viss flexibilitet för att göra sådana bedömningar. notifierades filmavtal till Europeiska kommissionen, som godkände av- talets stödformer . Diskussioner fortgår inom EU om förhållandet mellan natio- nella filmstöd och unionens statsstödsregler. Regeringen följer denna fråga noga, eftersom den påverkar möjligheter att föra en aktiv och självständig filmpolitik. stöd till produktion av kortfilm har stor betydelse för unga filmares möjligheter att utöva sin konstnärliga verksam- het. Som tidigare redovisats arbetar regeringen med att etablera en filmvårdscentral i . på filmområdet anslog sammanlagt för sysselsättningsåtgärder inom kulturområdet (prop. 1994/95:100 bil. 12, bet. 1994/95:KrU18, rskr. 1994/95:251). menade därvid att en del av de anvisade medlen borde användas för restaurering av svenska fil- mer. beviljade regeringen ett bidrag på för ett projekt rörande restaurering av färgfilm. I skrivelsen Sysselsättningsåtgärder inom kul- turområdet, (skr. 1999/2000:65) har regeringen redogjort för . har därvid förutsatt att regeringen i kommande budgetproposition lämnar en redo- görelse för det filmrestaureringsprojekt som kunde genomföras tack vare Sesam-medlen (bet. 1999/2000:KrU14, rskr. 1999/2000:199). , som avsåg svensk färgfilm producerad 1979, påbörjades . Projektet inleddes med loka- lisering av originalnegativ, eftersom en stor del av de aktuella filmerna inte var deponerade i arkiv. Av de 312 filmer som pro- ducerats 1979 har 225 ori- ginalnegativ lokaliserats. För att få en uppfatt- ning om filmernas kondition och vilken restau- reringsmetod som var lämplig att tillämpa beslöt man att välja ut tio titlar från den aktuella peri- oden, representerande olika produktionsbolag, olika lagringsförhållanden och olika ålder på originalnegativen. De tio inledningsvis utvalda titlarna visade upp många olika skador och pro- blem, där färgblekningen inte alltid var det största. I restaureringsarbetet har sam- arbetat bl.a. med filmernas fotografer och regis- sörer, vilket har haft stor betydelse för arbetet. I ett tidigt skede arrangerade ett seminarium där bl.a. restaureringsmetoder dis- kuterades. beslut om omfatt- ningen och inriktningen av restaureringen har fått stöd av upphovsmännen och laboratorie- personalen. Vid utgången av , då projektet avslutades, hade 16 filmer färdigrestaurerats, exempelvis , finns dom?