prop · GP0356 · 2001-11-20 00:00:00 — är tillsynsmyndi g- het i frågor om elsäkerhet. Det förekommer emellertid brister i överföringen som inte hotar els ä- kerheten. De vanligaste typerna av sådana brister är dels att överföringen helt avbryts, varigenom elanvändarna inte alls får någon el, dels att spä n- ningen hos den överförda elen avviker alltför mycket från det nominella värdet, vilket är för hushåll. Strömavbrott kan bero på både brister hos själva nätet och yttre påve r- kan på nätet, t.ex. genom att träd blåser ner på ledningarna. spänningskvalitet beror i allmänhet på att nätet har för låg kapacitet, vi l- ket medför att spänningen påverkas av variationer i belastningen, dvs. det samlade uttaget av el från nätet vid varje givet tillfälle. Då belastningen ökar sjunker spänningen och vice versa. Vid mera allvarliga brister i n ä- tets kapacitet påverkas hela nätet medan vid mindre brister endast ela n- vändare längst ut på nätet påverkas. Om sådana brister i spänningskvaliteten förekommer kan det leda till att elektrisk utrustning skadas eller fungerar felaktigt eller inte alls. Frågor om kvalitetsbrister i överföringen ingår i tillsynen av nätverksamheten. Det saknas emellertid kriterier för kvaliteten hos öve r- föringen, vilket försvårar den praktiska tillsynen. Därför bör det i la g- stiftningen införas sådana kriterier. Det är emellertid en grannlaga up p- gift att utforma föreskrifter med dessa kriterier. Den föreskrift som r e- geringen föreslår skall införas i ellagen är därför mycket allmänt hållen. Föreskriften bör kompletteras med ett bemyndigande för regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, nätmyndigheten att meddela närmare föreskrifter om kvaliteten hos överföringen. Innan sådana föreskrifter meddelas kommer regeringen att ge ett uppdrag åt nätmyndigheten att, i samråd med den systemansvariga myndigheten () och företrädare för elbranschen, ta fram ett underlag för dessa föreskrifter. Som vägledning vid detta arbete bör bl.a användas vissa standarder som finns på detta område. Vad gäller lågspänning har Svenska elektriska kommissionen tagit fram en standard med beteckningen SS 421 18 11. För högspänning sa k- nas det en svensk standard. Däremot finns det en europeisk standard med beteckningen SSEN 50160, som har tagits fram av Cenelec, där bl.a. är representerat. Denna standard har dock mer karaktären av en beskrivning av överföringskvaliteten i än en egentlig standard. I har dock givit ut ett antal riktlinjer för överföring av el på högspänningsnätet. Dessa riktlinjer, som har accepterats av St a- tens elektriska kommission, överensstämmer till stora delar med den e u- ropeiska standarden. Dessa närmare föreskrifter kommer att bestå av ett antal riktvärden, främst vad gäller antalet strömavbrott och deras varaktighet samt spä n- ningsvariationer. Riktvärdena anger alltså vad som kan anses vara a c- ceptabelt för e lanvändarna. Det måste emellertid uppmärksammas att det inte alltid ligger i ela n- vändarnas intresse att kvaliteten hos överföringen ligger inom de fra m- tagna riktvärdena eftersom behovet av kvalitet vid överföringen varierar mellan olika kunder och då kostnaderna för att uppnå en kvalitet inom riktvärdena i vissa fall kan bli mycket stora, vilket drabbar alla elanvä n- dare genom betydande höjningar av nättariffen. Det får därför accepteras att det i vissa fall förekommer smärre och/eller kortvariga kvalitetsbrister i öve rföringen. Kostnaderna för att avhjälpa en kvalitetsbrist hos överföringen varierar beroende på den geografiska belägenheten av elnätet. Den stora skilln a- den uppstår här mellan tätort och glesbygd. I tätorter är ofta ledningarna i lokalnätet nergrävda i marken, vilket påtagligt minskar risken för strö m- avbrott till följd av vädrets inverkan genom stormar och åskväder. Uta n- för tätorterna består lokalnäten oftast av luftledningar vilka naturligtvis är mer utsatta för påverkan från vädret. Det skulle emellertid bli mycket dyrt att överallt och på de långa sträckor det här är fråga om gräva ner ledningarna under marken. Detta skulle, som redan nämnts, kunna leda till avsevärt höjda nä ttariffer. Vad gäller den geografiska belägenheten måste man också beakta att väderbetingelserna, främst vad gäller temperatur, vindförhållanden och åskväder, skiljer sig åt i olika delar av landet. I detta sammanhang måste man uppmärksamma att, vid kvalitetsbrister i överföringen, dessa oftast bara föreligger hos ett litet antal elanvändare, nämligen de som är belägna längst ut på ett nät. Det är alltså mindre va n- ligt att kvaliteten hos överföringen är bristfällig på hela nätet. Mot bakgrund av vad som just anförts bör en nätkoncessionshavare vara skyldig att avhjälpa kvalitetsbrister hos överföringen endast i den utsträckning kostnaderna för att avhjälpa bristerna är rimliga i förhålla n- de till de olägenheter för elanvändarna som är förknippade med bristerna. Det är inte möjligt att meddela närmare föreskrifter om denna avvägning, varför en närmare definiering av avvägningen får ske genom en utvec k- ling av rättspraxis på området. Utredningen har föreslagit att tvister om nätkoncessionshavarens skyl- digheter vad gäller kvaliteten hos överföringen skall prövas av nätmy n- digheten efter ansökan av kund. Flera remissinstanser har påpekat att det saknas en analys av den ökning av antalet ärenden hos nätmyndigheten som kan bli följden av utredningens förslag. Det har också framförts fa r- hågor för att utredningens förslag kan leda till att alltför mycket resurser måste tas i anspråk hos nätmyndigheten för prövningen av dessa tvister. Regeringen delar de synpunkter som har framförts av dessa remissi n- Det är viktigt att nätmyndighetens resurser kan koncentreras till frågor som generellt sett har störst betydelse för utvecklingen av nätver k- Om nätmyndigheten blir skyldig att pröva tvister om kvalit e- ten hos överföringen på ansökan av kund kan det leda till att alltför mycket resurser tas från andra typer av ärenden hos myndigheten. bör dessa frågor, som , endast prövas inom ramen för nätmyndi g- hetens tillsyn av nätverksamheten. En elanvändare som anser att överf ö - ringen till honom är bristfällig kan anmäla detta till nätmyndigheten som då kan inleda tillsyn om just denna fråga om det framstår som rimligt. Inom ramen för denna tillsyn kan sedan nätmyndigheten förelägga nät- koncessionshavaren, eventuellt vid vite, att rätta till eventuella brister i 9 Prövning av vissa tvister 9.1Tidsfrist för prövning av tvister Regeringens förslag: Tvister enligt 3 kap. 6, 7, 11, 11 a, 14 och 15 §§ samt 4 kap. 10 § skall inte prövas av nätmyndigheten om ansökan har kommit in senare än efter det att nätkoncessionshavaren har av- sänt ett skriftligt ställningstagande i tvisten. förslag: Överensstämmer i stort med regeringens fö rslag. Remissinstanserna: , , Ko n- sumentverket, och Hyresgästernas Riksfö r- bund tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. understryker vikten av konsumenternas rättighet att få möjlighet till prövning av sina ärenden. är det rimligt att en anmälan inte skall kunna göras avseende missförhållanden som är äldre än . Skälen för regeringens förslag: Det finns ett antal bestämmelser i el- lagen som reglerar förhållandet mellan nätkoncessionshavaren och el- kunderna och där det också föreskrivs att tvister mellan nätkoncessions- havaren och en elkund om detta förhållande skall prövas av nätmyndi g- heten. I samtliga dessa fall rör en eventuell tvist bl.a. ekonomiska mellanh a- vanden mellan parterna. Med dagens reglering kan en part dra en sådan tvist till nätmyndigheten för dess prövning utan begränsning i tiden. Te o- retiskt innebär det att man aldrig kan vara säker på att parternas mella n- havanden är slutgiltigt avgjorda. Detta är inte en tillfredsställande ordning eftersom det för berörda parter är viktigt att frågan om dessa mellanhavanden inte hålls flytande allt för . För att råda bot på detta bör man, som utredningen föresl a- git, införa en tidsfrist om lämpligen , inom vilken en ansökan måste ha kommit in till nätmyndigheten för att my ndigheten skall pröva tvisten. De typer av tvister som bör omfattas av den föreslagna tidsfristen är följande. Villkoren för anslutning av en elektrisk anläggning till en le d- ning eller ett ledningsnät enligt 3 kap. 6 och 7 §§, debitering enligt 3 kap. 11 och 11 a §§ av merkostnaden för mätning och rapportering av resu l- taten av dessa mätningar och av kostnaden för mätare med tillhörande insamlingsutrustning och dess installation i uttagspunkten respektive in- matningspunkten, debitering enligt 3 kap. 14 § av kostnaden för en mät a- re med tillhörande insamlingsutrustning och för dess installation i inma t- ningspunkten, innehavarens av en produktionsanläggning rätt enligt 3 kap. 15 § till ersättning av den nätkoncessionshavare till vars ledningsnät anläggningen är ansluten samt den del av avgiften enligt nättariffen som innehavare av vissa produktionsanläggningar enligt 4 kap. 10 § skall be- 9.2Prövning av tvister om underrättelser om nättariffen Regeringens förslag: Möjligheten att få en tvist om en nätkonces- sionshavares skyldighet att lämna skriftlig uppgift om sin nättariff prövad av nätmyndigheten avskaffas. förslag: Överensstämmer med regeringens fö r- slag. Remissinstanserna: , , Kons u- mentverket och tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 kap. 11 § första och andra Prop. 2001/02:56 styckena ellagen är en nätkoncessionshavare skyldig att på begäran lä m- na skriftlig uppgift om sin nättariff. Av paragrafens sista stycke framgår att tvister om koncessionshavarens skyldighet i detta avseende skall prö - vas av nätmyndigheten. Skyldigheten att lämna uppgifterna är ovillkorlig och borde därför inte föranleda tvister. För det fall ett nätföretag trots allt inte skulle följa de n- na bestämmelse kan frågan behandlas inom ramen för nätmyndighetens tillsynsansvar. Några bärande motiv till att tvister om detta skall kunna prövas av nätmyndigheten finns därför inte. Bestämmelsen bör alltså utgå ur ellagen. 10 Anmälan av utlandshandel med el Regeringens förslag: Skyldigheten att anmäla utlandshandel med el av viss omfattning upphävs. förslag: Överensstämmer med regeringens fö r- slag. Remissinstanserna: har tillstyrkt försl a- get. Skälen för regeringens förslag: I 6 kap. 1 § ellagen föreskrivs att den som ingår avtal som medför att import eller export av el kommer att pågå av skall göra en anmälan om avtalet till den myndighet regeringen bestämmer. Sådan anmälan skall göras inom en månad från det att avtalet ingicks. Regeringen har i 15 § elförordnin g- en (1994:1250) föreskrivit att anmälan skall ges in till (SvK). Anmälningsplikten infördes bl.a. för att göra det möjligt att göra mar k- nadsbedömningar, t.ex. beträffande förväntad leveranssäkerhet och pri s- utveckling på den svenska marknaden och för att SvK skulle kunna utöva sitt systemansvar på ett korrekt sätt. Formerna för utlandshandeln med el, liksom behovet av central info r- mation om denna, har emellertid i väsentliga avseenden förändrats sedan dessa bestämmelser utarbetades. Utvecklingen av den nordiska elmark- naden har lett till nya former för utlandshandel. Förekomsten av långa och fasta avtal om export eller import av el har minskat väsentligt. Dess- utom har endast en anmälan gjorts . Vidare kan konstateras att anmälningsplikten av kontrakt saknar praktisk betydelse för den fysiska utväxlingen av el på utlandsförbindelserna. Anmälan om behov av kapacitet för överföring på utlandsförbindelser görs till de s y- stemansvariga företagen före den planerade överföringen. Sådan anmälan måste göras oavsett hur avtalet mellan köpare och säljare är utformat. Denna anmälningsplikt bör därför upphävas. 11 Regler om timvis mätning 11.1Timvis mätning av små elanvändares förbrukning Regeringens förslag: Elanvändare, vars elförbrukning skall sch a- blonberäknas men mäts timvis enligt ett leveransavtal är befriade från att betala merkostnaderna för mätning och rapportering under lev e- ransavtalets giltighetstid. Denna betalningsbefrielse upphävs vid utgången av 2004. Statens energimyndighets förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag men betalningsbefrielsen skall upphävas vid utgån g- en av 2001. Remissinstanserna: Elleverantörer och anser att erfarenheterna visar att det är svårt att få kontakt med alla timmätare, som installerats hos kunder med lägre förbrukning, vilket leder till förseningar i rapporteringen. Föreningarna anser att pr o- blemet kan minskas genom att man begränsar den dagliga insamlingen av timvärden från uttagspunkter som enligt huvudregeln ska schablonb e- räknas. Då färre mätserier behöver samlas in kan resurser frigöras som kan läggas på insamling av de data som krävs för sch ablonberäkningen. anser att det vore mycket olyckligt om kunder med gällande avtal som förutsätter timvis mätning skulle få sin timmätning konfiskerad. Många av dessa kunder har förbrukningsprofiler som avviker från det normala förbrukningsmönstret och har således mycket att spara på att utnyttja de vanligtvis låga sommarpriserna på el. En övergång till schablondebitering skulle innebära negativa konsekve n- ser för dessa ku nder. motsätter sig förslaget och anser att de ela n- vändare som har avtal med sin elleverantör som grundar sig på timreg i- strerad mätning inte skall belastas med merkostnaden för denna mätning under det pågående avtalets löptid. Skälen för regeringens förslag: Systemet med schablonberäkning av elanvändarnas elförbrukning infördes . I enlighet med de regler som då infördes omfattas i stort sett alla elanvändare av det nya systemet. Det infördes dock en möjlighet för alla elanvändare, vars förbrukning enligt de nya bestämmelserna skall schablonberäknas, att begära att deras förbrukning timmäts i stället för schablonberäknas. Den som begär detta blir dock skyldig att betala merkostnaden för denna mä t- ning och för rapportering av resultaten av dessa mätningar. Vid den aktuella tidpunkten fanns det ett antal elanvändare, vars fö r- brukning enligt de nya bestämmelserna skulle schablonberäknas men som hade ingått leveransavtal enligt vilka deras förbrukning skulle mätas . Det ansågs inte rimligt att dessa elanvändare skulle tvingas betala merkostnaden för denna mätning och för rapportering av resultaten av dessa mätningar. Därför infördes en övergångsbestämmelse som inn e- bär att dessa elanvändare inte behöver betala nämnda merkostnader u n- Prop. 2001/02:56 der leveransavtalets återstående giltighetstid. Det har visat sig att många av dessa leveransavtal löper tills vidare, dvs. tills avtalet sägs upp av endera parten. De berörda elanvändarna kan därmed fortsätta i all oändlighet med att få sin förbrukning mätt timvis utan att behöva betala merkostnaden för detta. En sådan ordning kan inte anses vara rättvis. Därför bör denna befrielse från skyldigheten att betala merkostnaden upphöra vid ett visst datum. Den återstående tiden bör vara förhållandevis lång för att underlätta för berörda elanvändare att anpassa sig till den nya situationen. Den som så vill får därmed rimlig tid att säga upp sitt leveransavtal och därefter förhandla fram ett nytt avtal med a n- tingen timvis mätning eller schablonberäkning av förbrukningen. En lämplig tidpunkt är vid utgången av 2004. 11.2Timvis mätning av små elproducenters produktion Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regering- en bestämmer får meddela undantag från kravet på timvis mätning av inmatningen från produktionsanläggningar som har ett säkringsabo n- nemang om högst eller som kan leverera en effekt om högst . Ett undantag skall gälla alla sådana små produktionsanläggningar i ett koncessionsområde eller, då flera koncessionsområden redovisas samlat, i samtliga koncessionsområden. Undantag får inte meddelas om schablonberäkningen av fördelnin g- en över tiden av elanvändarnas förbrukning påverkas mer än i obety d- lig omfattning. Statens energimyndighets förslag: Överensstämmer i stort med r e- geringens förslag. Remissinstanserna: anser att den små- skaliga produktionens påverkan på förbrukningsprofilen i små nätomr å- den bör ses över ytterligare. tillstyrker ett undantag från timmätningskraven för elproduktion under gränserna för schablonberäkning, med reservation för hur allvarligt ett undantag skulle påverka elsystemets funktion. anser att all produktion bör mätas eftersom också små inmatningar kan ge stora utslag på uttagsprofilen, även om energimängden är liten. Då även antalet produktionsställen är ringa i ett nätområde bör det rimligen inte på något väsentligt sätt påverka nätför e- tagets verksamhet eller ekonomi. Sveriges Energiföreningars framhåller att om en del produktionsanläggningar blir föremål för schablonberäkning är det lämpligt att det tas hänsyn till detta vid utformning av de adminis t- rativa stödprogrammen för schablonberäkning. Skälen för regeringens förslag: infördes det nya systemet med att schablonberäkna elanvändarnas förbrukning. S y- stemet innebär att förbrukningen, dvs. uttaget av el från nätet, hos i stort sett alla elanvändare schablonberäknas medan produktionen, dvs. ningen på nätet, alltjämt mäts. Mätningen skall avse dels mängden i n- matad el, dels inmatningens fördelning över tiden. I praktiken innebär det att mängden inmatad el mäts varje timme. Schablonberäkningen sker på följande sätt. Samma faktorer som vid mätning beräknas för varje elanvändare, nämligen mängden förbrukad el och dess fördelning över tiden. Vad gäller mängden förbrukad el utgår man från att den är densamma som föregående år. Med längre mellanrum gör man en mätning av den faktiskt förbrukade mängden el, varefter a v- räkning sker. Denna faktor är inte av intresse i detta sammanhang. Den andra faktorn, förbrukningens fördelning över tiden, beräknas på följande sätt. Den samlade inmatningen av el på ett lokalnät mäts för varje timme. Från denna inmatning dras den mängd el som förbrukas av det lilla antal elanvändare, vars förbrukning mäts. Återstoden utgör det samlade uttaget från nätet, dvs. förbrukningen, hos övriga elanvändare, alltså de vars förbrukning schablonberäknas. Genom att sammanställa den samlade förbrukningen timme för timme kan man se hur den saml a- de förbrukningen varierar över tiden. Detta kallas förbrukningsprofilen, som alltså beskriver den samlade förbrukningens fördelning över tiden. Man utgår sedan vid schablonberäkningen från att fördelningen över t i- den av varje enskild elanvändares förbrukning är identisk med förbru k- ningsprofilen. I praktiken stämmer denna schablon tämligen väl överens med verkligheten, då de allra flesta elanvändare förbrukar mer el och kvällen än och framför allt . De allra flesta elanvändare förbrukar också mer el än . Som nämnts gäller schablonberäkningen för elanvändare medan inmatningen av el från alla produktionsanläggningar skall mätas. Detta gäller både mängden inmatad el och dess fördelning över tiden. Då detta system infördes mättes redan all inmatning från stora produktionsanläggningar på detta sätt, varför deras situation inte påverkades av det nya systemet. Däremot var det ganska vanligt att i n- matningen från små produktionsanläggningar mättes bara vad avser mängden inmatad el. Den nya regleringen innebär att den inmatade elens fördelning över tiden måste mätas även hos små produktionsanläggnin g- ar. Detta i sin tur kräver att en tämligen dyrbar mätutrustning installeras i inmatningspunkten hos dessa anläggningar. För att ge nätkoncessionsha- varna rimlig tid att ombesörja detta infördes en övergångsbestämmelse som innebar att den hittillsvarande enkla mätningen hos små anläggnin g- ar får fortsätta till utgången av 2001. I budgetpropositionen har regeringen föreslagit att utsträcks till utgången av 2002. har det uppmärksammats, bl.a. av Statens energi- myndighet, att kostnaden för att installera den nya mätutrustningen och för driften av utrustningen inte står i rimlig proportion till den ringa mängd el som produceras i de allra minsta produktionsanläggningarna. Regeringen delar detta synsätt och anser att det bör införas en möjli g- het att undanta de minsta produktionsanläggningarna från kravet att i n- matningens fördelning över tiden skall mätas. Det är dock inte helt oproblematiskt att göra detta undantag. Inom vi s- sa lokalnätsområden finns det ett betydande antal små produktionsa n- läggningar. Inmatningen från var och en av dessa anläggningar är täml i- gen marginell men sammantaget rör det sig om en betydande mängd el. Inmatningen från dessa små anläggningar är inte, som beträffande stora anläggningar, kopplad till förbrukningens upp- eller nedgång. det bli så att inmatningen från de små produktionsanläggningarna en viss Prop. 2001/02:56 timme är stor trots att förbrukningen är liten och vice ve rsa. Om denna inmatning inte mäts varje timme kommer den inte att ingå i den samlade inmatning som faktiskt mäts . Eftersom det sam- lade uttaget varje timme anses motsvara den samlade inmatningen varje timme kommer det beräknade samlade uttaget att avvika från det verkli- ga samlade uttaget. På det sättet kommer förbrukningsprofilen att avvika så mycket från verkligheten att den svårligen kan användas om man vill ha en någorlunda rättvis bedömning av fördelningen över tiden av ela n- vändarnas förbrukning. Därför bör man inte i ellagen införa ett generellt undantag för alla små produktionsanläggningar. I stället bör regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigas att meddela dispens i det enskilda fallet från kravet på mätning vad gäller inmatningens fördelning över tiden. 12Elnätsutredningens övriga förslag och b e- dömningar I detta avsnitt redovisas regeringens ställningstagande kring återstående frågor som behandlats i delbetänkande (SOU 2000:90). Vad beträffar förslag om särskilda led a- möter i do mstol bereds detta i . 12.1Krav på sammanläggning av nätområden och förbud mot köp och försäljning av nätområden Regeringens bedömning: Något förbud mot köp eller försäljning av nätområden eller krav på sammanläggning av områden bör inte inf ö - ras. bedömning: Överrensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat förslaget. Skälen för regeringens bedömning: För att möjliggöra en utjämning mellan tarifferna i glesbygd och tätort finns i ellagen en bestämmelse som möjliggör samredovisning av vissa nätområden (3 kap. 3 § ellagen). Ett nätföretag kan ansöka om möjlighet till samredovisning av sina ko n- cessionsområden. Om nätmyndigheten medgivit samredovisning av ett företags olika nätkoncessionsområden skall de skilda områdena vid sk ä- lighetsbedömningen av nättariffen anses som ett område. Detta innebär att en samredovisning verkar utjämnande mellan områden med olika nättariffer. Enligt förslaget i avsnitt 6 i denna proposition skall ett nätf ö - retag samredovisa koncessionsområden som ligger geografiskt nära va r- andra och som sammantagna inte utgör en för nätverksamheten olämplig enhet. Möjligheten till samredovisning och därmed till tariffutjämning försvinner däremot om företagen avyttrar områden som skulle ha samr e- Prop. 2001/02:56 dovisats. ansåg att förbud mot att sälja eller köpa nätområden eller att tvinga fram en omstrukturering i alltför hög grad inkräktar på affärsmässiga och äganderättsliga överväganden som inte lämpar sig för en myndighet. Regeringen delar denna uppfattning. Att använda sig av krav på sammanläggning av nätområden för att u n- derlätta en utjämning av tarifferna skulle få samma resultat som försl a- get, i avsnitt 6, om att områden som ligger geografiskt nära skall samre- dovisas om de inte anses utgöra en olämplig enhet. Eftersom denna h u- vudregel är mindre ingripande, men får samma effekt som ett krav på sammanläggning bedömer regeringen därför att ett sådant krav på sa m- manläggning inte är nö dvändigt. 12.2Möjlighet till oönskad subventionering