prop · GP031d5 · 2001-09-20 00:00:00 — En effektiv ekobrottsbekämpning med en tydlig brottsförebyggande inriktning förutsätter en nationell underrättelseverksamhet av hög kvalitet. Det är därför av stor vikt att och gemensamt arbetar med att vidareutveckla underrättelseverksamheten på ekobrottsområdet. gavs myndigheterna i uppdrag att arbeta med en sådan vidareutveckling. I uppdraget ingår även att se till att polismän vid inom ramen för befintlig lagstiftning får åtkomst till polisens register och IT-system. inrättades 1998 och myndigheten har funnit tiden mogen för att genomföra en översyn av organisationen. Regeringen anser att initiativet är utmärkt. De tidigare erfarenheter som har gjorts om organisation och arbetssätt kommer att kunna beaktas och därmed bidra till att utveckla en organisationsform som bäst tillgodoser de höga krav som ställs på verksamheten. En effektiv miljöbrottsbekämpning är avgörande för en ekologiskt hållbar utveckling. Organisationen för bekämpning av brott mot miljön skall därför ha en god utredningsförmåga och tillräckliga utredningsresurser. Att på en rad olika områden effektivisera miljöbrottsbekämpningen är en svår och omfattande uppgift för åklagarväsendet och polisen. Det är därför positivt att myndigheterna nått långt när det gäller att skapa förutsättningar för en effektiv bekämpning av 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 brotten mot miljön. Myndigheterna bedriver ett ambitiöst arbete för att utveckla nya och effektivare arbetsmetoder och arbetsformer inom miljöbrottsbekämpningen. Det är tillsynsmyndigheterna på området som till övervägande del anmäler brott mot miljön till åtal. Enligt regeringens uppfattning är det därför nödvändigt att samverkan mellan polis, åklagare och tillsynsmyndigheter fortlöpande utvecklas. En polis för 2000-talet förändringsarbetet skall fortsätta har polisväsendet genomgått stora förändringar. Sammantaget har dessa förändringar medfört nya strukturer och ny organisation, ändrade arbetsmetoder, kompetensutveckling och ökad samverkan. Rationaliseringar och besparingar har lett till att såväl polispersonal som övriga anställda minskat i antal. För att upprätthålla medborgarnas förtroende för polisen är, som redan framgått, insatser inom framför allt två områden avgörande . Dels skall närpolisreformen fullföljas och vidareutvecklas. Dels skall brottsutredningarna på alla nivåer bli snabbare och säkrare, så att lagföringen ökar och tiden mellan brott och påföljd blir så kort som möjligt. För att denna utveckling skall vara möjlig genomför regeringen en kraftfull ekonomisk satsning på polisen. Med den som stöd förbättras förutsättningarna för att gå vidare med förändringsarbetet, bl.a. genom att antalet poliser ökar. Professionellt polisarbete är alltid problemorienterat Under en följd av år har regeringen drivit linjen att allt polisarbete skall vara kunskapsbaserat och problemorienterat. Mycket har också hänt. Det blir allt vanligare att polisen avsätter resurser för probleminventering och kartläggning på olika nivåer. Inte minst kriminalunderrättelsetjänsten har utvecklats och fått ökat utrymme sedan den infördes . Kompetensen inom polisen har breddats med kunskap från olika akademiska discipliner. En god grund är således lagd för fortsatt utveckling. I takt med att allt fler kunskapsunderbyggda insatser genomförs genererar dessutom polisorganisationen själv ökad kunskap om vilka åtgärder som ger bäst effekt i olika Rätt tillvaratagen kommer sådan kunskap att kontinuerligt höja kvaliteten i polisarbetet. har inträtt i det operativa har under varit operativt anslutet till . Redan nu kan man konstatera att Schengens informationssystem (SIS), en del av , har en hög nyttjandegrad. Hur de övriga delarna av samarbetet, främst gränskontroll och polisiärt samarbete, utvecklas är för tidigt att uttala sig om. Det är dock viktigt att polisen utnyttjar möjligheterna till att bekämpa den grova och gränsöverskridande brottsligheten som en effektiv gränskontroll ger. Därför bör man sträva efter att den information som kommer fram vid gränskontrollarbetet knyts till den normala kriminalunderrättelseverksamheten. På så sätt kan polisen, och givetvis andra myndigheter, få bättre underlag för analyser, spaning och utredning samt brottsförebyggande åtgärder. Antalet poliser skall öka och kompetensen inom polisväsendet skall bli högre Regeringen har tidigare slagit fast att antalet poliser inte skall fastställas en gång för alla utan bedömas med hänsyn till verksamhetens behov och förutsättningarna i övrigt. Det är som ansvarar för kompetensförsörjningen inom polisväsendet. Av det följer att det är styrelsens uppgift att bedöma behovet av poliser och annan personal och tillhandahålla statsmakterna det underlag som behövs för att fatta beslut om polisväsendets verksamhet. Att avgöra hur många poliser som behövs för att lösa polisväsendets uppgifter vid varje given tidpunkt förutsätter överväganden av närmast operativ karaktär som bör göras inom polisen. Etableringen av en polisiär grundutbildning i och i kommer att främja rekryteringen av nya poliser, särskilt i de delarna av landet. De resurser som tillförs polisväsendet skapar enligt förutsättningar för polisväsendet att öka utbildningskapaciteten så att det är möjligt att anta ca 550 polisstuderande och att ha som målsättning att anta ca 900 polisstuderande . Det skulle, även med beaktande av de avgångar som kan förutses, innebära att den nedåtgående utvecklingen vänder , då antalet poli- ser ökar med ca 300. Antalet poliser antas också öka med 2002, 2003 och ytterligare 2004. Vid utgången av 2004 kommer det då att finnas ca 17 200 poliser. Den äldre personalen har kunskap och erfarenhet som det tar att skaffa sig. Det är en angelägen uppgift för ledningen inom och polismyndigheterna att skapa förutsättningar för att ta tillvara denna värdefulla resurs. Genom skickligt och kreativt ledarskap bör de eventuella problem som sammanhänger med begränsad tjänstbarhet kunna lösas. Poliskårens sammansättning har stor betydelse för att människor skall uppfatta polisen som legitim och trovärdig. Det är viktigt att olika gruppers kunskaper och erfarenheter kan tillföras polisen och användas i arbetet. En sammansättning av poliser med olika ålder, etnicitet, kön, bakgrund och erfarenhet är också en av förutsättningarna för en modern arbetsplats med nytänkande och öppenhet för olika idéer och lösningar. Det kan bidra till ökad effektivitet. En balanserad personalsammansättning är också en förutsättning för att polisyrket skall vara attraktivt även i fortsättningen. Det är fortsatt angeläget att polisväsendet analyserar resurs- och arbetsfördelningen mellan poliser och annan personal för att säkerställa att poliserna kan användas för mer renodlade polisiära arbetsuppgifter och inte för arbetsuppgifter där annan kompetens har bättre eller lika goda förutsättningar att utföra arbetsuppgifterna. Det är också viktigt att modernisera och utveckla organisationen så att möjligheter skapas för att möta de krav som bl.a. den ökande och mer komplicerade brottsligheten, internationaliseringen och den tekniska utvecklingen ställer. Det arbetet kräver en ständig utveckling av arbetsmetoder och tillgång till nödvändig kompetens i form av experter. De resurser som har tillförts och tillförs polisen skapar förutsättningar för och polismyndigheterna att prioritera kompetensutveckling med inriktning på verksamhetsinnehållet. Det är avgörande för utvecklingen av polisverksamheten. Polisens metoder för verksamhetsuppföljning och redskap för en effektiv budgetkontroll skall vidareutvecklas Det är uppgift att precisera de mål som regeringen formulerar i regleringsbrevet till operativa och lokalt användbara rikt- 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 linjer för polismyndigheterna. Det är också uppgift att redovisa polisens aktiviteter och prestationer till regeringen. skall garantera att redovisningen håller god kvalitet. har arbetat intensivt och i nära samband med polismyndigheterna för att utveckla och förbättra metoderna för verksamhetsplanering och resultatuppföljning. Den nya planeringsprocessen och resultatdialogen som används i kombination med den struktur som den nationella resultatmodellen ger har förbättrat möjligheterna både till verksamhetsplanering och till resultatuppföljning. De stora satsningar som görs på polisen ställer fortsatt höga krav på polisens verksamhetsplanering och resultatuppföljning, inte minst ur ett medborgarperspektiv. Bl.a. av det skälet har regeringen i regleringsbrevet för givit polisen som mål att vidareutveckla metoderna för verksamhetsjämförelser och arbetstidsrapportering. Stödet och skyddet för brottsoffer och vittnen stärks Att stärka stödet till och skyddet för dem som utsatts för brott är en angelägen fråga för regeringen. Den som utsatts för brott skall bemötas professionellt av de myndigheter han eller hon kommer i kontakt med och få tillräckligt med stöd och skydd. har beslutat anta de ändringar i lagen (1988:609) om målsägandebiträde och i socialtjänstlagen (1980:620) som regeringen föreslagit i propositionen Stöd till brottsoffer (prop. 2000/01:79, bet. 2000/01:JuU20, rskr. 2000/01:205). Lagändringarna, som trädde i kraft , innebär dels en utvidgad rätt till målsägandebiträde, dels att det i socialtjänstlagen uttryckligen anges att har ett ansvar för alla kommuninnevånare som har utsatts för brott och som behöver stöd och hjälp. Propositionen behandlar även andra åtgärder som syftar till att ytterligare förbättra stödet till brottsoffer. Bl.a. aviserades flera förordningsändringar och myndighetsuppdrag, vilka regeringen fattat beslut om . Regeringen har vidare presenterat en strategi för det fortsatta brottsofferarbetet. En viktig fråga i det arbetet är att förbättra omhändertagandet av unga brottsoffer. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Även rätten till skadestånd för ideell skada har stärkts. fattade beslut om regeringens proposition Ersättning för ideell skada (prop. 2000/01:68, bet. 2000/01:LU19, rskr. 2000/01:216). beslut innebär att nära anhöriga till den som dödats genom en skadeståndsgrundande handling får rätt till ersättning för de psykiska besvär som han eller hon åsamkats på grund av dödsfallet. Beslutet innebär vidare bl.a. att rätten till ersättning för ideell skada vid personskada och för kränkning genom brott skall kunna ärvas i större utsträckning än . Lagändringarna träder i kraft . Flera av rättsväsendets myndigheter arbetar redan aktivt med frågan om hur bemötandet kan förbättras. har färdigställt en så kallad . Huvudsyftet med handboken är att inom polisen skapa bättre förståelse för brottsoffers handlingsmönster och behov. Flera polismyndigheter arbetar med att utveckla metoderna för att göra riskbedömningar i enskilda fall som underlag för beslut om olika skyddsåtgärder. Det är av avgörande betydelse för en rättsstat att den som utsatts för ett brott eller bevittnat ett brott inte skall avstå från att anmäla händelsen eller medverka i en brottsutredning på grund av rädsla för att bli utsatt för ytterligare brott. gav regeringen i uppdrag att, i samverkan med Riksåklagaren, , och utarbeta förslag till ett nationellt handlingsprogram för skydd av vittnen, målsäganden och andra bevispersoner. Förslaget innebär bl.a. att de skyddsåtgärder som finns samordnas på nationell nivå och att gemensam metodik, rutiner och regelverk utarbetas. En särskild organisation inom polisen och kriminalvården föreslås inrättas. Enligt regeringens bedömning kan ett nationellt handlingsprogram ta sin utgångspunkt i förslag. Vissa av styrelsens förslag kräver emellertid lagreglering. Regeringen avser därför att tillkalla en utredare med uppdrag att vidareutveckla handlingsprogrammet och lämna förslag till erforderlig lagstiftning. Det är angeläget att det arbete som bedrivs med att skydda hotade personer inte avstannar under utredningsarbetet. Det är därför viktigt att myndigheterna fortsätter att utveckla och samordna sin skyddande verksamhet. Kriminalvården har genom sina uppgifter att verkställa påföljderna fängelse, skyddstillsyn och villkorlig dom med samhällstjänst, ansvara för övervakningen av de villkorligt frigivna och de som står under intensivövervakning med elektronisk kontroll samt utföra personutredningar en central roll inom kriminalpolitikens område. Verksamheten skall präglas av en human människosyn, god omvårdnad och ett aktivt påverkansarbete under iakttagande av en hög grad av säkerhet samt respekt för den enskildes integritet och rättssäkerhet. Svensk kriminalvård håller hög kvalitet. Un- der har verksamheten präglats av en positiv utveckling på många centrala områden. Liksom all offentlig verksamhet har kriminalvården fått vara med och bidra till saneringen av statens finanser . har effekterna av de rationaliseringsåtgärder som vidtagits blivit tydliga. har klientsammansättningen förändrats bl.a. genom att andelen långtidsdömda, andelen missbrukare och andelen psykiskt sjuka har ökat. Sammantaget har dessa förhållanden inneburit påfrestningar för verksamheten både på anstalter och häkten och inom frivården. Utvecklingen på flera viktiga områden som kompetensutveckling för personalen, verksamheten med brotts- och missbruksrelaterade program och narkotikabekämpning har stagnerat. har kriminalvården fått ett ekonomiskt tillskott. Under innevarande år innebär det en möjlighet för kriminalvården att fortsätta att utveckla verksamheten. Att hantera volymökningar, redan inträffade och förväntade, har blivit en central fråga för kriminalvården. Behovet av att ytterligare differentiera de intagna, t.ex. de särskilt motiverade och de särskilt svårhanterliga har också blivit allt mer uppenbart. Detta gör att kriminalvården måste utreda förutsättningarna för en utökning av antalet platser både på häkte och i anstalt. Den utmaning som ligger framför kriminalvården är att återuppta det positiva utvecklingsarbetet mot de mål som prioriteras. Grov brottslighet under verkställigheten skall förhindras Straff skall verkställas på ett trovärdigt och rättssäkert sätt. Att intagna under sin verkställighet gör sig skyldiga till brott, vare sig de riktar sig mot kriminalvårdens personal, andra intagna eller samhället i övrigt är inte acceptabelt. Den aktivitet som vissa kriminella nätverk ägnar sig åt utgör ett hot inte bara mot enskilda individer och grupper utan mot rättssystemet som helhet och de demokratiska grundvalar som vårt samhälle vilar på. Många av de individer som deltar i kriminella nätverk och gängbildningar passerar förr eller senare kriminalvårdens anstalter. Det krävs kraftfulla åtgärder för att förhindra att fängelserna utgör grogrund för deras verksamhet. Det är oacceptabelt att kriminella sammanslutningar planerar och genomför brottsliga aktiviteter från anstalterna. Kriminalvården måste ges förutsättningar att effektivt motverka detta. träder ett nytt regelverk om behandling av personuppgifter inom kriminalvården i kraft. Det innebär bl.a. att kriminalvården ges utökade möjligheter att behandla uppgifter om intagna som utgör särskilda risker i säkerhetshänseende. Syftet är att kriminalvårdens samlade kunskap om de intagna skall kunna användas för att på ett ännu bättre sätt än styra valet av anstalt eller avdelning. Informationen kan också användas vid fastställande av de särskilda villkor som skall gälla för de långtidsdömda liksom vid beviljandet av permissioner och andra utevistelser. Det är regeringens förhoppning att det nya regelverket skall vara ett effektivt verktyg i kriminalvårdens kamp mot våld och hot under straffverkställigheten. Kriminalvårdens arbete på området kommer att följas noga och behovet av ytterligare åtgärder från regeringens sida kommer att kontinuerligt övervägas. Återfall i brott skall förebyggas Tiden i anstalt eller under övervakning skall vara inriktad på åtgärder som ökar de dömdas förutsättningar att leva ett liv utan kriminalitet och droger efter verkställigheten. De intagnas behov av behandling för psykiska störningar, drogmissbruk eller andra problem skall så långt möjligt tillgodoses. Av största betydelse i sammanhanget är möjligheterna till egen försörjning, 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 bostad och positiva sociala kontakter. Det ankommer också på kriminalvården att uppmärksamma att t.ex. kvinnor, unga och personer med olika etnisk bakgrund har särskilda behov som måste tillgodoses. Ett effektivt återfallsförebyggande arbete förutsätter en kompetent och engagerad personal. Det är därför en angelägen uppgift för kriminalvården att se till att personalen har den kompetens och de verktyg i övrigt som motsvarar verksamhetens krav. Det är emellertid viktigt att även poängtera att kriminalvårdens insatser för att minska riskerna för återfall i brott inte kan ses isolerade utan måste utgöra en del i en större helhet. Det innebär att åtgärder som vidtas måste kunna fullföljas och följas upp även efter verkställigheten. Många av de intagna har inte fullföljt sin skolgång, ännu fler saknar fast förankring på arbetsmarknaden. Det är därför utomordentligt viktigt att kriminalvården kan erbjuda grundläggande teoretisk och praktisk utbildning samt meningsfull arbetsträning. Utgångspunkten skall vara att alla intagna som har behov av det skall få tillgång till grundskole- och gymnasieutbildning. I arbetsträningen ingår inte bara att tillägna sig specifika yrkeskunskaper utan exempelvis också att passa tider och utföra sysslor som kan upplevas som enahanda. Social färdighetsträning är en annan viktig hörnsten. Systemet med självförvaltning, dvs. att de intagna själva i stor utsträckning står för underhåll och löpande hushållsuppgifter, kan här fylla en viktig funktion. Det är över huvud taget viktigt att alla tillfällen att utveckla de intagnas personliga ansvar tas till vara. Verksamhetens innehåll i denna del måste självfallet anpassas efter de intagnas olika behov, inte minst kan situationen se olika ut för män och kvinnor. Kriminalvården skall vidare iaktta ett förhållningssätt mot de intagna som bidrar till att de får en jämlik syn på förhållandet mellan män och kvinnor. Positiva sociala nätverk är ytterligare en betydelsefull faktor när det gäller att minska riskerna för återfall i brott. Kontakten med familj och barn är här av central betydelse. Även i detta sammanhang kan kvinnors och mäns förutsättningar skilja sig åt vilket särskilt måste uppmärksammas. Med hjälp av de medel som regeringen 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 öronmärkt för ändamålet har kriminalvården vidtagit flera åtgärder för att förbättra situationen för de intagnas barn, bl.a. har besöksförhållandena på anstalterna förbättrats. Detta arbete måste fortsätta. Det är emellertid nödvändigt att också finna andra vägar för de dömda att knyta sociala kontakter. I det sammanhanget spelar lekmannaövervakarna, trossamfunden och de ideella organisationerna, t.ex. Kriminellas revansch i samhället (), en viktig roll. Det personliga engagemang och intresse som frivilliga insatser är uttryck för kan aldrig helt ersättas av det stöd som erbjuds inom ramen för ett tjänstemannaansvar. Vikten av de frivilliga krafternas inslag i kriminalvården kan därför inte nog betonas. har på regeringens uppdrag lämnat förslag till hur samarbetet med de ideella organisationerna kan utvecklas och stödjas. Frågan kommer att övervägas av regeringen. Brotts- och missbruksrelaterade program Att den som själv är motiverad att förändra sin livssituation ges den hjälp och det stöd som han eller hon behöver är ett minimikrav. I kriminalvårdens uppdrag ingår emellertid också att arbeta aktivt med motivation och påverkan. Det är viktigt att de brotts- och missbruksrelaterade program som erbjuds håller hög kvalitet, utförs med stor kompetens och att de svarar mot de dömdas behov. För att uppnå detta och för att resurserna skall utnyttjas optimalt är det nödvändigt att, i vart fall , kunna utvärdera effekterna av olika insatser inom kriminalvården. En första förutsättning för det är en fullgod dokumentation av verksamheten. Kriminalvårdens arbete med att införa klientanalysinstrumentet /MAPS och de nationella programmen som utvärderas löpande är mot den bakgrunden mycket angeläget. På regeringens uppdrag har både och studerat kriminalvårdens arbete med att förbereda de intagna för frigivningen. Resultaten visar att många intagna friges till en oordnad social situation, att kriminalvårdens insatser på vissa områden kan förstärkas men också att ett omfattande utvecklingsarbete pågår inom kriminalvården. Från anstalt till frihet Det är väl känt att själva övergången från ett liv i anstalt till ett liv i frihet är en kritisk punkt när det gäller risken för återfall i brott. Regeringen har därför tagit initiativ till en treårig försöksverksamhet med ett intensifierat arbete inom kriminalvården för att underlätta den övergången. Frigivningssituationen för varje intagen skall, än mer än tidigare, utredas och planeras på ett strukturerat sätt och i samarbete med den intagne, berörda myndigheter, organisationer och enskilda. Det skall också vara möjligt att fullfölja frigivningsförberedelserna utanför anstalten. Det kan ske genom att långtidsdömda, efter prövning i varje enskilt fall, ges möjlighet att verkställa av straffet genom intensivövervakning med elektronisk kontroll. På så sätt kan den dömde, med hjälp av kriminalvården, andra ansvariga myndigheter och sitt sociala nätverk, börja bygga upp ett liv i frihet som han eller hon står under effektiv kontroll och övervakning. Det är viktigt att trovärdigheten i straffverkställigheten inte urholkas som de bakomliggande syftena måste få prägla verkställigheten utanför anstalt. Detta ställer höga krav på framför allt frivårdens arbete dels med utformandet av villkoren för verkställigheten, dels med de dömda under själva intensivövervakningsperioden. Det krävs också ett utvecklat samarbete mellan anstalt och frivård i samband med utredningarna inför verkställigheten och i samband med planeringen av frigivningen i stort. Den s.k. normaliseringsprincipen innebär att det är de ordinarie huvudmännen i samhället som ansvarar även för de intagnas behov när det gäller t.ex. sysselsättning, bostad samt vård och behandling. Det innebär att ett effektivt samarbete mellan kriminalvården och andra myndigheter, t.ex. kommunernas socialtjänst, samt hälso- och sjukvården är en förutsättning för att goda frigivningsförhållanden skall kunna skapas. Försöksverksamheten skall pågå med början . Den kommer att utvärderas av . En av kriminalvårdens viktigaste uppgifter är att bekämpa narkotikamissbruket. Att den dömde blir fri från sitt missbruk är en förutsättning för att han eller hon skall kunna leva ett liv utan 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 kriminalitet efter verkställigheten. Narkotikamissbruket är också en starkt bidragande orsak till att det förekommer våld och hot mellan intagna. Kriminalvården måste arbeta dels med kontrollåtgärder för att förhindra att narkotika kommer in på anstalter och häkten, dels med motivations- och behandlingsinsatser för att hjälpa de dömda att komma ifrån missbruket. Arbetet mot narkotikan måste intensifieras inom hela kriminalvården. En självklar utgångspunkt är att alla anstalter och häkten skall hållas fria från narkotika. Så länge vi inte är beredda att totalt avskärma de intagna från kontakter med omvärlden och så länge det finns intagna som har ett aktivt missbruk som de inte är motiverade att ge upp kommer detta mål att vara svårt att helt uppnå. Det finns emellertid många intagna som av ett eller annat skäl vill vara garanterade att inte komma i kontakt med droger under sin straffverkställighet och som är beredda att underkasta sig extra kontrollåtgärder och ytterligare andra inskränkningar i friheten för att uppnå detta. Det kan vara missbrukare som vill komma ifrån drogerna eller intagna som haft kontakt med droger. Kriminalvården måste kunna erbjuda dessa grupper möjligheten till en narkotikafri verkställighet. Det innebär att verksamheten med särskilda narkotikafria anstalter eller avdelningar måste prioriteras.