prop · GO03118 · 2001-01-01 00:00:00 — Övriga beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol av den skattskyldige och sökanden. Beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol av den skattskyldige och sökanden. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. 4 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel1 dels att 8 c och 8 d §§ skall upphöra att gälla, dels att 6, 8 b och 9 §§ skall ha följande lydelse. 6 §2 Den som är skattskyldig enligt 4 § första stycket 1 eller 2 skall vara registrerad hos beskattningsmyndigheten. Den som inom landet i större omfattning yrkesmässigt återförsäljer gödselmedel kan registreras hos beskattningsmyndigheten som återförsäljare. Den som inom landet i större omfattning yrkesmässigt återförsäljer gödselmedel får efter ansökan registreras som skattskyldig om det med hänsyn till hans ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämpligt att registrera honom. Den som registrerats som skattskyldig enligt andra stycket får avregistreras om han inte längre uppfyller förutsättningarna för registrering. Beslut om avregistrering gäller , om inte något annat anges i beslutet. 8 b §3 får förelägga den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1999:1078) eller som är annan juridisk person än dödsbo att lämna uppgift, visa upp handling eller lämna över en kopia av handling som rör rättshandling mellan den som föreläggs och den med vilken han ingått rättshandlingen (kontrolluppgift). Föreläggande får meddelas, om kontroll-uppgiften har betydelse för kontroll av en ansökan om återbetalning av skatt enligt denna lag. Om det finns särskilda skäl får även någon annan person än som avses i första stycket föreläggas att lämna kontrolluppgift. Ett föreläggande får förenas med vite om det finns anledning att anta att det annars inte följs. Bestämmelserna i 3 kap. 15-15 d §§ lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter gäller i fråga om föreläggande enligt första eller andra stycket. För kontroll av en ansökan om återbetalning av skatt enligt denna lag tillämpas 3 kap. 3-6 a, 7 första och tredje stycket och 8-16 §§ samt 8 kap. 1 § andra stycket lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. 9 §4 Beslut enligt 8 b och 8 c §§ får inte överklagas. Övriga beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller fortfarande i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. 5 Förslag till lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter Härigenom föreskrivs att 3 kap. 7 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 7 §1 får besluta om skatterevision för att kontrollera att deklarations- och annan uppgiftsskyldighet fullgjorts riktigt och fullständigt eller, att förutsättningar finns att fullgöra uppgiftsskyldighet som kan antas uppkomma. får besluta om skatterevision för att kontrollera 1. att deklarations- och annan uppgiftsskyldighet fullgjorts riktigt och fullständigt, 2. att förutsättningar finns att fullgöra uppgiftsskyldighet som kan antas uppkomma, eller 3. skatteupplag enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt eller lagen (1994:1776) om skatt på energi. får besluta om skatterevision också för att inhämta uppgifter av betydelse för kontroll enligt första stycket av någon annan än den som revideras. Skatterevision får göras hos den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1999:1078) och hos annan juridisk person än dödsbo. Skatterevision får göras hos 1. den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1999:1078), 2. annan juridisk person än dödsbo, 3. sådan representant som avses i 16 § andra stycket lagen om tobaksskatt, 15 § andra stycket lagen om alkoholskatt eller 4 kap. 10 § andra stycket lagen om skatt på energi, 4. den som har ansökt om godkännande som upplagshavare eller skattebefriad förbrukare enligt lagen om tobaksskatt, lagen om alkoholskatt eller lagen om skatt på energi, 5. den som har ansökt om registrering som varumottagare enligt lagen om tobaksskatt, lagen om alkoholskatt eller lagen om skatt på energi. Denna lag träder i kraft . 6 Förslag till lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327) Härigenom föreskrivs att det i fordonsskattelagen (1988:327)1 skall införas två nya paragrafer, 11 a och 12 a §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 11 a § För fordon med slutsiffra fem i registreringsnumret gäller, i stället för bestämmelserna i 11 §, att det skatteår som börjar skall bestå av tretton på varandra följande kalendermånader. 12 a § För fordon som avses i 11 a § skall fordonsskattens storlek för det skatteåret vara tretton tolftedelar av de belopp som framgår av bilaga 1 till denna lag. För den första skatteperioden det skatteåret uppgår skatten till fem tolftedelar av skatten . Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet . , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt, 2. lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt, 3. lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi, 4. lag om ändring i lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel, 5. lag om ändring i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, 6. lag om ändring i fordonsskattelagen (1988:327). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn och departementssekreteraren . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen om tobaksskatt 1 e § I paragrafens första stycke föreskrivs att produkter som helt eller delvis består av andra ämnen än tobak men som i övrigt uppfyller kriterierna i 1 a eller 1 c § behandlas som cigaretter respektive röktobak. Bestämmelsen, som återfinns i förordningen om tobaksskatt, bygger på artikel 7 i rådets direktiv /59/EG. En liknande bestämmelse beträffande cigarrer och cigariller finns i 1 d § i förslaget. Den förutsätter dock att produkten uppfyller ytterligare kriterier, såsom att den har täckblad av tobak. Några sådana kriterier finns inte när det gäller de produkter som enligt 1 e § skall behandlas som cigaretter respektive röktobak. Innebörden av bestämmelsen är således att produkter som inte över huvud taget innehåller någon tobak i vissa fall skall beläggas med tobaksskatt. Detta kan enligt Lagrådets mening ge anledning till tveksamhet. I vart fall måste frågan ställas vilka produkter som bestämmelsen tar sikte på. Den nuvarande förordningsbestämmelsen har enligt vad som upplysts vid föredragningen aldrig tillämpats. Enligt Lagrådets mening uppfyller inte den aktuella bestämmelsen de krav på förutsebarhet som måste ställas på en lagbestämmelse om skatt i . Oavsett att bestämmelsen utformats efter mönster av en bestämmelse i ett EG-direktiv måste den därför preciseras så att det med rimlig grad av säkerhet kan avgöras vilka typer av produkter den kan komma att tillämpas på. I avsaknad av ett avgörande från krävs enligt Lagrådets mening ett ställningstagande i det fortsatta lagstiftningsarbetet angående direktivbestämmelsens innebörd vilket kan läggas till grund för en mer preciserad lagregel. 10 § Enligt första stycket 2 i gällande lydelse får som upplagshavare godkännas den som för yrkesmässig försäljning till näringsidkare tar emot skattepliktiga varor från ett annat eller från en annan upplagshavare i eller vid import från tredje land. Av förarbetena till paragrafen framgår att avsikten varit att vid import av varor godkännande skall kunna ges till den som avser att efter importen sälja varorna till andra näringsidkare inom EG men däremot inte till den som avser att importera varor i syfte att därefter exportera dem till tredje land. För att detta skall framgå tydligare av lagtexten föreslås i remissen vissa ändringar i punkten 2. Enligt Lagrådets mening innebär inte de föreslagna ändringarna att syftet med bestämmelsen blir klart uttryckt. Lagrådet föreslår i stället att punkten 2 delas upp i två punkter som ges följande lydelser. "2. avser att för yrkesmässig försäljning till näringsidkare ta emot skattepliktiga varor från ett annat eller från en annan upplagshavare, 3. avser att för yrkesmässig försäljning till näringsidkare inom EG importera skattepliktiga varor från tredje land," Förslaget föranleder vissa följdändringar. 10 a § I paragrafen, som är ny, föreskrivs att en upplagshavares bokföring skall vara utformad så att verksamheten kan kontrolleras. Av författningskommentaren framgår att avsikten är att bestämmelsen skall kompletteras av verkställighetsföreskrifter vilka bl.a. skall innehålla krav på lagerbokföring för varje skatteupplag. Enligt Lagrådets mening kan ifrågasättas om verkställighetsföreskrifter av denna innebörd kan utfärdas inom ramen för en så allmänt hållen lagbestämmelse, vilken knappast tillför något utöver den redan föreliggande allmänna bokföringsskyldigheten. Skyldigheten att redovisa affärshändelser m.m. för varje skatteupplag bör därför framgå av lagtexten. Lagrådet föreslår att paragrafen utformas t.ex. enligt följande. "En upplagshavare skall för varje skatteupplag löpande bokföra affärshändelser och varurörelser som rör skattepliktiga tobaksvaror samt regelbundet inventera lagret av sådana varor." 20 och 27 §§ I 20 § regleras när skattskyldighet inträder för bl.a. den som är upplagshavare. Enligt första stycket 1 a i remissförslaget är detta fallet när skattepliktiga varor förs ut från ett skatteupplag, om inte annat följer av andra stycket. I det stycket föreskrivs att skattskyldigheten inte inträder för skattepliktiga varor som transporteras till en upplagshavare eller varumottagare i ett annat eller som tas emot av en upplagshavare i . I 27 § finns bestämmelser om beskattning i av tidigare obeskattade varor som sänts i väg av en upplagshavare i ett annat och som inte når mottagaren på grund av vissa oegentligheter eller överträdelser. Sådana varor skall beskattas här i landet om oegentligheterna eller överträdelserna antingen har begåtts i eller - om det inte går att fastställa var de skett - de upptäcks här i landet. I det senare fallet är det en ytterligare förutsättning att det endast är en del av varorna som har försvunnit. Dessa bestämmelser i 27 § ansluter till artikel 20 i rådets direktiv /12/EEG. För det fall att varor inte till någon del når mottagaren framgår motsättningsvis att skatt inte skall tas ut i . Av artikel 20 i direktivet framgår att, om i motsatt fall obeskattade varor sänts iväg från en upplagshavare i och varorna på grund av avsedda oegentligheter eller överträdelser inte till någon del når mottagaren i ett annat , skatt skall tas ut här i landet när det inte går att fastställa var oegentligheterna eller överträdelserna har ägt rum. Den föreslagna nya lydelsen av 20 § ger dock knappast stöd för ett sådant skatteuttag, eftersom skattskyldighet inte inträder för skattepliktiga varor som transporteras till en upplagshavare eller varumottagare i ett annat . Bestämmelsen torde innebära att så snart transporten lämnar det svenska skatteupplaget blir undantaget i 20 § andra stycket från skattskyldigheten tillämpligt. Det betyder att det inte är en förutsättning att alla varorna når mottagaren i det andra EG-landet. Att undantaget från skattskyldighet emellertid avses vara villkorat på detta sätt bör framgå av lagtexten. En möjlighet är att i 20 § andra stycket 1 ange att det är en förutsättning för att skattskyldighet inte skall inträda att leveransen når mottagaren. I tredje stycket av den föreslagna lydelsen av 27 § anges att bestämmelserna i 5 kap. lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter (LPP) skall tillämpas på skatt som påförs med stöd av första stycket, dvs. när skattskyldighet i inträder vid oegentligheter eller överträdelser i fall som angetts ovan. Enligt 1 kap. 1 § LPP gäller den lagen för skatter och avgifter enligt bl.a. lagen om tobaksskatt, vilket torde inbegripa skatt enligt 27 §. Åtskilliga bestämmelser i är dock inte utformade så att de passar att tillämpas på det fallet att skatt skall tas ut enligt nämnda lagrum, eftersom bestämmelserna t.ex. bygger på deklarationsskyldighet. Skall endast 5 kap. LPP tillämpas på skatt enligt 27 § lagen om tobaksskatt, synes det därför i klarhetens intresse böra föreskrivas i den paragrafens tredje stycke att av bestämmelserna i endast 5 kap. skall tillämpas på skatt som påförs med stöd av första stycket. Det kan dock behöva övervägas om inte fler bestämmelser i bör vara tillämpliga vid beskattning enligt 27 §. Vidare kan det vara bättre att placera en sådan bestämmelse i 34 § som allmänt hänvisar till . 29 § Enligt fjärde stycket i dess nuvarande lydelse skall, om en vara beskattats i och därefter i ett annat , den här i landet erlagda skatten återbetalas. Bestämmelsen kan - vilket dock inte varit avsikten med den - tolkas så att det föreligger en skyldighet att återbetala erlagd skatt så snart ett beskattningsbeslut fattats i ett annat . I syfte att förhindra att bestämmelsen får en sådan tillämpning föreslås i det remitterade lagförslaget den ändringen att återbetalning av skatt som erlagts i skall ske, om beskattningsmyndigheten godkänner det andra EG-landets skatteanspråk. Remissförslaget ger närmast sken av att det är beskattningsmyndigheten som ensam har att ta ställning till det andra landets skatteanspråk. Överklagas ett beslut av beskattningsmyndigheten i här aktuell fråga bör emellertid domstolen också kunna pröva anspråket. Lagtexten bör därför utformas så att beskattningsmyndighetens godkännande utgår och ersätts av att återbetalning av den erlagda skatten skall ske om skatteanspråket är befogat. Mot bakgrund av det anförda föreslår Lagrådet att fjärde stycket ges följande lydelse. "Har en vara beskattats enligt 27 § första stycket, och visar den skattskyldige efter det att transporten påbörjades att varan beskattats i ett annat , skall den skatt som betalats i återbetalas, om det andra EG-landets skatteanspråk är befogat." 31 a § Enligt paragrafen skall 3 kap. 3-6 a §§, 7 § första och tredje styckena och 8-16 §§ samt 8 kap. 1 § andra stycket LPP tillämpas vid kontroll av en ansökan om återbetalning av skatt enligt 29 eller 30 § lagen om tobaksskatt. Alla de bestämmelser i som det sålunda hänvisas till låter sig emellertid inte utan vidare tillämpas i de avsedda återbetalningsfallen. Ett exempel är 3 kap. 3 § som talar om föreläggande för den som är deklarationsskyldig. Det är i sådana fall fråga om en motsvarande tillämpning av bestämmelser i , ett uttryckssätt som anses böra undvikas i lagtext för att inte oklarheter skall uppstå. I förevarande fall blir det snarare användning av uttryckssättet att bestämmelserna skall tillämpas som vållar oklarheter. Om den föreslagna avfattningen av 31 a § bör behållas, bör det övervägas att i tydlighetens intresse tillföra ytterligare regler om vad som skall avses med vissa begrepp i LPP som inte utan vidare låter sig tillämpas i återbetalningsfallen. I fråga om exemplet med 3 kap. 3 § LPP kan det exempelvis anges att med deklarationsskyldig skall vid tillämpning av avses den som ansöker om återbetalning. 32 § Paragrafen behandlar fall när upplagshavare får göra avdrag för skatt på varor. Till paragrafens första stycke har fogats två nya punkter, 7 och 8. I punkten 7 anges att skatteavdrag får göras för varor som har levererats till en mottagare i ett annat under villkor som anges i 3 kap. 30 a § första stycket 3 och 4 mervärdesskattelagen, i den omfattning som skattefrihet gäller i det EG-landet. Det angivna lagrummet i mervärdesskattelagen innehåller emellertid inga villkor. I lagrummet anges endast att från skatteplikt undantas omsättningen på varor i vissa fall, om köparen är en beskickning, ett konsulat m.fl. Punkten 7 bör därför i stället utformas så att rätten till avdrag gäller varor som har levererats till en sådan köpare som avses i den angivna paragrafen i mervärdesskattelagen. Lagrådet förordar att punkten 7 ges följande lydelse. "7. som har levererats till en sådan köpare som avses i 3 kap. 30 a § första stycket 3 eller 4 mervärdesskattelagen (1994:200), i den omfattning frihet från tobaksskatt gäller i det EG-landet,". I fråga om punkten 8 hänvisar Lagrådet till vad som anförts i anslutning till 29 § fjärde stycket. 35 § Den föreslagna lydelsen av paragrafen skiljer sig från den nuvarande väsentligen genom att den mening som anger att vissa beslut inte får överklagas har tagits bort, eftersom motsvarande överklagandeförbud har tagits in i 31 a § som därvid hänvisar till 8 kap. 1 § andra stycket LPP. 35 § torde därmed i fortsättningen bara uttrycka något som framgår av 22 och 22 a §§ förvaltningslagen, i den mån inte 8 kap. 1 § LPP är tillämplig på besluten. En skillnad är dock att det enligt 22 a § förvaltningslagen krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Vidare kan det anmärkas att uttryckssättet "beslut enligt denna lag" kan vålla oklarhet, eftersom det inte utan vidare är givet att det inbegriper t.ex. beslut som avses i de paragrafer i som 31 a § hänvisar till. Lagrådet förordar mot angiven bakgrund att det övervägs om inte 35 § kan utgå helt. 39 § I andra stycket av paragrafen finns bestämmelser om registrering som skattskyldig efter ansökan. Enligt förslaget får den som är skattskyldig (enligt vissa angivna paragrafer) efter ansökan registreras, om verksamheten är av större omfattning eller det annars finns särskilda skäl och det med hänsyn till hans ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämpligt att registrera honom. Av tredje stycket framgår att den som registrerats som skattskyldig får avregistreras om han inte längre uppfyller förutsättningarna för registrering. Den senare bestämmelsen ger vid handen att lämplighetsprövningen trots ordalagen i andra stycket skall avse den sökande och inte om registreringen är lämplig eller inte. Andra stycket bör avfattas i enlighet härmed. Lagrådet föreslår att slutet av stycket utformas enligt följande: "... och han med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig." Övergångsbestämmelserna I lagrådsremissen föreslås som enda övergångsbestämmelse att äldre föreskrifter fortfarande gäller för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Lagrådet har inget att erinra mot den föreslagna bestämmelsen. Lagrådet saknar däremot en bestämmelse som reglerar vad som gäller beträffande beslut enligt 31 a eller 31 b § som har meddelats före ikraftträdandet. I fråga om sådana beslut bör enligt Lagrådets mening 35 § gälla i sin äldre lydelse. Lagrådet föreslår därför att till övergångsbestämmelserna fogas följande mening. "För beslut enligt 31 a eller 31 b § meddelade före ikraftträdandet gäller 35 § i sin äldre lydelse." Förslaget till lag om ändring i lagen om alkoholskatt 7 § I paragrafen finns bestämmelser om vissa varor för vilka alkoholskatt inte skall tas ut. Punkterna 2-6 regleras i 20 § första stycket e-i, såsom undantag från när skattskyldighet inträder för upplagshavare. Endast en saklig ändring görs, nämligen i punkt 5 (nuvarande 20 § första stycket h). I författningskommentaren förklaras hur den föreslagna lydelsen anses bättre återspegla den bakomliggande bestämmelsen i alkoholskattedirektivet (direktiv /83/EG). Även i den föreslagna lydelsen kan dock bestämmelsen läsas på olika sätt. Lagrådet känner sig dessutom inte övertygat om att den tolkning som förordas är den enda möjliga. Det måste konstateras att direktivet på denna punkt inte är helt klart. Det gäller även i andra språkversioner än den svenska. är det önskvärt att den svenska skattebestämmelsen utformas så att inte den ger utrymme för olika tolkningar. I avvaktan på klargörande avgörande från behövs därför ett ställningstagande av statsmakterna angående bestämmelsens sannolika innebörd, vilket tills vidare kan läggas till grund för utformning av en klarare svensk lagbestämmelse. Frågan bör övervägas ytterligare i det fortsatta lagstiftningsarbetet. 9 § Lagrådet hänvisar beträffande första stycket 2 till vad Lagrådet anfört i anslutning till 10 § lagen om tobaksskatt. 9 a § Lagrådet hänvisar till vad som anförts beträffande 10 a § lagen om tobaksskatt. 19 och 26 §§ Lagrådet hänvisar till det som anförts beträffande 20 och 27 §§ lagen om tobaksskatt. 28 § I fråga om fjärde stycket hänvisar Lagrådet till vad som anförts under 29 § fjärde stycket lagen om tobaksskatt. 31 a § Lagrådet hänvisar till det som sagts beträffande 31 a § lagen om tobaksskatt. 31 e § I paragrafen införs nya bestämmelser om godkännande av skattebefriade förbrukare. Sådant godkännande får meddelas den som använder alkoholvaror för vissa närmare angivna ändamål om han med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig. I andra stycket anges bl.a. att godkännande tills vidare får meddelas den som har erfarenhet av att hantera obeskattade alkoholvaror. Enligt Lagrådets mening är detta uttryckssätt mindre lämpligt. Lagrådet föreslår att meningen utformas enligt följande: "Godkännande tills vidare får meddelas den som tidigare hanterat obeskattade alkoholvaror utan anmärkning." Vid lagrådsföredragningen har vidare upplysts att meningen är att ett godkännande skall kunna förenas med de villkor som anses behövliga. Detta bör komma till uttryck i lagtexten. Lagrådet föreslår att till andra stycket läggs följande mening: "Ett godkännande får förenas med villkor." 31 f § Lagrådet hänvisar till vad som anförts under 10 a § lagen om tobaksskatt. är situationen för en skattebefriad förbrukare inte i alla avseenden jämförbar med en upplagshavares. De obeskattade varorna förvaras sålunda inte i skatteupplag utan är avsedda för löpande förbrukning. Lagrådet föreslår därför att bestämmelsen utformas t.ex. enligt följande. "En skattebefriad förbrukare skall löpande bokföra inköp och förbrukning av obeskattade varor och på lämpligt sätt se till att det finns underlag för kontroll av att varor som köpts in utan skatt använts för det ändamål som var förutsättning för skattefriheten." 32 § Lagrådet hänvisar beträffande första stycket 9 till vad som anförts i anslutning till 32 § första stycket 7 lagen om tobaksskatt, och beträffande förevarande paragrafs första stycke 11 till vad som anförts i fråga om 29 § fjärde stycket samma lag. 35 § Lagrådet hänvisar till det som sagts i fråga om 35 § lagen om tobaksskatt. Övergångsbestämmelserna Lagrådet hänvisar till vad som anförts i fråga om övergångsbestämmelserna till lagen om tobaksskatt. Förslaget till lag om ändring i lagen om skatt på energi 2 kap. 9 § Enligt paragrafens första stycke får (med visst undantag) bränsletank som förser motor på båt med bränsle inte innehålla "märkt" oljeprodukt. I tredje stycket finns bestämmelser om att beskattningsmyndigheten kan medge att bränsletanken på vissa båtar får innehålla sådan oljeprodukt. Denna undantagsmöjlighet gäller dels generellt båtar som disponeras av statliga myndigheter, dels andra båtar om det finns särskilda skäl för sådant medgivande. I det nya fjärde stycket finns regler om att ett medgivande som lämnats annan båt än sådan som disponeras av en statlig myndighet skall gälla tills vidare och att det får återkallas om förutsättningarna för medgivande inte längre finns. Motsättningsvis kan synas framgå att ett medgivande för en båt som disponeras av en statlig myndighet inte skall lämnas tills vidare och inte får återkallas.