prop · GO03150 · 2001-01-01 00:00:00 — Ett personligt betalningsansvar för aktieägare kan komma i fråga endast när händelseförloppet har nått så långt att bolaget är skyldigt att gå i likvidation. Av 16 § framgår att denna skyldighet kan inträda antingen i anslutning till den andra kontrollstämman eller då en sådan stämma senast borde ha hållits (se vidare kommentaren till 16 §). Om en aktieägare deltar i ett beslut att driva bolaget vidare efter att skyldigheten har inträtt, blir han eller hon solidariskt ansvarig för de förpliktelser som uppkommer för bolaget efter den tidpunkt då ansökan om likvidation senast skulle ha getts in. Det beslut som utlöser det personliga betalningsansvaret kan vara ett vid den andra kontrollstämman fattat beslut att driva bolaget vidare, trots att kontrollbalansräkningen visar att det inte finns full täckning för det registrerade aktiekapitalet. Det personliga betalningsansvaret kan emellertid även utlösas av andra beslut som innebär att verksamheten skall fortsätta. Det krävs inte att beslutet uttryckligen anger att bolaget skall fortsätta verksamheten. Det är tillräckligt att beslutet i praktiken innebär eller förutsätter att verksamheten fortsätter. För att en aktieägare skall anses ha deltagit i ett beslut fordras att han eller hon har varit närvarande när det fattades. En aktieägare som reserverar sig mot beslutet kan givetvis inte anses ha deltagit i beslutet i paragrafens mening. Att en aktieägare kan förhindra en fortsatt drift genom att ansöka om likvidation framgår av 16 §. Ansvarsperiodens slut 13 kap. 19 § Ansvar enligt 17 och 18 §§ gäller inte för förpliktelser som uppkommer sedan 1. en ansökan enligt 16 § andra stycket har gjorts, 2. en kontrollbalansräkning som utvisar att bolagets eget kapital, beräknat enligt 13 §, uppgår till det registrerade aktiekapitalet har granskats av bolagets revisor och lagts fram på bolagsstämma, eller 3. bolagsstämman, registreringsmyndigheten eller rätten har beslutat om likvidation. (Jfr 13 kap. 17 § i SOU 1999:36.) I paragrafen anges de tre fall som utgör den definitiva slutpunkten på den period under vilken personligt betalningsansvar för bolagets förpliktelser kan uppkomma. Frågan har behandlats i avsnitt 4.3.5. De första två punkterna i paragrafen motsvarar närmast 13 kap. 2 § fjärde stycket första meningen i dess gällande lydelse. Punkten 3 är ny. För det första avbryts ansvarsperioden när likvidationsfrågan har hänskjutits till rättens prövning (punkten 1). Det gäller oavsett vem som ansöker om likvidation under förutsättning att vederbörande är behörig att göra ansökan. Det andra fallet är att en av revisorn granskad kontrollbalansräkning som utvisar att bolagets eget kapital är helt återställt har lagts fram på bolagsstämma (punkten 2). Till skillnad från vad som har gällt krävs inte att kontrollbalansräkningen också har blivit godkänd av stämman (jfr kommentaren till 16 §). Det tredje fallet - vilket inte har angetts i lagtexten - är att bolagsstämman, eller rätten har beslutat om likvidation (punkten 3). Även om ansvarsperioden upphör kvarstår ansvaret för tidigare uppkomna förpliktelser. Detta framgår motsatsvis av bestämmelsen. Tvångslikvidation och inlösen på grund av majoritetsmissbruk Likvidation 13 kap. 20 § Om en aktieägare genom missbruk av sitt inflytande i bolaget uppsåtligen har medverkat till en överträdelse av denna lag, tillämplig lag om årsredovisning eller bolagsordningen, kan rätten på talan av ägare till en tiondel av samtliga aktier besluta att bolaget skall gå i likvidation, om det finns särskilda skäl till det på grund av missbrukets långvarighet eller någon annan anledning. Om en aktieägare, sedan en talan enligt första stycket har väckts, för sin del återkallar talan, kan övriga aktieägare som har väckt talan fullfölja denna. (Jfr 13 kap. 18 och 20 §§ i SOU 1999:36.) De frågor som regleras i paragrafen har behandlats i avsnitt 4.4. I första stycket, som motsvarar 13 kap. 3 § första stycket i den paragrafens gällande lydelse, regleras tvångslikvidation på grund av aktieägares maktmissbruk. Förutsättningarna för rättens likvidationsbeslut är desamma som . Till skillnad från övriga fall av tvångslikvidation anhängiggörs saken i dessa fall genom väckande av talan. De taleberättigade aktieägarna skall alltså ge in en ansökan om stämning mot bolaget. Handläggningen följer regler för tvistemål och rättens avgörande av saken sker genom dom. Det har inte ansetts motiverat att i detta sammanhang göra något undantag från huvudregeln att domar verkställs först när de har laga kraft. Till skillnad från övriga bestämmelser om rättens beslut om likvidation (se 11, 16, 49 och 50 §§) innehåller paragrafen därför inte någon föreskrift om att rättens beslut gäller . De olägenheter som kan följa av att likvidationsförfarandet inte kan sättas i gång kan i stället normalt undanröjas genom att rätten redan under målets handläggning förordnar en särskild syssloman att förvalta bolagets egendom till dess likvidationsfrågan har avgjorts slutligt (se 22 §). Av 17 kap. 14 § följer dessutom att rätten, när det finns skäl till det, får besluta om omedelbar verkställighet av domslutet om likvidation. Ett sådant beslut bör dock inte fattas om en syssloman har förordnats enligt 22 §. Andra stycket motsvarar, med vissa språkliga justeringar, 13 kap. 3 § fjärde stycket i den lydelse som den paragrafen har haft. Inlösen av aktier 13 kap. 21 § I det fall som avses i 20 § kan rätten på yrkande av bolaget i stället för att besluta om likvidation ålägga bolaget att lösa in kärandens aktier. Om bolaget inte löser in aktierna inom den tid som rätten har fastställt, skall rätten på talan av den vars aktier skulle ha lösts in besluta att bolaget skall gå i likvidation. När rätten prövar bolagets yrkande skall den ta särskild hänsyn till de anställdas och borgenärernas intressen. Inlösen får inte ske om bolagets eget kapital, beräknat enligt 13 §, efter inlösen skulle understiga hälften av det registrerade aktiekapitalet. (Jfr 13 kap. 19 § i SOU 1999:36.) Paragrafen motsvarar, med några språkliga justeringar, 13 kap. 3 § första stycket andra och tredje meningarna samt andra stycket i aktiebolagslagens gällande lydelse. Den fråga som regleras i paragrafen har behandlats i avsnitt 4.4. Förordnande av syssloman 13 kap. 22 § Om talan har väckts enligt 20 § och det finns en påtaglig risk att fortsatt missbruk väsentligt skadar kärandens rätt, får rätten förordna en eller flera sysslomän att i styrelsens och den verkställande direktörens ställe förvalta bolaget till dess att rättens beslut i frågan om likvidation har vunnit laga kraft. Beslutet att förordna en syssloman gäller . Beslutet skall registreras. (Jfr 13 kap. 18 § andra stycket i SOU 1999:36.) Bestämmelserna i paragrafen saknar tidigare motsvarighet. Motiven har behandlats i avsnitt 4.4. Syftet är att förhindra en aktieägare som har missbrukat sitt inflytande i bolaget och därmed har föranlett en minoritetstalan enligt 20 § att fortsätta missbruket som rätten prövar likvidationsfrågan. Rätten har därför getts en möjlighet att förordna en eller flera särskilda sysslomän som skall förvalta bolaget i avvaktan på beslutet i likvidationsfrågan. Sysslomannen träder in i styrelsens och den verkställande direktörens ställe. Därmed förlorar styrelsen och den verkställande direktören sin behörighet att företräda bolaget. Ett förordnande av syssloman gäller . Några särskilda inskränkningar i sysslomannens behörighet finns inte. I princip har sysslomannen alltså samma behörighet som en likvidator (jfr 29 §). Sysslomannens uppdrag inskränker sig dock till att förvalta bolaget till dess likvidationsfrågan har avgjorts. De åtgärder som sysslomannen vidtar skall följaktligen ligga inom ramen för detta uppdrag. Sysslomannen skall därför normalt inte företa åtgärder av mera långsiktig karaktär. Sysslomannens uppdrag upphör när det finns ett lagakraftvunnet beslut i likvidationsfrågan. Om detta beslut innebär att bolaget skall gå i likvidation, träder likvidatorn in i sysslomannens ställe. I annat fall återinträder styrelsen och den verkställande direktören. Handläggningen av frågor om likvidation Handläggning hos registreringsmyndigheten 13 kap. 23 § I ett ärende enligt 10 § skall registreringsmyndigheten förelägga bolaget samt aktieägare och borgenärer som vill yttra sig i ärendet att komma in med ett skriftligt yttrande eller efterfrågade handlingar till myndigheten inom . Föreläggandet skall delges bolaget, om det kan ske på annat sätt än enligt 15-17 §§ delgivningslagen (1970:428). skall låta kungöra föreläggandet i Post- och minst en månad före utgången av den utsatta tiden. (Jfr 13 kap. 24 § i SOU 1999:36.) Paragrafen, som närmast motsvarar 13 kap. 5 a § i aktiebolagslagens gällande lydelse, innehåller särskilda bestämmelser om Patent- och registreringsverkets handläggning av ärenden om tvångslikvidation. I lagrådsremissens förslag hade kravet på delgivning fått en annan saklig innebörd än det har haft. Denna förändring var inte avsedd och den gällande lydelsen har därför bibehållits. Av paragrafen framgår bl.a. att verket skall skicka ut ett föreläggande med visst innehåll till bolaget. Liksom tidigare skall även aktieägare och borgenärer beredas tillfälle att yttra sig. Föreläggandet skall kungöras i Post- och . Som ett led i strävan att komma till rätta med vissa problem med styrelselösa bolag har tiden för yttrande kortats till en månad. Denna fråga har, såvitt gäller likvidation av styrelselösa bolag, behandlats i avsnitt 5.1.2. Det har ansetts naturligt med samma frist i de andra slag av likvidationsärenden som handlägger. Beträffande handläggningen hos gäller i övrigt förvaltningslagen (1986:223). Handläggning hos rätten 13 kap. 24 § I ett ärende enligt 11 eller 16 § skall rätten förelägga bolaget samt aktieägare och borgenärer som vill yttra sig i ärendet att komma in med ett skriftligt yttrande till rätten inom . Föreläggandet skall delges bolaget, om det kan ske på annat sätt än enligt 15-17 §§ delgivningslagen (1970:428). Rätten skall låta kungöra föreläggandet i Post- och minst en månad före utgången av den utsatta tiden. (Jfr 13 kap. 23 § i SOU 1999:36.) Paragrafen motsvarar, med vissa ändringar, 13 kap. 5 § i dess gällande lydelse. De frågor som regleras i paragrafen har behandlats i avsnitt 4.6.2. I lagrådsremissens förslag hade kravet på delgivning fått en annan saklig innebörd än det har haft. Denna förändring var inte avsedd och den gällande lydelsen har därför bibehållits. Paragrafen innehåller vissa särskilda bestämmelser om rättens handläggning av ärenden om likvidation på grund av föreskrift i bolagsordningen eller kapitalbrist. I dessa ärenden gäller i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden. En nyhet är att rätten inte längre behöver kalla till sammanträde för prövning av likvidationsfrågan. Rätten skall i stället utfärda föreläggande för bolaget, borgenärer och aktieägare att yttra sig skriftligen. Av 12 § andra stycket lagen om domstolsärenden följer dock att sammanträde bör hållas när det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av ärendet. Vidare skall sammanträde normalt också hållas, om en part begär det (se 14 § lagen om domstolsärenden). Enligt gällande rätt skall rätten pröva likvidationsfrågan vid sammanträdet. I rättspraxis har det ansetts att rätten i princip är förhindrad att lägga omständigheter som har inträffat efter sammanträdet till grund för sitt avgörande (se NJA 1989 s. 516). Någon sådan preklusionsregel har inte ansetts nödvändig för det skriftliga förfarande som införs. Frågan om vad som skall ligga till grund för rättens avgörande får i stället avgöras enligt allmänna regler och principer för prövning av domstolsärenden (se t.ex. 27 § lagen om domstolsärenden). Likvidationsföreläggandet skall kungöras i Post- och . Tiden för yttrande har kortats till en månad. Detta överensstämmer med den ändring som har gjorts i 23 §. Paragrafen behandlar inte handläggningen av frågor om likvidation m.m. på grund av majoritetsmissbruk (se i den delen kommentaren till 20 §). Avgift 13 kap. 25 § Om registreringsmyndigheten självmant meddelar bolaget ett lik-vidationsföreläggande på den grund som anges i 10 § första stycket 1, skall bolaget förpliktas att betala en särskild avgift för kostnaderna i likvidationsärendet. Bolaget får förpliktas att betala en avgift enligt första stycket endast om registreringsmyndigheten senast föreläggandet meddelades har skickat en påminnelse till bolaget på dess senast anmälda postadress om den brist som föreläggandet avser. Påminnelsen skall innehålla en upplysning om att bolaget kan bli skyldigt att betala en avgift om bristen inte avhjälps. Om det i likvidationsärendet framkommer att det inte fanns grund för tvångslikvidation när föreläggandet meddelades, skall avgiftsbeslutet upphävas. Regeringen får meddela föreskrifter om avgiftens storlek. (Jfr 13 kap. 27 § första-tredje och femte styckena i SOU 1999:36.) Paragrafen motsvarar 13 kap. 6 a § första-tredje och femte styckena i aktiebolagslagens gällande lydelse (jfr prop. 1994/95:67 s. 34 f. och 51 f.). 13 kap. 26 § En avgift enligt 25 § skall efterges, om den underlåtenhet som har föranlett avgiften framstår som ursäktlig med hänsyn till omständigheter som bolaget inte har kunnat råda över. Avgiften skall också efterges om det framstår som uppenbart oskäligt att ta ut den. Bestämmelserna om eftergift skall beaktas även om något yrkande om detta inte har framställts, om det föranleds av vad som har förekommit i ärendet. Om en avgift inte har betalats efter betalningsuppmaning, skall avgiften lämnas för indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. (Jfr 13 kap. 27 § fjärde stycket i SOU 1999:36.) Paragrafen motsvarar i sak den hänvisning till 8 kap. 9 och 10 §§ årsredovisningslagen (1995:1554) som har funnits i 13 kap. 6 a § fjärde stycket aktiebolagslagen. Förordnande och entledigande av likvidator Förordnande av likvidator 13 kap. 27 § En domstol skall förordna en eller flera likvidatorer när den beslutar om likvidation. skall förordna en eller flera likvidatorer 1. när den beslutar om likvidation, 2. när den har registrerat en anmälan enligt 7 §, och 3. när ett bolag i likvidation i annat fall saknar en till registret anmäld behörig likvidator. Ett förordnande av en likvidator skall registreras. Den som förordnas till likvidator skall vara lämplig för uppdraget. Den som har ingått i bolagets ledning eller som genom aktieinnehav har utövat ett bestämmande inflytande över bolaget får förordnas till likvidator endast om det finns särskilda skäl. (Jfr 13 kap. 28 och 29 §§ i SOU 1999:36.) Paragrafen motsvarar närmast 13 kap. 7 § första och andra styckena i aktiebolagslagens gällande lydelse. Bestämmelsen i fjärde stycket är ny. Den har behandlats i avsnitt 4.7.3. I första och andra styckena regleras vem som förordnar likvidatorer och när ett sådant förordnande skall meddelas. Av 28 § framgår också att den som entledigar en likvidator i regel skall förordna en ny likvidator i den entledigades ställe. Tredje stycket innehåller en bestämmelse om att ett förordnande av likvidator skall registreras. I fjärde stycket regleras vem som kan förordnas till likvidator. Bestämmelserna innehåller till en början ett allmänt krav på lämplighet. Omständigheterna i det enskilda fallet blir avgörande för vilken kompetens och erfarenhet som krävs. När det är fråga om större bolag eller särskilt komplicerade förhållanden kan det vara naturligt att kräva förhållandevis hög kompetens och lång erfarenhet av liknande uppdrag. Något allmänt krav på likvidatorns kvalifikationer, såsom t.ex. att endast advokater får förordnas, har dock inte uppställts. Utöver det allmänna lämplighetskravet föreskrivs att den som har ingått i bolagsledningen eller som genom aktieinnehav har utövat ett bestämmande inflytande över bolaget normalt inte får förordnas till likvidator. Till bolagets ledning hör i första hand styrelseledamöter och den verkställande direktören men även andra som har innehaft faktiska ledningsfunktioner i bolaget. Med bestämmande inflytande avses innehav av mer än hälften av rösterna i bolaget. Undantag från huvudregeln kan göras om det finns särskilda skäl. Sådana särskilda skäl kan föreligga exempelvis när likvidationen är ett led i ett samgående mellan två bolag (jfr prop. 1982/83:139 s. 14). En likvidator omfattas även av de kvalifikations- och jävsbestämmelser som gäller för styrelseledamöter, däribland bosättningskraven i 8 kap. 8 §, obehörighetsreglerna i 8 kap. 9 § och jävsbestämmelserna i 8 kap. 20 §. Detta följer av 29 §. Entledigande av likvidator 13 kap. 28 § Om en likvidator begär att få avgå och visar skäl till det, skall likvidatorn entledigas. En likvidator skall också entledigas om han eller hon inte är lämplig eller av någon annan orsak bör skiljas från uppdraget. En likvidator entledigas av domstol eller, om likvidatorn har förordnats av registreringsmyndigheten och själv begär att bli entledigad, av registreringsmyndigheten. En ansökan om att domstol skall besluta om entledigande kan göras av registreringsmyndigheten, likvidatorn, en aktieägare eller någon annan vars rätt är beroende av likvidationen. Den som entledigar en likvidator skall genast förordna en ny. Detta gäller dock inte om det finns någon annan likvidator och det inte kan anses nödvändigt att förordna en ny likvidator i den entledigades ställe. (Paragrafen saknar motsvarighet i kommitténs förslag.) Paragrafen är ny och reglerar frågan om entledigande av likvidator. Frågan har behandlats i avsnitt 4.7.4. Första stycket har tillkommit på förslag från Lagrådet. I paragrafens första stycke klargörs att en likvidator under vissa förutsättningar kan entledigas. Om likvidatorn själv ansöker om att bli entledigad, skall ansökan bifallas om han eller hon visar skäl till det. Ett sådant skäl kan vara att likvidatorn på grund av personliga eller andra omständigheter kan utföra uppdraget på ett tillfredsställande sätt. Därutöver skall likvidatorn entledigas om han eller hon inte är lämplig eller av någon annan orsak bör skiljas från uppdraget. Det faller sig naturligt att bedömningen härav sker med utgångspunkt i de krav som enligt 27 § fjärde stycket ställs på en likvidator. Det kan vara fråga om förhållanden som inte var kända för rätten eller för förordnandet eller om omständigheter som därefter har inträffat. Som exempel kan nämnas att likvidatorn har utfört sitt uppdrag på ett oskickligt sätt eller att det har framkommit att likvidatorn genom aktieinnehav har utövat ett bestämmande inflytande över bolaget före likvidationen. Av andra stycket framgår att, om likvidatorn själv ansöker om att bli entledigad, ansökan skall prövas av den instans som har förordnat likvidatorn. Annars skall ansökan alltid prövas av domstol. I tredje stycket anges vilka som har rätt att ansöka hos rätten om att likvidatorn entledigas. I fjärde stycket anges att den som entledigar en likvidator genast skall förordna en ny. Finns det någon annan likvidator utöver den entledigade, behöver dock någon ny likvidator inte förordnas, om det inte bedöms nödvändigt. Genomförandet av likvidationen Likvidatorns ställning 13 kap. 29 § En likvidator träder i styrelsens och den verkställande direktörens ställe och har i uppdrag att genomföra likvidationen. Bestämmelserna om styrelse och styrelseledamöter i denna lag och tillämplig lag om årsredovisning gäller även i fråga om likvidatorn, om inte annat följer av detta kapitel. Om bolagsstämman har beslutat att bolaget skall gå i likvidation, företräds bolaget av styrelsen och, i förekommande fall, den verkställande direktören till dess att en likvidator har förordnats. (Jfr 13 kap. 30 § i SOU 1999:36.) Paragrafens första stycke motsvarar 13 kap. 7 § första stycket tredje meningen och fjärde stycket i aktiebolagslagens gällande lydelse. Det andra stycket är nytt. Av första stycket framgår att likvidatorn ersätter styrelsen och den verkställande direktören. I de fall då en syssloman enligt 22 § har varit förordnad ersätter likvidatorn i stället närmast denne. Likvidatorn har ställning som bolagets ställföreträdare under likvidationen. Likvidatorn ersätter därmed även en sådan särskild firmatecknare som har utsetts av styrelsen. Likvidatorns befogenhet begränsas dock av ramen för hans eller hennes uppdrag, nämligen att "genomföra likvidationen". Detta innebär att de åtgärder som likvidatorn vidtar skall syfta till att få till stånd en skyndsam och för aktieägarna gynnsam avveckling av bolaget. I detta ligger bl.a. att likvidatorn inte får vidta åtgärder som innebär att bolagets rörelse fortsätter än vad som behövs för en ordnad och ändamålsenlig avveckling (jfr 34 §). Om inte annat föreskrivs, skall bestämmelserna om styrelseledamöter i övriga delar av aktiebolagslagen (främst 8 kap.) och i tillämplig lag om årsredovisning tillämpas på likvidatorn. Det innebär bl.a. att bestämmelserna om obehörighetsgrunder och jäv i 8 kap. skall tillämpas. Finns det flera likvidatorer, beslutar de gemensamt enligt de regler om styrelsens beslutsfattande som finns i 8 kap. För att undvika att det uppkommer ett företrädarlöst tillstånd mellan bolagsstämmans beslut om likvidation och Patent- och registreringsverkets förordnande av likvidator, har i andra stycket införts en ny bestämmelse om att styrelsen och den verkställande direktören kvarstår som bolagsföreträdare fram till dess att en likvidator har förordnats. Även deras behörighet begränsas dock av vad som följer av likvidationsändamålet (jfr ovan). Frågan om ersättning till likvidatorn regleras inte i lagen. anses en likvidator ha rätt till ersättning i enlighet med allmänna principer om uppdragsavtal. Likvidatorn är härvid att anse som bolagets uppdragstagare. Detta innebär att en likvidator har rätt till skäligt arvode för sitt arbete samt till kompensation för kostnader och utlägg och att ersättningen enligt huvudregeln skall betalas ur bolagets tillgångar (jfr prop. 1993/94:43 s. 16). Enligt förordningen (2000:306) om ersättning av allmänna medel till bouppteckningsförrättare och likvidator har dock en likvidator som har förordnats av rätten i vissa fall rätt till ersättning av allmänna medel. Även kan under vissa förutsättningar betala ut ersättning till de likvidatorer som verket har förordnat. Revision och annan granskning under likvidationen 13 kap. 30 § Uppdrag att vara revisor, lekmannarevisor eller särskild granskare upphör inte genom att bolaget går i likvidation. Bestämmelserna i 10 och 11 kap. skall tillämpas under likvidationen. Revisorn skall i revisionsberättelsen uttala sig om huruvida likvidationen fördröjs i onödan. (Jfr 13 kap. 31 § i SOU 1999:36.) Paragrafen motsvarar 13 kap. 7 § femte stycket i den paragrafens gällande lydelse. En nyhet är att det i bestämmelsen anges att även uppdrag som lekmannarevisor och särskild granskare kvarstår under likvidationen. Bolagsstämmans ställning under likvidationen 13 kap. 31 § Bestämmelserna i denna lag om bolagsstämma gäller även under likvidationen, om inte annat följer av bestämmelserna i detta kapitel eller av ändamålet med likvidationen. (Jfr 13 kap. 32 § i SOU 1999:36.) Av paragrafen, som närmast motsvarar 13 kap. 8 § i dess gällande lydelse, framgår att bolagsstämman i huvudsak behåller sin ställning i bolaget under likvidationen. I bestämmelsens sista led, som är nytt, anges att stämmans kompetens efter likvidationsbeslutet begränsas av likvidationsändamålet. Detta innebär bl.a. att stämman inte får besluta om vinstutdelning under likvidationen och att beslut om ökning av aktiekapitalet får fattas enbart som ett led i genomförandet av likvidationen. Det har överlämnats till rättstillämpningen att närmare avgöra vilka bolagsstämmobeslut som kan fattas, registreras och verkställas under likvidationen.