prop · GP0340 · 2001-10-30 00:00:00 — Utredningsuppdraget skall redovisas senast vid utgången av . avlämnade betänkandet Ekonomisk brottslighet och sekretess (SOU 1999:53). lägesrapport finns en redogörelse för utredningens förslag (s. 48). Två av utredningens förslag har redan genomförts, dels förslaget om sekretess i ärenden om internationell rättshjälp (prop. 1999/2000:61, bet. 1999/2000:JuU19, rskr. 1999/2000:216), dels förslaget om skärpt sekretess för tullens underrättelsetjänst (prop. 2000/01:54, bet. 2000/01:SkU21, rskr. 2000/01:146). I övrigt är en proposition baserad på Ekosekretess- utredningens betänkande planerad att läggas fram . 7 Det internationella arbetet -Det straffrättsliga samarbetet inom EU intensifieras kraftigt. -konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål kompletteras med ett protokoll som tar sikte på åtgärder mot bl.a. ekonomisk brottslighet. -har tillsammans med och tagit initiativ till ett rambeslut om frysning av tillgångar eller bevismaterial. -En provisorisk åklagarenhet för rättsligt samarbete inom EU ( Pro- Eurojust) påbörjade sitt arbete . -Europols mandat har utvidgats när det gäller penningtvätt. -Inom ramen för EU-samarbetet planeras särskilda uppföljningar av frågor som rör mervärdesskattebedrägerier. -En mot organiserad brottslighet har undertecknats. -har beslutat om två resolutioner mot korruption. -Arbetet med att påverka länder med bristfällig lagstiftning mot penningtvätt fortgår. -En konvention mot IT- relaterad brottslighet behandlas av . -Gemensamma tullstrategier har antagits inom ramen för EU- samarbetet. Den ekonomiska brottsligheten är ett globalt problem. Ett väl fungerande internationellt samarbete är därför en förutsättning för att den gränsöverskridande ekonomiska brottsligheten skall kunna bekämpas effektivt. Medlemskapet i EU ger nya möjligheter till samarbete över gränserna mot ekonomisk brottslighet och ett omfattande arbete pågår nu inom EU för att komma till rätta med problemen. EU kan också mer kraftfullt än enskilda länder driva på den utveckling av det internationella samarbetet som pågår i olika internationella fora bl.a. när det gäller frågor om att komma till rätta med penningtvätt eller åtgärder mot korruption. intar en aktiv roll i det internationella arbetet. De åtgärder som räknas upp i det följande riktar sig i flera fall mot den gränsöverskridande och organiserade brottsligheten i allmänhet. Beskriv- ningen avser således ett bredare spektrum av åtgärder än som omfattas av enbart den ekonomiska brottsligheten. 7.2 Åtgärder inom ramen för EU-samarbetet Det straffrättsliga samarbetet inom EU har intensifierats kraftigt . Ambitionen att bekämpa den organiserade brottsligheten lyftes särskilt fram vid i . Rådet underströk där behovet av konsekventa och samordnade åtgärder från unionens sida. En första åtgärd som vidtogs var att utarbeta handlingsplan med särskilda rekommendationer för åtgärder mot den organiserade brottsligheten. Handlingsplanen antogs av (EGT C 251, , s.1). Arbetet med att genomföra handlingsplanens olika riktlinjer och rekommendationer har alltsedan dess bedrivits i en särskild sektorsövergripande arbetsgrupp, vilket resulterat i att ett stort antal rättsakter har antagits av rådet. Åtgärderna inom EU mot den organiserade brottsligheten förstärktes genom den s.k. Wienhandlingsplanen för genomförande av Amsterdamfördraget som antogs 1999 (EGT C19, 23.1.1999, s.1). utarbetades en uppföljning till handlingsplan, Förebyggande och bekämpning av den organiserade brottsligheten: Europeiska unionens strategi inför det nya årtusendet , vilken antogs av den 16 och17 (EGT 2000/C 124/01). Ett viktigt steg i utvecklingen är de politiska mål och riktlinjer för Amsterdamsfördragets och Wienhandlingsplanens genomförande som EU:s stats- och regeringschefer antog vid toppmötet i den 15 Riktlinjerna och målen syftar mot en union för frihet, säkerhet och rättvisa. Ett huvudområde avser kamp mot brottsligheten i hela unionen. Bland de åtgärder som behandlades var inrättandet av en ny åklagarenhet på EU-nivå, Eurojust, konkreta åtgärder mot penningtvätt och principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden inom det civil- och straffrättsliga samarbetet inom Vid ett gemensamt justitie- och finansministermöte i den beslutades, med utgångspunkt för vad som bestämts vid toppmötet i , om vissa närmare riktlinjer för den fortsatta kampen mot ekonomisk brottslighet och penningtvätt. bestämdes bl.a. att arbetet bör inriktas på att medlemsstaterna fullt ut genomför bestämmelserna i penningtvättdirektivet, förverkandekonvention samt rekommendationerna från det internationella organet Financial Action Task Force on Money Laundring (FATF). Detta möte har följts upp med ett nytt gemensamt justitie- och finansministermöte . av slutsatserna från detta möte finns i slutet av avsnittet. För att säkerställa ett effektivt genomförande av de åtaganden som gjordes vid toppmötet i har kommissionen lagt fram en s.k. resultattavla för framstegen i skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i EU. Resultattavlan uppdateras kontinuerligt (KOM [2001] 278 slutlig). har, liksom och , under sitt ordförandeskap i drivit på utvecklingen i enlighet med de mål och riktlinjer som beslutades i . har åtgärder mot penningtvätt förts fram som en av de viktigaste beståndsdelarna i för att bekämpa den Vid toppmötet i slogs fast att penningtvätt är en central del i den organiserade brottsligheten och att konkreta åtgärder skall vidtas för spårande, spärrande, beslag och förverkande av av brott. Stats- och regeringschefernas uttalanden om särskilda åtgärder mot penningtvätt har därefter konkretiserats genom de förslag till åtgärder mot den organiserade brottsligheten som kommissionen och rådet har lagt fram. resultattavla som EU-strategin för att förebygga och bekämpa den organiserade brottsligheten innehåller förslag till särskilda åtgärder mot penningtvätt i enlighet med vad som anges i slutsatserna från toppmötet i De gemensamma finans- och justitieministermötena i och 2001 har fokuserats särskilt till frågor om bekämpning Ett beslut om ett förbättrat informationsutbyte mellan medlems- staternas finansunderrättelseenheter antogs av rådet (EGT L 271, 24.10.2000, s. 4). Beslutet innebär bl.a. att medlemsstaterna skall se till att finansunderrättelseenheterna samarbetar för att samla, analysera och undersöka relevant information samt att se till att de utbyter all tillgänglig information som kan vara relevant. lades fram förslag till flera olika rättsakter i syfte att förstärka kampen mot penningtvätt. Förhandlingar inleddes om en rättsakt som syftar till att förbättra möjligheterna till internationell rättslig hjälp när det gäller penningtvätt och ekonomisk brottslighet (se nedan avsnittet Rättsligt samarbete ). Vidare presenterades ett förslag till rambeslut som skall se till att medlemsstaternas lagstiftning om beslag och förverkande samt penningtvätt är så generell som möjligt och kan tillämpas på alla typer av brott. Dessutom tog , gemensamt med ett antal andra medlemsstater, initiativ till ett rambeslut om frysning av tillgångar och bevismaterial (se nedan avsnittet Ömsesidigt erkännande av domar och beslut). antog rådet rambeslutet om penningtvätt, identifiering, spårande, spärrande, beslag och förverkande av hjälpmedel till och av brott (EGT L182, , s.1). det svenska ordförandeskapet har arbetet fortskridit med ett förslag från kommissionen om att utvidga definitionen av förbrott och rapporterings- skyldigheten enligt penningtvättdirektivet (91/308/EEG). föremål för förlikningsdiskussioner mellan rådet och För att bekämpa den gränsöverskridande brottsligheten krävs att myndigheter i olika länder samarbetar med varandra på ett snabbt och De brottsbekämpande myndigheterna måste få den hjälp de behöver utan att en ansökan om hjälp fastnar i byråkratin med förseningar som följd eller att en ansökan på olika grunder ifrågasätts och i vissa fall avslås. Det rättsliga samarbetet bygger till stora delar på internationella avtal konvention om inbördes rättshjälp i brottmål (1959 års Dessa överenskommelser har av förklarliga skäl inte kunnat beakta den utveckling som skett i samhället. gränsöverskridande brottsligheten är av en helt annan karaktär än för tre fyra decennier sedan. Den tekniska utvecklingen har också lett till att brottslingar snabbt och effektivt kan kommunicera med varandra eller förflytta stora belopp mellan olika länder. I detta perspektiv är det av stor vikt att det rättsliga samarbetet fungerar smidigt och effektivt. Många stater har riktat kritik mot det rättsliga samarbetet. bl.a. gått ut på att det rättsliga samarbetet är för långsamt och byråkratiskt samt att i vissa fall erhålls ingen hjälp alls. (se nedan) som skett av EU:s medlemsstater när det gäller ömsesidig rättslig hjälp bekräftar också bilden av att det rättsliga samarbetet måste förbättras på flera sätt. Det intensiva arbetet inom unionen visar också vikten av att komma tillrätta med de svagheter som finns och att effektivisera kampen mot den internationella brottsligheten. blev tillsammans med de andra nordiska länderna operativa medlemmar i . Schengenstaterna ökar möjligheterna för myndigheterna att i brottsutred- ningar snabbare och i större utsträckning få hjälp. antogs EU:s konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål (EGT C 197, , s. 1). Konventionen kommer på olika sätt att förbättra det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna. Kontakterna mellan myndigheter kan ske mer effektivt. rättslig hjälp (t.ex. videokonferens) kommer också att underlätta för de förklarande rapport till konventionen (EGT C 379, 29.12.2000, s. 7). Medlemsstaterna har åtagit sig att påbörja arbetet med att tillträda konventionen före utgången av 2000. För del har stora delar av konventionen beaktats och arbetats in i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål som trädde i kraft Arbetet med att genomföra återstående delar kommer att påbörjas Skr. 2001/02:40 . tog initiativ till en ny konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Syftet med initiativet var att fortsätta arbetet med att förbättra och förenkla det rättsliga samarbetet, särskilt när det gäller kampen mot organiserad brottslighet, penningtvätt och ekonomisk brottslighet. Arbetet med detta instrument har varit en prioriterad fråga under det svenska ordförandeskapet och rådet för rättsliga och inrikes frågor nådde en politisk överenskommelse om instrumentet. Medlemsstaterna var överens om att instrumentet skulle vara ett tilläggsprotokoll till konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Protokollet antogs och undertecknades av justitieministrarna . Enligt protokollet åtar sig medlemsstaterna att lämna ut information om fysiska eller juridiska personers bankkonton till andra medlemsstater. Vidare skall information om gjorda transaktioner lämnas ut till brottsutredande myndigheter. En myndighet kan också begära att ett särskilt angivet bankkonto övervakas . Banksekretess får inte åberopas som grund för att vägra samarbeta. Protokollet begränsar de traditionella vägransgrunderna som återfinns rättshjälpskonvention. En ansökan får t.ex. inte vägras för att den anmodade medlemsstaten betraktar brottet som ett fiskalt brott. antogs en gemensam åtgärd om utvärdering av hur medlemsstaterna på nationell nivå genomfört internationella åtaganden i kampen mot den organiserade brottsligheten. Den första omgången avsåg ömsesidig rättslig hjälp. Varje medlemsstat har utvärderats och utvärderingen har utmynnat i rapporter där medlemsstaterna har rekommenderats att vidta olika åtgärder för att förbättra det rättsliga samarbetet. Under ordförandeskap har medlemsstaterna uppmanats att redovisa på vilket sätt givna rekommendationer har åtgärdats. Under ordförande- skapet har också en slutrapport över den första utvärderingsomgången utarbetats. Den antogs av rådet för rättsliga och inrikes frågor . Slutrapporten fångar upp allmänna frågor och problemställningar som kommit fram under utvärderingarna och ger rekommendationer till alla medlemsstaterna eller unionen att vidta vissa åtgärder för att förbättra det rättsliga samarbetet. Den tredje utvärderingsomgången som avser utlämning har börjats under vårt ordförandeskap. Ett omfattande frågeformulär som skall besvaras av samtliga medlemsstater har upprättats. kommer att bli det första landet som utvärderas. Ömsesidigt erkännande av domar och beslut Enligt slutsatserna från toppmötet i bör principen om ömsesidigt erkännande av domar och beslut bli en hörnsten när det gäller såväl det straffrättsliga som det civilrättsliga samarbetet. antog rådet för rättsliga och inrikes frågor ett åtgärdsprogram för genomförandet av principen om ömsesidigt erkännande av domar och beslut på straffrättens område. Principen om ömsesidigt erkännande syftar till att förstärka samarbetet mellan medlemsstaterna men också att förstärka skyddet av den enskildes En viktig aspekt är att principen om ömsesidigt erkännande garanterar att en dom eller beslut som avkunnats eller meddelats i en medlemsstat inte ifrågasätts av en annan medlemsstat som är fallet med traditionellt rättsligt samarbete. Genomförandet av denna princip bygger således på att medlemsstaterna har förtroende för varandras Åtgärdsprogrammet innehåller en uppräkning av olika åtgärder som skall vidtas på det straffrättsliga området för att genomföra principen om En indelning görs i dels åtgärder som tar sikte på att beslut före dom har meddelats, dels åtgärder med anledning av eller efter det att en dom har meddelats. Åtgärderna avser beslut och domar som riktar sig mot såväl egendom som personer. prioriterats i förhållande till varandra. Mot bakgrund av åtgärdsprogrammet har flera initiativ tagits av har tillsammans med och tagit initiativ till ett rambeslut om verkställighet av beslut om frysning av tillgångar eller Enligt förslaget skall beslut om tvångsmedel (beslag, kvarstad eller liknande) fattas i den medlemsstat där förundersökningen Detta beslut skall sedan erkännas (utan att något nytt beslut fattas) och verkställas av den medlemsstat där egendomen finns. detta är att snabbt kunna hindra att egendom, som t.ex. kan användas till bevisning eller bli föremål för förverkande, förstörs eller helt enkelt Tanken är att instrumentet skall skapa ett mervärde i förhållande till dagens system som bygger på att den stat där förundersökningen pågår ansöker om rättslig hjälp och att tvångsmedelsbeslutet fattas i den stat där egendomen finns. svenska ordförandeskapet inleddes förhandlingar rörande detta initiativ. Instrumentet är högt prioriterat under det belgiska ordförandeskapet. har också tillsammans med och tagit initiativ till ett instrument om ömsesidigt erkännande av bötesstraff. Instrumentet syftar helt enkelt till att medlemsstaterna skall erkänna och verkställa bötesstraff som har bestämts i andra medlemsstater. Enligt en av slutsatserna från Europeiska rådets möte i år 1999 skall en enhet (Eurojust) med nationella åklagare eller motsvarande befattningshavare inrättas före utgången av . internationella brottsutredningar och, i samarbete med det europeiska rättsliga nätverket, effektivisera det internationella samarbetet med inbördes rättslig hjälp i brottmål. tillsammans med , och två förslag till rådsbeslut, dels om inrättande av Eurojust, dels om inrättande av en provisorisk enhet för rättsligt samarbete ( Pro-Eurojust). började sin verksamhet och har etablerat sig som en effektiv samordningsenhet. handlagt drygt ett hundratal ärenden, varav mer än en tredjedel var relaterade till ekonomisk brottslighet och penningtvätt. Förslaget till rådsbeslut om inrättande av det permanenta Eurojust, som Skr. 2001/02:40 fortfarande förhandlas, innebär huvudsakligen att Eurojust skall vara ett mellanstatligt samarbetsorgan utan egna befogenheter till myndighetsutövning. Eurojusts behörighetsområde skall vara grov gränsöverskridande brottslighet som berör två eller fler medlemsstater. Eurojust kommer att bestå av en nationell medlem från respektive medlemsstat som är åklagare, domare eller polistjänsteman med motsvarande behörighet. De nationella medlemmarnas befogenheter styrs av nationell rätt i respektive medlemsstat. Eurojust skall kunna uppmana de nationella myndigheterna att vidta vissa åtgärder, t.ex. att delta i en internationell utredningsgrupp eller att inleda en förundersökning. Eurojust, eller en nationell åklagare som är knuten till Eurojust, kan också bistå med råd och samordnande insatser i pågående utredningar som berör flera medlemsstater. Vidare skall medlemsstaternas åklagarmyndigheter och Eurojust kunna utbyta information. Eurojust skall också kunna samarbeta och utbyta information med internationella organisationer, såsom Europol, det europeiska rättsliga nätverket och kommissionen. Den europeiska polisbyrån, Europol, med säte i i , har varit verksam . Verksamheten styrs i första hand av Europolkonventionen och ett antal förordningar och beslut som har beslutats med stöd av konventionen. Europols viktigaste uppgift är att underlätta utbytet av information och kriminalunderrättelser mellan polismyndigheter och andra behöriga myndigheter i EU:s medlemsländer och de tredje länder och organ utan anknytning till EU som träffar samarbetsavtal med Europol. Det informationsregister, i vilket all information skall lagras, beräknas kunna tas i bruk . Stor vikt har lagts vid behovet av att kunna lagra uppgifter för bekämpning av förfalskning av euron, som kommer i omlopp . Arbetet har, , präglats av övergången från strategisk till operativt relevant verksamhet. Rådet har genom två rekommendationer gjort det möjligt för Europol att under vissa förutsättningar delta i gemensamma utredningsgrupper i medlemsländerna och att anmoda medlemsländerna att inleda och genomföra utredningar i vissa fall. Vidare har rådet, i enlighet med slutsatserna från toppmötet i , genom beslut , utvidgat Europols behörighet till penningtvätt i allmänhet, oberoende av vilken typ av brott som vinningen härrör från. Under det svenska ordförandeskapet har behovet av att utvidga Europols behörighet ytterligare och att se över Europolkonventionen aktualiserats. Inom rådet bereds f.n. frågan om att genom ett rådsbeslut utvidga Europols behörighet till alla de brottsformer som räknas upp i bilagan till Europolkonventionen. Vidare behandlas frågan att genom ändring i Europolkonventionen utvidga behörigheten generellt till allvarliga former av internationell brottslighet. Skyddet av gemenskapernas finansiella intressen Det är av avgörande betydelse både för EU:s effektivitet och för allmänhetens förtroende för EU:s arbete att bidrag verkligen går till de ändamål som beslutats och inte fuskas bort till följd av bristfälligt utformade bidragssystem eller svaga kontroll- och sanktionssystem. Regeringen har därför slagit fast att kontrollen av efterlevnaden av är en prioriterad fråga. Regeringen har som följd därav avsatt särskilda resurser för att motverka fusk och oegentligheter. var bland de länder som först tillträdde EU:s bedrägeri- konvention och införde nya straffbestämmelser för bedrägerier som riktar sig mot EU:s bidrags- och förmånssystem. Sålunda infördes ett nytt brott i , subventionsmissbruk. Ekobrotts- myndigheten har det nationella ansvaret för att samordna åtgärderna i mot bedrägerier, andra oegentligheter och ineffektiv hantering av EU-relaterade medel (se avsnitt 5). I syfte att förstärka skyddet av gemenskapernas finansiella intressen presenterade kommissionen ett direktiv om straffrättsligt skydd av gemenskapernas finansiella intressen (COM(2001) 272 final). Förslaget, som innebär en vidsträckt tolkning av vilken kompetens EG-rätten ger på det straffrättsliga området, har ännu inte börjat förhandlas i sak. Efter beslut av Coreper tillsattes en ad hoc-grupp på hög nivå för frågor som rör skattebedrägerier (jfr lägesrapport s. 35 f.). Gruppens arbete utmynnade i en rapport med ett antal rekommendationer om åtgärder som bör vidtas av medlemsstaterna respektive på gemenskapsnivå. Rapporten uppmärksammades av . hölls ett möte mellan kommissionen och ordförandeskapet. Det konstaterades att kommissionen åtagit sig att helt svara för uppföljningen av gruppens rekommendationer såvitt gäller mervärdesskatt. I detta arbete ingår att utarbeta förslag till en rättsakt med förbättrat regelverk vad gäller administrativt samarbete, att inom för administrativt samarbete ( , SCAC) samordna de insatser som kräver både ett gemenskapsinitiativ och nationella åtgärder samt att säkerställa en ständig uppföljning av de insatser som faller inom medlemsstaternas behörighet. I enlighet med denna uppläggning har kommissionen lagt fram ett förslag till förordning med nya bestämmelser om administrativt samarbete på mervärdesskattens område. SCAC är en kommitté där medlemsstaterna är representerade och som bistår kommissionen i frågor om administrativt samarbete beträffande mervärdesskatt och punktskatter. har SCAC haft frågan om ad hoc-gruppens rekommendationer som en av sina huvudpunkter. Medlemsstaterna har haft i uppdrag lämna redogörelser för vilka åtgärder som vidtagits för att genomföra rekommendationerna på det nationella planet. Arbetet med bedrägeribekämpning bedrivs också i en undergrupp till Skr. 2001/02:40 SCAC, (). Denna grupp, där medlemsstaterna likaledes är representerade, har till uppgift att kartlägga och sprida kunskap om vilka typer av bedrägerier som förekommer. Mot bakgrund av ad hoc-gruppens rapport har SCAC beslutat att SCAF:s fortsatta arbete bl.a. skall inriktas mot frågor som rör riskanalyssystem (urvalsmetoder som syftar till att ge information om vilka skattskyldiga som bör kontrolleras) samt uppföljning och analys av bedrägerier. Kommissionen har aviserat att den avser att arbeta på ett liknande sätt vad gäller direkt beskattning. En rapport om hur uppföljningen närmare bestämt skall ske inom detta område skulle ha lagts fram . Vid ett möte i IV - Direct Taxation diskuterades ett antal förslag från kommissionen baserade på vissa av de rekommendationer som ad hoc-gruppen lagt fram inom detta område. Inom EU bedrivs arbete av betydelse för bekämpandet av skattefusk och skatteflykt också inom ramen för det s.k. skattepaketet. Det gäller bl.a. den del av arbetet med uppförandekod på företagsbeskattningens område som syftar till förbättrat informationsutbyte samt arbetet på ett direktiv som skall säkerställa en effektiv beskattning av fysiska personers ränteinkomster från en annan medlemsstat än den där den fysiska personen är bosatt. Justitie- och finansministrarnas möte i efter toppmötet i träffades EU:s justitie- och finansministrar i för att följa upp och utvärdera de åtgärder EU vidtagit för att bekämpa ekonomisk brottslighet och penningtvätt samt ge riktlinjer för det fortsatta arbetet ( se lägesrapport s. 36). hölls ett nytt gemensamt justitie- och finansministermöte i . Med hänsyn till terrordåden i kom mötet till stor del att fokusera på hur EU skall agera för att på olika sätt bekämpa finansiering av terrorism. Ministrarna, som betonade att kampen mot ekonomisk brottslighet, penningtvätt och finansiering av terrorism måste intensifieras, enades om att vidta bl.a. följande åtgärder. Medlemsstaterna skall så snabbt som möjligt genomföra tilläggs- protokollet till EU:s konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Protokollet innebär bl.a. att medlemsländerna är skyldiga att lämna information om en persons samtliga banktillgodohavanden i ett annat medlemsland, att åklagare skall få information om transaktioner som skett på ett visst konto och att banksekretess inte skall utgöra grund för att avslå en ansökan om rättslig hjälp. Protokollet förhandlades under det svenska ordförandeskapet och undertecknades av justitieministrarna vid det aktuella mötet. Rådet skall , i enlighet med medbeslutandeförfarandet med , anta det nya penningtvättdirektivet.