prop · GO03109 · 2001-01-01 00:00:00 — Enligt 5 § bötesverkställighetslagen skall överskott vid uppbörd återbetalas såvida överskottet inte avräknas mot andra böter. Återbetalning skall ske oavsett beloppets storlek. Överskott vid inbetalningar av böter kan uppstå av flera olika skäl. Ett av de vanligaste fallen är att överskott uppstått när utländsk valuta växlats till svenska kronor. Vid växling uppstår ofta små differenser. inrättades ett nytt uppbördssystem hos polisen som gör det möjligt att hantera differenser till följd av valutaväxling. I det tidigare systemet fanns inte den möjligheten. Ett annat fall där överskott kan uppkomma är när den bötfällde av något skäl betalat ett för högt bötesbelopp. 6.2 Överväganden och förslag Regeringens förslag: Återbetalning av överskott på bötesbelopp skall ske endast om överskottet uppgår till . Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att om överskottet uppkommit på grund av fel i en myndighets handläggning av ärendet, skall det återbetalas även om det understiger . Remissinstanserna: Inte någon av remissinstanserna har haft något att invända mot förslaget. har emellertid uppmärksammat frågan om en myndighets bedömning av om det förekommit fel i dess handläggning av ett ärende bör kunna överprövas. Skälen för regeringens förslag: Återbetalning av böter är förenat med kostnader för . Genomsnittlig kostnad per återbetalningsärende enligt nuvarande rutiner är inom landet och till utlandet. Kostnaden för återbetalning är således inte helt obetydlig. Mot den bakgrunden framstår det enligt regeringens mening som rimligt att ha en nedre gräns för när återbetalning inte behöver ske. Gränsen bör sättas så att kostnaden för återbetalningen står i rimlig proportion till det belopp som skall betalas tillbaka. Liknande bestämmelser finns på flera ställen i skattelagstiftningen, exempelvis i 5 kap. 6 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. Enligt den bestämmelsen skall återbetalning ske endast om beloppet uppgår till . Det föreslås därför att återbetalning av överskott på bötesbelopp skall ske endast om överskottet uppgår till . I promemorian föreslås att för det fall överskottet orsakats av att fel förekommit i en myndighets handläggning av ärendet, skall återbetalning ske även om beloppet är lägre än . har påpekat att frågan om huruvida överskott uppkommit på grund av fel i en myndighets handläggning kan bli föremål för olika bedömningar av myndigheten och den enskilde, och aktualiserar därför frågan om det bör finnas möjlighet att få en myndighets bedömning i det avseendet överprövad. Med hänsyn till de låga belopp det här är fråga om finner regeringen det inte motiverat att införa en särskild regel om att överskott som orsakats av fel i en myndighets handläggning skall betalas tillbaka även om beloppet är lägre än , något som också skulle förutsätta en särskild klagomöjlighet. Regeringen föreslår därför att återbetalning inte heller skall behöva ske i sådana fall. 7 Kostnader De föreslagna ändringarna i sekretesslagen torde inte medföra några ökade kostnader eftersom den sekretessprövning som måste göras i varje enskilt fall inte kan förväntas bli svårare eller mer omfattande än den som sker . Inte heller ändringen i torde innebära några ökade kostnader. Den föreslagna ändringen i bötesverkställighetslagen medför kostnadsbesparingar. 8 Ikraftträdande De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . Vad avser de föreslagna ändringarna i sekretesslagen behövs inga övergångsbestämmelser, då de nya bestämmelserna skall gälla även uppgifter i utredningar som avslutats innan bestämmelserna trätt i kraft. 9 Författningskommentar 9.1 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 9 kap. 17 § I paragrafen - som innehåller bestämmelser om sekretess i förundersökningar m.m. till skydd för enskildas intressen - har det införts ett nytt tredje stycke. Genom den nya bestämmelsen får en skadelidande möjlighet att ta del av uppgifter i en avslutad brottsutredning. En uppgifts utlämnande förutsätter dock att den skadelidande behöver uppgiften för att kunna få ett anspråk på skadestånd eller på bättre rätt till viss egendom tillgodosett och att det inte är av synnerlig vikt för den som uppgiften rör, eller hans eller hennes närstående, att den inte lämnas ut. Bestämmelsen omfattar insyn i brottsutredningar enligt 23 kap. och enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Såvitt avser unga är det endast i de fall en utredning enligt senast nämnda bestämmelse företas som en rätt att få del av uppgifter införs. Om en sådan utredning inte görs har den skadelidande således ingen rätt att enligt denna bestämmelse ta del av uppgifter avseende den unge som polisen inhämtar. I de fall det är rimligt att anta att avsikten hos den som begär att få ut uppgifterna antingen är att få vetskap om vem ett anspråk skall riktas mot eller att få bevis för sin sak, bör i normalfallet tilltro sättas till dennes påstående att han eller hon behöver uppgifterna. Av skäl som anges i avsnitt 5.2.2 ger bestämmelsen inte en målsägande som önskar väcka enskilt åtal eller begära överprövning av ett beslut om nedlagd förundersökning några rättigheter. Rätten att ta del av uppgifter gäller således utan hinder av sekretessen i 9 kap. 17 § sekretesslagen. En uppgift får dock inte lämnas ut om det bedöms vara av synnerlig vikt för den som uppgiften rör, eller dennes närstående, att den inte röjs. Detta innebär att sekretessen till förmån för det allmänna, enligt bl.a. 5 kap. 1 § sekretesslagen, alltjämt gäller men att sekretessen i förhållande till enskilda intressen viker såvida inte starka intressen talar däremot. I första hand är det adressuppgifter och liknande som myndigheten kan vägra att lämna ut i de fall den som uppgiften rör eller någon honom eller henne närstående känner sig allvarligt hotad av den som begär uppgiften. Även känsliga uppgifter om sjukdomar och andra personliga förhållanden som finns intagna i läkarintyg, förhörsutsagor, m.m. kan vägras lämnas ut. I fjärde stycket har vissa redaktionella ändringar gjorts. Eftersom en förutsättning för att undantag från sekretessen gentemot enskild skall få regleras i någon annan författning än sekretesslagen är att den lagen innehåller en hänvisning till undantagsbestämmelsen (se 2 kap. 2 § andra stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § sekretesslagen), har dessutom en ny hänvisning (fjärde punkten) tillkommit. Hänvisningen beror på förslaget till ändringar i 27 kap. 8 § . Enligt detta förslag skall vissa uppgifter som kan vara sekretessbelagda enligt förevarande paragraf lämnas ut till enskild. I ett nytt femte stycke har förts in en bestämmelse enligt vilken polisen utan hinder av sekretessen i 9 kap. 17 § sekretesslagen på begäran av en enskild som lidit person- eller sakskada vid en trafikolycka, får lämna ut uppgift om identiteten hos en trafikant som haft del i olyckan. 9.2 Förslaget till lag om ändring i 27 kap. 8 § I paragrafen regleras hävning av beslag. Genom ett tillägg i andra stycket säkerställs att den som framställt anspråk på beslagtagen egendom får information om hos vem beslaget gjorts innan beslaget hävs. Bakgrunden till förslaget har redovisats i avsnitt 5.3. 9.3 Förslaget till lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189) 5 § Enligt andra stycket första meningen skall återbetalning enligt första stycket ske endast om beloppet uppgår till . Bakgrunden till förslaget har redovisats i avsnitt 6. Sammanfattning av promemorian Brottsoffers möjligheter att få del av uppgifter ur förundersökningar m.m. (Ds 2000:64) Bakgrund Enligt 9 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess för uppgifter om enskildas personliga och ekonomiska förhållanden - bland annat i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål - om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Sekretessen gäller således med ett s.k. omvänt skaderekvisit, vilket innebär att presumtionen är för sekretess. gällde sekretessen med ett rakt skaderekvisit, dvs. sekretess gällde endast om det kunde antas att den enskilde eller någon honom närstående led skada eller men om uppgiften röjdes. Detta innebar att presumtionen var för offentlighet. Ändringen gäller med verkan från (SFS 1998:624). Det har i framställningar till påpekats att ändringen medfört vissa oförutsedda konsekvenser, bl.a. att målsägande fått sämre möjligheter att ta del av uppgifter i brottsutredningar som de behöver för att kunna ta tillvara sin rätt. Vårt uppdrag har varit att utreda frågor om bl.a. brottsoffers möjligheter att få del av uppgifter ur förundersökningar med hänsyn till innehållet i 9 kap. 17 § sekretesslagen. Våra förslag En möjlighet till insyn i avslutade förundersökningar m.m. Företrädare för de myndigheter och organisationer vi har haft kontakt med har bekräftat att sekretessregleringen ofta medför hinder för målsägande att ta del av uppgifter i förundersökningar som de kan vara i behov av för att kunna ta tillvara sin rätt. Vår utgångspunkt har därför varit att målsägandes möjligheter till insyn i förundersökningar skall förbättras. Vi har dock inte ansett att det är rimligt att de intressen som ligger bakom sekretessregleringen i 9 kap. 17 § alltid skall stå tillbaka för målsägandens intressen. Det är därför inte lämpligt att införa ett generellt undantag i förhållande till målsägande. Vårt förslag innebär att målsägande som är i behov av uppgifter i avslutade förundersökningar för att kunna få ett enskilt anspråk tillgodosett skall ges möjlighet att utan hinder av sekretessen få del av uppgifterna. Rätten till insyn skall också gälla i andra avslutade brottsutredningar som företagits enligt 23 kap. och i avslutade utredningar enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. En uppgift får dock inte lämnas ut om det för den som uppgiften rör, eller hans eller hennes närstående, är av synnerlig vikt att den inte röjs. Härigenom blir det möjligt att vägra utlämnande av t.ex. en adressuppgift i ett fall där den som uppgiften rör är allvarligt hotad av den som önskar ta del av uppgiften. Ett annat fall kan röra t.ex. uppgifter i läkarintyg om sjukdomar. Vi har inte sett något behov av att ge en ökad insynsmöjlighet i pågående förundersökningar. I dessa fall tillgodoses målsägandes intressen i tillräckligt hög grad. Inte heller ser vi någon anledning att vidga insynsmöjligheterna av andra skäl än för tillgodoseende av enskilda anspråk. Något behov av undantag från de sekretessregler som gäller till förmån för allmänna intressen har vi heller inte funnit. Ändringar i 27 kap. 8 § och 2 kap. 8 § trafikförordningen (1998:1276) Det finns författningsbestämmelser som tillkommit i syfte att underlätta för målsägande att få enskilda anspråk tillgodosedda. I dessa fall kan det uppfattas som särskilt stötande när uppgifter som en målsägande är i behov av inte är tillgängliga för honom eller henne på grund av sekretess. Vi har uppmärksammats på två fall där sekretesslagen medför hinder att lämna ut uppgifter på ett sätt som sannolikt inte har varit förutsett. Det ena fallet gäller när den som gör anspråk på beslagtagen egendom underrättas om att beslaget kommer att hävas i avsikt att ge honom eller henne tillfälle att väcka talan om bättre rätt (27 kap. 8 § ). I detta fall anses 9 kap. 17 § sekretesslagen hindra att den som gör anspråk på egendomen i underrättelsen får upplysning om hos vem beslaget gjorts. Det andra fallet gäller när den som haft del i en trafikolycka underrättar polisen enligt 2 kap. 8 § trafikförordningen. I detta fall anses 9 kap. 17 § sekretesslagen hindra att upplysning om trafikantens identitet vidarebefordras till den skadelidande. Vi föreslår att det skall anges i 27 kap. 8 § att underrättelsen till den som gjort anspråk på egendomen skall innehålla uppgift om hos vem beslaget har gjorts. I 2 kap. 8 § trafikförordningen skall det anges att polisen på begäran av den skadelidande skall lämna honom eller henne uppgift om trafikantens identitet. Dessa möjligheter till undantag från sekretessen skall uttryckligen framgå av 9 kap. 17 § sekretesslagen. Promemorians lagförslag Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 17 § Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om inte annat följer av 18 §, 1. i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, 2. i angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 3. i angelägenhet som avser registerkontroll och särskild personutredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627), 4. i åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, , eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, 5. i Statens biografbyrås verksamhet att biträda Justitiekanslern, allmän åklagare eller polismyndighet i brottmål, 6. i register som förs av enligt polisdatalagen (1998:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 7. i register som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregister, 8. i register som förs av enligt lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 9. i särskilt ärenderegister över brottmål som förs av åklagarmyndighet, om uppgiften inte hänför sig till registrering som avses i 15 kap. 1 §, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Sekretess gäller i verksamhet, som avses i första stycket, för anmälan eller utsaga från enskild, om det kan antas att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Utan hinder av sekretessen får en målsägande ta del av uppgift 1. i en nedlagd förundersökning eller i en förundersökning som avslutats med ett beslut om att åtal inte skall väckas, 2. i en annan brottsutredning som företagits enligt bestämmelserna i 23 kap. och som avslutats på annat sätt än med beslut att väcka åtal, med strafföreläggande eller med föreläggande av ordningsbot, eller 3. i en avslutad utredning enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, om målsäganden behöver uppgiften för att kunna få ett enskilt anspråk tillgodosett och det inte bedöms vara av synnerlig vikt för den som uppgiften rör, eller någon honom närstående, att den inte lämnas ut. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i den särskilda lagstiftningen om unga lagöverträdare och i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i förordning som har stöd i denna lag. Utan hinder av sekretessen får uppgift vidare lämnas ut enligt vad som föreskrivs i lagen (1998:621) om misstankeregister, polisdatalagen (1998:622) och lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar samt i förordningar som har stöd i dessa lagar. Utan hinder av sekretessen får uppgift vidare lämnas ut 1. till enskild enligt vad som föreskrivs i den särskilda lagstiftningen om unga lagöverträdare, 2. till enskild enligt vad som föreskrivs i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i förordning som har stöd i denna lag, 3. enligt vad som föreskrivs i lagen (1998:621) om misstanke-register, polisdatalagen (1998:622) och lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar samt i förordningar som har stöd i dessa lagar, 4. till enskild enligt vad som föreskrivs i 27 kap. 8 § , 5. till enskild enligt vad som föreskrivs i författning om skyldighet att underrätta en skadelidande vid en trafikolycka. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 27 kap. 8 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 27 kap. 8 § Om det inte inom den tid som avses i 7 § har väckts åtal eller kommit in någon begäran till rätten om förlängning av tiden eller om det annars inte längre finns skäl för beslag, skall beslaget hävas. Beslag av föremål som någon framställt anspråk på får dock hävas först efter det att en underrättelse om att beslaget kan komma att hävas har sänts till den som framställt anspråket. Om denne medger det, skall dock beslaget hävas . Den som beslaget har gjorts hos behöver inte underrättas. Beslag av föremål som någon har framställt anspråk på får dock hävas först efter det att en underrättelse om att beslaget kan komma att hävas har sänts till den som framställt anspråket. Om denne medger det, skall dock beslaget hävas . Av underrättelsen skall det framgå hos vem beslaget har gjorts. Den som beslaget har gjorts hos behöver inte underrättas. Ett beslag hävs av rätten eller, om beslaget inte har meddelats eller fastställts av rätten, av undersökningsledaren eller åklagaren. När målet avgörs, skall rätten pröva om ett beslag fortfarande skall bestå. Om målet avgörs genom dom, skall andra stycket inte tillämpas. Rätten får i samband med dom besluta om beslag. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanserna ombudsmän, för , , Kammarrätten i , Länsrätten i , Justitiekanslern, , , i , , , i , i , , , , , , för kvinnojourer i (ROKS), , och Föreningen brottsoffer. Riksåklagaren har bifogat yttranden från åklagarmyndigheten i , , , och . Sammanfattning av promemorian Förslag till ändring i 5 § bötesverkställighetslagen (1979:189) Enligt 5 § bötesverkställighetslagen (1979:189) skall överskott vid uppbörd återbetalas såvida överskottet inte avräknas mot andra böter. Återbetalning skall ske oavsett beloppets storlek. Överskott vid inbetalningar av böter kan uppstå av flera olika skäl. Ett av de vanligaste fallen är att överskott uppstått när utländsk valuta växlats till svenska kronor. Vid växling uppstår ofta små differenser. inrättades ett nytt uppbördssystem hos polisen som gör det möjligt att hantera differenser till följd av valutaväxling. I det tidigare systemet fanns inte den möjligheten. Ett annat fall där överskott kan uppkomma är när den bötfällde av något skäl betalat ett för högt bötesbelopp. Återbetalning av böter är förenat med kostnader för . Genomsnittlig kostnad per återbetalningsärende enligt nuvarande rutiner är inom landet och till utlandet. Kostnaden för återbetalning är således inte helt obetydlig. Mot den bakgrunden framstår det som rimligt att ha en nedre gräns för när återbetalning inte behöver ske. Gränsen bör sättas så att kostnaden för återbetalningen står i rimlig proportion till det belopp som skall betalas tillbaka. Liknande bestämmelser finns på flera ställen i skattelagstiftningen, exempelvis i 5 kap. 6 § lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. Enligt den bestämmelsen skall återbetalning ske endast om beloppet uppgår till . Det föreslås därför att återbetalning av överskott på bötesbelopp skall ske endast om överskottet uppgår till . Om överskottet orsakats av att fel förekommit i en myndighets handläggning av ärendet, bör återbetalning emellertid ske även om beloppet är lägre än . Promemorians lagförslag Förslag till lag om ändring i bötesverkställighetslagen (1979:189) Härigenom föreskrivs att 5 § bötesverkställighetslagen (1979:189) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Uppkommer överskott vid uppbörd, får det avräknas på andra böter som den bötfällde är skyldig att betala. I den mån avräkning ej sker, skall överskott återbetalas. Återbetalning enligt första stycket skall ske endast om beloppet uppgår till . Beloppet skall avrundas till närmast lägre hela krontal. Om överskottet uppkommit på grund av fel i myndighets handläggning av ärendet, skall även belopp som understiger återbetalas. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanserna ombudsmän, , , , , , och . Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100)1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 17 §2 Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om inte annat följer av 18 §, 1. i utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, 2. i angelägenhet, som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 3. i angelägenhet som avser registerkontroll och särskild personutredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627), 4. i åklagarmyndighets, polismyndighets, skattemyndighets, , eller verksamhet i övrigt för att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, 5. i Statens biografbyrås verksamhet att biträda Justitiekanslern, allmän åklagare eller polismyndighet i brottmål, 6. i register som förs av enligt polisdatalagen (1998:622) eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 7. i register som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregister, 8. i register som förs av enligt lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 9. i särskilt ärenderegister över brottmål som förs av åklagarmyndighet, om uppgiften inte hänför sig till registrering som avses i 15 kap. 1 §, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Sekretess gäller i verksamhet, som avses i första stycket, för anmälan eller utsaga från enskild, om det kan antas att fara uppkommer för att någon utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Utan hinder av sekretessen får en skadelidande, eller den som den skadelidande överlåtit sin rätt till, ta del av en uppgift 1. i en nedlagd förundersökning eller i en förundersökning som avslutats med ett beslut om att åtal inte skall väckas, 2. i en annan brottsutredning som utförts enligt bestämmelserna i 23 kap. och som avslutats på annat sätt än med beslut att väcka åtal, med strafföreläggande eller med föreläggande av ordningsbot, eller 3. i en avslutad utredning enligt 31 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, om den skadelidande eller den som den skadelidande överlåtit sin rätt till, behöver uppgiften för att kunna få ett anspråk på skadestånd eller på bättre rätt till viss egendom tillgodosett och det inte bedöms vara av synnerlig vikt för den som uppgiften rör eller någon närstående till honom att den inte lämnas ut. Utan hinder av sekretessen får uppgift lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i den särskilda lagstiftningen om unga lagöverträdare och i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i förordning som har stöd i denna lag. Utan hinder av sekretessen får uppgift vidare lämnas ut enligt vad som föreskrivs i lagen (1998:621) om misstankeregister, polisdatalagen (1998:622) och lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar samt i förordningar som har stöd i dessa lagar. Utan hinder av sekretessen får en uppgift också lämnas ut 1. till enskild enligt vad som föreskrivs i den särskilda lagstiftningen om unga lagöverträdare, 2. till enskild enligt vad som föreskrivs i säkerhetsskyddslagen (1996:627) samt i förordning som har stöd i denna lag, 3. enligt vad som föreskrivs i lagen (1998:621) om misstankeregister, polisdatalagen (1998:622) och lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid skattemyndigheters medverkan i brottsutredningar samt i förordningar som har stöd i dessa lagar, 4. till enskild enligt vad som föreskrivs i 27 kap. 8 § , 5. till enskild enligt vad som föreskrivs i en författning om skyldighet att underrätta en skadelidande vid en trafikolycka. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft .