prop · GP0325 · 2001-10-25 00:00:00 — I 2 kap. 20 § andra och tredje styckena samt 2 kap. 22 § andra stycket den gamla lagen finns särskilda bestämmelser om vilka uppgifter ett utländskt skadeförsäkringsföretag, ett privatbostadsföretag som skall schablonbeskattas för innehav av fastighet och ett svenskt skadeförsäkringsföretag skall lämna. Med den nya lydelsen behövs inte sådana särregleringar i lagen utan det kan regleras av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 6 § I paragrafen regleras kontrollen av utdelningsspärren i 17 kap. 21 § inkomstskattelagen (1999:1229). De juridiska personer som omfattas av utdelningsspärren skall lämna uppgift om beslut om utdelning eller annat förfogande över uppkommen vinst. I förhållande till lagrådsremissen har det förtydligandet gjorts att de juridiska personer som omfattas av utdelningsspärren är uppräknade. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 19 § tredje stycket den gamla lagen. Bestämmelsen har utvidgats till att avse även styrelsens förslag till disponering av vinsten. Enligt förarbetena (prop. 1995/96:104 s. 59) var avsikten att uppgiftsskyldigheten skulle omfatta styrelsens förslag i de fall något beslut ännu inte hade fattats. Detta framgår nu direkt av lagtexten. I förhållande till förslaget i departementspromemorian har förslaget om att vissa större företag skall lämna in årsredovisningen tagits bort. Avsikten är att skattemyndigheten i stället skall få ta del av årsredovisningarna genom att tillhandhåller dem. Hur detta skall ske skall lösas genom ett avtal mellan och . 7 § I bestämmelsen föreskrivs att alla dotterföretag som bedriver näringsverksamhet skall redovisa identifikationsuppgifter för moderföretaget och, i förekommande fall, koncernens moderföretag. Vidare skall dotterföretaget redovisa sitt andelsinnehav i moderföretaget samt andelens röstvärde. Uppgifterna skall avse förhållandena vid utgången av det senast avslutade beskattningsåret. motsvarar 2 kap. 16 § fjärde stycket den gamla lagen. Den ändringen har gjorts att bestämmelsen har blivit generellt utformad till att avse alla dotterföretag och inte endast dotterföretag enligt vissa angivna lagar. Lagrådet har anfört att ändringen har den följden att det är klart vilka dotterföretag och moderföretag som åsyftas. Vidare anför Lagrådet att begreppen inte är entydiga, och en närmare definition av dem behövs om anknytningen till viss annan lagstiftning slopas. Termer och uttryck har enligt förslaget till 1 kap. 5 § samma betydelse som i inkomstskattelagen (1999:1229). I den lagen används termerna moderföretag och dotterföretag i dess civilrättsliga betydelse om inte något annat sägs (se prop. 1999/2000:2 del 2 s. 18 f. och 334 f.). Någon närmare definition av termerna kan därför inte anses nödvändig i denna lag. 8 § Lagen (1990:663) om ersättningsfonder upphävdes . De materiella bestämmelserna om ersättningsfonder har i stället tagits in i 31 kap. inkomstskattelagen (1999:1229). De administrativa bestämmelserna om vilka uppgifter den som har en ersättningsfond skall lämna i sin självdeklaration har förts över till denna paragraf. De uppgifter som skall lämnas är enligt första stycket fondens ändamål, storlek och ianspråktagande samt återfört avdrag för avsättning till fonden. Enligt andra stycket skall fysiska personer även lämna uppgift om hur stor del av det återförda avdraget som skall återföras i inkomstslaget näringsverksamhet. Motsvarande bestämmelser fanns i 12 § lagen om ersättningsfonder. 9 § Uppgifter som skall lämnas om en näringsverksamhet enligt 5 § skall bara behöva lämnas från ett håll (se prop. 1990/91:5 s. 86). I det fall makar deltar gemensamt i verksamheten är det därför tillräckligt att uppgifter lämnas av en av makarna. Detta gäller oavsett om det är en verksamhet med en företagsledande och en medhjälpande make eller om det är en gemensamt bedriven verksamhet. De uppgifter som behövs för att inkomsten av näringsverksamheten skall kunna fördelas mellan makarna skall dock enligt andra stycket redovisas av båda makarna. Paragrafen motsvarar 2 kap. 19 § femte stycket den gamla lagen. 10 § Om avdrag begärs för skuldränta och kontrolluppgift inte har lämnats om ränta och skuld skall den skattskyldige lämna uppgift om skuldbeloppet och identifikationsuppgifter för långivaren. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 15 § den gamla lagen. Den fick sitt nuvarande innehåll (se prop. 1992/93:86). 11 § De nuvarande bestämmelserna om uppskovsavdrag vid bostadsbyte infördes . infördes bestämmelser om en årlig uppgiftsskyldighet för den som äger en ersättningsbostad (prop. 1993/94:45). Dessa ersattes med de nuvarande bestämmelserna om uppgiftsskyldighet (prop. 1993/94:152 s. 45). De uppgifter som skall lämnas är de som behövs för att ersättningsbostaden skall kunna identifieras. I fråga om villor är det tillräckligt med fastighetens beteckning. När det gäller privatbostadsrätter erfordras det att identifikationsuppgifter även lämnas om privatbostadsföretaget för att en säker identifiering skall kunna göras. Uppgifter skall lämnas det år då uppskovsavdraget begärs. Anskaffas ersättningsbostaden inte därpå, skall uppgift om ersättningsbostaden lämnas först . Paragrafen motsvarar 2 kap. 17 § andra stycket den gamla lagen. 12 § Om uppskovsavdrag vid bostadsbyte har gjorts och äganderätten till ersättningsbostaden övergår till annan genom arv, testamente, bodelning eller gåva flyttas uppskovet över till den nye ägaren. För att uppskovet skall föras över, skall dödsboet eller överlåtaren i sin självdeklaration lämna uppgift om den nye ägaren och de uppgifter som behövs för att ersättningsbostaden skall kunna identifieras, dvs. desamma som skall lämnas enligt 11 §. Uppgift skall också lämnas om hur uppskovsavdraget skall påverka anskaffningsutgiften vid en eventuell försäljning av ersättningsbostaden. Paragrafen motsvarar 2 kap. 17 § tredje stycket den gamla lagen. 13 § Enligt 3 kap. 1 § 2 skall det i självdeklarationen redovisas alla de uppgifter om intäkts- och kostnadsposter som är hänförliga till ett inkomstslag. Det innebär bl.a. en skyldighet att redovisa alla de uppgifter som behövs för att en kapitalvinst skall kunna beräknas. Av den generella bestämmelsen framgår inte att uppgift också behövs om de villkor som kan vara förenade med överlåtelsen och som kan påverka storleken av kapitalvinsten. I paragrafen har därför tagits in en särskild bestämmelse om att uppgift skall lämnas om kapitalvinsten är beroende av någon händelse . Bestämmelsen har sin motsvarighet i 2 kap. 17 § första stycket sista meningen den gamla lagen. I förhållande till lagrådsremissen har bestämmelsen flyttats så att den kommer efter bestämmelserna om inkomstslaget kapital. Kapitalvinst kan redovisas i inkomstslaget kapital eller i inkomstslaget näringsverksamhet. Bestämmelsen bör därför placeras tillsammans med de bestämmelser som kan gälla flera inkomstslag. 14 § Den som skall redovisa mervärdesskatt i självdeklarationen skall lämna de uppgifter som skattemyndigheten behöver för att besluta om mervärdesskatten. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 16 § tredje stycket den gamla lagen. I förhållande till lagrådsremissen har bestämmelsen flyttats så att den kommer efter bestämmelserna om inkomstslaget kapital. Även om de flesta som redovisar mervärdesskatt i självdeklarationen redovisar den i inkomstslaget näringsverksamhet så kan det förekomma att mervärdesskatten skall redovisas i något av de andra inkomstslagen. Bestämmelsen bör därför placeras tillsammans med de bestämmelser som kan gälla flera inkomstslag. 15 § Det nuvarande materiella innehållet i bestämmelserna om uppskov med beskattningen vid koncerninterna andelsavyttringar och vid andelsbyten infördes . infördes bestämmelserna om vilka uppgifter som skall lämnas i självdeklarationen (prop. 1998/99:15 s. 258). De uppgifter som skall lämnas är de som behövs för att skattemyndigheten skall kunna ta ställning till om förutsättningar finns för uppskov. När uppskov har beviljats skall den som fått uppskovet eller den som trätt i dennes ställe lämna sådana uppgifter som behövs för att skattemyndigheten skall kunna ta ställning till om uppskovet kan bestå eller om uppskovsbeloppet skall återföras till beskattning. Paragrafen motsvarar 2 kap. 17 § fjärde stycket och 19 a § den gamla lagen. 16 § I samband med den nuvarande regleringen av uppskov med beskattningen vid andelsbyten infördes också bestämmelser om vilka uppgifter som skall lämnas om äganderätten till en andel övergår genom arv, testamente, bodelning eller gåva. I det här fallet är det förvärvaren som skall lämna uppgifterna i sin deklaration. Det är uppgift om antalet förvärvade andelar, uppskovsbeloppet för varje andel samt identifikationsuppgifter för den förre ägaren. Paragrafen motsvarar 2 kap. 17 § femte stycket den gamla lagen. I enlighet med vad Lagrådet har förordat har i ett andra stycke tagits en bestämmelse med innebörden att den som genom arv, testamente, bodelning eller gåva förvärvar en andel som i sin tur förvärvats genom andelsbyte, skall lämna uppgifter av betydelse för om uppskovet skall tas upp till beskattning. 17 § Skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter kan normalt inte avtalas bort eller fastställas genom avtal. Två undantag finns dock. Om utgivaren av en ersättning är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk person får denne träffa ett avtal med mottagaren av ersättningen, enligt vilket utgivaren av ersättningen befrias från skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter. I sådana fall åtar sig mottagaren av ersättningen att själv betala sociala avgifter i form av egenavgifter för den ersättning han får från utgivaren av ersättningen (så kallat socialavgiftsavtal). Överenskommelsen skall enligt första stycket redovisas i självdeklarationen. Detta för att korrekta egenavgifter skall kunna debiteras (prop. 1986/87:16 s. 3538 och prop. 2000/01:8 s. 102). För ersättning som utges av privatpersoner finns enligt 2 kap. 7 § andra stycket socialavgiftslagen (2000:980) en möjlighet att träffa ett avtal om att arbetsgivaravgifter skall betalas på sådan ersättning som arbetsgivaravgifter annars inte skall betalas på enligt 2 kap. 6 § nämnda lag. Ett sådant avtal medför att arbetsgivaravgifter i stället för egenavgifter skall betalas på ersättningen för arbetet. Enligt andra stycket skall överenskommelsen redovisas i självdeklarationen av den som har fått ersättningen. Detta för att den skall kunna undantas vid debiteringen av egenavgifter (prop. 1999/2000:6 s. 69 f.). Bestämmelserna motsvarar 2 kap. 18 § den gamla lagen. 18 § Bestämmelsen i första stycket anger i punktform vad svenska handelsbolag skall lämna uppgift om. Den motsvarar 2 kap. 25 § första stycket den gamla lagen. Svenska handelsbolag är skattskyldiga för statlig fastighetsskatt, avkastningsskatt på pensionsmedel och särskild löneskatt på pensionskostnader och skall lämna självdeklaration om underlag för någon sådan skatt skall fastställas (se 2 kap. 7 § 5). Uppgifterna enligt 5 § och övriga uppgifter som skall lämnas till ledning för delägarnas taxeringar lämnas därför lämpligen i självdeklarationen när sådan skall lämnas. I andra fall skall de lämnas som särskilda uppgifter (se 5 kap. 2 §). Enligt punkt 1 skall handelsbolaget, i stället för delägarna själva, lämna de uppgifter om verksamheten som skall lämnas enligt 5 §. När uppgiftsskyldigheten infördes ansågs det tillräckligt att uppgifterna om verksamheten lämnas från ett håll (prop. 1990/91:5 s. 86). Enligt punkt 2 skall de uppgifter lämnas som behövs för att beräkna inkomst från handelsbolaget. hänförs för fysisk person och dödsbo i stort sett all inkomst från handelsbolaget till inkomstslaget näringsverksamhet. Undantag görs för kapitalvinst vid avyttring av näringsfastighet eller näringsbostadsrätt som inte är lagertillgång då sådan vinst beskattas i inkomstslaget kapital. Andra inkomster i handelsbolaget beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet, bl.a. delägarens lön, sjukpenning, varuuttag, bostadsförmån m.m. I 2 kap. 25 § andra stycket den gamla lagen är föreskrivet vilka uppgifter handelsbolaget skall redovisa vid avyttring av fastighet eller vid upplåtelse eller överlåtelse som skall jämställas med avyttring av fastighet. Denna särreglering är nu borttagen och uppgiftsskyldigheten omfattas av den allmänna uppgiftsskyldigheten i punkt 2. Enligt punkt 3 skall varje delägares andel eller lott i bolaget anges. Värdet av en delägares andel eller lott behöver inte längre anges. Enligt andra stycket skall handelsbolaget särskilt ange om bolaget har avyttrat en fastighet och kapitalvinsten är beroende av någon händelse . Motsvarande bestämmelse finns i 2 kap. 25 § andra stycket sista meningen den gamla lagen. Bestämmelsen har med vissa redaktionella ändringar utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 19 § Enligt bestämmelsen skall det totala beloppet och varje delägares andel av avdraget från arbetsgivaravgifterna enligt 2 kap. 28 och 29 §§ socialavgiftslagen (2000:980) anges. En arbetsgivare får vid beräkning av arbetsgivaravgifter göra avdrag från avgifterna av avgiftsunderlaget, dock med högst . För att skattemyndigheterna skall kunna stämma av att ett handelsbolag inte sammantaget får avdrag från arbetsgivaravgifterna med mer än skall de angivna uppgifterna lämnas (se prop. 1996/97:21). 20 § De särskilda bestämmelserna om uppgiftslämnande i självdeklarationen för fåmansföretag o.d. har tillkommit för att underlätta taxeringskontrollen och för att beskattningsreglerna för fåmansföretag skall kunna fungera tillfredsställande (se prop. 1974:159 och prop. 1975/76:79). Bestämmelsen finns kvar även efter det att de flesta av de materiella så kallade stoppreglerna har slopats. Enligt det tredje stycket omfattas även företag som enligt 57 kap. 3 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall behandlas som fåmansföretag. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 16 § första stycket den gamla lagen. Identifikationsuppgifter för närstående behöver inte lämnas om denne inte har tagit emot ersättning från företaget, träffat avtal med eller företagit någon annan rättshandling med företaget. Termen annan Prop. 2001/02:25 rättshandling har ersatt termen liknande förhållande i den gamla lagen. 21 § De års taxering införda särskilda reglerna för be- skattning av fåmansföretag och deras delägare kompletterades med en utvidgad skyldighet för företagsledare i fåmansföretag och närstående till dessa samt delägare i företaget att lämna information till skattemyndigheterna om sina ekonomiska mellanhavanden med företaget (prop. 1975/76:79 s. 94 och 95). Efter skattereformen har den särskilda uppgiftsskyldigheten justerats så att den även gäller personer i samma ställning i fåmanshandelsbolag, eftersom termen fåmansföretag inte längre inkluderar fåmanshandelsbolag, och i företag som enligt 57 kap. 3 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall behandlas som fåmansföretag (prop. 1990/91:5 och prop. 1995/96:109). Termen fåmanshandelsbolag infördes genom inkomstskattelagen och avser samma bolag som tidigare benämndes fåmansägda handelsbolag. Bestämmelserna i första och tredje styckena är hämtade från 2 kap. 24 § första stycket den gamla lagen. Även närstående till delägare kommer att omfattas av bestämmelserna. Uppgift skall bl.a. lämnas om avtal eller någon annan rättshandling mellan den uppgiftsskyldige och företaget. Termen annan rättshandling har ersatt begreppet annat förhållande. I förhållande till lagrådsremissen har i första stycket punkt 1 ordet inkomsten ersatts av överskottet eller underskottet. I enlighet med vad Lagrådet har föreslagit har i andra stycket tagits in en bestämmelse om att uppgift inte behöver lämnas av närstående som inte har tagit emot ersättning från företaget eller träffat avtal eller företagit annan rättshandling med detta. Bestämmelsen i fjärde stycket motsvarar 2 kap. 24 § andra stycket den gamla lagen. De särskilda reglerna för beskattning av utdelning och kapitalvinst skall tillämpas även om företaget är ett sådant få- mansföretag som avses i 57 kap. inkomstskattelagen. Uppgiftsskyldighet föreligger därför enligt detta stycke i fem beskattningsår efter det beskattningsår företaget har upphört att vara ett fåmansföretag eller ett sådant företag som skall behandlas som ett fåmansföretag (se prop. 1990/91:5 och prop. 1995/96:109). 22 § Bestämmelsen innebär att fåmansföretag skall lämna en sådan förteckning över penninglån och säkerheter som avses i 12 kap. 9 § aktiebolagslagen (1975:1385). Skyldigheten infördes efter förslag i prop. 1975/76:79. Motivet till bestämmelsens införande var att det är väsentligt att skattemyndigheterna får kännedom om de transaktioner som förekommer mellan fåmansföretag och dess ägare och denne närstående. Vidare innebär bestämmelsen att fåmansföretag skall lämna en förteckning över utbetald rörlig ränta på vinstandelslån till någon som har intressegemenskap med företaget, t.ex. delägare eller företagsledare eller deras närstående. Anledningen till att fåmansföretag skall redovisa sådan ränta är att räntan i dessa fall inte är avdragsgill. Paragrafen motsvarar 2 kap. 22 § första stycket tredje meningen den gamla lagen. 23 § Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 21 § den gamla lagen. Punkt 2 har anpassats till definition av royalty. Den finns i artikel 12 punkt 2 i modellavtalet för skatteavtal beträffande inkomst och förmögenhet. Lagrådet har påpekat att definitionen av royalty inte är densamma som används i 7 kap. 3 § och att den inte heller helt överensstämmer med den som används i modellavtal. Det är samma typ av ersättning som avses i såväl förevarande paragraf som i 7 kap. 3 § 4. Ersättningen bör därför beskrivas på samma sätt. Regeringen har valt att i båda fallen använda sig av definition. I förhållande till lagrådsremissen har lagtexten ändrats så att hela definition finns med. 24 § De europeiska ekonomiska intressegrupperingarna skall enligt artikel 40 i rådets förordning (EEG) nr 2137/85 av om europeiska ekonomiska intressegrupperingar (EEIG) beskattas på samma sätt som svenska handelsbolag, dvs. medlemmarna skall beskattas. När det gäller uppgiftslämnandet behandlas de därför på samma sätt som handelsbolagen. Bestämmelsen är ny. 25 § För vissa ekonomiska föreningar finns det en avdragsbegränsning för insatsränta. Bestämmelsen innehåller en uppgiftsskyldighet för ekonomiska föreningar att ange vilken typ av förening de är, för att underlätta skattemyndighetens bedömning av avdragsrätten. Bestäm- melsen tillkom efter förslag i prop. 1999/2000:88 och togs in i 2 kap. 25 a § den gamla lagen. 1 § Självdeklarationen skall lämnas enligt ett fastställt formulär. Det innebär endast att den skall vara uppställd på ett visst angivet sätt. Det innebär inte att den måste lämnas i pappersform utan den kan, vilket framgår av 4 §, också lämnas i form av ett elektroniskt dokument. Motsvarande bestämmelse finns i 2 kap. 2 § den gamla lagen. Lagrådet har påpekat att det av bestämmelsen inte framgår vem som skall fastställa formulären. Lagrådet konstaterar dock att föreskrifter i saken kan enligt 8 kap. 13 § regeringsformen meddelas genom verkställighetsföreskrifter av regeringen eller av den myndighet regeringen bestämmer. Regeringen gör ingen annan bedömning. 2 § I första stycket anges att skattemyndigheten skall skicka ut en förtryckt blankett för allmän självdeklaration till alla som kan antas vara skyldiga att lämna en sådan självdeklaration. Detta skall göras före taxeringsåret. Detta innebär att alla fysiska personer som kan antas vara deklarationsskyldiga skall få en förtryckt blankett med kända uppgifter. Även fysiska personer som bedriver näringsverksamhet skall således få en förtryckt blankett med de av skattemyndigheten kända uppgifterna. Det kan t.ex. röra sig om kapitalinkomster. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 11 § andra stycket den gamla lagen. En förtryckt blankett för förenklad självdeklaration grundad på innehållet i inkomna kontrolluppgifter och övriga av skattemyndigheten kända uppgifter sänds års taxering ut till samtliga berörda skattskyldiga före taxeringsåret (prop. 1992/93:86). I andra stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att besluta vilka uppgifter som skall förtryckas i den allmänna självdeklarationen. I 2 kap. 11 § andra stycket den gamla lagen är det angivet vilka uppgifter som skall förtryckas. Avsikten är att det är samma uppgifter som är uppräknade där som skall förtryckas även på den allmänna självdeklarationen. Genom att överlåta regleringen till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer blir det enklare att komplettera bestämmelserna i takt med att kontrolluppgiftsskyldigheten och de tekniska förutsättningarna förändras. De uppgifter som skall förtryckas måste dock rymmas inom den ram som anges i 3 kap. 1 §. 3 § Självdeklarationen skall vara egenhändigt underskriven av den som är skyldig att lämna deklarationen eller av den som är behörig ställföreträdare. Vem som är behörig ställföreträdare framgår av 19 kap. 1 §. Av 2 kap. 2 § den gamla lagen framgår att deklarationen skall avges på heder och samvete. Av detta följer att en deklaration skall vara egenhändigt undertecknad och kan medföra straffansvar för osann försäkran (se 15 kap. 10 § ). Kravet på heder och samvete har utmönstrats eftersom det inte har någon praktisk betydelse. Av det följer att ansvar enligt 15 kap. 10 § kan utkrävas. 4 § En självdeklaration skall efter medgivande kunna lämnas i form av ett elektroniskt dokument, dvs. på medium för automatiserad behandling. Medgivande skall kunna ges i enskilda fall men också generellt genom föreskrifter. I andra stycket anges vad som är ett elektroniskt dokument. Definitionen av ett elektroniskt dokument härstammar ursprungligen från Lagrådets förslag till utformning av 12 a § tullagen (1987:1065), återgivet i prop. 1989/90:40 om tullregisterlag m.m.; en formulering som godtogs av departementschefen och . Den nuvarande formuleringen i 2 kap. 2 § första och andra styckena i den gamla lagen tillkom efter förslag av Lagrådet, återgivet i prop. 1996/97:100. Samma lydelse finns även i 10 kap. 26 § skattebetalningslagen (1997:483). Lagrådet har påpekat att det torde behövas ett undantag från kravet på egenhändigt undertecknande för att självdeklarationen skall kunna lämnas i elektronisk form. Vidare har Lagrådet föreslagit en annan formulering av bestämmelsen bl.a. för att bättre täcka de situationer som avses. Regeringen har valt att behålla den särskilda definitionen av elektroniskt dokument men med en anpassning till nuvarande terminologi. Paragrafen har i övrigt utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Den efter Lagrådets påpekande tillagda bestämmelsen att kravet på underskrift skall anses uppfyllt med elektroniska medel innebär att det krävs en kvalificerad elektronisk signatur. Detta följer av 17 § lagen (2000:832) om kvalificerade elektroniska signaturer. 5 § Paragrafen anger när självdeklaration skall lämnas. Deklarationstidpunkten samordnas för alla deklarationsskyldiga till . Detta gäller oavsett om det är en allmän eller en särskild självdeklaration som skall lämnas. Endast personer som är bosatta utomlands eller som stadigvarande vistas där, t.ex. på grund av studier eller arbete, får lämna deklarationen . Möjligheten att inkomma senare med deklarationen ges i dessa fall för att den förtryckta blanketten skall hinna komma fram och för att den deklarationsskyldige skall ha tid på sig att kontrollera och komplettera deklarationen. I lagrådsremissen användes uttryckssättet annat än tillfälligt vistas utomlands för att ange vilka som har utsträckt tid att inkomma med självdeklarationen. Lagrådet anser att det uttryckssättet inte uppfyller rimliga krav på klarhet. Enligt Lagrådets mening bör en ändrad utformning av regeln övervägas så att den anknyter till lätt konstaterbara fakta. Lagrådet föreslår som ett alternativ att låta viss utsträckning av tiden gälla alla som befinner sig utomlands och som därför har svårt att lämna deklarationen .