prop · GO03150 · 2001-01-01 00:00:00 — Vid tillämpning av första stycket 3 skall det egna kapitalet beräknas enligt 13 kap. 2 § tredje stycket aktiebolagslagen (1975:1385). Vid tillämpning av första stycket 3 skall det egna kapitalet beräknas enligt 13 kap. 13 § aktiebolagslagen (1975:1385). I fall som avses i första stycket 4 får auktorisationen eller tillståndet återkallas bara om först invänt mot att personen ingår i styrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare och om han eller hon, efter en av inspektionen bestämd tid av högst , fortfarande finns kvar i styrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare. Vid återkallelse av ett tillstånd att driva clearingverksamhet får inspektionen besluta om hur rörelsen skall avvecklas. Ett beslut om återkallelse av tillstånd att driva clearingverksamhet får förenas med förbud att fortsätta verksamheten. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument Härigenom föreskrivs att 9 kap. 3 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 3 § Auktorisation som central värdepappersförvarare skall återkallas av , om 1. värdepappersförvararen genom att överträda denna lag eller någon föreskrift som har meddelats med stöd av lagen eller på annat sätt visat sig olämplig att utöva verksamheten, 2. värdepappersförvararen inte bedriver sådan verksamhet som auktorisationen avser, 3. såvitt gäller ett svenskt aktiebolag, bolagets egna kapital understiger två tredjedelar av det registrerade aktiekapitalet och bristen inte har täckts från det att den blev känd för bolaget, eller 4. någon som ingår i värdepappersförvararens styrelse eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare inte uppfyller de krav som anges i 2 kap. 2 § första stycket 4. Om det är tillräckligt får i fall som avses i första stycket 1 meddela varning i stället för att återkalla auktorisationen. Vid tillämpning av första stycket 3 skall det egna kapitalet beräknas enligt 13 kap. 2 § tredje stycket aktiebolagslagen (1975:1385). Vid tillämpning av första stycket 3 skall det egna kapitalet beräknas enligt 13 kap. 13 § aktiebolagslagen (1975:1385). I fall som avses i första stycket 4 får auktorisationen återkallas bara om först invänt mot att personen ingår i styrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare och om han, efter en av inspektionen bestämd tid av högst , fortfarande finns kvar i styrelsen eller är verkställande direktör eller dennes ställföreträdare. Vid återkallelse av auktorisation får besluta om hur verksamheten skall avvecklas. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385), 2. lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617), 3. lag om ändring i konkurslagen (1987:672), 4. lag om ändring i lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet, 5. lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554), 6. lag om ändring i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i aktiebolagslagen 8 kap. 3 § Enligt det föreslagna nya fjärde stycket i paragrafen kan styrelsens ansvar och tillsynsskyldighet inte överlämnas till någon annan. Förslaget torde inte innebära någon förändring i förhållande till gällande rätt. Detta synes inte heller vara regeringens mening. Trots det anförda kan naturligtvis bestämmelsen ha ett visst pedagogiskt värde, som en varnande påminnelse om att styrelsen inte kan komma ifrån sitt ansvar genom att ge någon annan i uppdrag att svara för bolaget. Bestämmelsen gäller enligt sin ordalydelse styrelsens ansvar och tillsynsskyldighet "enligt denna paragraf". Lydelsen inbjuder till motsatsslut. Denna risk aktualiseras redan vid tillämpningen av nästa paragraf, som tillsammans med förevarande paragraf utgör ett avsnitt under rubriken . Risken kan minskas om än inte uteslutas genom att det citerade uttrycket får utgå. "Styrelsens ansvar" måste ändå syfta på uppgiften att svara för organisation och förvaltning enligt första stycket och "tillsynsskyldighet" på vad styrelsen skall se till enligt andra stycket. 8 kap. 9 och 27 §§ Förslagen syftar till att söka förhindra sådana förfaranden som består i att aktieägarna till styrelseledamot eller verkställande direktör i bolaget utser någon som inte har för avsikt att seriöst delta i bolagets verksamhet utan enbart lånar ut sitt namn för att därmed uppfylla lagens formella krav, en s.k. målvakt. Att till sådana befattningar utse någon som inte avser att ta befattning med bolaget strider uppenbarligen mot de principer som bär upp reglerna för aktiebolagets organisation. Enligt förslagen får inte till styrelseledamot eller verkställande direktör utses någon som inte avser att ta del i sådan verksamhet som enligt aktiebolagslagen ankommer på styrelsen respektive på den verkställande direktören. Den valda formuleringen får anses innebära att förbudet träffar endast den som inte över huvud taget avser att ta någon del i verksamheten; det blir en fråga för rättstillämpningen att avgöra vilka åtgärder från ledamotens eller direktörens sida som skulle kunna vara tillräckliga för att förbudet inte skall vara gällande. Effekten av det föreslagna förbudet är inte reglerad i lagen, och den frågan berörs inte heller i remissens motivering. Som framhålls i betänkande är frågan om de civilrättsliga verkningarna av en rättshandling som har företagits i strid med ett legalt förbud inte okontroversiell. Någon automatisk ogiltighetsverkan är inte knuten till varje förbud; om ogiltighet skall inträda eller ej får avgöras med beaktande bl.a. av förbudets syfte och av behovet och konsekvenserna av ogiltighetspåföljden. (SOU 1998:47 s. 173 med hänvisningar, jfr NJA 1997 s. Om regeln i de båda paragrafernas första stycke har det uttalats i litteraturen att ett förordnande i strid med något av de förbuden är ogiltigt och att denna brist inte kan läkas ens om bolagsstämmans beslut inte klandras (, och , Aktiebolagslagen. En kommentar, 2000, s. 8:28). Det finns inte anledning att se annorlunda på de nu föreslagna förbuden. Emellertid uttalas i motiveringen till det remitterade förslaget att vissa fall som skulle träffas av förbudet enligt dess ordalydelse likväl, "om än olämpliga, inte framstår som straffvärda" och därför inte skall omfattas av den föreslagna straffbestämmelsen i 19 kap. 1 §. Som exempel nämns att en småföretagare - som får antas själv vara styrelseledamot och/eller verkställande direktör och som avser att öppet sköta företaget helt och hållet på egen hand - låter en nära anhörig ta plats i styrelsen endast för att uppfylla aktiebolagslagens krav på styrelsens sammansättning. Men om ett sådant förfarande anses inte vara straffvärt måste det antas att avsikten också är att förfarandet skall godtas. Motsatsen skulle, så som förhållandena i mindre företag är beskaffade, medföra svåröverblickbara konsekvenser, i vart fall om inte avsikten är att framtvinga att sådan företagsamhet i stället skall bedrivas i form av handelsbolag eller under enskild firma. Förfarandet bör då inte heller stämplas som "olämpligt", och ordalagen i de föreslagna förbuden bör modifieras så att förbuden inte träffar sådana åtgärder. Enklast sker detta genom att, i enlighet med förslag, orden "utan godtagbara skäl" förs in mellan orden "inte" och "utses". 13 kap. 6 § Enligt första stycket är ett beslut om likvidation giltigt om det har biträtts av aktieägare med mer än hälften av de avgivna rösterna. Enligt utredningsbetänkandet (SOU 1999:36 s. 107) är beslut om likvidation ett beslut som avses i 9 kap. 28 § vilket innebär att ordföranden vid lika röstetal har utslagsröst. Innebörden av den föreslagna bestämmelsen - som motsvarar utredningens förslag men inte överensstämmer med 9 kap. 28 § - är emellertid den motsatta, nämligen att vid lika röstetal förslaget om likvidation förfaller. Föredraganden har upplyst att frågan vilken lösning som bör väljas - på vilken fråga Lagrådet inte har någon synpunkt i sak - kommer att bli föremål för uppmärksamhet under det fortsatta beredningsarbetet i . 13 kap. 17 § I 17 § tredje stycket och i båda meningarna i fjärde stycket används ordet "visar" för att ange vem som har bevisbördan i ett visst fall. Särskilt vad gäller första meningen i fjärde stycket poängteras i författningskommentaren att ordet endast syftar till att ange bevisbördans placering och inte säger något om kravet på bevisningens styrka. Det framhålls att det enligt tidigare rättspraxis varit fråga om ett lägre beviskrav än det som normalt gäller i tvistemål och att någon ändring i detta avseende inte är avsedd. I ordet "visar" ligger emellertid inte bara en anvisning om bevisbördans placering utan också en upplysning om beviskravets styrka. Med ordet brukar man vilja klargöra att ett högt beviskrav gäller, med andra ord vad som i äldre rätt brukade kallas "full bevisning". För lägre beviskrav får andra uttryckssätt användas, såsom att någon skall göra det "sannolikt" eller "antagligt". Avsikten är dock att bestämmelsen i fjärde stycket första meningen över huvud taget inte skall ge några anvisningar om beviskravets styrka. Olyckligt är att det valda ordet "visar" trots allt implicerar kravets styrka. Som framhållit, förefaller en bevisbörderegel, som inte ger upplysning om beviskravets styrka, vara ganska meningslös. (Se och , Rättegång. Fjärde häftet, 6 uppl. 1992, s. 69 och 140.) Subjektet i den föreslagna meningen är borgenären, vilken i den tilltänkta tvistemålsprocessen kommer att vara kärande. Vad som i praktiken kommer att åvila borgenären från bevissynpunkt följer i viss mån redan av dennes ställning i processen. Det kan därför ifrågasättas om den föreslagna bestämmelsen fyller någon egentlig uppgift. Det kan också noteras att det måste vara en mycket svår uppgift för en borgenär att "visa" att det ifrågavarande bolagets eget kapital vid den angivna tidpunkten understeg hälften av bolagets registrerade aktiekapital. I modern bevisrätt spelar det en viss roll för bevisbördans fördelning vem av parterna som har lättast att lägga fram en bevisning. Enligt Lagrådets mening bör i det fortsatta beredningsarbetet övervägas om den föreslagna bevisregeln i fjärde stycket första meningen skall stå kvar eller ersättas med en materiell regel. Om en bevisregel inte anses kunna undvaras, bör ordet "visa" bytas ut mot något uttryck som bättre återger avsikten med regeln, t.ex. "göra det sannolikt". Lyckas borgenären med den bevisning som krävs enligt fjärde styc-ket första meningen får den mot vilken betalningsanspråket riktas enligt andra meningen försöka visa att bolagets eget kapital efter den angivna tidpunkten men innan kontrollbalansräkningen "senast skulle vara upprättad" hade stigit över den kritiska gränsen. I så fall svarar han inte för de förpliktelser som uppkommit för bolaget efter den tidpunkt då gränsen passerades. Den tidpunkt då kontrollbalansräkning senast skulle vara upprättad kan enligt författningskommentaren ligga så sent som en à efter den tidpunkt då skäl fanns att antaga att den kritiska gränsen underskridits. Enligt 12 § skall styrelsen, när det finns skäl att anta att bolagets eget kapital, beräknat på visst sätt, understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet, "genast" upprätta en kontrollbalansräkning. I gällande lydelse används ordet "ofördröjligen" men detta måste anses ha samma innebörd som genast, dvs. I rättsfallet NJA 1988 s. 620 anförs på s. 643 och 644: "Genom den i 13 kap. 2 § 1 st. aktiebolagslagen använda lokutionen står klart att styrelsen inte kan förhålla sig passiv till dess den får kunskap om att den kritiska gränsen underskridits. Sålunda måste åtgärder vidtas redan när styrelsen har kännedom om att bolagets ekonomi försämrats och misstanke finns att aktiekapitalet gått förlorat till mer än [två tredjedelar] -:-:- Om ett bolags eget kapital underskridit den kritiska gränsen men ställningen därefter, fram till dess att kontrollbalansräkning enligt 13 kap. 2 § 1 st. första meningen aktiebolagslagen skall ha upprättats, har förbättrats så att kapitalet överstiger gränsen, kan styrelsen inte rimligen vara skyldig att vidta någon i samma stycke angiven åtgärd för att undgå ansvar för bolagets förbindelser." knyter sina överväganden inte till någon tidrymd för upprättande av kontrollbalansräkning utan direkt till den i lagtexten angivna skyldigheten att "ofördröjligen" upprätta kontrollbalansräkning. En annan sak är att det uppenbarligen följer av livets regel att måste åtgå för analys av bolagets ekonomiska ställning (jfr , Aktiebolagslagen 12:e och 13:e kap., 2 uppl. 1995, s. 216). Enligt 13 kap. 2 § fjärde stycket andra meningen i dess gällande lydelse undgår en styrelseledamot skadeståndsansvar om han visar att underlåtenheten inte beror på försummelse av honom. Att använda erforderlig tid för analys av bolagets ekonomiska ställning kan inte anses utgöra försummelse, och att inte upprätta kontrollbalansräkning när en sådan bevisligen är obehövlig kan inte heller anses utgöra försummelse. Som Lagrådet uppfattat regeringens förslag är innebörden på förevarande punkt följande: Personligt ansvar inträder från den tidpunkt då styrelsen hade skäl att antaga att kapitalbrist förelåg, i praktiken från den tidpunkt i fråga om vilken en borgenär kan leda i bevis att kapitalbrist då förelåg. Ansvaret bortfaller helt om en kontrollbalansräkning upprättas när så senast bort ske och därefter övriga erforderliga åtgärder vidtas. Upprättas inte någon kontrollbalansräkning men kan styrelsen bevisa att den kritiska gränsen åter passerats innan en kontrollbalansräkning senast bort upprättas, bortfaller ansvaret för tiden efter den tidpunkt då den kritiska gränsen passerades men kvarstår för tiden . Lagrådet kan inte inse varför den som tar i anspråk en av lagtexten medgiven tidsfrist för att analysera bolagets ekonomiska situation och efteråt bevisar att före utgången av denna tidsfrist det egna kapitalet passerat den kritiska gränsen skall vara personligt ansvarig för förpliktelser som uppkommit innan den kritiska gränsen passerades, därför att han inte upprättat en bevisligen obehövlig kontrollbalansräkning. Grunden för skadeståndsskyldigheten är styrelseledamotens passivitet, men någon sådan har han inte ådagalagt förrän han försuttit den tidsfrist som lagstiftaren medgivit. Antingen bör talet om en senaste tidpunkt utgå ur lagtexten och personligt ansvar inträda och bestå till ansvarsperiodens slut enligt 19 § - något som emellertid för mycket långt - eller också får godtas att, om den kritiska gränsen bevisligen överskridits då kontrollbalansräkning senast skulle vara upprättad, något ansvar inte inträder, oavsett om kontrollbalansräkning faktiskt upprättats eller ej. Lagrådet föredrar den senare lösningen och förordar att fjärde stycket andra meningen avslutas med orden "svarar han eller hon inte för bolagets förpliktelser." Enligt Lagrådets mening är det korrekt att i andra meningen beskriva beviskravet med ordet "visar". 13 kap. 28 § Några skäl som kan föranleda entledigande av en likvidator anges - i motsats till vad som brukar vara fallet i liknande bestämmelser - inte i paragrafen. Denna bör kompletteras med sådana bestämmelser, som lämpligen kan utformas med ledning av 7 kap. 5 § konkurslagen. Lagrådet förordar att en nytt första stycke av förslagsvis följande lydelse införs i paragrafen: "Om en likvidator begär att få avgå och visar skäl till det skall likvidatorn entledigas. En likvidator skall också entledigas om hon eller han inte är lämplig eller av någon annan orsak bör skiljas från uppdraget." I så fall bör ordet "kan" i inledningen till nuvarande första stycket utgå. 13 kap. 36 § I paragrafens andra stycke anges, liksom i motsvarande nu gällande bestämmelse, att bolagets eget kapital får tas upp i en enda post i balansräkningen i likvidatorns årsredovisning. Detta sammanhänger med att det inte finns något behov av att under likvidationens gång kunna urskilja vad som skulle kunna vara utdelningsbara medel (se prop. 1975:103 s. 511). Sedan anges i förslaget att aktiekapitalet skall anges särskilt. Detta synes strida mot det sagda. Avsikten är emellertid, enligt vad som framkommit vid föredragningen inför Lagrådet, inte att åstadkomma någon ändring i sak utan att undvika det vedertagna uttrycket "inom linjen" som används i gällande lag. Uttrycket, som används i redovisningssammanhang och inte minst i nu gällande årsredovisningslag, har förtjänsten att undvika en inre motstridighet i bestämmelsen. Lagrådet förordar att uttrycket "inom linjen" behålls här och att det används i förslagets tredje stycke, andra och tredje meningarna. 19 kap. 1 § Enligt Lagrådets mening bör straffpåföljd alltid kunna följa på en åtgärd som är ägnad att dölja vem eller vilka som utövar eller har utövat den verkliga makten i bolaget, om den vidtas uppsåtligen. Att någon, som det sägs i författningskommentaren, inte vill skylta med sitt namn bör inte godtas. Mycket ringa fall bör kunna hanteras med allmänna straffrihets- eller straffbestämningsgrundsatser. Ordet "otillbörligen" bör därför utgå ur lagtexten. Särskilt gäller det sagda om 8 kap. 9 och 27 §§ ändras på det sätt som Lagrådet föreslagit. I författningskommentaren sägs att den som i strid med de förslagna bestämmelserna i 8 kap. 9 och 27 §§ låter sig utses till en där avsedd funktion kan straffas för medverkan till brottet, om de allmänna förutsättningarna för sådant ansvar är uppfyllda. Som exempel på concursus necessarius, som innebär att undantag i vissa fall görs från medverkansansvaret, nämns i brottbalkskommentaren (L. m.fl., . En kommentar, s. 23:69) bl.a. det fallet att brottet förutsätter medverkan av annan och denne inte nämns som straffbar; därav anses framgå att han inte skall straffas. I förevarande fall föreslogs i betänkande en bestämmelse om ansvar för den som åtog sig uppdraget men den föreslagna bestämmelsen har uteslutits ur det remitterade förslaget. Under sådana förhållanden talar med hänsyn till straffrättens legalitetsprincip övervägande skäl för att något medverkansansvar inte inträder för den utsedde. Förslaget till lag om ändring i bankrörelselagen 9 kap. 19 och 20 §§ I 19 § finns vissa bestämmelser om när bankaktiebolag skall gå i likvidation. Hänvisning saknas till 13 kap. 10 § aktiebolagslagen. Bestämmelserna i sistnämnda paragraf innebär bl.a. att ett aktiebolag skall försättas i likvidation om bolaget inte till registreringsmyndigheten anmält styrelse m.fl. eller inkommit med årsredovisning och revisionsberättelse enligt 8 kap. 3 § första stycket årsredovisningslagen eller, i förekommande fall, koncernredovisning och koncernrevisionsberättelse enligt 8 kap. 16 § samma lag. Enligt förarbetena till den lagstiftning varigenom bankaktiebolagslagen avskaffades och aktiebolagslagen blev den associationsrättsliga grunden även för bankaktiebolagen ansågs det inte föreligga skäl att genom en särbestämmelse undanta bankaktiebolagen från de nu behandlade likvidationsgrunderna i aktiebolagslagen. Någon hänvisning gjordes emellertid inte till 13 kap. 4 a § aktiebolagslagen, där dessa likvidationsgrunder behandlades. (Se prop. 1995/96:10 s. 299 och prop. 1997/98:166 s. 147 ff. och 153.) En hänvisning till 13 kap. 10 § aktiebolagslagen bör, med reservation för vad som sägs i det följande, nu föras in i förevarande 19 §, på samma sätt som en hänvisning föreslås till 13 kap. 16 § aktiebolagslagen trots att det inte nu finns någon hänvisning till 13 kap. 2 § aktiebolagslagen. Emellertid kan hänvisningen till 13 kap. 10 § aktiebolagslagen inte göras utan särskilda regler för bankaktiebolag, eftersom årsredovisningslagen inte gäller för dessa (1 kap. 1 § och 8 kap. 1 § andra stycket lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag). Hur sådana särskilda bestämmelser skall utformas bör övervägas under det fortsatta beredningsarbetet i . Det synes emellertid lämpligt att föra in dem i förevarande 19 §. Det är möjligt att därvid hänvisningen till 13 kap. 10 § aktiebolagslagen bör ersättas med bestämmelser om en fristående likvidationsgrund för bankaktiebolag. I så fall bör tillses att hänvisningen i 20 § också kommer att omfatta en sådan likvidationsgrund. Övriga lagförslag Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2000/01:150 Likvidation av aktiebolag m.m. Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp-häver eller upprepar ett normgivnings-bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EG-regler Lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385) 3 kap. 4 § andra stycket samt 13 kap. 25 § fjärde stycket och 26 § tredje stycket 1 Omtryckt 1993:150. Senaste lydelse av 13 kap. 1 § 1994:1826 13 kap. 3 § 1995:1555 13 kap. 4 § 1993:1495 13 kap. 4 a § 2000:66 13 kap. 5 § 1993:1495 13 kap. 5 a § 1993:1495 13 kap. 5 b § 1993:1495 13 kap. 6 § 1994:1826 13 kap. 6 a § 1995:1555 13 kap. 7 § 1995:1620 13 kap. 9 § 1995:1555 13 kap. 12 § 1999:1088 13 kap. 14 § 1998:760 13 kap. 15 § 1998:760 13 kap. 17 § 1994:1826 13 kap. 19 § 1994:1826 13 kap. 20 § 1996:771. 2 Senaste lydelse 2000:32. 3 Senaste lydelse 2000:66. 4 Senaste lydelse 1998:760. 5 Senaste lydelse 1998:760. 6 Senaste lydelse 1998:760. 7 Senaste lydelse 1998:760. 8 Senaste lydelse 1998:760. 9 Senaste lydelse 1994:802. 10 Senaste lydelse 1998:760. 11 Senaste lydelse 1998:760. 12 Senaste lydelse 2000:66. 13 Senaste lydelse 1996:256. 14 Senaste lydelse 1998:760. 1 Senaste lydelse 1998:1500. 2 Senaste lydelse 1998:1500. 1 Senaste lydelse 1998:261. 1 Senaste lydelse 2000:73. 1 Senaste lydelse 1994:802 2 Senaste lydelse 1994:802. 3 Senaste lydelse 1998:760. 4 Senaste lydelse 1985:58. 5 Senaste lydelse 1998:760. 6 Senaste lydelse 1998:760. 7 Senaste lydelse 1996:256. 1 Omtryck 1993:150. Senaste lydelse av 13 kap. 1 § 1994:1826 13 kap. 3 § 1995:1555 13 kap. 4 § 1993:1495 13 kap. 4 a § 2000:66 13 kap. 5 § 1993:1495 13 kap. 5 a § 1993:1495 13 kap. 5 b § 1993:1495 13 kap. 6 § 1994:1826 13 kap. 6 a § 1995:1555 13 kap. 7 § 1995:1620 13 kap. 9 § 1995:1555 13 kap. 12 § 1999:1088 13 kap. 14 § 1998:760 13 kap. 15 § 1998:760 13 kap. 17 § 1994:1826 13 kap. 19 § 1994:1826 13 kap. 20 § 1996:771. 3 Senaste lydelse 2000:32. 4 Senaste lydelse 2000:66. 5 Senaste lydelse 1998:760. 6 Senaste lydelse 1998:760. 7 Senaste lydelse 1998:760. 8 Senaste lydelse 1998:760. 9 Senaste lydelse 1994:802. 10 Senaste lydelse 1998:760. 11 Senaste lydelse 1998:760. 12 Senaste lydelse 2000:66. 13 Senaste lydelse 1996:256. 14 Senaste lydelse 1998:760. 1 Senaste lydelse 2000:73. 1 Senaste lydelse 1998:1500. 2 Senaste lydelse 1998:1500. 1 Senaste lydelse 1998:261. 2000/01:150 Bilaga 1 Prop.2000/01:150 Bilaga 1 2000/01:150 Bilaga 2 2000/01:150 Bilaga 2 2000/01:150 Bilaga 3 2000/01:150 Bilaga 4 2000/01:150 Bilaga 4 2000/01:150 Bilaga 5 2000/01:150 Bilaga 6 2000/01:150 Bilaga 7 2000/01:150 Bilaga 7 2000/01:150 Bilaga 8 2000/01:150 Bilaga 8