prop · GP034 · 2001-09-28 00:00:00 — Regeringen avser emellertid att komplettera myndighetens styrdokument så att myndighe- tens uppdrag kommer att inkludera en målsättning om att vid genomfö- randet av upphandlingar där det saknas förutsättningar för kommersiell drift även väga in behovet av funktionella arbetsmarknadsregioner som ett kriterium vid bedömningen vid upphandling av trafik inom sitt an- svarsområde. Regeringen delar inte utredningens bedömning att Rikstrafiken bör fungera som när det gäller interregionala och inomregionala persontransporter. Rikstrafiken är att betrakta som expertmyndighet för kollektivtrafikfrågor. Nuvarande ansvarsför- delning innebär emellertid att sektorsansvaret för de olika transportslagen ligger på respektive sektorsmyndighet inom transportsektorn, medan Rikstrafiken i första hand har ett övergripande samordningsansvar mellan de olika transportslagen. För att ha ett tillfredsställande underlag för en sådan strukturförändring krävs en mer djupgående analys om sektors- ansvaret än vad utredningen har gjort. Regeringen delar den regionalpolitiska utredningens bedömning att tillgängligheten inom transportsektorn är central. Regeringen kommer att föreslå utvecklade etappmål om tillgänglighet i propositionen om Infra- struktur för ett långsiktigt hållbart transportsystem (prop. 2001/02:20). Regeringens bedömning: De stöd som lämnas för att kompensera för ökade transportkostnader på grund av geo- grafiska läge bör reformeras. Underlagsrapporter: Den regionalpolitiska utredningen anser att det är rimligt att bibehålla strävan att transportkostnaderna till fastlandet skall motsvara kostnaderna för vägtransporter. Utredningen (dir. 2000:108) En förhandlad helhetslösning för Gotlandstrafiken har lämnat sitt betänkande Garanterad transportstandard för (SOU 2001:66) till regeringen. I betänkandet föreslås att lägger fast en rimlig transportstandard för Gotlandstrafiken som garanteras av staten och som tar hänsyn till såväl gods som passage- rare. Utredningen föreslår att följande transportstandard för garanteras: ·En dubbeltur året runt för gods och passagerare till den nordliga hamnen anpassad till godsets behov. ·En snabb dubbeltur året runt på bekväma tider för passagerare och med möjlighet att frakta gods till den nordliga hamnen. ·En dubbeltur året runt för gods och passagerare till den sydliga hamnen anpassad till godsets behov. ·Sittplats av god standard till alla passagerare. ·Rabatterat pris året runt för gotlänningar. ·Kostnaden för godstransport över vattnet skall vara jämförbar med motsvarande transport på land. Längdmetertaxan sänks till och indexeras. ·Flygförbindelser med flera avgångar till och från . ·Rabatter för grupper av studenter, pensionärer och barnfamiljer. Remissinstanserna: i och kom- mun har kommenterat transporterna till och från , men har inte särskilt berört utredningens bedömning att det är rimligt att bibehålla strävan att transportkostnaderna till fastlandet skall motsvara kostnaderna för vägtransporter. Skälen för regeringens bedömning : Det övergripande målet för transportpolitiken, som lades fast transportpolitiska beslut, är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet. De nuvarande stöden har varit föremål för utredning. Regeringen anser att det är viktigt att stöden reformeras och att kostnaderna för geografiska läge neutraliseras på annat sätt . Utredningen transportstandard för bereds för när- varande i , och regeringen avser återkomma till riksda- gen när ärendet färdigberetts. Regeringens bedömning: En väl fungerande kollektivtrafik är en viktig förutsättning för funktionella arbetsmarknadsregioner. Skälen för regeringens bedömning : transportpolitiska be- slut uttalades att den lokala och regionala kollektivtrafiken har stor bety- delse för uppfyllandet av de transportpolitiska målen. Den bidrar till ökad välfärd, regional utveckling och jämlikhet genom att ge människor möj- lighet att nå arbetsplatser, skolor och olika typer av service. En ökad andel kollektivt resande är därför en viktig komponent i arbetet med att utforma ett långsiktigt hållbart transportsystem. Kommuner och landsting avsätter stora resurser till driften av den lokala och regionala kollektivtrafiken. kan man konstatera att samhällsutvecklingen i flera avseenden har försvårat för utvecklingen av kollektivtrafiken. De senaste decenniernas tätortsutveckling har karakteriserats av en utspridning av bebyggelsen och en minskning av befolkningstätheten. Detta har i stort sett skett på bilismens villkor och kollektivtrafikens möjligheter att åstadkomma en god transportförsörj- ning har därmed kraftigt försvårats. Kollektivtrafiken är även betydelse- full för tillväxten och för sysselsättningen. Goda möjligheter till pendling med kollektivtrafik ökar förutsättningarna för att separata och lokala ar- betsmarknader ska kunna knytas ihop och fungera som funktionella ar- betsmarknadsregioner. För unga människor utan körkort, och även i högre utsträckning för kvinnor i alla åldrar, i synnerhet i gles- och lands- bygd, är ofta kollektivtrafiken betydelsefull för att den egna bostadsorten skall upplevas som attraktiv. Det är därför av stor vikt att kollektivtrafi- ken fungerar väl, såväl i tätort som i glesbygd. Regeringen anser att kollektivtrafiken bör utvecklas till ett mer attrak- tivt och effektivt transportsystem som kan vara ett konkurrenskraftigt alternativ till privatbilismen. Regeringen beslutade därför om kommittédirektiv (Dir. 2001:1) Utveckling av kollektivtrafiken. Enligt direktiven skall kommittén utifrån ett konsument- och helhetsperspektiv identifiera, analysera och beskriva kollektivtrafikens problem och möj- ligheter, formulera mål och visioner samt föreslå förändringar av organi- sation, regelverk och dylikt av betydelse för kollektivtrafikens utveckling och ett ökat kollektivt resande. Kommittén har bl.a. möjlighet att analy- sera om samordnade transportlösningar skulle kunna möjliggöra en ut- ökad kollektivtrafik i fler delar av landet. Kommitténs arbete skall vidare ske utifrån ett jämställdhetsperspektiv med utgångspunkt i Jämits slut- betänkande Jämställdhet transporter och IT (SOU 2001:44). Kommit- tén skall utgöra ett forum för samarbete mellan staten och övriga aktörer på kollektivtrafikområdet. Tyngdpunkten i kommitténs arbete skall ligga på den lokala och regionala kollektivtrafikens område. Regeringens förslag: Det kommunala utjämningssystemet har en avgö- rande betydelse för att ge den kommunala självstyrelsen en reell inne- börd också i kommuner och landsting med svag ekonomi. Genom den omfördelning av resurser som sker i utjämningssystemet får alla kommu- ner och landsting ekonomiska förutsättningar att tillhandahålla en likvär- dig vård, omsorg och utbildning. Alla medborgare i vårt land skall bl.a. genom det kommunala utjämningssystemet garanteras en hög kvalitet i de grundläggande välfärdstjänsterna. föreslås godkänna vad regeringen anfört i denna fråga. Skälen för regeringens förslag : Välfärd, t.ex. i termer av inkomst, boende, hälsa och tillgänglighet till offentlig och kommersiell service, är på flera sätt en förutsättning för tillväxt. Fördelnings- och välfärdsfrå- gorna måste fungera i hela landet. Huvuddelen av välfärdspolitiken tar ingen hänsyn till geografin, utan är i stället nationella system som har individens situation som utgångspunkt. Men välfärden har även en geografisk dimension. Den geografiska till- gängligheten till centrala välfärdsfaktorer som offentlig och kommersiell service varierar. Olika delar av landet har olika förutsättningar för att utforma och organisera viktiga verksamheter. Välfärdsförutsättningarna förändras med ett förändrat befolkningsunderlag. Befolkningens storlek, sammansättning och utveckling har en stor betydelse för hur välfärds- nivån i olika delar av landet kan upprätthållas, organiseras och förändras. Det kommunala utjämningssystemet syftar till att utjämna de kommu- nala förutsättningarna för skola, äldrevård, infrastruktur och mycket annat. Denna utjämning motiveras av rättviseskäl och av en nationell solidaritet. Systemet skall så långt som möjligt kompensera för struktu- rella skillnader och utjämna välfärdsskillnader mellan kommunerna. Kommuner och landsting kompenseras bl.a. för den regionala, demogra- fiska och geografiska strukturen och därtill hörande kostnader. Re- geringen bedömer att en långtgående utjämning är av utom- ordentlig vikt, såväl för att trygga välfärden som för att skapa förutsätt- ningar för tillväxt i alla delar av landet. Fortsatta insatser för att stödja omstruktureringen av Regeringens förslag: skall en organisation inrättas med uppgift att ge fortsatt statligt stöd till en omstrukturering av kommunala bostadsföretag. Denna organisation ska kunna ge medel för avveckling eller utveckling av tomma lägenheter, till riskkapital samt för behov av nedskrivning av fastighetsvärden. Regeringen avser att återkomma angående storleken på dessa insatser. Regeringens bedömning: bör få möjlighet att förvärva kommunala bostadshus för omvandling till företagslokaler eller andra lämpliga ändamål. Regeringen avser att återkomma med förslag som löser de problem som allmännyttiga bostadsföretag och stiftelser kan komma att drabbas av till följd av de nya redovisningsnormer som gäller . Utredningens bedömning: Enligt den Regionalpolitiska utredningen kommer ett stort antal av landets kommuner att få en negativ befolk- ningsutveckling . För vissa kommuner är denna utveckling så kraftig att antalet invånare, enligt utredningen, kan komma att halveras . Skälen för regeringens förslag och bedömning: På flertalet av de orter som drabbas hårt av befolkningsminskningen finns det kommunala bostadsföretag. Effekterna för dessa företag är att andelen tomma lägen- heter ökar. Denna utveckling har pågått och de årliga hyresförlus- terna har balanserats genom att nödvändigt underhåll i fastighetsbeståndet eftersatts. Arbetet med att hantera problemen i de kommunala bostadsföretagen tar mycket kraft från arbetet med att ut- veckla kommunen och skapa goda förutsättningar för tillväxt och syssel- sättning. Staten har tidigare tagit ett betydande ansvar för att komma till rätta med problemen inom den privata fastighetssektorn. tog staten också ansvaret för att lösa de kommunala bostadsproblemen i . För att komma tillrätta med situationen i vissa kommuner med övermäktiga åtaganden för boendet inrättades Bostadsdelegationen 1998 för att tillfälligtvis hantera frågor om stöd till enskilda kommuner. Bostadsdelegationen har hanterat samtliga ansökningar om stöd och har beviljat ca till 36 kommuner. Kommunerna har själva bidragit med betydande belopp till omstruktureringen av bostads- företagen. Även om de åtgärder som regeringen nu föreslår i denna proposition får positiva konsekvenser för befolkningsutvecklingen i utsatta regioner är det mycket som talar för att problemet med tomma lägenheter kommer att fortsätta. Staten är därför beredd att, tillsammans med de berörda kommunerna, ta ett fortsatt ansvar för omstruktureringen av de kommu- nala bostadsföretagen i de mest utsatta regionerna. Erfarenheterna från bostadsdelegationens arbete är därvidlag en viktig grund för utform- ningen av de fortsatta åtgärderna. De framtida åtgärderna bör inte bara avse ekonomiskt stöd till avveckling av bostäder, utan även försörjning med riskkapital i samband med ett eventuellt statligt delägarskap i kom- Prop. 2001/02:4 munala bostadsföretag. Regeringen är beredd att lägga fram förslag som löser de pro- blem som rekommendationer kan komma att ge upp- hov till för allmännyttiga bostadsföretag och stiftelser. Dessa förslag kommer att ge de allmännyttiga bostadsföretagen en rimlig tid för att fullfölja den omstrukturering som befolkningsutvecklingen i vissa utsatta regioner ger upphov till, utan att den kommunala ekonomin utsätts för alltför stora påfrestningar. Omstrukturering av kommunala bostadsföretag En kommun som möter en mer betydande befolkningsminskning har samma behov av att anpassa sin infrastruktur till de nya förutsättningarna som den kommun som måste anpassa sitt utbud av bostäder och försörj- ningssystem till en snabbt växande befolkning. De frågor kommunen måste ställa vid en avveckling av ett större antal bostäder är var detta är rimligt att göra med hänsyn till försörjningen med skolor, barntillsyn och kommunikationer samt effekter på stadsmiljön. Ansvaret för att planera avvecklingen och till vad de övertaliga byggnaderna eventuellt skall användas kan inte enbart ligga på bostadsbolaget. Det måste ligga hos kommunen. Det bör vara en strävan att så långt som möjligt återanvända de lägen- heter som inte längre behövs som bostäder på orten. Det finns exempel på att bostäder har kunnat återuppföras på andra orter och att bostadshus har omvandlats till företagslokaler. Staten är beredd att i viss utsträck- ning medverka till finansieringen av åtgärder för att utveckla övertaliga byggnader till annan användning. Tillsammans med möjligheter för att förvärva kommunala bostäder kan de medel som redan är tillgängliga för olika typer av utvecklingsprojekt, t.ex. inom ramen för , komma till användning i detta sammanhang. Det bör vara en strävan att avveckla bostäder som inte längre behövs så fort som möjligt. Bedömningen av hur många bostäder som inte längre behövs bör grundas på tillförlitliga befolkningsprognoser och program bör upprättas för avvecklingen av övertaliga bostäder. Det är mycket svårt att bedöma hur en fortsatt befolkningsminskning kommer att påverka förutsättningarna för de kommunala bostadsföreta- gen. Helt klart är emellertid att en fortsatt befolkningsminskning leder till att antalet lediga lägenheter ökar och att därmed bostadsföretagens in- täkter påverkas negativt. Kostnaden för att lyfta bort de övertaliga bostäderna bör betraktas som en regionalpolitiskt betingad kostnad och i ökad utsträckning bäras av staten. Regeringen avser att återkomma angående medel i statsbudgeten för ett program som sträcker sig fram . Regeringen har vid olika tillfällen framhållit betydelsen av att slå vakt om en allmännyttig bostadssektor i syfte att nå de av fastlagda bostadspolitiska målen. bereds inom ett förslag till nytt regelsystem för dessa företag. Det finns därför anled- ning att koppla de nu förestående insatserna till de förutsättningar som kommer att gälla för de allmännyttiga bostadsföretagen . Dessa förutsättningar avses klarläggas i en proposition som kommer att Vilka insatser som är möjliga och lämpliga kan variera mellan olika I vissa fall kan det vara fråga om att i första hand lösa ned- skrivningsbehovet, medan det i andra fall kan vara frågan om bidrag till kommunen eller bostadsbolaget för att bolaget efter en rekonstruktion skall kunna få långsiktigt hållbara, ekonomiskt sunda förutsättningar. kan inte heller uteslutas att det i vissa fall kan vara motiverat att staten, helt eller delvis, tar över ett fastighetsbestånd i en kommun med ett utsatt I vissa fall särskilt för de mest utsatta kommunerna kan de krav på ägartillskott från kommunen, som en ekonomisk rekonstruktion av bola- get ställer, bli en alltför tung börda för kommunen, beroende bl.a. på kommunens skuldsättning i övrigt. Staten bör i vissa särskilda fall, i samförstånd med den berörda kommunen, kunna gå in som delägare i bolaget och som sådan genom aktiekapital och därutöver ett villkorat ägartillskott svara för en del av det nödvändiga kapitaltillskottet till bola- Tillskottet skall ses som en tillfällig hjälp till kommunen, som skall återbetalas i den takt som bolaget kan ge utdelning. Regeringen noterar med tillfredsställelse att förekomsten av Kom- muninvest AB innebär att räntekonkurrensen upprätthålls för de kommu- ner som är delägare. Regeringen är beredd att överlägga med företrädare för kommunerna och , om vad som gemensamt kan göras för att nå bättre kreditvillkor också för de kommuner som inte är delägare i Kommuninvest. Valet av insats bör avgöras av de lo kala förhållanden som råder i respektive kommun. Regeringen avser att inrätta en organisation med uppgift att ge fortsatt statligt stöd till en omstrukturering av kommunala bostads- Regeringen bedömer preliminärt att den ekonomiska ram som denna organisation inledningsvis kan komma att behöva motsvarar cirka dels angående de totala kostnaderna för åtgärderna, dels angående ut formning av denna organisation, typ av stödformer och finansiering av Värderingen av de allmännyttiga bostadsföretagens fastigheter har publicerat en rekommendation av- seende nedskrivningar som bygger på en redovisningsrekommendation från (IAsC) rekommen- Rekommendationen, som då rekommenderades gälla fr.o.m. , ger närmare vägledning om bl.a. nedskrivning av Många kommunala bostadsföretag kommer sannolikt att be- höva skriva ner det bokförda värdet på sina fastighetsinnehav. mantagna värdet av nedskrivningarna uppgår till stora belopp. memoria har tagits fram inom med olika alternativ som kan lösa den uppkomna situationen. Efter att promemorian gått ut på remiss har skjutit fram ikraftträdandet av rekommen- Ett alternativ för att lösa situationen är att aktieägartillskott, eller annat tillskott som lämnats till ett kommunalt bostadsföretag, för att kompen- sera för nedskrivningar föreslås få redovisas som en finansiell anlägg- Prop. 2001/02:4 ningstillgång eller, om det inte är möjligt, som en immateriell anlägg- ningstillgång i balansräkningen. Förslaget innebär en förändring i lagen (1997:614) om redovisning. Ett annat alternativ är att särskilda bestämmelser om värdering av an- läggningstillgångar i kontrollbalansräkningen tas in i 13 kap. 2 § aktie- bolagslagen. Vid upprättandet av kontrollbalansräkning får värdet på en anläggningstillgång bestämmas med hänsyn tagen till det lägre avkast- ningskrav som bolaget har i förhållande till andra företag inom samma bransch. Den särskilda värderingsregeln inriktas på sådana bolag som till följd av bestämmelser i lag inte får bedriva verksamhet i vinstsyfte. En motsvarande ändring görs i 7 kap. 2 § stiftelselagen. Av remissinstanserna förordar bl.a. , och det senare alternativet. Några rättsliga remissinstanser, några kommuner samt Svenska Fastighetsägareför- bundet förordar det första alternativet. Flera remissinstanser anser att samma värderingsregler skall gälla för alla typer av fastighetsbolag. Reglerna om hur ett företags tillgångar skall värderas i balansräkningen syftar främst till att företagets kreditorer och delägare skall kunna värdera riskerna i ekonomiska engagemang som rör företa- get. Tillsammans med reglerna om likvidationsplikt i aktiebolagslagen är de avsedda att ge ett skydd mot förluster för dem som inte själva har direkt insyn i företagets ekonomiska förhållanden. I fråga om företag där ägarnas eller stiftarnas ekonomiska ansvar är begränsat till det kapital de redan skjutit till är en sådan ordning väl motiverad. Formellt gäller det begränsade ägaransvaret även i aktiebolag och stif- telser som har en kommun som ägare eller huvudman. Reellt kan en svensk kommun emellertid inte åberopa sådana formella begränsningar av sitt ägar- eller stiftaransvar, den förväntas i alla lägen ta det fulla an- svaret för båda sina egna och sina företags skulder och andra åtaganden. Efter detta har alla parter inrättat sig och kreditgivare eller leverantörer vet att deras fordringar gentemot ett kommunalt företag alltid kommer att infrias och att krav på medverkan i ackord aldrig kommer att resas. Reglerna om likvidationsplikt och därmed också de värderingsregler som anknyter till likvidationsreglerna torde därför ha mindre relevans när det gäller kommunala företag. Redan bostadsdelegationens erfarenheter visar att värderingsreglerna för företag vållar problem redan för den skärpta tillämpning som är på väg att genomföras. Kraven på rekonstruktionsinsatser från ägarnas sida går till följd av dessa regler inte sällan väsentligt längre än vad som mo- tiveras av företagens faktiska ekonomiska behov. Kommuner, som själva står inför omstruktureringsproblem, har emellertid liten anledning att tillföra sina företag mera likvida medel än vad som krävs för att nå ut- hålligt positiva kassaflöden inom företagen. I ljuset av kommunernas faktiska ansvar gentemot företagens kreditorer är det inte heller rimligt att genom krav på nedskrivningar tvinga fram mer omfattande tillskott av likvida medel än så för att ytterligare konsolidera företagen. Regeringen avser att lägga fram förslag, som löser de problem som rekommendationer kan komma att ge upphov till för allmännyttiga bolag och stiftelser. Åtgärder för att stärka kommuner och landsting med be- Regeringens förslag: För kommuner med kraftig befolkningsminskning införs ett särskilt statsbidrag med . Bidraget fördelas efter två olika grunder. En del av bidra- get, totalt , fördelas till kommuner efter gene- rella principer där ersättning lämnas med ett enhetligt belopp per invå- nare för varje procents befolkningsminskning utöver (19902000). Detta bidrag lämnas utöver den kompensation för befolkningsminskning som finns i det kommunala ut- jämningssystemet. Den andra delen av bidraget på lämnas efter ansökan och syftar till att främja samverkan mellan kommuner och mellan landsting. Skälen för regeringens förslag : Strukturella förändringar och nya demografiska förutsättningar kommer att ställa stora krav på enskilda kommuner och landsting. Befolkningsminskningen medför att de mindre kommunerna kan få allt svårare att fullgöra sina offentliga åtaganden inom bl.a. vård, omsorg och utbildning. Syftet med regeringens förslag är att främja åtgärder som underlättar erforderliga omställningar eller ska- par förutsättningar för en bättre utveckling i de kommuner och landsting som har kraftig befolkningsminskning. ekonomiska vårpropo- sition (prop. 2000/01:100) bedömde regeringen att bör avsättas 2003 och 2004 till ett särskilt statsbidrag till kommu- ner och landsting med befolkningsminskning. Medlen skall tas från ut- giftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner, anslaget 91:2, Bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner och landsting. I utjämningssystemet kompenseras kommuner vars to- talbefolkning minskat med . lämnas också ett särskilt omställnings- bidrag till landsting vars befolkning minskat med . Ett nytt statsbidrag till kommuner och landsting med befolkningsminskning föreslås som ytterligare en åtgärd utöver kompen- sationen i utjämningssystemet och omställningsbidraget till landstingen. Regeringen bedömer att den befintliga kompensationen inte är tillräcklig för att bevara en god samhällsservice i de kommuner och landsting som har en kraftig befolkningsminskning. Regeringen föreslår att av statsbidraget för- delas till kommuner med kraftig befolkningsminskning efter generella principer. Ersättningen föreslås lämnas med ett enhetligt belopp per in- vånare för varje procents befolkningsminskning utöver (). Denna inriktning innebär att av bidraget går till kom- muner i , av bidraget går till kommuner i och av bidraget går till kommuner i . Med den för- delningen tillfaller av bidraget kommuner i skogslänen och i Bergslagen. Totalt har cirka 100 kommuner haft en befolknings- minskning . De kommer att få ett förstärkt statsbidrag. Regeringen föreslår vidare att av statsbidra- Prop. 2001/02:4 get används för att främja samverkan mellan kommuner och mellan Flertalet kommuner är engagerade i någon form av samverkan med någon annan kommun. Det bidrag som regeringen nu föreslår möjliggör att dessa samverkansprojekt kan vidareutvecklas. För att kunna erhålla medel från denna del av statsbidraget skall åtgär- derna ha en inriktning mot ett eller flera av följande prioriterade område: ·samverkan inom vård, omsorg och utbildning, ·samverkan inom funktionella områden som t.ex. räddningstjänst, biblioteksverksamhet, IT-infrastruktur etc., ·samverkan med syfte att utveckla näringslivet.