prop · GO03126 · 2001-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2000/01:126 Behandling av personuppgifter inom kriminalvården Prop. Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås en lag om behandling av personuppgifter inom kriminalvården. Lagen skall innehålla de bestämmelser som utöver personuppgiftslagen (1998:204) är nödvändiga för kriminalvårdens verksamhet. Regleringen kommer att ersätta de tillstånd från Datainspektionen på vilka huvuddelen av den nuvarande registerföringen vilar. Personuppgifter får enligt lagen behandlas om det behövs för att kriminalvården skall kunna fullgöra sina uppgifter i enlighet med vad som föreskrivs i lag eller förordning. Uppgifter skall vidare få behandlas för att tillgodose rättsväsendets myndigheters behov av information om verkställighet av påföljd och häktning samt för att upprätthålla säkerheten och förebygga brott som en person är föremål för en kriminalvårdsåtgärd. Dessutom får dessa personuppgifter också användas för tillsyn, planering, uppföljning och kvalitetssäkring av verksamheten. Författningsförslaget innebär att kriminalvården ges utökade möjligheter att behandla uppgifter om intagna som utgör särskilda risker i t.ex. hot- eller våldshänseende. Sådana känsliga uppgifter som avses i 13 § personuppgiftslagen skall få behandlas tillsammans med andra uppgifter om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen. Sådana uppgifter får dock som huvudregel inte användas som sökbegrepp. Vidare införs en bestämmelse om att personuppgifter som behandlats av kriminalvården skall gallras senast efter det att den senaste registrerade påföljden eller åtgärden helt har verkställts eller upphört. Lagen innehåller bestämmelser om att regeringen meddelar föreskrifter om vilka andra myndigheter som skall få tillgång till personuppgifter som behandlas inom kriminalvården samt vem som därvid skall få ha direktåtkomst till sådana uppgifter. Den nya lagen föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Lagtext 6 2.1 Förslag till lag om behandling av personuppgifter inom kriminalvården 6 3 Ärendet och dess beredning 9 4 Allmänt om kriminalvården 9 4.1 Kriminalvårdens organisation 9 4.2 Kriminalvårdslagstiftningens uppbyggnad 10 4.3 Akthantering och journalföring 11 5 Nuvarande register inom kriminalvården 11 5.1 Allmänt 11 5.2 Centrala register 11 5.3 Register i KLAS-systemet 13 5.4 Vissa övriga register 15 5.5 Den framtida utvecklingen 16 6 Behandling av personuppgifter inom kriminalvården - utgångspunkter för en reform 17 6.1 Kriminalvårdens datorisering 17 6.2 reformförslag 18 6.3 En ny utgångspunkt för behandling av personuppgifter 18 7 Behandling av personuppgifter inom kriminalvården - överväganden och förslag 20 7.1 En författningsreglering behövs 20 7.2 Författningsteknisk lösning 21 7.3 Lagens tillämpningsområde 23 7.4 Ändamålet med behandlingen 25 7.4.1 Behandling för att kriminalvården skall kunna fullgöra sina uppgifter 25 7.4.2 Behandling för att underlätta tillgången till sådana uppgifter som behövs inom rättsväsendet 26 7.4.3 Behandling för att upprätthålla säkerheten och förebygga brott 26 7.4.4 Behandling för tillsyn m.m. 28 7.5 Vilka personuppgifter får behandlas? 29 7.5.1 Ändamålet avgör vilka uppgifter som får behandlas 29 7.5.2 Känsliga uppgifter 30 7.6 Personuppgiftsansvar 33 7.7 Sambearbetning 33 7.8 Direktåtkomst 34 7.9 Utlämnande av uppgifter 35 7.9.1 Utlämnande av uppgifter för statistik 35 7.9.2 Utlämnande av uppgifter till myndigheter m.m. 36 7.10 Gallring 38 7.11 Information 40 7.12 Säkerhet och tillsyn 41 7.13 Rättelse och skadestånd 42 7.14 Sekretessfrågor 43 7.15 Utgångspunkter för det fortsatta författningsarbetet 44 8 Kostnader och ikraftträdande 47 9 Författningskommentar 48 Bilaga 1 Lagförslagen i departementspromemorian Behandling av personuppgifter inom kriminalvården (Ds 2000:50) 53 Bilaga 2 Remissinstanser som yttrat sig över departements-promemorian Behandling av personuppgifter inom kriminalvården 55 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagtext 56 Bilaga 4 Lagrådets yttrande 59 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 61 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om behandling av personuppgifter inom kriminalvården. 1 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om behandling av personuppgifter inom kriminalvården Lagens tillämpningsområde 1 § Denna lag gäller vid behandling av personuppgifter i kriminalvårdens verksamhet i fråga om personer 1. som är föremål för personutredning, 2. som är häktade, 3. som är dömda till fängelse, 4. som är dömda till skyddstillsyn, 5. som är dömda till villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst, 6. som är ålagda fängelse som förvandlingsstraff för böter eller vite, 7. som på grund av utländsk dom skall verkställa en sådan påföljd som avses i 3-6 i , 8. som på annan grund är intagna i häkte eller kriminalvårdsanstalt, eller 9. som annars transporteras av kriminalvårdens transporttjänst. Lagen gäller endast om behandlingen av personuppgifterna är helt eller delvis automatiserad eller om personuppgifter ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning efter särskilda kriterier. Förhållandet till personuppgiftslagen 2 § Om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av denna lag tillämpas personuppgiftslagen (1998:204) vid behandling av personuppgifter inom kriminalvården. Ändamål med behandlingen 3 § En myndighet inom kriminalvården får behandla personuppgifter bara om det behövs för att 1. myndigheten skall kunna fullgöra sina uppgifter i enlighet med vad som föreskrivs i lag eller förordning, 2. underlätta tillgången till sådana uppgifter om verkställighet av påföljd eller häktning som rättsväsendets myndigheter behöver, eller 3. upprätthålla säkerheten och förebygga brott som en åtgärd enligt 1 § första stycket 2-9 pågår. Personuppgifter som behandlas enligt första stycket får också behandlas om det behövs för tillsyn, planering, uppföljning och kvalitetssäkring av verksamheten. Personuppgiftsansvar 4 § Den myndighet som utför en behandling av personuppgifter är personuppgiftsansvarig. är dock personuppgifts-ansvarig för behandling av uppgifter som sker gemensamt för myndigheterna inom kriminalvården. Behandling av känsliga uppgifter 5 § Uppgifter om en person får inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexuell läggning. Om uppgifter om en person behandlas på annan grund får uppgifterna kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket, om det är oundgängligen nödvändigt för syftet med behandlingen. Personuppgifter enligt första stycket får inte användas som sökbegrepp om inte regeringen har föreskrivit det. Sådana föreskrifter får meddelas endast för det ändamål som anges i 3 § första stycket 3. Direktåtkomst 6 § Direktåtkomst till de personuppgifter som behandlas enligt denna lag skall vara förbehållen de personer som på grund av sina arbetsuppgifter inom kriminalvården behöver tillgång till uppgifterna. I fråga om direktåtkomst till uppgifter som får lämnas ut till en annan myndighet gäller 10 §. Gallring 7 § Personuppgifter som behandlas enligt denna lag skall gallras så snart de inte behövs för de ändamål de insamlats för, dock senast efter det att den senaste påföljden eller åtgärden avseende den registrerade helt har verkställts eller upphört. Trots vad som föreskrivs i första stycket får uppgifter bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Rättelse och skadestånd 8 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till denna lag. Utlämnande av uppgifter 9 § Uppgifter som är nödvändiga för att framställa rättsstatistiken skall lämnas till den myndighet som ansvarar för att framställa sådan statistik. Ytterligare föreskrifter 10 § Regeringen meddelar föreskrifter om 1. att personuppgifter skall lämnas ut till myndighet även i andra fall än som sägs i 9 §, och 2. vilka myndigheter som därvid får ha direktåtkomst till personuppgifter. Direktåtkomst till personuppgifter enligt första stycket skall vara förbehållen de personer vid myndigheten som på grund av sina arbetsuppgifter behöver tillgång till uppgifterna. 11 § Regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, meddelar föreskrifter om 1. begränsningar av de i 3 § angivna ändamålen, 2. begränsningar av de uppgifter som får behandlas för ett visst ändamål, 3. direktåtkomst enligt 6 § första stycket, 4. när gallring skall ske, samt 5. utlämnande av uppgifter enligt 9 §. Överklagande 12 § En myndighets beslut om rättelse och om information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . 2 3 Ärendet och dess beredning Personuppgiftslagen (1998:204) trädde i kraft och ersatte då datalagen (1973:289). Om en behandling av personuppgifter för ett visst ändamål har påbörjats före den dag då personuppgiftslagen trädde i kraft gäller, enligt en övergångsbestämmelse till lagen, fortfarande datalagen fram till och med . Det innebär att datalagen fortfarande tillämpas på flertalet av de register som förs inom kriminalvården. Det har mot den bakgrunden blivit nödvändigt att överväga om det behövs någon särskild lagstiftning för att reglera kriminalvårdens möjligheter att i fortsättningen behandla personuppgifter. Inom har utarbetats en departementspromemoria Behandling av personuppgifter inom kriminalvården (Ds 2000:50) med förslag till en lag om behandling av personuppgifter inom kriminalvården. Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i ärendet (dnr Ju 2000/3820). Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen, men har lämnat synpunkter på förslaget om sambearbetning. I övrigt har Lagrådet haft synpunkter av lagteknisk karaktär. Regeringen har justerat lagförslagen efter Lagrådets synpunkter. Vidare har vissa redaktionella ändringar gjorts. Regeringen återkommer till lagrådets synpunkter i avsnitten 7.5.2 och 7.7. 4 Allmänt om kriminalvården 4.1 Kriminalvårdens organisation är att verkställa påföljderna fängelse och skyddstillsyn, att ansvara för övervakningen av villkorligt frigivna, verkställa föreskrifter om samhällstjänst och utföra särskilda personutredningar i brottmål. Kriminalvården ansvarar dessutom för verksamheten vid häktena och ombesörjer transporter såväl för den egna verksamheten som för vissa andra myndigheters räkning. är central förvaltningsmyndighet för kriminalvården och chefsmyndighet för de lokala kriminalvårdsmyndigheterna och Transporttjänsten. Vidare är styrelsen i administrativt hänseende chefsmyndighet för och övervaknings-nämnderna. främsta uppgift är att besluta i fråga om vistelse utanför anstalt enligt 34 § lagen (1974:201) om kriminalvård i anstalt beträffande den som är dömd till fängelse i lägst . En övervakningsnämnd fattar de övergripande besluten om personer dömda till frivård, t.ex. om förlängning av övervakningstid eller varning vid misskötsamhet och om eventuella föreskrifter som skall gälla . 4.2 Kriminalvårdslagstiftningens uppbyggnad Den centrala regleringen av kriminalvården är uppbyggd efter i huvudsak följande mönster. De viktigaste frågorna regleras i lag. Detta gäller t.ex. grundläggande frågor om kroppsbesiktning, kontakter med omvärlden och utevistelser. I lag anges vidare att vissa frågor delegeras till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I förordning regleras sedan vilka frågor som kan reglera genom föreskrifter. Sådana föreskrifter kungörs och publiceras i (). Det finns ett stort antal författningar som har betydelse för kriminalvårdens verksamhet. Beträffande de personer som är häktade eller annars intagna i häkte gäller lagen (1976:371) och förordningen (1976:376) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. har också utfärdat häktesföreskrifter (KVVFS 1997:15) För personer som har dömts till fängelse eller som har ålagts fängelse som förvandlingsstraff för böter gäller lagen (1974:203) och förordningen (1974:248) om kriminalvård i anstalt samt lagen (1994:451) och förordningen (1994:1060) om intensivövervakning med elektronisk kontroll. I anslutning till dessa författningar har utfärdat ett flertal föreskrifter, bl.a. anstaltsföreskrifter (KVVFS 1998:8), föreskrifter om permissioner och föreskrifter om intensivövervakning med elektronisk kontroll (KVVFS 1999:2). 27 och 28 kap. respektive förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder innehåller de huvudsakliga bestämmelserna om personer som har dömts till villkorlig dom eller skyddstillsyn. har i anslutning härtill utfärdat frivårdsföreskrifter (KVVFS 1986:7) och föreskrifter om samhällstjänst (1998:79). I finns regler om bl.a. strafftidsberäkning och villkorlig frigivning som också har betydelse för kriminalvårdens verksamhet. Bestämmelserna kompletteras av lagen (1974:202) och förordningen (1974:286) om beräkning av strafftid m.m. I detta sammanhang bör också nämnas de av utfärdade verkställighetsföreskrifterna (KVVFS 1998:10). Transporttjänstens verksamhet regleras i de av utfärdade föreskrifterna (KVVFS 1995:1) om transportverksamhet m.m. Det kan också nämnas att det finns lagstiftning om verkställighet av utländska domar som föranleder åtgärder inom kriminalvården. 4.3 Akthantering och journalföring Med stöd av förordningarna om kriminalvård i anstalt och behandlingen av häktade och anhållna samt frivårdsförordningen har utfärdat föreskrifter om akthantering och journalföring (KVVFS 1995:3). Enligt dessa föreskrifter skall det finnas en personakt för varje person som står under övervakning, är intagen i kriminalvårdsanstalt eller är häktad. Personakten skall bestå av behandlingsjournal och domsakt. Den skall förvaras hos den myndighet som ansvarar för klienten. När personakten under pågående kriminalvård skickas till en annan myndighet inom kriminalvården skall endast de handlingar som är aktuella för den mottagande myndigheten följa med. Beslut och viktiga händelser skall dokumenteras i behandlingsjournalen. Varje uppgift som förs in i en behandlingsjournal skall enligt föreskrifterna utformas så att klientens integritet respekteras. En anteckning som har gjorts i journalen får inte tas bort; vid rättelse skall den gamla, felaktiga anteckningen fortfarande vara läslig. En anteckning skall vara daterad och det skall framgå vem som har gjort den. Alla beslut som fattas eller åtgärder som vidtas angående klienten med stöd av lag eller annan författning skall antecknas i behandlings-journalen. Av anteckningen skall framgå bl.a. beslutets innehåll, skälen för beslutet, de villkor som kan vara förenade med beslutet och vem som har fattat beslutet. Om det införs en uppgift som är så känslig att det kan finnas anledning att sekretessbelägga den även gentemot klienten, skall en särskild notering om detta göras i journalen. I föreskrifterna om akthantering och journalföring finns särskilt reglerat vad som gäller vid en myndighet, som använder kriminalvårdens klientadministrativa ADB-register (), se närmare om registret i avsnitt 5.3. Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att delar av daganteckningarna i behandlingsjournalen inte förs i registret utan skall antecknas manuellt. 5 Nuvarande register inom kriminalvården 5.1 Allmänt Inom kriminalvården finns ett antal olika databaserade personregister som avser klientadministration. Vissa register förs centralt av med stöd av förordningen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem (RI-förordningen). Andra register förs av de olika myndigheterna efter särskilda tillstånd av Datainspektionen. 5.2 Centrala register De centrala klientadministrativa registren som används inom kriminalvården förs med stöd av i RI-förordningen. Enligt den förordningen skall det finnas ett delsystem för handlingar med uppgifter över personer som har dömts till fängelse, skyddstillsyn eller villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst, ålagts förvandlingsstraff för böter eller på grund av utländsk brottmålsdom skall verkställa en påföljd i (2 § 3). Systemet skall användas för att förse myndigheterna inom rättsväsendet med de uppgifter de behöver om kriminalvårdens verksamhet. RI-förordningen innehåller inga närmare bestämmelser om vilka uppgifter systemet skall innehålla. Det s.k. kumulativregistret (KUM) förs av det s.k. kumulativregistret (KUM). omfattar registret cirka 92 000 personer som är eller har varit föremål för någon kriminalvårdspåföljd. Uppgifter om domar läses in från magnetband som skickas från . I övrigt lämnas uppgifter i huvudsak från häkten, anstalter och frivård. Uppgifterna registreras i kronologisk ordning. KUM är inte tillgängligt via terminal men man kan få utskrifter från registret. Som huvudregel gallras uppgifterna efter att den senaste påföljden har upphört. Samtliga uppgifter om en person sparas till ett gallringstillfälle. Detta innebär att om en ny påföljd registreras inom femårsfristen sparas de äldre uppgifterna till dess har förflutit från den senaste registreringen. Särskilda gallringsregler gäller vid dödsfall, påföljdspreskription och ändring i högre instans (jfr 30 § RI-förordningen). Efter gallringen registreras vissa uppgifter i ett avställningsregister varefter personakten arkiveras. (SÖK) (SÖK) är ett särskilt terminalsystem kopplat till KUM. Registret har en egen databas och innehåller de senaste uppgifterna i KUM. Det går inte att registrera uppgifter i registret utan registrets ändamål är att göra vissa uppgifter i KUM tillgängliga via terminal. Uppgifterna gallras efter det att påföljden upphört under förutsättning att ingen ny påföljd har påbörjats. För tiden från det att kriminalvården har upphört tills gallring sker visas endast den registrerades namn och personnummer, typ av tidigare kriminalvård med datum för dess upphörande samt uppgift om vid vilken myndighet den har upphört. Sökmöjligheterna i SÖK är obegränsade, dvs. man kan använda vilka sökbegrepp som helst. De vanligaste sökbegreppen är namn och personnummer. (ÖR) (ÖR) har som huvudfunktion att vara ett arvoderingssystem för kriminalvårdens övervakare. De uppgifter som lagras i registret är i huvudsak persondata om övervakarna såsom personnummer, namn och adress. Även vissa uppgifter som gäller klienterna lagras i registret. Det är här fråga om uppgifter om typ av påföljd, frivårdsmyndighet, prövo- och övervakningstid. Uppgifterna om övervakare och klienter tillförs KUM och SÖK vid varje uppdateringstillfälle. 5.3 Register i KLAS-systemet startade ett arbete med att bygga upp lokala klientadministrativa system, det s.k. . Systemen används också för att följa upp verksamheten på lokal, regional och central nivå. De register som ingår i systemet förs med stöd av Datainspektionens tillstånd. (KLAS-HÄK) Datainspektionen gav tillstånd till inrättandet av ett "Klientregister (KLAS-HÄK)". Registret utgör underlag för klientadministration, verksamhetsplanering samt statistikframställning. Registret får innehålla uppgifter om den som är intagen i häkte. Förutom uppgifter som namn, adress, personnummer och medborgarskap registreras uppgifter om bl.a. domstols beslut, anledning till intagning och restriktioner för den häktade. Registret får även innehålla uppgifter om den intagnes offentlige försvarare och förhörsledare. Anhörig till den intagne får registreras med namn, adress och telefonnummer. Beträffande besökare i häktet får även personnummer registreras. Registeransvaret ligger hos den myndighet som för registret. Uppgifterna i registret skall gallras efter att den intagne har lämnat häktet. Vad gäller informationsskyldighet har föreskrivits att den registeransvarige på lämpligt sätt skall underrätta inskrivna, anhöriga och besökare om förekomsten av registret. Beträffande ADB-säkerhet har Datainspektionen gett föreskrifter om bl.a. åtkomstskydd, behörighetskontroll och loggning. (KLAS-KVA) Datainspektionen gav tillstånd till personregistret "KLAS-KVA". Ändamålet med registret är att det skall utgöra underlag för klientadministration, verksamhetsplanering samt framställning av statistik. Registret får innehålla uppgifter om den intagne såsom personnummer, nationalitet, yrke och utbildning. Vidare registreras uppgifter om bl.a. påföljd, permissioner, misskötsamhet, sysselsättning och transporter. Andra personer som registreras är olika tjänstemän som har anknytning till den intagne. Vidare får anhöriga registreras med uppgifter om namn, adress och relation till den intagne. Vad gäller besökare får dessutom personnummer registreras. Den myndighet som för registret är registeransvarig. Uppgifterna i registret skall gallras efter utskrivning. Datainspektionen har beträffande informationsskyldighet föreskrivit att den registeransvarige skall, i den mån sekretesslagen (1980:100) medger det, på lämpligt sätt underrätta såväl intagna som övriga registrerade om vem som för registret, registrets ändamål och innehåll samt den registrerades rätt enligt 10 § datalagen att få utdrag ur registret. Vad gäller ADB-säkerhet har inspektionen gett likalydande föreskrifter som gäller för häktesregistret. Regeringen har efter överklagande av beslutat att utvidga tillståndet för registret så att det också får omfatta registrering av uppgifter om narkotikaklass, som är en kodbeteckning baserad på den samlade bedömningen av den intagnes drogmissbruk, och missbrukskontroll. Vidare innebar regeringens beslut att informationsskyldigheten inte omfattar den som registrerats på grund av sin tjänsteutövning. Register för platsplanering m.m. Datainspektionen gav tillstånd till två personregister; "KLAS-Platsplanering" och "centrala bokningsregister". Det förstnämnda förs av respektive registeransvarig myndighet medan det centrala bokningsregistret förs gemensamt för myndigheterna. skall vara ett hjälpmedel för anstaltsplacering av fängelsedömda personer samt underlätta verksamhetsuppföljning och framställning av statistik som inte avslöjar enskilda personers identitet. Det centrala bokningsregistret skall ge information om tillgängliga platser som motsvarar en klients s.k. profil. Platsplaneringssystemet innehåller uppgifter om personer som har dömts till fängelse och registreringen sker då klienten skall placeras på anstalt. Registret får innehålla uppgifter om bl.a. personnummer, huvudbrott och strafftid. Vidare får också olika s.k. skyddsfaktorer såsom våldsbenägenhet och droghantering i anstalt, narkotikamissbruk, rymning och organiserad brottslighet registreras. På grundval av dessa uppgifter görs bedömningen av på vilken slags anstalt den dömde bör placeras. Även uppgifter om behov av t.ex. alkohol-, narkotika- eller våldsprogram, s.k. behovsfaktorer, får registreras. Genom dessa uppgifter tillsammans kan en s.k. klientprofil bestämmas. Det bör också nämnas att det finns möjlighet att registrera ytterligare uppgifter om dessa bedöms vara av väsentlig betydelse för placeringen. Som exempel på sådana uppgifter har angetts handikapp, etnisk tillhörighet och medlemskap i vissa motorcykelklubbar. Förutom om personer som har dömts till fängelse registreras uppgifter om andra personer endast i begränsad omfattning, bl.a. om kontaktperson inom kriminalvården och om den person som har upprättat klientprofilen.