prop · GP0374 · 2001-12-11 00:00:00 — HD har i ettfrån överklagat mål (Ö 1214-99) meddelat prövningstillstånd i denfrågan (HD:s mål Ö 3134-00).Mediegrundlagsutredningen föreslår att överföringar som utgår från utlandetskall kunna få ett grundlagsskydd genom utgivningsbevis och att samtliga regleri YGL då skall gälla på samma sätt som när överföringar utgår från Sverige.Enligt utredningen innebär förslaget dels att traditionella massmedieföretag kan få utgivningsbevis för överföringar som utgår från utlandet, dels att andraaktörer kan få utgivningsbevis när överföringarna utgår från utlandet.HD:s avgörande i NJA 2001 s. 445 innebär att traditionella massmedieföretagsöverföringar ofta kan antas komma att anses utgå från och därmedomfattas direkt av databasregeln. I de situationer så inte är fallet liksom i de situationer andra aktörer bedriver verksamhet som avses i den föreslagnadatabasregeln och där överföringarna inte utgår från , saknas enligtregeringens mening skäl att införa en möjlighet till grundlagsskydd genomutgivningsbevis. Anledningen är att ljudradio- och TV-program från utlandetendast åtnjuter ett begränsat skydd enligt YGL och att ett starkare skydd föröverföringar - som utredningen föreslår - då inte synes motiverat. Vidare saknas anledning att jämställa alla överföringar från utlandet medljudradio- och TV-program från utlandet, vilket skulle innebära ett skydd förrätten att anskaffa och meddela uppgifter samt vara anonym.Överföringsverksamhet från utlandet som bedrivs av andra aktörer äntraditionella massmedieföretag kommer alltså att falla helt utanför YGL. Sådanverksamhet som bedrivs av traditionella massmedieföretag kommer dock, liksom , att omfattas av om anskaffar- och meddelarfrihet samtanonymitetsskydd.Ett frivilligt grundlagsskydd genom utgivningsbevis bör alltså - i vart fall inuläget - endast kunna komma i fråga för överföringar som utgår från Sverige.Bedömningen av om överföringar utgår från får i tillämpningen antas skemed ledning av de uttalanden som HD gjort i fråga om databasregelnstillämplighet i det redovisade avgörandet. Domstolen har där slagit fast attledning får sökas i allmänna principer för räckvidden av offentligrättsliglagstiftning, varvid det kan ha betydelse om företaget är verksamt i och materialet avsett för en svensk publik, samt att det inte har någon avgörandebetydelse om sändningen sker från en server utanför Sverige.Vem som bör pröva frågor om utgivningsbevisRadio- och har till uppgift att besluta i frågor om tillstånd,avgifter och registrering som rör ljudradio- och TV-sändningar. En av verketsuppgifter är att handha register över utgivare för databaser som omfattasav databasregeln. Det frivilliga grundlagsskyddet enligt databasregelnförutsätter bedömningar av om verksamheten tekniskt har inrättats på det sättsom anges i regeln. Det är därför lämpligt att Radio- och anförtrosockså uppgiften att besluta i frågor om utgivningsbevis enligt databasregelntrots att det, som har framhållit, innebär atttvå olika myndigheter kommer att handlägga frågor om utgivningsbevis. Beslut avverket skall kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. För prövning ikammarrätt av beslut som meddelats av länsrätt anser regeringen i likhet medKammarrätten i och Kammarrätten i att det saknas anledningatt frångå huvudregeln om ett krav på prövningstillstånd.4.3.7 Ett utvidgat grundlagsskydds förenlighet med medlemskapet i EURegeringens bedömning: Den föreslagna utvidgningen av yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde är förenlig med EG-direktivet om personuppgifter.Mediegrundlagsutredningens bedömning överensstämmer med regeringens.Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har godtagit bedömningen. Hovrätten över och , , Kammarrätten i ,Kammarrätten i , Länsrätten i , Datainspektionen ochSveriges advokatsamfund har dock uttryckt tvivel angående utvidgningensförenlighet med EG-direktivet om personuppgifter.Skälen för regeringens bedömning: och rådets direktiv95/46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende påbehandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter -EG-direktivet om personuppgifter - reglerar bl.a. hantering och spridning avinformation som lagras med hjälp av automatiserad behandling eller i vissamanuella register. Direktivet är tillämpligt på viss sådan behandling avpersonuppgifter som i kan falla under tryckfrihetsförordningens (TF) och yttrandefrihetsgrundlagens (YGL) tillämpningsområden och innehåller flerabestämmelser om behandling av personuppgifter som inte är förenliga medgrundlagarna. Enligt artikel 9 i direktivet får dock undantag från direktivetgöras för behandling av personuppgifter som sker uteslutande för journalistiskaändamål eller konstnärligt eller litterärt skapande under förutsättning attundantagen är nödvändiga för att förena rätten till privatlivet med reglerna omyttrandefriheten. Till artikeln ansluter punkt 37 i ingressen till direktivet.Direktivet har genomförts i genom personuppgiftslagen (1998:204).Lagstiftaren gjorde då bedömningen att det är möjligt att låta TF och YGL gällaoförändrade med stöd av undantagsmöjligheten i artikel 9 (se prop. 1997/98:44 s. 50). Artikeln ansågs ge ett visst spelrum för medlemsstaterna och göra detmöjligt att vid utformningen av nationella undantag bl.a. beaktakonstitutionella traditioner och principer. Det angavs också vara av betydelseatt den Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna gäller på EG-rättens område. Vidare angavs att det avEuropadomstolens tillämpning av konventionen framgår attintegritetsskyddsintressena och yttrandefrihetsintressena skall vägas motvarandra. Dessutom pekades på att sambandet med framgår också av att ingresspunkt 37, som rör möjligheten till undantag enligt artikel 9,uttryckligen refererar till Europakonventionen.YGL:s tillämpningsområde har utvidgats per genom införandetav begreppet tekniska upptagningar som bl.a. omfattar cd-romskivor ochdisketter. I det lagstiftningsärendet ansågs direktivet inte lägga hinder ivägen för utvidgningen (jfr. prop 1997/98:43).Den utvidgning av YGL:s grundlagsskydd som föreslås innebär att demassmedieföretag som har grundlagsskydd enligt databasregeln får skydd föranvändning av ytterligare tekniker. Dessutom får ytterligare massmedieföretaggrundlagsskydd för motsvarande verksamheter. Därutöver ges andra aktörermöjlighet att genom utgivningsbevis få grundlagsskydd för sådana verksamheter.Utvidgningen sker alltså väsentligen till en krets som sysslar med massmedialverksamhet och innebär inte några principiella nyheter när det gällertillämpningsområdet. har också tolkat undantagetangående journalistiska ändamål (NJA 2001 s. 409). Domstolen får därvid sägas ha gett undantaget ett förhållandevis brett tillämpningsområde.Den föreslagna utvidgningen föranleder därför enligt regeringens mening inteannan bedömning av undantagsmöjligheten i EG-direktivet om personuppgifter änden som gjorts i tidigare sammanhang. Regeringen anser alltså att utvidgningenomfattas av den befintliga möjligheten till undantag och därmed är förenlig meddirektivet.Även EG-rätten i övrigt liksom andra regler och bestämmelser som arbetas framinom EU kan på vissa områden ha eller få ett innehåll som synes vara svårt attförena med bestämmelserna i och YGL. Inom ramen för detta samarbete - liksomför övrigt inom annat internationellt samarbete - arbetar man därför från svensk sida med att genom förbehåll och liknande så långt möjligt undvika attgrundlagarna kolliderar med EG-rätten eller andra åtaganden, t.ex. rambesluteller konventioner på området för det polisiära och straffrättsliga samarbetet.Samma förhållningssätt måste självfallet intas i även det fortsatta arbetetockså när det gäller den utvidgade YGL. Utvidgningen som sådan innebär i dettahänseende alltså inget nytt. Regeringen behandlar i avsnitt 10 vissa härmedsammanhängande frågor.5 Skall ytterligare brott upptas som tryck- och yttrandefrihetsbrott?5.1 Nuvarande ordningTryckfrihetsförordningen (TF) innehåller i 7 kap. 4 och 5 §§ en fullständiguppräkning av vilka brott som utgör tryckfrihetsbrott när de begås genom trycktskrift och är straffbara enligt lag. Brotten enligt 7 kap. 4 §, som utgörs avotillåtna yttranden, är högförräderi, krigsanstiftan, spioneri, obehörigbefattning med hemlig uppgift, vårdslöshet med hemlig uppgift, uppror,landsförräderi eller landssvek, landsskadlig vårdslöshet, ryktesspridning tillfara för rikets säkerhet, uppvigling, hets mot folkgrupp, olaga våldsskildring,förtal, förolämpning och, i den utsträckning som anges, försök, förberedelse och stämpling till sådana brott.I 7 kap. 5 § TF straffbeläggs ett antal otillåtna offentliggöranden.I 5 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) sägs att degärningar som anges som tryckfrihetsbrott i 7 kap. 4 och 5 §§ TF skall anses som yttrandefrihetsbrott om de begås i ett radioprogram eller en teknisk upptagning och är straffbara enligt lag. Med radioprogram avses därvid program i ljudradio och television samt innehållet i vissa andra sändningar av ljud, bild ellertext som sker med hjälp av elektromagnetiska vågor (1 kap. 1 § tredje stycketYGL). Detta innebär att tryckfrihetsbrotten och yttrandefrihetsbrotten i princip sammanfaller. När det gäller olaga våldsskildring är ansvarsområdet något meromfattande enligt YGL än enligt TF.Eftersom YGL hänvisar till brottskatalogen i TF i fråga om vilka gärningar somutgör yttrandefrihetsbrott blir alltså brott som förs in i brottskatalogen i TFautomatiskt även yttrandefrihetsbrott.För ansvar för tryck- och yttrandefrihetsbrott krävs, som nämnts, att gärningenockså är straffbar enligt lag. Man brukar säga att "dubbel täckning" krävs föratt ett brott skall vara straffbart som tryck- eller yttrandefrihetsbrott. Detta innebär att ansvarsområdet för sådana brott kan inskränkas men inte utvidgasutan ändring av TF eller YGL. När det gäller påföljder för tryck- ochyttrandefrihetsbrott hänvisar TF och YGL till brottsbalken.Brottskatalogen har betydelse inte bara för det straffrättsliga ansvaret utanockså för det skadeståndsrättsliga. Skadestånd för missbruk av tryck- elleryttrandefriheten i TF eller YGL kan nämligen utgå bara om det föreligger etttryck- eller yttrandefrihetsbrott.Närmare om tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagenstillämpningsområdenAv 1 kap. 3 § TF och 1 kap. 4 § YGL framgår en av de principer som bygger uppgrundlagarna, nämligen den s.k. exklusivitetsprincipen. Enligt denna princip får ingripanden på grund av missbruk av tryck- respektive yttrandefriheten integöras utom i de fall som anges i TF och YGL. Vad som är missbruk bestäms utifrån innebörden och syftet med tryck- och yttrandefriheten såsom detta framgår av 1kap. 1 § första och andra styckena TF och 1 kap. 1 § första och andra styckenaYGL. Där anges att grundlagarna tillförsäkrar medborgarna rätt att i de skyddade medierna offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och att i övrigtlämna uppgifter i vilket ämne som helst till säkrande av ett frittmeningsutbyte, en fri och allsidig upplysning och, enligt YGL, ett frittkonstnärligt skapande.Formuleringen av tryck- och yttrandefrihetens innebörd och syfte innebär att all användning av de grundlagsskyddade medierna inte omfattas av TF:s eller YGL:sskydd som exklusiv straff- och processlag. Den användning som omfattas av dettaskydd brukar sägas falla inom grundlagarnas materiella tillämpningsområde tillskillnad från det formella tillämpningsområdet som anger vilka medier somomfattas av grundlagarna med bortseende från innehållet. Den användning av degrundlagsskyddade medierna som faller inom TF:s materiella tillämpningsområdemen som anses otillåten upptas alltså som tryckfrihetsbrott i TF:sbrottskatalog. Övrig användning som faller inom det materiellatillämpningsområdet kan således inte bestraffas eftersom bestraffning enligtexklusivitetsprincipen endast får ske i de fall som anges i grundlagarna.Beträffande den användning av de i och för sig grundlagsskyddade medierna sominte omfattas av grundlagarnas materiella tillämpningsområde kan lagföring skeenligt vanlig lag. Frågan vilken användning av de i och för siggrundlagsskyddade medierna som faller inom respektive utanför TF:s skydd somexklusiv straff- och processlag, dvs. inom eller utanför grundlagens materiellatillämpningsområde, är emellertid inte helt klar.Vid övervägande av frågan om nya brott skall föras in i brottskatalogen i TF och därmed utgöra tryckfrihets- respektive yttrandefrihetsbrott måste man alltså ta ställning till om brotten typiskt sett kan anses falla in under TF:s materiella tillämpningsområde, dvs. om brotten kan anses vara sådana att de omfattas avTF:s skydd som exklusiv straff- och processlag när de begås i en tryckt skrift.Om brottet inte kan anses vara sådant kan det beivras enligt vanlig lag utanstöd i TF. Ett exempel på användning av ett i och för sig grundlagsskyddatmedium som inte anses omfattas av TF:s skydd som exklusiv straff- och processlag är bedrägeri som begås med hjälp av en tryckt skrift. Ett sådant brott kandärför bestraffas enligt utan hinder av TF. Det bör dock framhållas att det måste göras en bedömning i varje enskilt fall huruvida ett visst brottfaller inom TF:s materiella ansvarsområde eller inte.5.2 HotbrottI många av brottsbeskrivningar ingår hot som ett led. I detföljande ges exempel på sådana brottsbeskrivningar.I 4 kap. 4 § finns en allmän straffbestämmelse till skydd förindividens handlingsfrihet. Enligt bestämmelsen döms den som tvingar annan attgöra, tåla eller underlåta något för olaga tvång. För straffbarhet förutsättsatt tvånget sker genom våld eller genom vissa angivna slag av hot, nämligen hotom brottslig gärning, hot om att åtala eller ange annan för brott samt hot omatt om annan lämna menligt meddelande. Hot av de två sistnämnda slagen ärstraffbara endast om de används för att utöva ett tvång som är otillbörligt.Den som hotar någon med vapen eller annars med brottslig gärning på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annanssäkerhet till person eller egendom , döms enligt 4 kap. 5 § brottsbalkenför olaga hot. Bestämmelsen är avsedd att ge ett skydd mot angrepp på en enskild persons känsla av trygghet till person och egendom.Den som genom våld eller genom hot som innebär eller för den hotade framstår som trängande fara tvingar någon till samlag eller till annat sexuellt umgängedöms, om gärningen med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna iövrigt är jämförlig med påtvingat samlag, enligt 6 kap. 1 § förvåldtäkt. Med våld jämställs att försätta någon i vanmakt eller annat sådanttillstånd.Den som stjäl medelst våld å person eller medelst hot som innebär eller för denhotade framstår som trängande fara eller som, sedan han eller hon begått stöldoch anträffats på bar gärning, sätter sig med sådant våld eller hot till motvärn mot den som vill återta det tillgripna, döms enligt 8 kap. 5 § för rån. Detsamma skall gälla om någon med sådant våld eller hot tvingar annan till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skadaför den tvungne eller någon i vars ställe denne är. Lika med våld anses attförsätta någon i vanmakt eller annat sådant tillstånd. Är förfarandet, medhänsyn till exempelvis hotet, av mindre allvarlig art skall det dock inte dömasför rån utan för annat brott som förfarandet innefattar.I vissa fall skall den som, genom att anbringa eller bryta lås eller annorledes, olovligen rubbar annans besittning eller med våld eller hot om våld hindrarannan i utövning av rätt att kvarhålla eller ta något dömas enligt 8 kap. 8 §brottsbalken för egenmäktigt förfarande.Bestämmelsen om utpressning finns i 9 kap. 4 § . Brottet består iatt någon genom olaga tvång förmår en annan person till en disposition sominnebär förmögenhetsöverföring. Med olaga tvång avses detsamma som i 4 kap. 4 §brottsbalken.Den som använder allvarligt våld eller hot om sådant våld mot någon som befinner sig på en flygplats som är öppen för internationell trafik eller med användande av våld eller hot omintetgör verksamhet som bedrivs på en sådan flygplats dömsenligt 13 kap. 5 § b § , om gärningen är ägnad att framkalla faraför flygplatsens funktion eller för säkerheten vid denna, för flygplatssabotage.Om en samling av krigsmän gemensamt hotar att med våld sätta sig upp mot förmandöms för myteri enligt 16 kap. 6 § brottsbalken.Enligt 16 kap. 8 § döms den för hets mot folkgrupp som i uttalandeeller i annat meddelande som sprids hotar eller uttrycker missaktning förfolkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse. Regeringen har i en proposition till föreslagit att denna bestämmelse skall avse ävenhets med anspelning på sexuell läggning (prop. 2001/02:59).I 17 kap. finns bestämmelser om brott mot allmän verksamhet m.m. Av intresse här är brotten våld eller hot mot tjänsteman (1 §) respektiveförgripelse mot tjänsteman (2 §) samt övergrepp i rättssak (10 §). 1 § döms den för våld eller hot mot tjänsteman som med våldeller hot om våld förgriper sig på någon i hans myndighetsutövning eller för att tvinga honom till eller hindra honom från åtgärd däri eller för att hämnas försådan åtgärd. Detsamma gäller om någon på nu angivet sätt förgriper sig mot densom har utövat myndighet för vad denne däri gjort eller underlåtit.Skillnaden mellan 1 § och 2 § ligger i beskrivningen av den brottsligahandlingen. För förgripelse mot tjänsteman döms den som på annat sätt än somavses i bestämmelsen om våld eller hot mot tjänsteman, otillbörligen vidtareller hotar med en åtgärd som för den skyddade medför lidande, skada eller annan olägenhet.Även väktare och ordningsvakter kan åtnjuta det skydd som avses i 17 kap. 1 och2 §§ . I 17 kap. 5 § anges nämligen att vad som sägs ibl.a. 17 kap. 1 och 2 §§ skall gälla också om någon på det sätt som anges i de bestämmelserna förgriper sig mot eller hindrar den som enligtsärskild föreskrift skall åtnjuta samma skydd som är förenat medmyndighetsutövning eller som är eller har varit kallad att biträdaförrättningsman vid åtgärd som omfattas av sådant skydd.Den brottsliga gärningen enligt 17 kap. 10 § beskrivs på samma sätt som i 17kap. 1 och 2 §§, nämligen som angrepp med våld eller med hot om våld respektive vidtagande av eller hotande med en åtgärd som medför lidande, skada ellerolägenhet. Bestämmelsen om övergrepp i rättssak är avsedd att ge skydd åtvittnen och andra förhörspersoner. Skydd mot våld eller hot om våld tillkommerdärutöver personer som gjort anmälan, fört talan eller ämnar göra detta.Den som utövar olaga tvång eller olaga hot med uppsåt att påverka den allmännaåsiktsbildningen eller inkräkta på handlingsfriheten inom en politiskorganisation eller en yrkes- eller näringssammanslutning och därigenom sätteryttrande- församlings- eller föreningsfriheten i fara, döms enligt 18 kap. 5 §brottsbalken för brott mot medborgerlig frihet.En krigsman som med hot om våld förgriper sig mot en förman i dennestjänsteutövning eller för att tvinga honom till eller hindra honom från attutföra en tjänsteåtgärd eller annars med anledning av hans tjänst, döms enligt21 kap. 8 § för hot mot förman.5.3 Hur frågan om olaga hot och andra brott skall utgöra tryck- ochyttrandefrihetsbrott har aktualiseratsJustitiekanslern () har i en skrivelse till regeringen den 25 augusti 1998rubricerad Angående vissa problem vid tillämpningen av främstyttrandefrihetsgrundlagen (dnr Ju 1997/1925) bl.a. uppgett att det kan förtjänaatt närmare övervägas om inte olaga hot bör införlivas med brottskatalogen itryckfrihetsförordningen (TF) och därmed också komma att utgöra ettyttrandefrihetsbrott. Enligt JK:s bedömning ger nuvarande ordning intemöjligheter till ingripanden när hotelser framförs i medier som omfattas av TFoch yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Eftersom olaga hot inte är ett tryck- eller yttrandefrihetsbrott kan åtgärder inte vidtas med stöd av grundlagarnasamtidigt som dessa lägger hinder i vägen för ingripanden i enlighet med vanliglag åtminstone såvitt avser själva publiceringen. Enligt JK kan olaga hotsålunda knappast anses som en sådan gärning som i likhet med t.ex. svindleri med hjälp av tryckt skrift kan beivras med stöd av vanlig lag därför att gärningenfaller utanför det område som TF är avsett att skydda. JK anser att frånprincipiella synpunkter synes brottet när det begås i medier som grundlagarna är tillämpliga på vara ett missbruk av tryck- eller yttrandefriheten ochjämförbart med exempelvis förtal och uppvigling. I skrivelsen nämner JK ocksåatt frågan om olaga hot i grundlagsskyddade medier varit aktuell i ett ärendedär. Frågan var även aktuell i samband med ett uppmärksammat mål om olaga hot m.m.,det s.k. Aftonbladsmålet (NJA 1999 s. 275). Målet gällde åtal mot en journalistvid och fem ynglingar med anknytning till en gruppering med påstådda nazistiska och rasistiska sympatier för bl.a. olaga hot och hot mot tjänsteman. Hoten byggde på bilder föreställande en maskerad och till synes beväpnad manutanför några kända personers bostäder. Bilderna överlämnades av ynglingarnatill journalisten som visade dem för målsägandena. Journalisten skrev ocksåartiklar vilka publicerades tillsammans med bilderna i . Åtalet avsåg inte publiceringen utan det förhållandet att bilder tagits och av journalistenvisats för målsägandena.I sin dom konstaterade () att brotten olaga hot och hot mottjänsteman inte utgör tryckfrihetsbrott enligt 7 kap. TF men att detta intehindrar att hot som framförs i tryckt skrift under vissa omständigheter kanföranleda straff enligt vanlig lag. Av betydelse för bedömningen i det aktuellafallet var enligt HD emellertid de omständigheter under vilka filmernaöverlämnats till journalisten och det syfte i vilket överlämnande skett. HD komi sitt avgörande till slutsatsen att offentliggörandet av fotografierna var ettled i journalistens journalistiska verksamhet och att det därmed, oavsettfotografiernas hotfulla och skrämmande karaktär, föll inom det område som TF äravsedd att skydda. HD uttalade att ynglingarnas överlämnande av filmrullarnadärför också måste anses omfattat av meddelarfriheten och ogillade åtalen ochskade-ståndsyrkandena.HD ansåg alltså i detta fall att brotten olaga hot och hot mot tjänsteman faller inom TF:s materiella tillämpningsområde såvitt gäller meddelarfriheten. Allttalar för att ställningstagandet hade blivit detsamma om det hade varit fråga om ansvar för själva publiceringen. En annan sak är dock om någon utgivare hadekunnat göras ansvarig. HD:s dom innebär således att eftersom de angivna brotteninte upptas i TF:s brottskatalog kan de som regel inte bestraffas när de begås i ett grundlagsskyddat medium.5.4 Skall olaga hot och andra brott utgöra tryck- och yttrandefrihetsbrott?Regeringens förslag: Tryckfrihetsförordningens brottskatalog utökas med brottenolaga hot, hot mot tjänsteman (inklusive hot mot väktare m.fl.), övergrepp irättssak och brott mot medborgerlig frihet samt försök eller förberedelse tillsådana brott i den mån de är straffbelagda i . Härigenom kommerdessa brott att utgöra tryckfrihets- respektive yttrandefrihetsbrott.Mediegrundlagsutredningens bedömning: Utredningen har övervägt vilka brott somskulle kunna utgöra nya tryck- och yttrandefrihetsbrott och stannat vidbedömningen att de brott som skulle kunna komma i fråga är brotten olaga hot,hot mot tjänsteman (inklusive hot mot väktare m.fl. enligt 17 kap. 5 §brottsbalken), övergrepp i rättssak och brott mot medborgerlig frihet.Utredningen har dock kommit till slutsatsen att det inte finnsanledning att utöka tryckfrihetsförordningens (TF) brottskatalog med dessabrott.