prop · GO0321 · 2001-01-01 00:00:00 — 5.6 Särskilda frågor när det gäller bouppteckning och deklaration, m.m. Regeringens förslag: Den avlidnes personnummer skall alltid anges i bouppteckningen. Kravet på angivande av den avlidnes yrke tas bort. Deklaration av arvfallen eller testamenterad egendom skall avfattas på särskild blankett. Arvlåtarens eller testators samt den skattskyldiges personnummer skall vara obligatoriska uppgifter i deklarationen. Motsvarande skall gälla vid gåva. Om personnummer saknas skall i stället samordningsnummer anges om sådant finns. Regeringens bedömning: Kravet på att bifoga kopior av bouppteck- ningen när denna ges in för registrering bör behållas. Slutbetänkandets förslag om personnummer i stället för yrke: Över- ensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har invänt mot förslagen. Rapportens förslag om blankett och personnummer: Överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har invänt mot förslagen. Delbetänkandets förslag om kopior av bouppteckningen: Regering- en anser inte att förslaget bör genomföras. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag och bedömning Uppgift om den avlidnes yrke ersätts av uppgift om personnummer Av 20 kap. 3 § , ÄB, framgår vilka uppgifter som måste anges i en bouppteckning. Det är bl.a. den avlidnes fullständiga namn, yrke och hemvist. Uppgift om den avlidnes personnummer är inte obligatoriskt. är personnummer av stor betydelse när det gäller att identifiera en person. Kravet på att den avlidnes yrke skall anges i bouppteckningen är föråldrat. Den uppgiften fyller i bouppteckningssammanhang inte längre någon funktion. I stället lämnas regelmässigt uppgift om den avlidnes personnummer. För dödsboanmälan har uppgift om den avlidnes personnummer varit ett krav. För att anpassa lagstiftningen till dagens samhälle bör kravet på angivande av den avlidnes yrke ersättas av ett krav på angivande av den avlidnes personnummer. Det är vidare närmast självklart att samma ordning bör gälla för bouppteckning som för dödsboanmälan. I anledning av det nu sagda bör ett krav på angivande av person- nummer i bouppteckningar lagfästas och kravet på angivande av den avlidnes yrke utmönstras. Genom en hänvisning i 20 kap. 10 § ÄB gäller vad som föreskrivs om bouppteckning även beträffande tilläggsbouppteckning. Deklaration av arvfallen eller testamenterad egendom samt gåva och liknande förvärv För gåva och liknande förvärv gäller att deklaration skall avfattas på särskild blankett. Formulär för sådan blankett fastställs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. När handläggningen av arvsskatt övergår till skattemyndigheterna bör motsvarande bestämmelse införas för deklaration av arvfallen eller testamenterad egendom. Som angetts ovan är personnummer numera av stor betydelse när det gäller att identifiera en person. Ett krav på angivande av personnummer finns redan för självdeklaration. Det är därför naturligt att även deklaration av arvfallen eller testamenterad egendom samt gåva och liknande förvärv innehåller en uppgift om arvlåtarens eller testators respektive givarens personnummer. Vidare bör ett krav på angivande av den skattskyldiges personnummer införas. När fråga är om deklaration av s.k. framskjutna förvärv enligt 8 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, , bör även föregående innehavarens personnummer vara en obligatorisk uppgift. Samordningsnummer Enligt 18 a § folkbokföringslagen (1991:481) kan fr.o.m. personer som inte är eller har varit folkbokförda här i landet efter begäran av en myndighet tilldelas ett särskilt samordningsnummer i stället för personnummer (prop. 1997/98:9). I de fall en person har tilldelats ett samordningsnummer bör detta, av samma skäl som har anförts i fråga om personnummer, anges i bouppteckning, tilläggsboupp- teckning, dödsboanmälan och deklaration. Regeringen föreslår därför att ett krav på angivande av samordningsnummer införs i såväl ÄB som AGL. Bouppteckningsblankett Enligt förslagen i delbetänkandet och rapporten skall en särskild blankett som kan användas för bouppteckningen sändas till dödsboet. Den bouppteckningsskyldige kan tillsammans med blanketten få vissa enkla anvisningar. Förslaget syftar till att rationalisera förfarandet för såväl den enskilde som det allmänna. Granskningen hos skattemyndigheten underlättas och därmed kan handläggningstiden förkortas. Regeringen delar bedömningen att det är en fördel om en blankett kan tillhandahållas av skattemyndigheterna. Någon författningsreglering krävs inte för att en sådan ordning skall kunna införas. I delbetänkandet och rapporten har vidare föreslagits att skattemyn- digheten skall förtrycka vissa uppgifter på bouppteckningsblanketten. Regeringen anser att en sådan ordning kan ha vissa fördelar. De uppgifter som skall förtryckas måste då hämtas från olika register. Frågan behöver emellertid övervägas ytterligare. har fått i uppdrag att se över frågan om behovet av särskilda regler för IT-användningen i boupptecknings- och arvsbeskattningsverksamheten hos skattemyndig- heterna. Regeringen har för avsikt att återkomma i dessa delar. I rapporten föreslås att skattemyndigheten skall vara skyldig att sända en blankett till dödsboet när den avlidne var folkbokförd i . Enligt förslagen i delbetänkandet och rapporten skall det vidare vara obligatoriskt att använda den anvisade blanketten vid bouppteckningen. Som nämnts ovan har regeringen för avsikt att återkomma i frågan om förtryckning av vissa uppgifter på bouppteckningsblanketten. Frågan om en skyldighet för skattemyndigheten att sända ut en boupptecknings- blankett till dödsboet bör då övervägas. Även frågan om obligatorisk användning av viss blankett för bouppteckning bör hanteras i det sammanhanget. Som nämnts ovan finns det inget som hindrar att skattemyndigheten utan stöd i författning sänder ut en blankett för bouppteckning till dödsboet. Ingivande av kopia av bouppteckningen I delbetänkandet har föreslagits att skyldigheten att till bouppteckningen foga en eller ibland flera bestyrkta kopior av bouppteckningen när den ges in för registrering avskaffas. Den fördel som en sådan ordning skulle innebära för den enskilde uppvägs emellertid inte av de olägenheter som skulle uppkomma för skattemyndigheten. Regeringen anser därför inte att förslaget bör genomföras. 5.7 Ny deklarationstidpunkt för gåva Regeringens förslag: Deklarationstidpunkten för gåva flyttas från till året efter skattskyldighetens inträde. Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanser har yttrat sig särskilt i frågan. Skälen för regeringens förslag: Av 46 § andra stycket lagen (1941:614) om arvsskatt och gåvoskatt, , följer att deklaration för gåva skall lämnas året efter det varunder skattskyldighet inträdde. Har givaren eller, vad angår förvärv som avses i 37 § 2 mom., försäkringstagaren, avlidit efter det skattskyldighet inträtt får dock deklarationen inte lämnas senare än efter dödsfallet. Deklarationstidpunkten för gåva överensstämde tidigare med den som, för andra än bokföringsskyldiga, gällde för inlämnande av allmän självdeklaration. är det som är sista dag för ingivande av förenklad självdeklaration. Att det är detta datum som gäller har blivit allmänt känt. Något egentligt skäl att ha kvar som sista deklarationsdag för gåva finns inte. Det torde i själva verket redan vara en utbredd föreställning bland dem som är berörda att sista dag för inlämnande av gåvodeklaration också är . Misstag om deklarationsdag föranleder visserligen inte någon förseningsavgift, eftersom någon sådan inte tas ut enligt AGL. Däremot har bestämmelserna om ränta på skatten i 52 § AGL anknytning till sista deklarationsdagen. Räntebestämmelserna är inte avsedda att vara någon sanktion utan skall kompensera det allmänna för en ränteförlust, som motsvaras av en räntevinst för den skattskyldige genom att denne betalar skatten än normalt. De omständigheter som föranlett att skatten inte kunnat fastställas tidigare än som skett är utan betydelse för frågan om ränta skall tas ut (jfr prop. 1974:159 s. 74). Detta strikta kredittänkande möter ytterst liten förståelse hos dem som påförs ränta. Enligt regeringens bedömning bör en lagändring ske så att deklarationsdagen för gåva flyttas fram till att sammanfalla med den för förenklad självdeklaration. 5.8 Kontrolluppgift för försäkringsgivare förslag: Tidpunkten för försäkringsgivare att lämna kontrolluppgift om förmånstagarförvärv enligt lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt flyttas från till . Rapportens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte yttrat sig särskilt i frågan. Kammarkollegiet anser att det nuvarande systemet med försäkringsgivares kontrolluppgiftsskyldighet direkt till den skattemyn- dighet som skall handlägga ärendet bör behållas. Skälen för regeringens förslag Bakgrund Enligt 49 § lagen (1941:614) om arvsskatt och gåvoskatt, , är försäkringsgivare skyldig att till beskattningsmyndigheten ge in kontrolluppgift beträffande förmånstagarförvärv som enligt denna lag medför skattskyldighets inträde. Sådan uppgiftsskyldighet föreligger inte om det utfallna beloppet inte överstiger . Kontrolluppgiften skall lämnas enligt närmare föreskrifter som meddelas av regeringen. Föreskrifterna finns i 13 § arvs- och gåvoskatteförordningen (1958:563), vari anges att uppgifterna skall avfattas på blankett enligt särskilt formulär. I bilaga till sistnämnda paragraf har regeringen fastställt ett formulär för denna uppgift. Formuläret innehåller 16 olika deluppgifter. Kontrolluppgiften skall för varje kalenderår lämnas påföljande år. Har skattskyldighet inträtt till följd av dödsfall, skall dock uppgift lämnas inom efter det försäkringsgivaren fått kännedom om dödsfallet. Kontrolluppgiften skall ges in till den beskattningsmyndighet som har att uppta fråga om beskattning av försäkringsbeloppet, dvs. vid arvsbeskattning till bouppteckningsdomstolen och vid gåvobeskattning skattemyndigheten i den region där den skattskyldige var folkbokförd. De uppgifter som skall redovisas i det fastställda uppgiftsformuläret ligger till grund för försäkringsgivarens bedömning av frågan om vilken beskattningsmyndighet som är behörig enligt AGL och som uppgiften skall lämnas till. Kontrolluppgift för försäkringsgivare 3 kap. 58 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontroll- uppgifter, LSK, skall kontrolluppgifter lämnas under taxeringsåret till den skattemyndighet hos vilken den uppgiftsskyldige är registrerad som arbetsgivare eller, om han är registrerad hos flera skattemyndigheter, till var och en av dem, eller om han inte är registrerad till skattemyndigheten i den region där uppgiftslämnaren är bosatt. I rapporten föreslås att motsvarande bör gälla för uppgiftslämnande enligt AGL. Vidare föreslås att hänvisningen till 3 kap. 58 § LSK även skulle kunna omfatta den tid som anges för uppgiftslämnande, dvs. I fråga om arvsskatt behövs emellertid en särskild bestämmelse om uppgiftsskyldighet vid dödsfall. En hänvisning till bestämmelserna i 3 kap. 58 § LSK föreslås därför i 49 § första stycket AGL. Vidare föreslås att tredje stycket samma lag skall behållas men att tiden för att lämna uppgiften ändras från till . Enligt regeringens bedömning är det inte ändamålsenligt att ha en bestämmelse om att kontrolluppgift för försäkringsgivare, som ju i detta fall skall användas för att fastställa skatt enligt AGL, lämnas till den skattemyndighet där försäkringsgivaren är registrerad som arbetsgivare. Även Kammarkollegiet har i sitt remissvar ansett att det nuvarande systemet med uppgift direkt till den skattemyndighet som skall handlägga ärendet bör behållas och hänvisat till att det medför viss risk för felexpedieringar att lämna uppgiften till den skattemyndighet där försäkringsbolaget är registrerat som arbetsgivare. Regeringen anser mot bakgrund av det anförda att ändringen i denna del inte bör genomföras. Försäkringsgivare som lämnar kontrolluppgift enligt AGL lämnar även kontrolluppgift enligt LSK. Det kan därför vara en fördel om samma tidsgräns gäller för försäkringsgivare enligt AGL. Tidsgränsen för kontrolluppgift enligt AGL bör i detta avseende därför ändras till . Enligt nuvarande reglering, som tillkom före den nya regeringsformen, har regeringen genom ett bemyndigande givits möjlighet att meddela föreskrifter angående vilka övriga förhållanden som skall uppges för skattens bestämmande. I rapporten har föreslagits att denna uppgift i stället skall ankomma på . Lagrådet har föreslagit att bemyndigandet skall utgå då knappast annat än verkställighetsföreskrifter synes kunna komma i fråga (8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformen). Regeringen delar Lagrådets uppfattning att bemyndigandet i princip kan tas bort. Dock anser regeringen att det är lämpligt att i lagen ta in en erinran om att närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (jfr bl.a. Lagrådets yttrande och regeringens bedömning i prop. 2000/01:8 Ny socialavgiftslag). 5.9 Tidsgräns för meddelande om arvsavstående för Allmänna arvsfonden Regeringens bedömning: Någon särskild tidsgräns för att lämna skriftligt meddelande till skattemyndigheten om avstående från arv enligt lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden införs inte. Rapportens förslag: Överensstämmer inte med regeringens. I rapporten föreslås att en tidsgräns införs för meddelande om avstående från arv. Vidare föreslås att uppgiften skall lämnas på en blankett enligt formulär som fastställs av . Remissinstanserna: Kammarkollegiet anser att någon tidsgräns inte bör införas. Kollegiet anför att reglerna bör utformas så att förfarandet mera stämmer överens med gången när en tilläggsbouppteckning blivit nödvändig. Vidare anser kollegiet att det är olämpligt att uppgifter endast lämnas en gång , eftersom en sådan hantering bl.a. skulle innebära merarbete för arvsfonden. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 24 och 25 §§ lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden kan fonden i vissa fall avstå från arv eller försäkringsbelopp som tillfallit fonden. Om värdet av egendomen i fråga inte överstiger är det Kammarkollegiet som beslutar om avstående av arv och annars regeringen. Av 1 § andra stycket lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, , följer att sådant förvärv på grund av avstående från Allmänna arvsfonden i arvsskattehänseende betraktas som om förvärvet skett genom testamente efter den avlidne. Enligt 49 a § AGL skall ett skriftligt meddelande om beslut om avstående tillställas beskattningsmyndigheten. I rapporten föreslås att bestämmelsen i 49 a § skall ändras på så sätt att meddelande skall lämnas till skattemyndigheten påföljande år, att 3 kap. 58 § lagen (1990:243) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall äga motsvarande tillämpning samt att uppgiften skall lämnas på blankett enligt formulär som fastställs av . Som framgår ovan är det inte alltid Kammarkollegiet som beslutar om Allmänna arvsfondens avstående och som skall lämna meddelande till skattemyndigheten. Det kan även vara regeringen som skall lämna sådant meddelande. Som Kammarkollegiet påpekat kan det vidare vara olämpligt att uppgifter endast lämnas en gång . Detta kan fördröja beskattningen, vilket är till nackdel både för den enskilde och det allmänna. Mot bakgrund härav gör regeringen bedömningen att någon tidsgräns för skyldigheten att lämna meddelande om beslut om Allmänna arvsfondens avstående från arv inte bör införas. 5.10 Tidsbegränsningen för ansökan om anstånd med att förete delningshandling tas bort Regeringens förslag: Tidsbegränsningen i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt för att göra framställning om anstånd med att fastställa skatten i de fall då verklig delningshandling skall företes tas bort. Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt över förslaget. Kammarkollegiet anför att förslaget innebär en materiell ändring som inte bör tas upp i detta sammanhang. Skälen för regeringens förslag: Enligt 17 § första stycket lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, , skall beskattnings- myndigheten medge anstånd med skatteärendets avgörande i och för företeende av bodelning eller arvskifte samt delningshandling i fall av sekundosuccession. För att anstånd skall medges krävs att framställning om det görs i samband med att en bouppteckning ges in för registrering. Vidare krävs att detta sker inom den föreskrivna tiden, dvs. regelmässigt efter dödsfallet eller, om uppskov med att förrätta bouppteckning beviljats, efter den dag till vilken sådant uppskov medgivits. I rapporten föreslås att det i 17 § AGL skall ges utrymme för att medge anstånd med skattens fastställande även om bouppteckningen ges in . Enligt regeringens bedömning bör en ändring av bestämmelsen ske i enlighet med förslaget. 5.11 Möjligheten att betala arvsskatt med annat än pengar avskaffas Regeringens förslag: Det skall inte längre vara möjligt att betala arvsskatt med aktier och skuldebrev. Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Så gott som samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Kammarrätten i anför att frågan bör utredas på nytt eftersom innehav av värdepapper blivit allt vanligare. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande reglering behöver inte all betalning av arvsskatt ske med pengar. Efter tillstånd av beskattningsmyndigheten kan intill ett belopp motsvarande högst hälften av skatten som betalning godtas intecknat skuldebrev i fast egendom, tomträtt, vattenfallsrätt, fartyg, jordbruksinventarier eller företags- egendom eller också skuldförbindelse för vilket sådant skuldebrev lämnats som säkerhet. Beträffande intecknat skuldebrev gäller att det måste ha fastställts att gälla i den avlidnas egendom och högst till det värde som den intecknade egendomen upptagits till i bouppteckningen. Intecknat skuldebrev i egendom som ägs av dödsbodelägare personligen godtas således inte. Arvsskatteförordningen innehåller ett stort antal tillämpningsföreskrifter om det närmare förfarandet när arvsskatten skall betalas med annat än pengar. skall förvalta de värdehandlingar som överlämnats som betalningsmedel eller säkerhet för arvsskatten. Sedan fått uppgift om beloppet av den skatt som betalats genom överlämnande av värdehandlingar sätter in motsvarande belopp på skattemyndighetens konto för arvsskatt och gåvoskatt. Förfarandet innebär således i korthet att betalar arvsskatten och den skattskyldige får en motsvarande skuld till banken. förvaltar, genom värdepapperscentralen, värdehandlingarna så länge dessa står kvar som säkerhet. Förvaltningen redovisas sedan till Kammarkollegiet, och . finns inget låneärende beträffande arvsskatt i . Denna låneverksamhet kan inte heller anses vara av centralbankskaraktär och det kan därför ifrågasättas om skall driva denna verksamhet. Frågan om det finns skäl att låta låneverksamhet för att betala arvsskatt upphöra har varit uppe till diskussion. anförde i sitt betänkande och (SOU 1986:22) att låneverksamhet för erläggande av arvsskatt borde upphöra. Enligt kommittén skulle denna verksamhet kunna ombesörjas av någon annan myndighet. Eftersom de bestämmelser där denna verksamhet reglerades utreddes av Arvs- och gåvoskattekommittén hänvisades emellertid till denna. I Arvs- och gåvoskattekommitténs slutbetänkande Ny arvs- och gåvoskattelag (SOU 1987:62) föreslogs att möjligheten att betala arvsskatt med annat än kontanter helt skulle slopas. Vidare har i en framställning till hemställt att låneverksamhet vad avser arvsskatt skall upphöra (Fi95/3077). Reglerna om betalning av arvsskatt med annat än pengar innebär i praktiken inte annat än ett slags anståndsinstitut. Med de relativt generösa anståndsregler som finns kan reglerna om betalning med annat än pengar tas bort. I extremfall med hög arvsskatt är regeringens möjlighet enligt nuvarande regler att medge anstånd i högst tillräcklig. 6 Ikraftträdande m.m. 6.1 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Lagförslagen föreslås träda i kraft . De föreslagna övergångsbestämmelserna innebär bl.a. att de boupp- teckningar som ges in till tingsrätt före skall handläggas helt enligt äldre bestämmelser. Under en ganska lång övergångsperiod kommer därför dubbla system att finnas. Detta uppvägs dock av att det för såväl den enskilde som för det allmänna blir enkelt att överblicka vilka regler som gäller. Regeringen har getts möjlighet att besluta att en annan tingsrätt än den som anges i 20 kap. 8 § och 34 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt skall vara behörig att handlägga ärenden om registrering av bouppteckning, tilläggsbouppteckning och dödsbo- anmälan samt ärenden om arvsskatt. Skälet härför är att vissa tingsrätter kommer att stå helt eller delvis utan erfaren personal efter . I vissa fall kommer domstolssekreterarna att enligt arbetsrättsliga regler följa med verksamheten till skattemyndigheten. Det kan också visa sig att domstolssekreterare väljer att sluta sin anställning . För att undvika att handläggningstiderna för de ärenden som skall handläggas vid tingsrätt efter i vissa fall blir alltför långa, bör ärenden kunna föras över till tingsrätter som fortfarande har tillgång till kompetent personal. Tingsrätternas arkivmaterial från bouppteckningsverksamheten är omfattande. Det rör sig om ett efterfrågat material. kommer såväl tingsrätterna som skattemyndigheterna att ha behov av materialet. Materialet är också efterfrågat av enskilda. Avsikten är att tingsrätternas bouppteckningsarkiv skall föras över till landsarkiven i samband med att verksamheten förs över till skatteförvaltningen. Någon författningsreglering krävs inte för en sådan lösning. I samband med överlämnande av materialet skall, enligt 17 § arkivförordningen (1991:446), träffas överenskommelse avseende ersättning till arkiv- myndigheten för dels kostnader för att bevara, vårda och tillhandahålla handlingarna, dels engångskostnader i samband med övertagande av materialet. Vid ikraftträdandet kommer det vid tingsrätterna att finnas allmänna handlingar i ärenden som enligt övergångsbestämmelserna i fortsättning- en skall handläggas av skattemyndighet. Det kan röra sig om t.ex. ett föreläggande att ge in en bouppteckning. Enligt arkivlagen (1990:782) får en statlig myndighet avhända sig allmänna handlingar bl.a. genom ett sådant överlämnande som sker med stöd av lag eller föreskrift som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Enligt arkivförordningen (1991:446) får meddela föreskrifter bl.a. om överlämnande av statliga myndigheters arkiv till annan myndighet. 6.2 Genomförande och ekonomiska konsekvenser Regeringen gav och Riksskatte- verket i uppdrag att förbereda överflyttningen av boupptecknings- verksamheten till skattemyndigheterna (dnr Ju 99/2692). Beslutet att föra över bouppteckningsverksamheten till skatteför- valtningen innebär att det är fråga om övergång av verksamhet. Enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd förs anställningsavtalen i dess nuvarande lydelse för berörda personer automatiskt över till den nya arbetsgivaren om den anställde inte motsätter sig detta. Reformen möjliggör ett effektivare resursutnyttjande främst när det gäller personal och lokaler. Förändringarna beräknas leda till stats- finansiella besparingar. Förslaget finansieras genom att resurser förs över från domstols- väsendet till skatteförvaltningen. Enligt preliminära beräkningar rör det sig om ca på årsbasis. Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 2000/01:1 Utgiftsområde 4) bl.a. anfört att regeringen avser att återkomma med den totala kostnadsberäkningen för reformen. I propositionen föreslås att deklarationstidpunkten för gåva flyttas från till året efter skattskyldighetens inträde.