prop · GP0311 · 2001-09-27 00:00:00 — Föreskrifter om inskriv- ningen måste därför enligt Lagrådets mening betraktas som sådana för e- skrifter om totalförsvarsplikt som innebär begränsningar i rörelse- friheten enligt 2 kap. 8 § RF (jfr HolmbergStjernquist, Grundlagarna, s. 97). Sådana begränsningar skall enligt 2 kap. 12 § första stycket RF som huvudregel beslutas genom lag men kan ske också i annan författning efter bemyndigande i lag enligt 8 kap. 7 § första stycket eller 10 § RF. Ingetdera av sistnämnda lagrum torde dock vara tillämpligt i det här f ö - revarande fallet. Vidare ges i 13 kap. 6 § RF regeringen möjlighet att med stöd av bemyndigande i lag meddela sådana föreskrifter som enligt grundlag annars skall meddelas genom lag. Denna paragraf är det främsta stödet för den s.k. beredskapslagstiftningen. En förutsättning för att den skall vara tillämplig är dock att riket är i krig eller i krigsfara eller det råder sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara vari riket befunnit sig. Inte heller denna förutsättning torde alltid vara uppfylld i de fall då det nya andra stycket i remissförslaget skall kunna tillämpas, eftersom det skall kunna ske när det behövs av hänsyn till försvarsberedskapen utan att det råder krig eller krigsfara (jfr prop. 1994/95:6 s. 85). I 13 kap. 6 § RF finns visserligen en bestämmelse som utvidgar delegeringsmöjligheterna enligt paragrafen till också andra situationer där försvarsberedskapen aktualiseras, men den bestämmelsen avser endast föreskrifter om rekvisition eller annat sådant förfogande, vilket det ju inte gäller här. Slutsatsen blir enligt Lagrådets mening att det saknas stöd i RF för att i lag ge regeringen ett bemyndigande att föreskr i- va om totalförsvarsplikt i den utsträckning som ordalagen i bestämme l- sen ger vid handen. Vid lagrådsföredragningen har emellertid upplysts att den nu diskute- rade bestämmelsen inte avser normgivning utan beslut i särskilda situ a- tioner avseende ett visst antal bestämda personer. Därvid har hänvisats till bl.a. 4 kap. 8 § i lagen, vilken paragraf innehåller ett liknande bemyn- digande. Lagrådet, som anmärker att det i 3 kap. 10 § och 6 kap. 1 § finns bestämmelser med liknande formulering, konstaterar att förarbetena till dessa tre paragrafer (prop. 1994/95:6 s. 172 f., 180 och 191) inte ger vid handen att ordet föreskriva i lagen har någon annan betydelse än meddela föreskrifter, dvs. besluta om normer enligt 8 kap. RF. Är a v- sikten med det nya andra stycket den som angetts bör därför en annan formulering väljas än får regeringen föreskriva. 3 kap. 12 § Enligt det nya andra stycket skall krigsplaceringen inte kvarstå längre än efter det senaste tjänstgöringstillfället, om det inte finns särskilda skäl. Enligt vad som upplysts vid lagrådsföredragningen är avsikten att en förlängning skall beslutas i det enskilda fallet och inte genom nor m- givning. Detta bör enligt Lagrådets mening framgå av lagtexten. Det nya andra stycket kan då lyda: Krigsplaceringen - - - tjänstgöringstillfället. Om det finns särskilda skäl i enskilda fall, får beslut fattas om förlängning. 3 kap. 15 § Det nya andra stycket i paragrafen är inte helt lättförståeligt. Avsikten synes vara att, om t.ex. en kommun anmält behov av ett visst antal total- försvarspliktiga men sedan inte följer upp denna anmälan med en fra m- ställning enligt paragrafens första stycke, ändå hos kommunen kan krigsplacera det antal personer som den ursprungliga anmälningen avser. En förutsättning skall dock vara att kommunen inte återkommit med en ny anmälan om ändrat personalbehov. Avfattningen av andra stycket bör ange bestämmelsernas innebörd på ett mera tydligt sätt, t.ex. enligt följande: Även utan sådan framställning som avses i första stycket får Total- besluta om krigsplacering, om det sker i enlighet med en anmälan om behov av totalförsvarspliktiga och den beman- ningsansvarige inte har meddelat annat. 3 kap. 15 a § Paragrafen innehåller nya bestämmelser om ändring av beslut om krig s- placering. Som ett undantag från huvudregeln i 3 kap. 15 § om att det är som beslutar om krigsplacering ger första stycket i den nya paragrafen möjlighet för den bemanningsansvarige att ändra en krigsplacering inom den egna krigsorganisationen. Mot denna föreskrift har Lagrådet inget att erinra. Enligt andra stycket i paragrafen skall i vissa fall Totalförsvarets plikt- verk besluta om ändrad krigsplacering. I de fall som avses är det fråga om ändrad krigsplacering i en verksamhet som är gemensam för flera bemanningsansvariga. Vad som i dessa fall avviker från huvudregle- ringen i 3 kap. 15 § är endast att framställningen skall göras i samråd med den myndighet som regeringen bestämmer. Mot denna bakgrund ifrågasätter Lagrådet behovet av andra stycket. Ett alternativ kan vara att ta in en samrådsföreskrift i 3 kap. 15 §. 5 kap. 3 § Enligt den nuvarande lydelsen av första stycket skall grundutbildningen ge de kunskaper och färdigheter som krigsuppgiften kräver. I remissen föreslås tillägg av en ny mening, enligt vilken utbildning för fredsfrä m- jande verksamhet som ger sådana kunskaper och färdigheter kan ingå i grundutbildningen. I författningskommentaren anförs att ändringen görs för att markera fö r- svarets ändrade inriktning. Krigsuppgiften har inte längre samma inn e- håll. Deltagande i utbildning för fredsfrämjande verksamhet, inte bara i utan också utomlands, inom ramen för sådant internationellt samarbete som avses i lagen om utbildning för fredsfrämjande verksa m- het kan ingå i utbildningen, under förutsättning att utbildningen ger de kunskaper och färdigheter som krigsuppgiften kräver. Vad som avses med denna begränsning utvecklas i allmänmotiveringen (avsnitt 6). 2001/02:11 Här kan även erinras om att det i remissen föreslås vissa ändringar i l a- Bilaga 5 gen om utbildning för fredsfrämjande verksamhet, varom mera i det fö l- jande. Dessa ändringar syftar till att ta bort det krav på samtycke till de l- tagande i sådan utbildning som gällt generellt för dem som g e- nomgår grundutbildning eller repetitionsutbildning enligt lagen om total- försvarsplikt. Enligt Lagrådets mening har det föreslagna tillägget till 5 kap. 3 § kna p- past någon självständig betydelse. Lagrådet har dock förståelse för att man med hänsyn till den ändrade synen på krigsuppgiftens innehåll vill tydliggöra att även utbildning för fredsfrämjande verksamhet numera under vissa förutsättningar kan ingå i grundutbildningen. Det framstår härvid som önskvärt att det av lagtexten klart framgår att det inte är all utbildning för fredsfrämjande verksamhet som avses, utan endast sådan som stärker den totalförsvarspliktiges förmåga att fullgöra de uppgifter som kommer att krävas av honom eller henne under tjänstgöring i krig (jfr remissen s. 26). Vidare bör uttryckligen framgå att regeln gäller såväl grundutbildning som repetitionsutbildning. Enligt Lagrådets mening skulle bestämmelsen lämpligen kunnas utgöra ett nytt tredje stycke av följande lydelse: Utbildning för fredsfrämjande verksamhet kan ingå i grundutbildning och repetitionsutbildning under förutsättning att den ger eller vidmakt- håller sådana kunskaper och färdigheter som krigsuppgiften kräver. Förslag till lag om ändring i lagen om disciplinansvar inom totalför- svaret, m.m. Enligt det föreslagna andra stycket i denna paragraf skall det i beslut om extratjänst kunna förordnas om verkställighet trots att beslutet inte har vunnit laga kraft, om det behövs av hänsyn till ordningen inom den ver k- samhet där disciplinförseelsen har begåtts. Specialmotiveringen synes emellertid ge vid handen att sådan verkställighet också skulle kunna ske när den disciplinansvarige samtycker till att beslutet verkställs. Detta bör enligt Lagrådets uppfattning framgå av bestämmelsen, som därför kan formuleras på följande sätt: I beslut om extratjänst får bestämmas att beslutet skall verkställas trots att det inte vunnit laga kraft, om den disciplinansvarige samtycker till detta eller det behövs av hänsyn till ordningen inom den verksamhet där disciplinförseelsen har begåtts. Av punkt 1 framgår att ett utegångsförbud, som meddelats före lagens ikraftträdande, skall omräknas till löneavdrag i den del det inte verkställts samt att omräkningen skall ske på så sätt att en dags ut e- gångsförbud skall anses motsvara två dagars löneavdrag. En förutsättning för att denna övergångsbestämmelse skall anses förenlig med det förbud mot retroaktiv tillämpning av strafflag som kommit till uttryck i artikel 7 i om de mänskliga rättigheterna och i 5 § andra stycket promulgationslag är att löneavdrag inte kan anses utgöra en strängare påföljd än utegångsförbud. Det kan emellertid synas något diskutabelt om detta villkor är uppfyllt. Visserl i- gen får en frihetsberövande påföljd i allmänhet anses vara strängare än en rent pekuniär påföljd (jfr 1 kap. 5 § , där det anges att fänge l- se är att anse som ett svårare straff än böter), men eftersom ett utegång s- förbud av det slag som kan utdömas enligt lagen om d i- sciplinstraff inom totalförsvaret är av kort varaktighet och i allmänhet torde uppfattas som en inte särskilt allvarlig frihetsinskränkande åtgärd, är det inte självklart att åläggande av två dagars löneavdrag i stället för en dags utegångsförbud är en mindre ingripande påföljd. Med den för e- slagna övergångsbestämmelsen blir det en uppgift för de rättstillämpande myndigheterna att ta ställning till den här berörda frågan. Förslaget till lag om ändring i lagen om utbildning för fredsfrämjande Av paragrafen framgår att andra än de som är anställda i Försvars- makten skall ha samtyckt till att delta i utbildning för fredsfrämjande verksamhet inom ramen för internationellt samarbete. I remissen fö- reslås ett nytt andra stycke, enligt vilket samtycke inte krävs om utbild- ningen ingår i grundutbildning eller repetitionsutbildning enligt 5 kap. 3 § lagen om totalförsvarsplikt. Lagrådet, som hänvisar till vad som ovan anförts angående nämnda paragraf, anser att innebörden av det nya stycket skulle bli tydligare med följande lydelse: Samtycke krävs dock inte i fråga om sådan utbildning som enligt 5 kap. 3 § tredje stycket lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt ingår i grundutbildning eller repetitionsutbildning. I paragrafen finns bestämmelser om att deltagande i utbildning för fred s- främjande verksamhet skall anses som fullgörande av grundutbildning respektive repetitionsutbildning. Bestämmelserna skall ses mot bakgrund av att sådant deltagande förutsatt samtycke från de berörda. I r e- föreslås, förutom viss omformulering, att orden efter samtycke infogas i såväl första som andra stycket. Från paragrafens tillämpning s- område undantas härigenom sådana personer som deltar i utbildningen på grund av att den ingår i deras grundutbildning eller repetitionsutbildning. Lagrådet konstaterar att bestämmelsen numera inte behövs för de fall att utbildningen för fredsfrämjande verksamhet redan ingår i grund- eller repetitionsutbildning. Begränsningen till efter samtycke gör dock, även om den leder till ett sakligt sett korrekt resultat, läsningen svår och kan inbjuda till motsatsslut. Enligt Lagrådets mening skulle denna begrän s- ning kunna undvaras, även om den kan sägas leda till viss dubbelr e- glering vad gäller de ovannämnda fallen. I sådant fall behövs ingen än d- ring av 3 §. Om dubbelregleringen anses böra undvikas kan paragrafen utformas t.ex. enligt följande: En totalförsvarspliktig som under sin grundutbildning enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt deltar i annan utbildning för freds- främjande verksamhet än sådan som avses i 5 kap. 3 § tredje stycket nämnda lag skall även då anses fullgöra grundutbildningen. En totalförsvarspliktig som fullgjort grundutbildningen och som deltar i annan utbildning för fredsfrämjande verksamhet än sådan som avses i 5 kap. 3 § tredje stycket lagen om totalförsvarsplikt skall anses fullgöra Förslaget till lag om ändring i lagen om statligt personskadeskydd Den föreslagna ändringen av 12 § innebär bl.a. att ordet basbeloppet ersätts med prisbasbeloppet i anslutning till hänvisningen till 1 kap. 6 § lagen om allmän försäkring. Enligt Lagrådets mening bör motsvarande ändring göras även i 13 §. Förslaget till lag om ändring i lagen om statlig ersättning vid ideell skada m.m. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , Bo dström Regeringen beslutar proposition 2001/02:11 Bättre villkor för totalfö r- svarspliktiga