prop · GP0359 · 2001-11-22 00:00:00 — I vad mån de i folksamlingen eller gruppen ingående personerna ocksålyssnat och tillgodogjort sig innehållet i uttalandet påverkar däremot inteansvarsfrågan.Spridning kan ske muntligen eller skriftligen men också på annat sätt, t.ex.genom åtbörder eller genom bilder. har i rättsfallet NJA 1996s. 577 slagit fast att bärande av symboler som kan förknippas med nazisternasförföljelse av judar och andra folkgrupper före och under kan utgöra hets mot folkgrupp (se mer om detta rättsfall nedan). De grupper som skyddas av bestämmelsenDe grupper som skyddas genom bestämmelsen om hets mot folkgrupp är "folkgruppeller annan sådan grupp av personer" när angreppet sker med anspelning på, dvs.tar sin utgångspunkt i, ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung ellertrosbekännelse. Något krav på att hotet eller uttrycket för missaktning direktavser någon sådan grund ställs dock inte upp. Även uttalanden som innefattarkränkande beskyllningar om mindervärda egenskaper eller nedsättande handlingarmen endast medelbart grundas på exempelvis etniskt ursprung faller underbestämmelsen.Bestämmelsen tar sikte på angrepp som riktas mot kollektivt bestämda grupper och kollektiv av sådana grupper (t.ex. "befolkningsgruppen invandrare"), något somi lagtexten markeras genom ordvalet "folkgrupp eller annan sådan grupp avpersoner", se prop. 1981/82:58 s. 44 - 45. Enskilda identifierbara individereller grupper av sådana individer, t.ex. en familj som utsätts för förföljelse i ett bostadsområde, skyddas däremot inte av bestämmelsen. Rasistiska angrepp som riktas direkt mot individer på grund av t.ex. deras nationella ursprung kan istället bestraffas genom andra bestämmelser om bl.a. olaga hot, ofredande ellerförolämpning.För straffbarhet krävs inte att någon bestämd folkgrupp eller annan sådan gruppav personer pekas ut. Även allmänna uttalanden, som t.ex. prisar en viss förment ras, exempelvis "den vita rasen", på ett sådant sätt att andra förmenta rasermåste anses angripna, är straffbara. Närmare om rättsfallet NJA 1996 s. 577I rättsfallet NJA 1996 s. 577 hade () att ta ställning tillfrågan om bärande, bland andra människor, av symboler som kan förknippas mednationalsocialistiska rörelser och deras idéer kan vara att bedöma som hets motfolkgrupp. Den i målet åtalade gärningen bestod i att den tilltalade blandmänniskor på allmän plats hade burit vissa märken med olika symboler. Enligtåklagarens gärningspåstående representerade symbolerna en våldsinriktad ideologi med förhärligande av den ariska rasen. Genom att bära symbolerna hade dentilltalade spritt ett meddelande som uttrycker hot och missaktning för andrafolkgrupper.HD:s majoritet konstaterade inledningsvis att bärande av emblem elleruppträdande i viss klädsel kan vara att uppfatta som ett meddelande enligtbestämmelsen om hets mot folkgrupp, under förutsättning att emblemet ellerklädseln otvetydigt ger en koppling till en viss åsiktsriktning. Bland märkenapå den tilltalades klädsel ansåg majoriteten att örnen och lagerkransen, genomsin likhet med symboler, frekvent använda i Nazityskland, gav en tydlig koppling till Tredje riket. Även övriga märken ansågs vara sådana att de kundeförknippas med symboler använda av nationalsocialistiska rörelser under 1930-och 1940-talen.Majoriteten fortsatte: Vissa vid nyssnämnda tid förekommande symboler får i daganses vara starkt förknippade inte endast med de nämnda rörelserna i och för sig utan i hög grad också med idéerna om rasöverlägsenhet och rashat som ledde till förföljelse och utrotning särskilt av människor av judisk härkomst och som ärintimt förbundna med dessa rörelsers ideologi. Exempel på en sådan symbol som, i linje med det sagda, numera också förknippas med en allmän nedvärdering avandra folkgrupper än den nordiska utgör hakkorset. Till väsentligen sammakategori får hänföras också det märke med örn och lagerkrans som den tilltaladebar. De övriga symboler som omfattas av åtalet är närmast ägnade att förstärkadet budskap som örnmärket sålunda får anses förmedla. Det kan för övrigtanmärkas att bärande av märken som kanske inte ensamma kan anses sprida ettmeddelande av angivet slag kan innebära en sådan spridning när de bärstillsammans med t.ex. klädsel av viss färg och visst snitt.Avslutningsvis konstaterade majoriteten att den tilltalade, genom att bäramärkena bland andra människor på den aktuella platsen, spritt ett sådant budskap som tidigare berörts, att han måste ha insett detta och att budskapet uttryckte missaktning mot människor tillhörande andra folkgrupper än den nordiska.Gärningen bedömdes som hets mot folkgrupp.Hets mot folkgrupp som ett tryckfrihets- och yttrandefrihetsbrottRätten att ge ut och sprida tryckta skrifter och att i dem uttrycka tankar ochåsikter regleras i tryckfrihetsförordningen (TF), medan motsvarande frihet attyttra sig i vissa andra närmare angivna medier, såsom ljudradio, television,filmer, videogram och ljudupptagningar, regleras i yttrandefrihetsgrundlagen(YGL).TF innehåller i 7 kap. 4 och 5 §§ en fullständig uppräkning av de gärningar somutgör tryckfrihetsbrott, när de begås genom tryckt skrift och är straffbaraenligt vanlig lag. En av dessa gärningar är hets mot folkgrupp (7 kap. 4 § 11).I 5 kap. 1 § första stycket YGL sägs att de gärningar som anges somtryckfrihetsbrott i 7 kap. 4 och 5 §§ TF skall anses som yttrandefrihetsbrott om de begås i en av YGL skyddad framställning och är straffbara enligt lag.TF och YGL innehåller båda den s.k. instruktionen (1 kap. 4 § TF och 1 kap. 5 §YGL). Denna innebär att den som dömer över missbruk av tryck- elleryttrandefriheten eller vakar över dessa friheter skall betänka att de utgör engrundval för ett fritt samhällsskick, uppmärksamma syftet mer änframställningssättet och hellre fria än fälla.När det gäller påföljder för tryck- och yttrandefrihetsbrott hänvisar TF och YGL till brottsbalken.I TF och YGL finns särskilda regler för åtalspreskription. Dessa är förnärvarande föremål för överväganden i ett annat lagstiftningsärende. Regeringenhar i en lagrådsremiss föreslagit förändringar i fråga ompreskriptionstiden för cd- skivor och liknande som saknar uppgifter om ursprung. Härigenom kommer möjligheterna att ingripa mot bl.a. vit makt-musik attförbättras.Promemorian Förbud mot rasistiska symboler m.m.Justitiedepartementet publicerade (dvs. före Högsta domstolens domi det nämnda rättsfallet NJA 1996 s. 577) promemorian Förbud mot rasistiskasymboler m.m. (Ds 1996:33). I promemorian föreslogs att lagen om förbud motpolitiska uniformer skulle upphävas och ersättas med en ny straffbestämmelse ibrottsbalken. Enligt förslaget skulle det vara straffbart att, på ett sätt somär ägnat att väcka allmän anstöt, offentligt bära eller annars offentligt brukasymboler som kan förknippas med allvarlig förföljelse av folkgrupp eller annansådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etnisktursprung eller trosbekännelse. gjordes i promemorian bedömningen attdet inte skulle införas något nytt förbud mot att bära uniform eller likartadklädsel, motsvarande det som finns i lagen om förbud mot politiska uniformer.Promemorian remissbehandlades, men ledde inte till lagstiftning. Regeringengjorde därefter, i direktiven till Kommittén om straffansvar för organiseradbrottslighet, m.m. (dir. 1998:66), bedömningen att det med hänsyn till utgångeni rättsfallet NJA 1996 s. 577 får anses att det inte finns någotbehov av ett specifikt förbud mot att bära rasistiska symboler.5.2 Den kriminaliserade gärningenRegeringens bedömning: Kommitténs förslag till införande av grovtförargelseväckande beteende som ett nytt brott samt till ändring avbrottsbeskrivningen för hets mot folkgrupp bör inte genomföras.Kommitténs förslag: En särskild straffskala - böter eller fängelse i högst sexmånader - införs för grovt förargelseväckande beteende. Den skall tillämpas närbrottet förargelseväckande beteende är att anse som grovt därför att beteendetmåste förknippas med brott mot mänskligheten. Brottet förargelseväckandebeteende görs inte till ett tryck- eller yttrandefrihetsbrott.Begreppet "uttrycka missaktning" utmönstras ur bestämmelsen om hets motfolkgrupp. För straffbarhet skall krävas att gärningsmannen i ett uttalandeeller annat meddelande som sprids hotar, hånar eller smädar en sådan grupp somavses i bestämmelsen eller på annat sätt ger uttryck för nedvärdering avgruppens människovärde. Det skall vidare i lagtexten markeras att det förstraffbarhet krävs att meddelandet framförts med anspelning på ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse. Motsvarande ändringar ibestämmelsen om hets mot folkgrupp skall göras i tryckfrihetsförordningen, medverkan också för yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde.Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller lämnatförslagen utan erinran.Ett antal remissinstanser, bl.a. Justitiekanslern, och avstyrker dock eller ställer sig kritiska till förslagen.Både Justitiekanslern och Riksåklagaren anser att förslagen skulle innebära enomotiverad avkriminalisering av straffvärda handlingar. Justitiekanslern menaratt det med den av kommittén föreslagna ordningen - en inskränkning av brottethets mot folkgrupp och i stället ett nytt brott, grovt förargelseväckandebeteende - skulle bli straffritt att exempelvis bära olika tryckta produkter med rasistiska symboler och liknande liksom att visa filmer och videogram därsådana symboler och Hitlerhälsningar förekommer, såvida inte omständigheterna är sådana att de nya, mer begränsade, förutsättningarna för tillämpning avstraffstadgandet om hets mot folkgrupp är uppfyllda.Vissa remissinstanser, t.ex. , har också pekat på risken föravgränsningsproblem. ombudsmän () tillstyrker i och för sig atttillämpningsområdet för bestämmelsen om hets mot folkgrupp begränsas på det sätt som kommittén föreslår, om än med en annan ordalydelse, men framhållersamtidigt att frågan om annan kriminalisering av bärande av märken och andrahandlingar som för tankarna till nazismens brott måste bli föremål förytterligare överväganden, om bestämmelsen om hets mot folkgrupp ändras påföreslaget sätt.Även i övrigt har olika invändningar framförts mot förslaget avseende grovtförargelseväckande beteende. Bland andra JO, i ,i , i , i och ställer sig kritiska till kommitténs förslag om att beteendet skall vara sådant att det "måste förknippas med brott motmänskligheten". Riksåklagaren anser att det inte är rimligt att hets motfolkgrupp i dess ringa form straffas med enbart böter medan grovtförargelseväckande beteende - som enligt kommittén är tänkt att vara ettsubsidiärt brott i förhållande till hets mot folkgrupp - straffas med bötereller fängelse . Några instanser pekar på att "grovtförargelseväckande beteende" ger ett bagatelliserande intryck.Skälen för regeringens bedömningI det följande behandlas inte frågan om kriminalisering av hets mothomosexuella. Regeringen återkommer i stället till den frågan i avsnitt 6. Förslaget om införande av brottet grovt förargelseväckande beteendeKommittén har ansett att det finns goda skäl att strama upp och preciserarekvisiten när det gäller brottet hets mot folkgrupp och att man måste övervägaom inte vissa av de gärningar som anses utgöra hets mot folkgrupp skallhänföras till någon annan brottskategori.Som skäl för sitt förslag att införa det nya brottet grovt förargelseväckandebeteende har kommittén anfört att det syftar till att göra klart att vissa typer av beteenden på allmän plats i princip alltid skall vara straffbara. Om ensådan gärning, t.ex. utförande av s.k. Hitlerhälsning eller bärande av ennazistisk symbol, inte uppfyller kriterierna för att kunna bedömas som hets motfolkgrupp, skall den i vart fall kunna bestraffas som grovt förargelseväckandebeteende. Vidare vill kommittén som grovt förargelseväckande beteendekriminalisera andra liknande gärningar, som inte kan bestraffas på grundav att spridningsrekvisitet i bestämmelsen om hets mot folkgrupp inte kan ansesuppfyllt. Kommittén föreslår därför att det i bestämmelsen om förargelseväckande beteende i 16 kap. 16 § skall införas ett nytt andra stycke därdet anges att det skall dömas till böter eller fängelse förgrovt förargelseväckande beteende om ett sådant beteende som anges ibestämmelsens första stycke är grovt därför att det måste förknippas med brottmot mänskligheten.Regeringen har förståelse för kommitténs önskemål om en klar och tydligreglering som underlättar för polis och åklagare i den praktiskarättstillämpningen. Den föreslagna bestämmelsen om grovt förargelseväckandebeteende väcker dock, såsom också ombudsmän () har anfört, ettantal frågor av såväl principiell som praktisk natur.Genom bestämmelsen om förargelseväckande beteende är det straffbart att föraoljud på allmän plats eller att annars offentligen bete sig på ett sätt som ärägnat att väcka förargelse hos allmänheten. Brottet förargelseväckande beteendetar alltså sikte på beteenden som är ägnade att väcka förargelse. Det ansesdäremot inte få tillämpas så att det inkräktar på åsikts- elleryttrandefriheten. Regeringen instämmer i JO:s bedömning att det som kommitténemellertid synes ta sikte på med sitt förslag förefaller varamanifestationer av åsikter. Det får nämligen i regel antas vara innehållet i deaktuella symbolerna, kännetecknen eller åtbörderna, eller med andra ord denåsikt som gärningsmannen genom detta innehåll ger uttryck för, som är ägnat attprovocera och väcka förargelse. Det avsedda tillämpningsområdet för detföreslagna grova brottet skiljer sig således avsevärt från den nuvaranderegleringen trots att någon ändring inte föreslås beträffande denna.Enligt kommitténs förslag skall inte heller det nya brottet - till skillnad från vad som gäller för hets mot folkgrupp - göras till ett tryck- elleryttrandefrihetsbrott. Detta innebär bl.a. att det inte skulle vara möjligt attingripa mot brottet om det skett i exempelvis en tryckt skrift.Ett par remissinstanser har invänt att kommittén inte tillräckligt tycks haanalyserat förslagets konsekvenser på det tryck- och yttrandefrihetsrättsligaområdet. Justitiekanslern och Riksåklagaren har mot förslaget invänt att detskulle innebära en omotiverad avkriminalisering av straffvärda handlingar inomdet tryck- och yttrandefrihetsrättsliga området. Justitiekanslern har framförtatt det i ganska stor utsträckning marknadsförs tryckta produkter med rasistiska symboler. Sålunda har det i olika sammanhang påträffats tryckta klistermärkenoch planscher samt tröjor med tryckt text och tryckta bilder, som i sig kunnatbedömas som innefattande tryckfrihetsbrottet hets mot folkgrupp. Ocksåinnehållet i videogram har bedömts straffbart som yttrandefrihetsbrottet hetsmot folkgrupp när det har omfattat nazistiska symboler o.d. Justitiekanslernframhåller att om förslagen genomförs kommer några ingripanden inte längre attkunna ske mot eller på grund av nazistiska eller annars rasistiska symboler ochandra kännetecken som är framställda i tryckpress eller exempelvis förekommer på tekniska upptagningar, om det är just innehållet i symbolerna ellerkännetecknen som är förargelseväckande och föranleder åtgärden, detta förutsattatt innehållet i övrigt inte kan anses innefatta hets mot folkgrupp.Som framgår nedan gör regeringen i och för sig bedömningen att kommitténsförslag till ändringar av den som hets mot folkgrupp kriminaliserade gärningeninte bör genomföras. Med denna bedömning kommer naturligtvis här aktuellagärningar även fortsättningsvis att kunna hänföras till brottet hets motfolkgrupp i samma utsträckning som . Det kan dock inte uteslutas att ettinförande av ett nytt brott, som mer specifikt tar sikte på offentligt bärandeav symboler, Hitlerhälsningar etc., skulle kunna leda till att sådana gärningari stället i ökad utsträckning skulle komma att bedömas som grovtförargelseväckande beteende. Risken för avgränsningsproblem är också påtaglig.De invändningar mot förslaget som bl.a. JO, Justitiekanslern och Riksåklagarenhar framfört är enligt regeringens mening beaktansvärda. Såsom harnämnts anses sålunda brottet förargelseväckande beteende inte få tillämpas såatt det inkräktar på åsikts- eller yttrandefriheten. Regeringen delar vidareuppfattningen att ett genomförande av kommitténs förslag att införa det nyabrottet grovt förargelseväckande beteende skulle kunna få olyckliga konsekvenser på det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga området. Som framgår avredovisningen av remissinstansernas synpunkter kan också andra invändningarriktas mot kommitténs förslag. Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att förslaget inte bör genomföras. Med hänsyn till det vida tillämpningsområde sombestämmelsen om hets mot folkgrupp har kommit att få i praxis finns det, enligtregeringens mening, inte heller nu något behov av ett specifikt förbud mot attbära rasistiska symboler och liknande. Beskrivningen av den som hets mot folkgrupp kriminaliserade gärningenKommitténs bedömning är att bestämmelsen om hets mot folkgrupp är i huvudsak väl avvägd i fråga om vad som skall vara kriminaliserat som sådant brott.Regeringen delar denna bedömning.Kommittén har dock funnit anledning att föreslå ett förtydligande i fråga om vad som skall vara straffbart. Den har nämligen funnit att den nuvarandeutformningen av bestämmelsen i förening med senare års praxis har skapat enosäkerhet om hur långt det straffbara området sträcker sig i fråga ommeddelanden som framförs på annat sätt än i tal och skrift, t.ex. genom åtbörder eller genom bärande av olika symboler. Kommittén har därför sett skäl attstrama upp och precisera rekvisiten i bestämmelsen om hets mot folkgrupp. Denmenar att det är möjligt att ta bort det vaga rekvisitet "uttrycka missaktning"utan att någon ökning av utrymmet för icke straffbara meddelanden sker, om man i stället kräver att meddelandet måste ge uttryck för nedvärdering av denaktuella befolkningsgruppens människovärde.Samtidigt, säger dock kommittén, kan det vara så att det i stället förrekvisitet "uttrycka missaktning" är frågan om vad som kan anses utgöra ettmeddelande och vad som skall krävas i fråga om ett meddelandes tydlighet som har vållat osäkerhet. Kommittén framhåller härvid att det måste vara alldelestydligt och otvetydigt att en symbol eller en åtbörd uttrycker ett sådantmeddelande som hotar eller uttrycker missaktning för en grupp av personer föratt någon skall kunna straffas för att genom användning av symbolen eller genomåtbörden ha spritt ett meddelande.Kommittén har mot denna bakgrund försökt finna en lydelse som, på ett tydligaresätt än , markerar att ett meddelande - i vilken form det än framförs -måste bedömas i sitt sammanhang när man tar ställning till om det är av sådantslag att det är fråga om hets mot folkgrupp.Detta har föranlett kommittén att föreslå att den som i ett uttalande ellerannat meddelande som sprids hotar, hånar eller smädar en sådan grupp som avses i bestämmelsen eller på annat sätt ger uttryck för nedvärdering av gruppensmänniskovärde skall dömas för hets mot folkgrupp, om det sker med anspelning pånågon sådan grund som nämns i bestämmelsen.Kommitténs förslag är alltså motiverade av önskemålet att förtydligabestämmelsen och klargöra dess tillämpningsområde. Regeringen har förståelse för dessa motiv. Enligt regeringens bedömning skulle dock kommitténs förslag kunnainnebära en inskränkning av tillämpningsområdet för bestämmelsen om hets motfolkgrupp. Mot bakgrund av den utveckling som redovisats i avsnitt 4.2 är detvår uppfattning att några ändringar av bestämmelsen om hets mot folkgrupp somskulle kunna innebära inskränkningar av dess tillämpningsområde inte bör görasutan att det finns ett påtagligt behov av dem. Dessutom bör det krävas attändringarna i så fall kan vägas upp av någon annan, tydligare och effektivare,reglering.Rekvisitet "uttrycka missaktning" infördes . Lagrådet hade dessförinnanför sin del förordat att de tidigare gällande rekvisiten "hotar, förtalar ellersmädar" skulle behållas med hänvisning till att svårigheter vid avgränsningen av det straffbara området annars skulle kunna uppkomma. Såväl regeringen somriksdagen menade dock att det valda nya rekvisitet "uttrycka missaktning"innebar att FN:s konvention om avskaffande av alla former av rasdiskrimineringskulle få bättre täckning i svensk rätt. Bl.a. skulle, enligtdepartementschefen, de former av förlöjligande av viss folkgrupp som inte kananses utgöra smädelse i praktiken undantagslöst bli straffbara (prop. 1970:87 s. 129).Kommittén framhåller att en eventuell förändring av rekvisitet "uttryckamissaktning", mot bakgrund av uttalandena om varför det ursprungligen valdes och då det straffbara området bör behållas intakt, bör ske med stor försiktighet.Regeringen delar denna bedömning. Ytterligare ett skäl till sådan försiktighetär att gränsdragningssvårigheter självfallet kan uppstå oavsett vilket uttrycksom väljs för att bestämma den brottsliga gärningen, något som också påpekadesredan i 1970 års lagstiftningsärende. Enligt regeringens mening bör det krävasmycket starka skäl för att nu ersätta ett rekvisit som har funnits i lagtexten och kring vilket praxis har utbildats när någon sakligförändring av bestämmelsens innebörd inte är avsedd. En sådan åtgärd riskerarnämligen att medföra osäkerhet i rättstillämpningen och kan få svåröverblickbara konsekvenser.Det är svårt att säkert bedöma vilka närmare konsekvenser kommitténs förslagskulle kunna komma att få i den praktiska tillämpningen. En del remissinstanserhar påpekat att förslaget skulle kunna leda till en icke avsedd inskränkning avdet kriminaliserade området och till svårbemästrade avgränsningsproblem.Regeringen kan ansluta sig till dessa farhågor. konstaterar gällande bestämmelsen om hets mot folkgrupp i praxis fått en vidsträckttillämpning och kommit att omfatta i princip alla, även indirekta, uttryck förrasism eller främlingsfientlighet. Regeringen ser inte några skäl att nuinskränka detta tillämpningsområde.Mot denna bakgrund och då den nuvarande bestämmelsen, enligt vad bl.a.Justitiekanslern och Riksåklagaren anger, inte har vållat någratillämpningsproblem, har det enligt regeringens mening inte framkommittillräckliga skäl för att nu ändra bestämmelsens handlingsrekvisit. Regeringengör därför bedömningen att kommitténs förslag i denna del inte bör genomföras.5.3 Beskrivningen av de grupper som skyddas, m.m.Regeringens bedömning: Även fortsättningsvis bör sådana kollektivt bestämdagrupper som skyddas av bestämmelsen om hets mot folkgrupp beskrivas genomangivande av kategorierna folkgrupp eller annan sådan grupp av personer. Ordetras bör inte utmönstras ur den aktuella bestämmelsen.Kommitténs förslag: Ordet "befolkningsgrupp" skall, utan att någon sakligförändring är avsedd, ersätta uttrycken "folkgrupp eller annan sådan grupp avpersoner". Motsvarande ändring görs i tryckfrihetsförordningen, med verkan ävenför yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde.Kommittén har inte lämnat några förslag till utmönstring av ordet ras urbestämmelsen.Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har uttalat sig särskilt iaktuella masskommunikation vid universitetifrågasätter om ordet "befolkningsgrupp" utan någon saklig förändring kanersätta uttrycken "folkgrupp eller annan sådan grupp av personer".Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning (HomO) menar attförslaget rent språkligt är problematiskt, eftersom man behållerbrottsrubriceringen hets mot folkgrupp, trots att begreppet folkgrupp intelängre återfinns i själva paragraftexten. Hovrätten för Nedre ochOmbudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) anser att även brottsrubriceringenbör ändras till "hets mot befolkningsgrupp".Landsorganisationen i (LO) föreslår att ordet ras skall utmönstras urlagstiftningen. () finner dockformuleringen "med anspelning på ras" relevant eftersom den syftar påföreställningen hos den som hetsar eller hotar.