prop · GO03105 · 2001-01-01 00:00:00 — 3 § Förbud att utöva rådgivningsverksamhet får meddelas den som i sådan verksamhet har gjort sig skyldig till brott, som inte är ringa. Förbud får meddelas för av högst . Förbud att utöva rådgivningsverksamhet får meddelas den som vid sådan verksamhet har gjort sig skyldig till brott, som inte är ringa. Förbud får meddelas för av högst . Vid bedömande av om förbud bör meddelas skall rätten beakta brottslighetens straffvärde och om den som förbudstalan avser tidigare gjort sig skyldig till brott vid rådgivningsverksamhet. Har den som förbudstalan avser vid rådgivningsverksamhet gjort sig skyldig till brott för vilket det lägsta föreskrivna straffet är fängelse , skall förbud anses påkallat med hänsyn till brottets straffvärde, om inte särskilda skäl talar mot det. Meddelas förbud, omfattar det även medverkan i annans rådgivningsverksamhet. Om det finns särskilda skäl till det, får viss rådgivningsverksamhet eller medverkan i sådan verksamhet undantas från förbudet. I ett beslut om förbud får fastställas en senare dag från vilken förbudet skall gälla. 7 § skall föra ett register över meddelade förbud enligt 3 §. skall föra ett register över meddelade förbud enligt 3 §. 8 § Den som överträder ett förbud enligt 3 § döms till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Överträds ett förbud enligt 3 § får det förlängas . Sker flera förlängningar, får den sammanlagda tiden för förlängning inte vara . Talan om förlängning skall väckas innan tiden för förbudet har gått ut. Beträffande förfarandet i mål om förlängning av förbud och verkan av prövning i högre rätt av fråga om ansvar för överträdelse av förbud gäller 4 § första och tredje styckena samt 5 § i tillämpliga delar. Överträds ett förbud enligt 3 § skall det förlängas , om det inte finns särskilda skäl att underlåta förlängning. Sker flera förlängningar, får den sammanlagda tiden för förlängning inte vara . Talan om förlängning skall väckas innan tiden för förbudet har gått ut. Beträffande förfarandet i mål om förlängning av förbud och verkan av prövning i högre rätt av fråga om ansvar för överträdelse av förbud gäller 4 § första och tredje styckena samt 5 § i tillämpliga delar. Denna lag träder i kraft . Vid prövning av frågor om förbud att utöva rådgivningsverksamhet på grund av brott som begåtts före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. Förslag till lag om ändring i lagen (1986:436) om näringsförbud Härigenom föreskrivs att 6 och 19 §§ lagen (1986:436) om näringsförbud skall ha följande följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 § Den som är underkastad näringsförbud får inte 1. driva näringsverksamhet, 2. vara bolagsman i ett annat handelsbolag än kommanditbolag eller komplementär i ett kommanditbolag eller medlem i en europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i , 3. vara stiftare av ett aktiebolag, ett bankaktiebolag, en sparbank eller ett försäkringsbolag, 4. vara ledamot eller suppleant i styrelsen för ett aktiebolag, ett bankaktiebolag, en sparbank, ett försäkringsbolag, ett handelsbolag, en europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i eller en ekonomisk förening eller en sådan ideell förening eller stiftelse som driver näringsverksamhet, 5. vara verkställande direktör eller vice verkställande direktör i ett aktiebolag eller ett försäkringsbolag eller företagsledare i en europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i , 6. vara firmatecknare eller i annan egenskap vara ställföreträdare för en sådan juridisk person som anges vid 4, 7. faktiskt utöva ledningen av en näringsverksamhet eller av en sådan juridisk person som är bokföringspliktig även om den inte driver näring, 8. äga så många aktier i ett aktiebolag, ett bankaktiebolag eller ett försäkringsaktiebolag att hans andel av röstetalet för samtliga aktier i bolaget överstiger , 9. inneha annan fullmakt att företräda en enskild näringsidkare i dennes näringsverksamhet eller en juridisk person som anges vid 4 än sådan som av- ses i 10 § andra stycket lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. Beträffande verkställande direktör och vice verkställande direktör för en filial enligt lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. och föreståndare för en verksamhet enligt samma lag finns bestämmelser om näringsförbud i den lagen. Näringsförbud utgör inget hinder mot att sådan verksamhet bedrivs som innebär utövning av rättighet som avses i 2 kap. 1 § regeringsformen eller 1 kap. 1 §, 4 kap. 1 §, 6 kap. 1 § eller 13 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen eller 1 kap. 1 §, 3 kap. 1, 2 eller 8 §, eller 10 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen. 19 § Den som är underkastad näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud får medges dispens för att driva en näringsverksamhet, inneha anställning eller uppdrag, vara delägare i ett handelsbolag eller medlem i en europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i eller äga vissa aktier. Rätten får föreskriva vad den som medges dispens har att iaktta då denna utnyttjas. Den som är underkastad näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud får medges dispens för att driva en näringsverksamhet, inneha anställning, uppdrag eller fullmakt, vara delägare i ett handelsbolag eller medlem i en europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i eller äga vissa aktier. Rätten får föreskriva vad den som medges dispens har att iaktta då denna utnyttjas. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller alltjämt i fråga om den som har meddelats näringsförbud med anledning av omständigheter som inträffat före ikraftträdandet. Förslag till lag om ändring i lagen (1998:00) om belastningsregister Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1998:00) om belastningsregister skall ha följande följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 §3 Om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för förebyggande eller beivrande av brott, har en enskild rätt att få uppgifter ur registret om en annan enskild i den utsträckning regeringen för vissa typer av fall föreskriver det. Den som bedriver kreditupplysningsverksamhet, som avses i kreditupplysningslagen (1973: 1173) har rätt att för användning i sådan verksamhet få uppgifter ur registret i den utsträckning regeringen föreskriver det. En enskild, som styrker att hans rätt är beroende av uppgifter ur registret om en annan enskild, har rätt att få ta del av dessa uppgifter om regeringen medger att uppgifterna får lämnas ut. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanser Bulvaner och annat (SOU 1998:47) Remissinstanser som har yttrat sig Justitiekanslern, ombudsmän, över och , , , , , Kammarrätten i , Länsrätten i , Riksåklagaren, , , , , , , , , , , , , , vid , , , , Föreningen , , , , , , , , , Allmänna Hypoteksbank, , StyrelseAkademien , , , , , , Hotell och Restaurang Facket och . Remissinstanser som inte inkommit med yttrande , , i , , , , och . Förslag vid remissmöte Förslag till lag om ändring i lagen (1985:354) om förbud mot yrkesmässig rådgivning i vissa fall, m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1985:354) om förbud mot yrkesmässig rådgivning i vissa fall, m.m. dels att 1, 2, 3, 7 och 8 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubriken till lagen skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 5 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Lag (1985:354) om förbud mot yrkesmässig rådgivning i vissa fall, m.m. Lag (1985:354) om förbud mot juridiskt och ekonomiskt biträde i vissa fall 1 § Med rådgivningsverksamhet avses i denna lag en verksamhet där någon yrkesmässigt går andra tillhanda med råd eller annat biträde i juridiska eller ekonomiska angelägenheter. Med juridiskt och ekonomiskt biträde avses i denna lag en verksamhet där någon yrkesmässigt biträder andra i juridiska eller ekonomiska angelägenheter. 2 § Den som i utövningen av rådgivningsverksamhet av grov oaktsamhet främjar en straffbelagd gärning, döms för vårdslös rådgivning till böter eller fängelse i högst . Straffet får dock inte sättas högre än vad som är föreskrivet för den gärning som främjats. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Den som i samband med juridiskt och ekonomiskt biträde av grov oaktsamhet främjar en straffbelagd gärning, döms för vårdslöst biträde till böter eller fängelse i högst . Straffet får dock inte sättas högre än vad som är föreskrivet för den gärning som främjats. I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Första stycket gäller inte, om främjandet utgör medverkan till brott enligt 23 kap. . Det gäller inte heller, om enligtsärskild föreskrift straff ej kan följa på medverkan till den gärning som har främjats. 3 § Förbud att utöva rådgivningsverksamhet får meddelas den som i sådan verksamhet har gjort sig skyldig till brott, som inte är ringa. Förbud får meddelas för av högst . Meddelas förbud, omfattar det även medverkan i annans rådgivningsverksamhet. Om det finns särskilda skäl till det, får viss rådgivningsverksamhet eller medverkan i sådan verksamhet undantas från förbudet. I ett beslut om förbud får fastställas en senare dag från vilken förbudet skall gälla. Förbud att utöva juridiskt och ekonomiskt biträde får meddelas den som i samband med sådan verksamhet har gjort sig skyldig till brott, som inte är ringa. Förbud får meddelas för av högst . Vid bedömande av om förbud bör meddelas skall rätten beakta brottslighetens straffvärde och om den som förbudstalan avser har gjort sig skyldig till brott i samband med juridiskt och ekonomiskt biträde. Har den som förbudstalan avser i samband med juridiskt och ekonomiskt biträde gjort sig skyldig till brott för vilket det lägsta föreskrivna straffet är fängelse , skall förbud anses påkallat med hänsyn till brottets straffvärde, om inte synnerliga skäl talar mot det. Meddelas förbud, omfattar det även medverkan i juridiskt och ekonomiskt biträde som annan ger. Om det finns särskilda skäl till det, får visst slag av juridiskt och ekonomiskt biträde eller medverkan i sådant biträde undantas från förbudet. I ett beslut om förbud får fastställas en senare dag från vilken förbudet skall gälla. skall kungöra ett beslut om åläggande av ett förbud enligt 3 § när beslutet har vunnit laga kraft. Detsamma gäller om ett förbud har upphävts, ändrats eller förlängts. Om rätten har förordnat att förbudet skall gälla utan hinder av att domen inte vunnit laga kraft skall beslutet kungöras . 7 § skall föra ett register över meddelade förbud enligt 3 §. skall föra ett register över förbud enligt 3 §. 8 § Den som överträder ett förbud enligt 3 § döms till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Överträds ett förbud enligt 3 § får det förlängas . Sker flera förlängningar, får den sammanlada tiden förlängning inte vara . Talan om förlängning skall väckas innan tiden för förbudet har gått ut. Beträffande förfarandet i mål om förlängning av förbud och verkan av prövning i högre rätt av fråga om ansvar för överträdelse av förbud gäller 4 § första och tredje styckena samt 5 § i tillämpliga delar. Överträds ett förbud enligt 3 § skall det förlängas , om det inte finns särskilda skäl att underlåta förlängning. Sker flera förlängningar, får den sammanlagda tiden för förlängning inte vara . Talan om förlängning skall väckas innan tiden för förbudet har gått ut. Beträffande förfarandet i mål om förlängning av förbud och verkan av prövning i högre rätt av fråga om ansvar för överträdelse av förbud gäller 4 § första och tredje styckena samt 5 § i tillämpliga delar. Denna lag träder i kraft . Vid prövning av frågor om förbud enligt 3 § på grund av brott som har begåtts före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. Lag om förbud mot ekonomiskt och juridiskt biträde i vissa fall Tillämpningsområdet Regeringens förslag: Lagen (1985:354) om förbud mot yrkesmässig rådgivning i vissa fall, m.m. (rådgivningslagen) ändras så att den - förutom rådgivning och sådant biträde som i praktiken innefattar rådgivning - omfattar även annat biträde i juridiska eller ekonomiska angelägenheter. Lagens namn ändras i följd härav till lagen om förbud mot juridiskt och ekonomiskt biträde i vissa fall. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som har uttalat sig stöder utredningens förslag. Bakgrund: Rådgivningslagen syftar till att försvåra sådan oseriös rådgivning som ofta är en förutsättning för ekonomisk brottslighet. I 1 § rådgivningslagen definieras rådgivningsverksamhet som en verksamhet där någon yrkesmässigt går andra tillhanda med råd eller annat biträde i juridiska eller ekonomiska angelägenheter. Den som utövar rådgivningsverksamhet och av grov oaktsamhet främjar en straffbelagd gärning kan enligt 2 § dömas för vårdslös rådgivning. Vidare kan enligt 3 § den som i rådgivningsverksamhet har gjort sig skyldig till brott som inte är ringa förbjudas att utöva rådgivningsverksamhet (rådgivningsförbud). Hur begreppet "rådgivningsverksamhet" definieras blir alltså bestämmande för räckvidden av straffbestämmelsen om vårdslös rådgivning och bestämmelsen om rådgivningsförbud. Enligt förarbetena till rådgivningslagen omfattar uttrycket "råd eller annat biträde" även konkreta åtgärder för att omsätta ett råd i praktiken (se prop. 1984/85:90 s. 34). Som typfall nämns upprättande av avtal, biträde vid självdeklaration, upplysningar om gällande rätt, biträde med bolagsbildning, bokföring och valutatransaktioner. Lagrådet konstaterade att under begreppet "annat biträde" rent språkligt kunde falla en mängd andra åtgärder än de nu nämnda. Lagrådet ansåg dock att det inte fanns något egentligt behov av att begränsa tillämpningsområdet genom ett mera precist uttryck än "annat biträde", eftersom det avgörande för tillämpbarheten av straffbestämmelsen - utöver sambandet med rådgivning och frågan om yrkesmässighet - är att biträdesåtgärden skall ha främjat ett brott. Frågan om den närmare innebörden av definitionen aktualiserades i rättsfallet NJA 1995 s. 505. fann att rådgivningslagen enligt sin ordalydelse har ett mera vidsträckt tillämpningsområde än vad som enligt motiven synes ha varit avsikten med den. I det läget borde, enligt , företräde ges åt det för den misstänkte förmånligaste alternativet, vilket innebar att med rådgivningsverksamhet borde förstås, förutom konkreta råd, endast sådant biträde som i praktiken innefattar rådgivning. Skälen för regeringens förslag: Sedan rådgivningslagen trädde i kraft har endast ett fåtal personer dömts för brott mot rådgivningslagen och ett fåtal rådgivningsförbud meddelats. De fall som har varit visar ändå att rådgivningslagen fyller en funktion. En viss preventiv effekt på oseriös rådgivning kan man också räkna med att lagen har. Högsta domstolens dom har satt fokus på rådgivningslagens tillämpningsområde. Det kan ifrågasättas om det i sak är motiverat att endast sådant juridiskt och ekonomiskt biträde som i praktiken innebär rådgivning skall omfattas av lagen. Också juridiskt och ekonomiskt biträde som inte kan sägas innefatta rådgivning kan vara betydelsefullt för att brottsliga avsikter skall kunna fullföljas och därmed lika straffvärt som rådgivning. Finansiering, förmedling, värdering och hjälp med ansökningar om tillstånd är exempel på sådana verksamheter som inte alltid omfattas av begreppet rådgivningsverksamhet - och därmed inte av ansvars- och förbudsbestämmelserna - men som ibland utnyttjas också av personer med brottsliga avsikter. En utvidgning av rådgivningslagens tillämpningsområde så att den omfattar även dessa slag av verksamheter kan också leda till att de som bedriver sådan verksamhet blir mera vaksamma vad gäller förekomsten av brott. Detta kan i sin tur antas få en brottsavhållande effekt. Enligt regeringens mening är det därför lämpligt att utvidga rådgivningslagens tillämpningsområde. Regeringen anser att lagens tillämpningsområde bör utvidgas så att lagen omfattar allt slags biträde i juridiska och ekonomiska angelägenheter. Behovet av att stävja brottsliga förfaranden gör sig gällande i ett stort antal olika verksamheter. En begränsning till vissa typer av biträde som är mer frekvent förekommande vid ekonomisk brottslighet låter sig inte enkelt göras. Att låta lagen omfatta allt slags biträde i juridiska och ekonomiska angelägenheter undanröjer vissa gränsdragningssvårigheter och gör den lättare att tillämpa. Eftersom det för ansvar och åläggande av förbud också krävs att biträdesåtgärden skall ha skett yrkesmässigt och i juridiska och ekonomiska angelägenheter samt, för straffansvar, att den som ger sitt biträde av grov oaktsamhet genom biträdet främjat ett brott, kan en sådan ordning enligt regeringens mening inte anses föra för långt. Definitionen av lagens tillämpningsområde i 1 § bör således ändras till att omfatta yrkesmässigt biträde åt andra i juridiska eller ekonomiska angelägenheter. Till följd härav bör även namnet på lagen ändras. Straffbestämmelsen Regeringens bedömning och förslag: Straffbestämmelsen ändras inte i sak. Brottsrubriceringen ändras dock till vårdslöst biträde. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Utredningen föreslår ingen ändring av brottrubriceringen. Remissinstanserna: Remissinstanserna har ingen invändning mot bedömningen. Bakgrund: I 2 § första stycket rådgivningslagen föreskrivs att den som i utövningen av rådgivningsverksamhet av grov oaktsamhet främjar en straffbelagd gärning skall dömas för vårdslös rådgivning till böter eller fängelse i högst . Straffet får dock inte sättas högre än vad som är föreskrivet för den gärning som har främjats. I samma stycke föreskrivs vidare att det inte skall dömas till ansvar i ringa fall. Genom bestämmelserna i andra stycket avgränsas straffbestämmelsens tillämpningsområde ytterligare. Om främjandet utgör medverkan till brott enligt 23 kap. , skall nämligen straffbestämmelsen i första stycket inte tillämpas. Detsamma gäller om det enligt en särskild bestämmelse gäller att straff inte kan följa på medverkan till den gärning som har främjats. Syftet med ansvarsbestämmelsen är att förmå rådgivare på det juridiska och ekonomiska området att avhålla sig från att lämna biträde som kan underlätta brottslig verksamhet. Bestämmelsen kan sägas utgöra ett komplement till de allmänna medverkansreglerna i . Ett skäl att utsträcka medverkansansvaret på detta område till att avse vissa oaktsamhetsfall var att det skulle minska olägenheterna av att det i allmänhet är svårt att styrka att en rådgivare har haft uppsåt att främja brott. Det har dock i debatten gjorts gällande att bestämmelsen fått en från rättssäkerhetssynpunkt otillfredsställande utformning. Det har därvid hävdats att det vid den oaktsamhetsbedömning som bestämmelsen förutsätter inte är möjligt att knyta an till något i samhället redan etablerat normsystem (se , Eko-brott, Eko-lagar och Eko-domstolar, En rättspolitisk utvärdering av lagstiftningen mot ekonomiskbrottslighet, BRÅ Forskning 1988:3, s 81ff och 88 ff.) Skälen för regeringens bedömning: Det skulle utan tvivel vara en fördel från rättssäkerhetssynpunkt om gränsen mellan det straffbara och det straffria området kunde dras på ett mera precist sätt. är det svårt att åstadkomma en sådan gränsdragning utan att åsidosätta själva idén med lagstiftningen. Genom kravet på att oaktsamheten skall vara grov har dock markerats att ansvar skall komma i fråga endast i fall där rådgivaren har gjort sig skyldig till oaktsamhet i mer avsevärd mån. Med det stränga oaktsamhetskrav som uppställs i straffbestämmelsen får den anses acceptabel från rättssäkerhetssynpunkt. Den utvidgning av lagen tillämpningsområde som föreslås innebär att ansvarsbestämmelsen får en större räckvidd. Även med beaktande av detta gör regeringen bedömningen att bestämmelsen är ändamålsenligt utformad med hänsyn till det syfte den har och föreslår följaktligen inte någon saklig ändring i bestämmelsen. För att bättre spegla straffbestämmelsen innebörd bör dock brottsrubriceringen ändras till vårdslöst biträde. Förutsättningar för förbud m.m. Regeringens bedömning och förslag: Förutsättningarna för meddelande av förbud bör inte ändras. Förbudet skall dock avse yrkesmässigt biträde i juridiska och ekonomiska angelägenheter. Utredningens förslag: Förutsättningen för meddelande av rådgivningsförbud att brottet skall ha skett i rådgivningsverksamhet ändras till att brottet skall ha skett vid rådgivningsverksamhet. Remissinstanserna: De remissinstanser som har yttrat sig i denna del stöder utredningens förslag. anser dock att utredningens lagförslag ger utrymme för att även brott som inte kan betecknas som ekobrott, t.ex. våldsbrott eller trafikbrott, kan grunda ett förbud. Skälen för regeringens bedömning och förslag: Det är givetvis önskvärt att förutsättningarna för meddelande av förbud är ändamålsenligt utformade. En första förutsättning är, enligt nu gällande regler, att rådgivaren - eller, med den föreslagna terminologin, biträdet - har gjort sig skyldig till brott som inte är ringa. För att ett brottsligt förfarande skall kunna läggas till grund för ett förbud fordras dessutom att det har skett i rådgivningsverksamheten. Enligt utredningen kan i detta avseende i praktiken uppkomma till synes onödiga gränsdragningssvårigheter. Utredningen ger exemplet att en rådgivare har varit styrelseledamot i ett aktiebolag och i denna egenskap har medverkat till brottslighet. Enligt regeringens mening torde gränsdragningssvårigheterna i det fall utredningen pekat på inte så mycket gälla frågan om brottet har begåtts i rådgivningsverksamheten utan snarare gälla frågan om rådgivningsverksamhet över huvud taget föreligger. Typiskt sett är rådgivningslagen inte tillämplig på den som innehar något eller några enstaka uppdrag som styrelseledamot i bolag, eftersom lagen blir tillämplig först när någon yrkesmässigt går annan tillhanda. Om uppdraget som ledamot ingår som ett led i ett mer omfattande biträde i ekonomiska eller juridiska angelägenheter eller om det skulle förhålla sig så att personen sitter i ett flertal styrelser och ger råd i juridiska eller ekonomiska frågor kan det däremot bli fråga om rådgivningsverksamhet. Han kan nämligen då sägas yrkesmässigt bedriva en verksamhet som består i att biträda andra (se prop. 1984/85:90 s. 34 och 35). Den föreslagna utvidgningen av lagens tillämpningsområde innebär inte någon principiell skillnad i detta avseende. Lokutionen "i rådgivningsverksamheten" byts dock ut mot "i samband med ekonomiskt och juridiskt biträde" som en följd av den ovan föreslagna ändringen av lagens tillämpningsområde. Förbudet ändras av samma anledning till att gälla juridiskt och ekonomiskt biträde i stället för rådgivningsverksamhet. Ändrade regler för när förbud bör meddelas Regeringens förslag: I en uttrycklig regel anges att domstolen vid bedömande av om förbud mot juridiskt och ekonomiskt biträde bör meddelas skall beakta brottslighetens straffvärde och om den som förbudstalan avser tidigare gjort sig skyldig till brott i samband med juridiskt och ekonomiskt biträde. Har den som förbudstalan avser i samband med juridiskt och ekonomiskt biträde gjort sig skyldig till brott för vilket det lägsta föreskrivna straffet är fängelse , skall biträdesförbud anses påkallat med hänsyn till brottets straffvärde, om inte synnerliga skäl talar mot det. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag förutom att utredningen föreslår att det skall vara tillräckligt med särskilda skäl för att presumtionen för förbud vid grövre brottslighet skall brytas. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanerna stöder förslaget eller har ingen invändning mot det. Riksåklagaren anser att det bör övervägas om inte förbud skall vara obligatoriskt när förutsättningarna är uppfyllda. StyrelseAkademien motsätter sig en presumtion för förbud vid viss grov brottslighet.