prop · GP0325 · 2001-10-25 00:00:00 — Av naturliga skäl kan man inte med hänsyn till den stora mängd transaktioner av skatterättslig betydelse som förekommer hos ett företag ha obligatorisk kontrolluppgiftsskyldighet i fråga om alla transaktioner. Taxeringsarbetet, när det gäller näringsverksamhet, måste därför utgå ifrån företagets självdeklaration. De standardiserade räkenskapsutdragen är här ett instrument för att få ett effektivt urval av de deklarationer som skall bli föremål för en mer ingående granskning. Det har uppmärksammats att det funnits betydande brister i de standardiserade räkenskapsutdrag som lämnats av näringsidkare med liten omsättning. Det är därför av stor vikt att reglerna blir så enkla som möjligt och anpassade efter näringsidkarens förutsättningar. Vidare bör uppgiftskraven vara desamma . En sådan kontinuitet i uppgiftslämnandet torde göra kvalitén högre och bidra till att eliminera en stor del av bristerna. Det bör i lagen endast anges en yttre ram för vilka uppgifter som skall lämnas. bör få tillgång till de uppgifter som behövs för att en korrekt taxering skall kunna åsättas. Det är också den begränsning som bör anges i lagen, dvs. att för varje näringsverksamhet skall de uppgifter lämnas som behövs för taxeringen. För att näringsidkaren skall kunna fullgöra en sådan uppgiftsskyldighet behövs dock mer detaljerade föreskrifter. Regeringen bör därför få i uppdrag att närmare specificera vilka generella uppgifter det kan vara fråga om. Regeringen bör också kunna överlämna till att föreskriva vilka särskilda uppgifter som skall lämnas av t.ex. vissa branscher eller olika slag av näringsidkare samt utforma de formulär som behövs för uppgiftslämnandet. I det här sammanhanget bör erinras om skyldigheten att göra en särskild konsekvensanalys när nya eller förändrade regler övervägs som kan ha effekter av betydelse för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt enligt förordningen (1998:1820) om särskild konsekvensanalys av reglers effekter för små företags villkor. Samråd med näringslivet bör också ske. har i sitt remissyttrande påpekat att den överklagandemöjlighet som finns över skattemyndighetens beslut om självdeklarationens innehåll för den som redovisar näringsverksamhet föreslås tas bort. Enligt gällande regler kan skattemyndigheten efter ansökan från den skattskyldige medge att uppgifter som skall lämnas i det så kallade räkenskapsschemat får lämnas i sammansatta poster, dvs. med lägre specifikationsgrad. föreslås att regeringen eller efter regeringens bemyndigande skall föreskriva vilka uppgifter som skall lämnas. Uppgiftskraven kommer att bli mer anpassningsbara och behovet av dispens har därför ansetts överflödigt. Till följd härav kommer möjligheten att överklaga också att tas bort. föreslog att det av lagen även skall framgå att uppgift skall lämnas om verksamhetens art och omfattning. Sådana uppgifter behövs för taxeringen och uppgiftsskyldigheten kan därför framgå av regeringens föreskrifter. All reglering om vilka uppgifter som skall lämnas i deklarationen bör vara samlad. När det gäller uppgifter om uppskov med beskattningen i samband med andelsöverlåtelser inom koncerner är uppgiftsskyldigheten reglerad i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Annan sådan uppgiftsskyldighet fanns reglerad i de upphävda skogskontolagen (1954:142) och lagen (1979:611) om upphovsmannakonto. Reglerna om skogskonto och upphovsmannakonto finns numera i 21 kap. respektive 32 kap. inkomstskattelagen. I den lagen Prop. 2001/02:25 har uppgiftsskyldigheten inte tagits med. Enligt förarbetena bör uppgiftsskyldigheten föras över till lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter (prop. 1999/2000:2, del 2 s. 296 och 397). Uppgifterna som avses är sådana som behövs för taxeringen och uppgiftsskyldigheten bör därför kunna föreskrivas av regeringen med stöd av bemyndigandet. För att få avdrag för insättning på t.ex. skogskonto eller upphovsmannakonto fordrades enligt skogskontolagen och lagen om upphovsmannakonto bl.a. ett besked från banken om insättningen. Det skulle förenkla för den enskilde om, i enlighet med vad har föreslagit, ett sådant besked kunde lämnas från banken direkt till skattemyndigheten i form av en kontrolluppgift. Förslaget är inte berett i vederbörlig ordning och kan därför inte läggas fram . Regeringen är dock beredd att gå vidare med frågan. har också tagit upp ett önskemål om en skyldighet att i deklarationen lämna uppgifter om internprissättning gentemot utländska intresseföretag. Regeringen anser att det är av stor vikt att sådant förfarande kan kontrolleras för att undvika skatteundandragande. Någon närmare utredning om vilka uppgifter skattemyndigheten skulle vara betjänta av har emellertid inte gjorts. Regeringen är mot den bakgrunden inte nu beredd att lägga fram ett förslag i denna fråga. Det har framkommit att de uppgifter som lämnas med de standardiserade räkenskapsutdragen inte allt för sällan behöver kompletteras med en års- redovisning. I departementspromemorian föreslogs att det därför bör införas en skyldighet för större företag att bifoga årsredovisningen till självdeklarationen. Regeringen har dock inhämtat att årsredovisningarna på ett enkelt sätt och utan större kostnader kan inhämtas från . Hur detta skall ske kan lösas genom ett avtal mellan och . Regeringen lägger därför inte fram något förslag i denna del utan förutsätter att skattemyndigheternas behov att få tillgång till årsredovisningarna tillgodoses på nu nämnt sätt. Det skall dock påpekas att det kan ha betydelse för påförandet av skattetillägg hur skattemyndigheten får del av årsredovisningen. Om den skattskyldige har lämnat en oriktig uppgift till ledning för taxeringen och den oriktiga uppgiften kan rättas med ledning av en årsredovisning som skattemyndigheten har begärt att få in från påförs skattetillägg full ut. Om årsredovisningen alltid ingår i det kontrollmaterial som normalt är tillgängligt för myndigheten, vilket kan vara fallet om alltid vidarebefordrar årsredovisningen till skattemyndigheten, utgår skattetillägg med ett reducerat belopp. Om den skattskyldige själv har lämnat in årsredovisningen och den oriktiga uppgiften kan rättas med ledning av denna tas inget skattetillägg ut. Näringsidkare är skyldiga att lämna kontrolluppgifter om utbetalningar till andra näringsidkare enligt bl.a. bestämmelserna i 3 kap. 19 § och 3 kap. 3743 §§ lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Vidare har regeringen genom kungörelsen (1955:671) om skyldighet i vissa fall att avlämna kontrolluppgifter för inkomsttaxeringen föreskrivit i vilka fall uppgiftsskyldigheten enligt bestämmelserna i 3 kap. 3941 §§ nämnda lag skall fullgöras utan föregående föreläggande. Flertalet av de bestämmelser som reglerar företagens obligatoriska kontrolluppgiftsskyldighet avser utbetalningar till jord- och skogsbrukare. Dessa bestämmelser tillkom av kontrollskäl och har sin upprinnelse i tidigare gällande redovisningsregler för jord- och skogsbruk. Flera av dessa bestämmelser torde kunna slopas. bör vid behov i stället genom riktade kontrollinsatser kunna förelägga utbetalarna att lämna kontrolluppgifter. Bestämmelserna om kontrolluppgift om inköp av jordbruks- och trädgårdsprodukter och om utbetalda ersättningar för avverkningsrätter eller försäljning av skogseffekter hör till dem som kan tas bort. I departementspromemorian togs även bestämmelserna om kontrolluppgift om utbetald royalty eller liknande avgift upp som exempel på sådana uppgifter som kan tas bort. Vissa utbetalningar av royaltyer kommer ändå att bli föremål för kontrolluppgiftsskyldighet, dvs. i de fall de utgör inkomst i inkomstslaget tjänst. Det har dock visat sig att kontrolluppgifterna om royaltyer är av stor betydelse för ett effektivt och ändamålsenligt informationsutbyte med andra stater även i andra fall än då de utgör tjänsteinkomster. Regeringen delar därför uppfattning att denna kontrolluppgiftsskyldighet skall bibehållas. Kontrolluppgifterna lämnas inte bara för kontroll av inkomsterna utan även för registrering av skatteavdrag. I de fall en ersättning har getts ut till en person fysisk eller juridisk som skall redovisa den som intäkt i en näringsverksamhet och skatteavdrag har gjorts måste kontrolluppgift lämnas för att skatteavdraget skall tillgodoräknas den skattskyldige vid debitering av skatten. När det gäller kontrolluppgiftsskyldigheten för prisstöd enligt lagen (1990:615) om avgifter på vissa jordbruksprodukter m.m. har nämnda lag upphävts varför kontrolluppgiftsskyldigheten till följd därav också har slopats. Övrig uppgiftsskyldighet för näringsidkare behandlas i avsnitt 20 om tredjemanskontrollen. Regeringens förslag: Skyldigheten för näringsidkare att foga en så kallad oren revisionsberättelse till deklarationen skall slopas. I stället skall en utvidgad skyldighet för revisorer att ge in en oren berättelse direkt till skattemyndigheten införas. Revisorns anmärkningsskyldighet i revisionsberättelsen beträffande företag som har underlåtit att i rätt tid betala skatter och avgifter skall utvidgas till att omfatta också redovisning av punktskatter. Departementspromemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker förslagen. Länsrätten i och har ingen erinran mot förslagen. avråder från att göra en ändring av revisorsrollen i en riktning som väcker svåra frågor om oberoendet. Föreningen avstyrker förslagen. Näringslivets Skattedelegation, , och är negativa till att det införs en utökad skyldighet för revisorerna att ge in en oren revisionsberättelse till skattemyndigheten. och avstyrker förslaget att revisorerna i ökad utsträckning skall ge in orena revisionsberättelser till skattemyndigheten. Skälen för regeringens förslag: Fram års taxering skulle aktiebolag, ekonomiska föreningar och ömsesidiga försäkringsbolag till deklarationen bifoga bestyrkt avskrift eller tryckt exemplar av revisionsberättelse som avgivits för beskattningsåret. års taxering gäller att en kopia av revisionsberättelsen för den som har inkomster i inkomstslaget närings- verksamhet skall fogas till deklarationen om den innehåller upplysning, uttalande eller anmärkning enligt 10 kap. 2832 §§ aktiebolagslagen (1975:1385) eller 2831 §§ revisionslagen (1999:1079). Revisionsberättelsen behöver dock inte bifogas deklarationen, om den endast innehåller uttalanden att årsredovisningen uppgjorts enligt aktiebolagslagen, att styrelseledamöter och verkställande direktör bör beviljas ansvarsfrihet eller uttalanden som avses i 10 kap. 29 § första Enligt 10 kap. 31 § aktiebolagslagen respektive 30 § revisionslagen skall revisor kontrollera bl.a. att företaget gör skatteavdrag och lämnar skattedeklaration enligt bestämmelserna i skattebetalningslagen (1997:483). Om företaget har brustit i sina skyldigheter i dessa avseenden skall revisorn anmärka detta i revisionsberättelsen och sända in den till skattemyndigheten. Revisorn behöver dock inte sända in revisionsberättelsen om anmärkningen avser företagets skyldighet att i rätt tid betala skatter och avgifter. I samband med att kravet på att revisionsberättelse alltid skulle fogas till deklarationen slopades och ersattes med ett krav på att enbart orena berättelser skulle bifogas anförde föredragande statsrådet (prop. 1990/91:5 s. 89) att skattemyndigheten har ett berättigat intresse av att få kännedom om att en revisor har avlämnat en oren revisionsberättelse. Däremot finns det enligt statsrådet inte något skäl att kräva att alla företag skall ge in sina revisionsberättelser. Statsrådet påtalade vidare att de orena berättelserna fyller en viktig funktion i den meningen att de riktar uppmärksamhet mot företag med bristfällig redovisning, men att det generellt krävs en djupare granskning för att avgöra om revisionsanmärkningen har någon skattemässig betydelse. har gjort gällande att det enligt uppgifter från skatteförvaltningen är ytterst ovanligt att ett företag fogar en oren revisionsberättelse till deklarationen. Det kan dock inte utan närmare belägg för påståendet göras gällande att företag generellt underlåter att göra detta. Det kan dock heller inte uteslutas att det förekommer att så sker. En oren revisionsberättelse kan tyda på att det finns anledning att närmare granska ett företags redovisning. Det är därför av vikt att skattemyndigheten får kännedom om sådana berättelser. I enlighet med vad föredragande statsrådet anförde i samband med att kravet på att bifoga revisionsberättelsen till deklarationen slopades behöver inte förekomsten av en oren berättelse nödvändigtvis innebära att den skattemässiga redovisningen är felaktig. En oren berättelse kan dock i sig eller tillsammans med andra signaler utgöra skäl för skattemyndigheten att granska företaget närmare. Det kan t.ex. vara så att företaget gör felaktiga avskrivningar eller tillämpar värderingsbestämmelser felaktigt och felaktigheten påverkar det skattepliktiga resultatet. Förutsätter en sådan granskning att en taxeringsrevision måste göras saknas ofta tid och resurser att göra en fördjupad granskning under taxeringsarbetet. Företaget får i stället tas ut för en fördjupad kontroll efter att det ordinarie taxeringsarbetet har avslutats. Det är således inte nödvändigt att den orena berättelsen ges in tillsammans med deklarationen. Med hänsyn till att allt fler skattskyldiga kommer att lämna deklaration i form av ett elektroniskt dokument skulle det dessutom underlätta för dessa om de inte behövde ge in en kopia av revisionsberättelsen. Det ligger i sakens natur att det kan finnas skattskyldiga som helst ser att skattemyndigheten inte får kännedom om orena revisionsberättelser, i synnerhet om revisorns anmärkningar är av sådan art att de kan föranleda skattemyndigheten att närmare granska företaget. För att säkerställa att skattemyndigheten verkligen får in de orena revisionsberättelser som är av intresse i granskningsarbetet kan man återgå till ordningen att revisionsberättelse alltid skall bifogas deklarationen. Alternativt kan ansvaret för att en oren berättelse ges in till skattemyndigheten läggas på revisorn. Om revisionsberättelse alltid bifogades deklarationen skulle det medföra ett omfattande merarbete för såväl skattemyndigheten som en överväldigande majoritet av de skattskyldiga. Övervägande skäl talar därför mot att kräva att alla företag skall ge in revisionsberättelsen. Flera remissinstanser har framfört kritik mot förslaget att revisorn skall åläggas att sända in orena revisionsberättelser till skattemyndigheten. Det huvudsakliga skälet synes vara att en sådan skyldighet skulle förändra revisorsrollen. Det har bl.a. framförts att det är principiellt fel att ålägga revisorerna en rapporteringsskyldighet gentemot annan än revisorernas uppdragsgivare vilken är bolagsstämman. En revisor är i vissa situationer, t.ex. om skatteavdrag inte gjorts enligt skattebetalningslagen, redan skyldig att ge in en oren revisionsberättelse till skattemyndigheten. Det skulle således inte vara en skyldighet av ny karaktär som skulle åläggas revisorerna om skyldigheten att sända in orena berättelser till skattemyndigheten utvidgas. Det kan därför inte anses principiellt betänkligt att ur den aspekten ålägga revisorn en något utvidgad skyldighet i det avseendet. Ej heller kan en sådan utvidgning anses medföra att revisorsrollen påverkas på ett sådant sätt att det skulle medföra att kvalitén på revisionen skulle försämras. Skyldigheten att foga en oren berättelse till deklarationen torde därför kunna slopas och ersättas av en skyldighet för revisorn att ge in sådana berättelser till skattemyndigheten. Ett alternativ som har framförts är att skulle sända in orena revisionsberättelser till skattemyndigheten. Det kan dock inte uteslutas att den skattskyldige, som helst ser att skattemyndigheten inte får kännedom om en oren revisionsberättelse, inte heller skickat in den till . Förseningsavgift utgår först om revisionsberättelsen inte har kommit in till från räkenskapsårets utgång. En sådan ordning skulle därför inte säkerställa att skattemyndigheten får tillgång till revisionsberättelsen . Den utvidgade uppgiftsskyldigheten för revisorer bör lämpligast utformas på så sätt att bestämmelser om revisorns uppgiftsskyldighet tas in i aktiebolagslagen, lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar respektive revisionslagen. Det kan ifrågasättas om alla orena revisionsberättelser behöver lämnas in till skattemyndigheten. Regeringen anförde i prop. 1997/98:99 att i de fall när den enda anmärkningen i revisionsberättelsen är att skatter och avgifter inte har betalats i rätt tid är det onödigt att revisionsberättelsen skall sändas in till skattemyndigheten. Motiveringen var att skattemyndigheterna numera genom skattebetalningssystemet har tillräcklig information om bolaget har betalat skatterna och avgifterna . Detta talar för att revisorn endast skall skicka in revisionsberättelser som innehåller sådana anmärkningar e.d. som skattemyndigheten inte har kännedom om på annat sätt. Det bör därför i lagtexten särskilt räknas upp vilka anmärkningar och uttalanden som skall föranleda revisorn att skicka in revisionsberättelsen till skattemyndigheten. Revisorns skyldighet att skicka in revisionsberättelsen bör motsvara den skyldighet som åvilar företaget. Vidare kan det sättas i fråga om inte revisorns skyldighet att lämna anmärkning om att ett företag underlåtit att anmäla sig för registrering enligt skattebetalningslagen eller om att företaget underlåtit att betala skatter och avgifter i rätt tid borde omfatta även sådana skatter och avgifter som avses i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter. Punktskatterna är betydande och utgör en stor andel av statens skatteuppbörd. Att företaget har skött skyldigheten att lämna skattedeklaration enligt nämnda lag och att skatten har betalats i rätt tid bör, på samma sätt som skattedeklarationer enligt skattebetalningslagen, granskas av revisorn. Det är inte fråga om någon helt ny typ av granskning utan den befintliga skyldigheten utvidgas till att avse ytterligare en typ av skatt. En sådan utvidgning skulle endast vara av mindre betydelse för granskningsarbetet och de ökade Prop. 2001/02:25 kostnaderna för företagen skulle sannolikt vara marginella. skäl till att inte även dessa skatter skall omfattas av revisorns gransknings- och anmälningsskyldighet kan inte anses föreligga. Revisorns anmärkningsskyldighet bör därför utvidgas till att omfatta även punktskatter. Regleringen i aktiebolagslagen, lagen om ekonomiska föreningar och revisionslagen bör kompletteras i detta avseende. 12 Ersättning vid tillfälligt arbete Regeringens bedömning: Någon ändring av beloppsgränsen för när den som bedriver näringsverksamhet skall lämna kontrolluppgift om ersättningar och förmåner vid tillfälliga arbeten bör inte göras. Departementspromemorians förslag: Den som bedriver näringsverksamhet skall inte lämna kontrolluppgift om ersättningar och förmåner vid tillfälliga arbeten, om det som mottagaren har fått sammanlagt har haft ett lägre värde än och skatteavdrag enligt skattebetalningslagen (1997:483) inte har gjorts. Remissinstanserna: anför att det inte har presenterats några konsekvenser av den föreslagna höjningen av beloppet och att ett genomförande förutsätter att motsvarande belopp görs skattefritt. Skälen för regeringens bedömning: Enligt gällande regler skall fysiska personer och dödsbon som har gett ut en ersättning eller en förmån med anledning av tillfälligt arbete lämna en kontrolluppgift om ersättningen eller förmånen om den har haft ett sammanlagt värde som Detta gäller endast om ersättningen eller förmånen inte utgör en utgift i en näringsverksamhet och om skatteavdrag inte har gjorts. För andra, dvs. för den som bedriver näringsverksamhet gäller att kontrolluppgift skall lämnas om ersättningen uppgår till . oavsett om skatteavdrag har gjorts. En arbetsgivare skall betala arbetsgivaravgifter för en arbetstagare om ersättningen uppgår till . skatteavdrag göras från kontant ersättning för arbete. dock inte göras om ersättningen understiger eller om den totala ersättning som utbetalaren kommer att betala ut till mottagaren under inkomståret inte uppgår till . Beloppsgränsen om för när kontrolluppgift skall lämnas har för den som bedriver näringsverksamhet inte ändrats . kan därför finnas skäl att ifrågasätta om den bör höjas. departementspromemorian föreslogs att den skulle höjas till även för den som bedriver näringsverksamhet. I departementspromemorian anfördes att det saknas skäl att inte anpassa beloppsgränsen till vad som gäller för skyldigheten att betala socialavgifter och att göra skatteavdrag. Regeringen anser dock att en höjning av beloppsgränsen skulle kunna uppfattas som att motsvarande belopp gjordes skattefritt vilket inte är avsikten. ersättning som har betalats av fysiska personer för utgifter som inte utgör omkostnad i näringsverksamhet. infördes för dessa personer valdes den högre beloppsgränsen för att det inte skulle vara alltför betungande att lämna uppgiften (se prop. 1990/91:5 s. 94 f.). Det argumentet är inte lika hållbart för en näringsidkare som i regel torde vara en rutinerad uppgiftslämnare. kan till och med vara så att det blir mer betungande att behöva sortera bort uppgifter för att det rör sig om ett för lågt belopp. härav och för att undvika en öppning för skatteundandragande som kan Prop. 2001/02:25 bli svårt att stoppa bör beloppsgränsen behållas för den som bedriver näringsverksamhet. 13 Utdelning och ränta En förenklad aktiehantering infördes . Den innebär att aktiebolag fritt får välja mellan det system som rådde tidigare med aktiebrev och aktiebok (kupongbolag) eller att använda datateknik i hanteringen (avstämningsbolag). Denna skillnad mellan bolagen har bl.a. betydelse för om källskatt skall dras från utdelningen, till vilken myndighet denna skatt skall inbetalas och hur uppgiftslämnandet om utbetald utdelning och innehållen skatt skall fullgöras. För avstämningsbolag skall den som betalt ut utdelningen lämna kontrolluppgift om utdelning och innehav. För dem som är obegränsat skattskyldiga i och för vilka aktierna inte är förvaltarregistrerade gör skatteavdrag och sänder kontrolluppgift till i . För förvaltarregistrerade aktier sänder VPC utdelningen till respektive förvaltare som i sin tur skall göra skatteavdrag och lämna kontrolluppgift. För begränsat skattskyldiga skall VPC, förvaltare och förvaringsinstitut innehålla kupongskatt och lämna uppgift om denna till (7, 8 och 12 §§ kupongskattelagen [1970:624]). Aktiebolag som har valt att behålla eller att ställa ut aktiebrev som är försedda med en kupong som skall företes för att få utdelningen kallas kupongbolag. Den som får utdelning från ett svenskt kupongbolag skall själv alltid lämna en särskild uppgift om utdelningen till den som betalar ut utdelningen, oavsett om den som får utdelningen är ett svenskt eller utländskt skattesubjekt. Uppgifterna skall lämnas på heder och samvete på en blankett enligt fastställt formulär. På utbetald utdelning från ett kupongbolag skall kupongskatt innehållas om den utdelningsberättigade är en fysisk person som är begränsat skattskyldig i , ett dödsbo efter sådan person eller utländsk juridisk person om utdelningen inte skall beskattas i näringsverksamhet i (14 § kupongskattelagen). Kupongbolaget skall därefter till , dels sända de blanketter med uppgifter om utdelning som har kommit in till bolaget, dels betala in kupongskatten (1517 §§ kupongskattelagen). Om den utdelningsberättigade är en fysisk person som är obegränsat skattskyldig skall kupongbolaget däremot inte göra något skatteavdrag, dvs. inte heller för betalning av preliminär skatt. 13.2Särskild uppgift om utdelning och ränta Särskild uppgift skall, förutom av den som fått utdelning på aktier i svenska aktiebolag som inte är avstämningsbolag, lämnas av N den som i har fått utdelning på andelar i en svensk eko- nomisk förening, N den som i har fått utdelning från en utländsk juridisk per-