prop · GO0380 · 2001-01-01 00:00:00 — Bestämmelserna i lagen skall inte börja tillämpas förrän när det gäller behandling av personuppgifter, som påbörjats före och sådan behandling som utförs för ett visst ändamål, om behandling för ändamålet påbörjats före . Har en begäran om registerutdrag enligt 10 § datalagen (1973:289) kommit in innan denna lag träder i kraft men har utdraget inte expedierats före ikraftträdandet, skall framställan anses som en ansökan om information enligt denna lag. Bestämmelsen om skadestånd skall tillämpas endast om den omständighet som yrkandet hänför sig till har inträffat efter det att denna lag har trätt i kraft för den aktuella behandlingen. Förslag till lag om ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall dels att 12, 22, 29, och 44 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 27 a och 34 a-c §§, med följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12 § Har rätten beslutat om tvångsvård skall socialnämnden se till att beslutet verkställs genom att missbrukaren bereds vård i ett hem som avses i 22 § eller, i fall som avses i 24 § första stycket, på sjukhus. Rättens beslut upphör att gälla, om vården inte har påbörjats från den dag då beslutet vanna laga kraft. Beslutet upphör också att gälla om missbrukaren, sedan vården har påbörjats, i följd antingen har vistats olovligen utanför ett hem som avses i 22 § eller varit intagen i häkte eller kriminalvårdsanstalt Beslutet upphör också att gälla om missbrukaren, sedan vården har påbörjats, under sammanlagt i följd har vistats olovligen utanför ett hem som avses i 22 § eller varit intagen i häkte eller kriminalvårdsanstalt. 22 §1 Tvångsvård lämnas genom hem som är särskilt avsett att lämna vård enligt denna lag (LVM-hem). Ett sådant hem skall ha en styrelse som utses av . förestår vården vid hemmet i den mån uppgiften inte har överlåtits på en särskild föreståndare. Tvångsvård lämnas genom hem som är särskilt avsett att lämna vård enligt denna lag (LVM-hem). Den som vårdas enligt denna lag i ett LVM-hem har rätt att i den utsträckning som det kan ske utan att äventyra vården eller ordningen vid hemmet ta emot och föra telefonsamtal. Beslut fattas av den som förestår vården vid hemmet. I lagen (1996:981) om besöksinskränkningar vid viss tvångsvård finns bestämmelser om besök på vårdinstitutioner enligt denna lag. 29 § Har en intagen vistats vid ett LVM-hem utan att vård i annan form kommit till stånd skall föreståndaren anmäla detta till hemmets styrelse med angivande av orsaken till det. Har en intagen vistats vid ett LVM-hem utan att vård i annan form kommit till stånd skall den som förestår vården vid hemmet anmäla detta till och ange orsaken till det. Den intagne får vid någon av de omständigheter som anges i 34 § vårdas vid en enhet som är låsbar eller på annat sätt inrättad för särskilt noggrann tillsyn. Den intagne får vårdas inom en sådan enhet i följd. Om särskilda behandlingsskäl föranleder det, får dock vården vid enheten pågå , förutsatt att någon av de omständigheter som anges i 34 § fortfarande föreligger och att den intagne ges möjlighet till vistelse i öppnare former eller utanför hemmet. Beslut fattas av den som förestår vården vid hemmet. Den som omfattas av bestämmelserna i 34 § får, om han eller hon uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen, hållas avskild från de övriga vid hemmet. Han eller hon skall då stå under fortlöpande uppsikt av personalen. Den intagne får dock inte hållas i sådan avskildhet än vad som är oundgängligen nödvändigt och inte i något fall än . Beslut fattas av den som förestår vården vid hemmet. Den som vårdas enligt denna lag vid ett LVM-hem är, om inte annat föranleds av medicinska eller liknande skäl, skyldig att efter uppmaning, vid ankomsten till LVM-hemmet och inför vistelse i annan form enligt 27 §, lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana medel som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, om det kan misstänkas att den intagne är påverkad av något sådant medel. 44 § Beslut av den som förestår vården vid ett LVM-hem får överklagas av den enskilde hos länsrätten, om beslutet avser överflyttning enligt 25 §, avslag på begäran om utskrivning eller förstörande av egendom enligt 36 §. Beslut av den som förestår vården vid ett LVM-hem får överklagas av den enskilde hos länsrätten, om beslutet avser överflyttning enligt 25 §, innebär inskränkningar i särskilt fall av rätten för den som vistas i hemmet att enligt 27 § föra telefonsamtal eller avser avslag på begäran om utskrivning eller förstörande av egendom enligt 36 §. Andra beslut enligt denna lag av den som förestår vården vid ett LVM-hem får inte överklagas. Beslut om läkarundersökning enligt 9 § eller 11 § tredje stycket får inte överklagas. Beslut om omhändertagande enligt 13 § första stycket eller andra stycket får inte överklagas. Överklagande av rättens beslut om omhändertagande enligt 13 § tredje stycket är inte inskränkt till . Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga dels att 42 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fyra nya paragrafer, 15 a, 15 b, 15 c och 17 a §§, med följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Den som omfattas av bestämmelsen i 15 § har rätt att i den utsträckning det lämpligen kan ske med hänsyn till vården eller ordningen vid hemmet ta emot och föra telefonsamtal och vistas utanför hemmet. En vistelse utanför hemmet skall avse en bestämd tid, dock högst . Beslut fattas av den som förestår vården. Beslut om vistelse utanför hemmet skall fattas efter samråd med socialnämnden. I lagen (1996:981) om besöksinskränkningar vid viss tvångsvård finns bestämmelser om besök på vårdinstitutioner enligt denna lag. Den som är intagen i ett hem för särskilt noggrann tillsyn får vid någon av de omständigheter som anges i 15 § vårdas vid en enhet som är låsbar eller på annat sätt inrättad för särskilt noggrann tillsyn. Den unge får vårdas vid en sådan enhet i följd. Om särskilda behandlingsskäl föranleder det, får dock vården vid enheten pågå , förutsatt att någon av de omständigheter som anges i 15 § fortfarande föreligger och att den unge ges möjlighet till vistelse i öppnare former eller utanför hemmet. Beslut fattas av den som förestår vården vid hemmet. Den som vårdas av en sådan anledning som anges i 3 § och som vistas i ett hem för särskilt noggrann tillsyn får, om det är särskilt påkallat på grund av att den intagne uppträder våldsamt eller är så påverkad av berusningsmedel att han eller hon inte kan hållas till ordningen, hållas avskild från de övriga vid hemmet. Han eller hon skall då stå under fortlöpande uppsikt av personalen. Den intagne får dock inte hållas i sådan avskildhet än vad som är oundgängligen nödvändigt och inte i något fall än . Är den intagne under skall läkare skyndsamt yttra sig om varje åtgärd som vidtas enligt första stycket. Om läkaren begär det skall åtgärden genast avbrytas. Beslut fattas av den som förestår vården vid hemmet. Den som vårdas av en sådan anledning som anges i 3 § är, om inte annat föranleds av medicinska eller liknande skäl, skyldig att efter uppmaning vid ankomsten till ett sådant hem som avses i 12 § samt inför vistelse utanför hemmet enligt 15 a § lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana medel som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, om det kan misstänkas att den intagne är påverkad av något sådant medel. 42 § Ett beslut av den som förestår vården vid ett hem för särskilt noggrann tillsyn får överklagas hos länsrätten, om beslutet avser förstörande eller försäljning av egendom enligt 20 §. Beslut av den som förestår vården vid ett hem för särskilt noggrann tillsyn får överklagas hos länsrätten, om beslutet avser förstörande eller försäljning av egendom enligt 20 § eller innebär inskränkningar i särskilt fall av rätten för den som vistas i hemmet att enligt 15 a § föra telefonsamtal. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård att det i lagen skall införas en ny paragraf, 18 a §, med följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Den dömde är, om inte annat föranleds av medicinska eller liknande skäl, skyldig att efter uppmaning vid ankomsten till det särskilda ungdomshemmet samt inför vistelse utanför hemmet enligt 18 § lämna blod-, urin- eller utandningsprov för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana medel som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, om det kan misstänkas att den dömde är påverkad av något sådant medel. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet . , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. socialtjänstlag, 2. lag om behandling av personuppgifter inom , 3. lag om ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, 4. lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, 5. lag om ändring i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet och kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till socialtjänstlag I remissen föreslås en ny socialtjänstlag vilken skall ersätta den nuvarande lagen . Bestämmelserna har omgrupperats och indelats i kapitel. föreslås vissa materiella förändringar, främst beträffande möjligheterna att överklaga beslut om bistånd. Lagrådet finner det tillfredsställande att den nuvarande lagen, vilken genom olika tillägg blivit alltmera svårtillgänglig, ersätts av en ny och mera överskådlig lag. Kapitelindelning och placering av bestämmelser kan i vissa fall diskuteras. Lagrådet tar i det följande upp sådana frågor under respektive kapitel. Vidare kan konstateras att vissa oklarheter i de nuvarande bestämmelserna, vilka överförts i huvudsak oförändrade till den nya lagen, kvarstår. Som exempel kan nämnas användningen av uttrycken "underårig" och "barn", vilka synes ha samma betydelse men som ibland kan ge anledning till tvekan om samma åldersgräns avses, dvs. Enligt Lagrådets mening bör en mera konsekvent begreppsbildning eftersträvas. Det kan även ifrågasättas om inte flera bestämmelser bort göras till föremål för kritisk granskning när de nu överförs till en ny lag. Det gäller t.ex. de bestämmelser som reglerar förhållandet till den nu gällande förvaltningslagen. En sådan omfattande granskning har inte varit möjlig inom ramen för Lagrådets behandling av ärendet. Dessa frågor bör övervägas ytterligare i det fortsatta lagstiftningsarbetet. När det gäller den närmare utformningen av lagförslaget vill Lagrådet anföra följande. 2 kap. Kapitlet innehåller bestämmelser av allmän räckvidd rörande kommunens ansvar för och förutsättningarna för samverkan med andra huvudmän. I 3 § finns emellertid en mera speciell bestämmelse rörande rätten för äldre m.fl. som är bosatta i annan kommun att före flyttning ansöka om vissa insatser. Lagrådet har förståelse för om paragrafen anses ha särskild betydelse och därför anses böra ges en framträdande placering. Sakligt sett hör dock paragrafen mera hemma i ett senare kapitel, t.ex. 5 kap. vilket innehåller särskilda bestämmelser om kommunens skyldigheter gentemot bl.a. äldre och funktionshindrade. Lagrådet anser att en sådan placering av paragrafen bör övervägas. Den föreslagna 2 kap. 5 § innehåller i första stycket bestämmelser om avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom . I andra stycket finns en mera speciell bestämmelse om samverkan med , den allmänna och länsarbetsnämnden i syfte att uppnå en effektivare användning av tillgängliga resurser. I 6 § finns en bestämmelse om granskning av sådan verksamhet som avses i andra stycket av 5 §. Enligt Lagrådets mening skulle lagtexten bli klarare om 5 § första stycket fick bilda en egen paragraf, varefter 5 § andra stycket samt 6 § sammanfördes i en följande paragraf. 4 kap. I 1 och 2 §§ föreslås vissa ändringar jämfört med nuvarande bestämmelser om bistånd. Dessa sammanhänger med att det enligt remissförslaget skall bli möjligt att överklaga alla beslut om bistånd med förvaltningsbesvär. Under dessa omständigheter saknas emellertid anledning att bibehålla den nuvarande regleringen av s.k. försörjningsstöd, innebärande att vissa angivna poster beräknas enligt en riksnorm medan vissa andra beräknas efter omständigheterna i det individuella fallet. Den nuvarande uppräkningen av poster sammanhänger ju med att beslut om försörjningsstöd kan överklagas genom förvaltningsbesvär, medan ekonomiskt bistånd därutöver endast kan överklagas genom laglighetsprövning enligt kommunallagen. Vad som behövs i fortsättningen är endast en precisering av vilka poster som skall ingå i den av regeringen bestämda riksnormen. Alla beslut kommer ju att kunna överklagas genom förvaltningsbesvär. Lagrådet föreslår mot denna bakgrund att första meningen i 2 § utformas enligt följande. "Skäliga kostnader för livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning, telefon och TV-avgift skall i enlighet med vad regeringen närmare föreskriver beräknas enligt en för hela riket gällande norm (riksnorm) på grundval av officiella prisundersökningar av olika hushållstypers baskonsumtion." Vidare bör ändringar göras i 3 och 4 §§ på så sätt att ordet "försörjningsstöd" ersätts med uttrycket "bistånd för sin försörjning", vilket återfinns i 1 §. (Även i 15 kap. 4 § bör en sådan ändring göras.) Det kan även vara lämpligt att komplettera 1 § första stycket med en mening som anger att det i 2-5 §§ finns vissa föreskrifter om bistånd. 5 kap. I kapitlet finns ett antal bestämmelser som preciserar kommunens skyldigheter gentemot vissa särskilda grupper. Enligt Lagrådets mening skulle kapitlet bli betydligt överskådligare om det försågs med underrubriker som preciserade vilka grupper de olika bestämmelserna handlar om. Sådana rubriker kan t.ex. vara "Barn och unga", "Missbrukare", "Äldre människor", osv. I 5 kap. 2 §, vilken anger kommunens allmänna skyldigheter när det gäller barn och unga, har den förändringen vidtagits att uttrycket "andra beroendeframkallande medel" ersatts med "andra berusningsmedel". I författningskommentaren anges att detta är en anpassning till den ändring av begreppet som gjorts i bl.a. narkotikastrafflagen. Detta är emellertid inte korrekt. Enligt 8 § narkotikastrafflagen (i lydelse enligt SFS 1999:43) förstås med narkotika "läkemedel eller andra hälsofarliga varor med beroendeframkallande egenskaper eller euforiserande effekter eller varor som med lätthet kan omvandlas till varor med sådana egenskaper eller effekter". I lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor talas om "varor som används eller kan antas användas i syfte att uppnå berusning eller annan påverkan". Den senare lagen är emellertid endast avsedd att ge möjlighet till kontroll av varor som inte anses som narkotika. Den ändring som föreslås i remissen skulle därför enligt Lagrådets mening medföra ett ändrat och något snävare tillämpningsområde för bestämmelsen än . Detta kan knappast vara åsyftat. Lagrådet föreslår därför att det nuvarande uttrycket behålls. Ett alternativ kan vara att, såsom i den föreslagna 17 a § LVU, använda uttryckssättet "narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel ..". I sammanhanget kan erinras om att det i 3 § LVU används uttrycket "andra beroendeframkallande medel". I remissen föreslås ingen ändring i denna del. Ett mera konsekvent uttryckssätt är önskvärt. I 5 kap. 3 § förekommer en bestämmelse av annorlunda slag än de övriga i kapitlet. Den gäller socialnämndens befogenhet att i vissa fall förbjuda eller begränsa möjligheterna för någon att i hemmet ta emot andras underåriga barn. Enligt Lagrådets mening bör en sådan bestämmelse hellre placeras i 6 kap. under avsnittet "Särskilda regler till skydd för underåriga", vilket innehåller mera närliggande bestämmelser. I 5 kap. 11 § finns en bestämmelse rörande socialnämndens stöd till kvinnor som varit utsatta för våld eller andra övergrepp. I en annan lagrådsremiss om stöd till brottsoffer föreslås att motsvarande bestämmelse lag (8 a §) ändras till en mera generell regel rörande stöd till brottsoffer med ikraftträdande . Enligt Lagrådets mening bör det nu aktuella lagförslaget anpassas med hänsyn härtill. 6 kap. I kapitlet förekommer dels allmänna bestämmelser om vård i familjehem och i hem för vård eller boende, dels speciella bestämmelser till skydd för barn och unga som vårdas i annat hem än det egna. Över det senare avsnittet finns en underrubrik. Enligt Lagrådets mening kan det vara lämpligt att förse även det första avsnittet med en underrubrik, t.ex. "Allmänna bestämmelser om vård utanför det egna hemmet". Den senare underrubriken, , framstår som mindre upplysande eftersom sådana bestämmelser finns på olika ställen i lagen. Lagrådet föreslår att rubriken ändras till exempelvis "Särskilda bestämmelser om mottagande av barn". I 6 kap. 1 § fjärde stycket finns en särskild bestämmelse om att när barn placeras det i första hand skall övervägas om barnet kan tas emot av någon anhörig eller närstående. Vad som är bäst för barnet skall dock alltid beaktas. Enligt Lagrådets mening skulle bestämmelsen hellre göras till en egen paragraf och placeras under den rubrik som gäller särskilda bestämmelser om barn. Den andra meningen i bestämmelsen bör utformas som en hänvisning till bestämmelsen om beaktande av barnets bästa i 1 kap. 1 §, eftersom detta gäller vid all tillämpning av bestämmelserna i socialtjänstlagen. Bestämmelserna i 6-8 §§ rör samtliga mottagande av barn för adoption enligt reglerna om internationella adoptioner. Enligt Lagrådets mening kan det vara lämpligt att sammanföra dessa i en paragraf eller under en särskild rubrik så att eventuella skillnader gentemot socialnämndens kontroll av vanliga familjehem klarläggs. Lagrådet erinrar också om vad som inledningsvis anförts om den växlande användningen av uttrycken "barn" och "underårig". 8 kap. I 8 kap. 1 § första stycket förekommer ett bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter om den högsta ersättning som får tas ut för . Bemyndigandet kan möjligen uppfattas som om det omfattar också föreskrifter om skälig ersättning för andra stöd- och hjälpinsatser. I andra stycket av samma paragraf finns en bestämmelse om att föräldrarna i skälig utsträckning skall bidra till kostnaderna för vård av ett barn i ett annat hem än det egna enligt grunder som regeringen föreskriver. Om det senare är ett bemyndigande eller en erinran om rätten att besluta verkställighetsföreskrifter (8 kap. 13 § första stycket 1 regeringsformen) är inte helt klart. Bestämmelserna har sin motsvarighet i nuvarande 34 § socialtjänstlagen. Grunden för bemyndigande berörs inte i remissen. Lagrådet ifrågasätter emellertid om 8 kap. 9 § regeringsformen jämfört med 8 kap. 5 och 7 §§ medger ett bemyndigande på det aktuella området (jfr : Normgivningsmakten enligt regeringsform, 3 uppl. s. 94). Det är i så fall endast verkställighetsföreskrifter som kan komma i fråga. Enligt Lagrådets mening bör därför paragrafen utformas så att den inte innehåller några bemyndiganden eller något som kan uppfattas som bemyndiganden. En erinran om att regeringen kan meddela verkställighetsföreskrifter behöver inte tas in i lagtexten. 9 kap. I 9 kap. 2 § andra stycket finns en bestämmelse om att, om ekonomisk hjälp har lämnats i annat fall än som avses i 4 kap. 1 §, socialnämnden får återkräva hjälpen om den har getts under villkor om återbetalning. Bestämmelsen väcker frågan om när kommunen kan betala ut ekonomisk hjälp till en enskild utan att det föreligger någon rätt till bistånd. Detta har visserligen tidigare förekommit i praxis. Enligt Lagrådets mening bör emellertid en sådan befogenhet framgå av lagen. När nu reglerna om bistånd görs om kommer ingen motsvarighet till den nuvarande § att finnas. Det bör därför övervägas att komplettera 4 kap. med en bestämmelse som ger socialnämnden rätt att ge ekonomisk hjälp även i andra fall när det finns skäl för det. 11 kap. I kapitlet, som är tämligen omfattande, finns underrubriker över två avsnitt, "Register m.m." samt "uppgiftsskyldighet m.m.". Enligt Lagrådets mening skulle lagen vinna i överskådlighet om kapitlet delades upp, förslagsvis så att de två senare avsnitten fick bilda ett eget kapitel. En lämplig beteckning för ett sådant kapitel kan vara "Behandling av uppgifter". De båda underrubrikerna är mindre adekvata och bör utgå. I 13, 14, 17 och18 §§ finns bestämmelser som talar om personregister. Den föreslagna nya lagen om behandling av personuppgifter inom reglerar - i anslutning till personuppgiftslagens avfattning - vad som kallas automatiserad behandling av personuppgifter samt viss registrering. Som anges i remissen (avsnitt 9.1) används i personuppgiftslagen inte längre begreppet personregister, vilket däremot förekommer i datalagen som alltjämt är tillämplig i viss utsträckning (se punkt 2 i övergångsbestämmelserna till personuppgiftslagen). Inte heller i den nya lagen om behandling av personuppgifter inom används något registerbegrepp (se avsnitt 9.2 i remissen). Eftersom datalagen inte längre kommer att vara tillämplig när den nya socialtjänstlagen träder i kraft, bör enligt Lagrådets mening begreppet personregister inte användas i den lagen utan i stället uttryckssätt som ansluter till personuppgiftslagen och lagen om behandling av personuppgifter inom . Bl.a. undviker man då risk för missförståndet att "personregister" innefattar sådan registrering som de två sistnämnda lagarna är tillämpliga på men som datalagen inte omfattar. I 15 § hänvisas i fråga om automatiserad och viss behandling av personuppgifter till dels personuppgiftslagen, dels den föreslagna nya lagen om behandling av personuppgifter inom . Den sist nämnda lagens 5 § hänvisar på liknande sätt till socialtjänstlagen. Man kan då fråga sig hur de olika lagarnas bestämmelser förhåller sig till varandra. Avsikten torde vara att socialtjänstlagen skall innehålla vissa mera detaljerade bestämmelser om personuppgiftsbehandling, medan den andra nya lagen är av ramlagskaraktär. Enligt Lagrådets mening skulle förhållandet mellan de två lagarna bli något tydligare om socialtjänstlagens paragraf löd, förslagsvis: "I fråga om automatiserad behandling och viss behandling av personuppgifter finns, utöver bestämmelserna i denna lag, föreskrifter i lagen (2001:000) om behandling av personuppgifter inom och personuppgiftslagen (1998:204)." Föreskriften i 5 § lagen om behandling av personuppgifter inom skulle i så fall lyda: "Enligt socialtjänstlagen (2001:000) gäller särskilda bestämmelser om uppgiftsskyldighet, viss registrering och gallring hos socialnämnderna." Enligt 2 §, som inte har någon motsvarighet i den nu gällande socialtjänstlagen, har tillsyn över den socialtjänst som kommuner och enskilda inom länet svarar för.