prop · GO031D13 · 2001-01-01 00:00:00 — En utökning av hälsobiståndet i , såväl regionalt som genom landinsatser förutses. Hälsosituationen har inte förbättrats i så som den har gjort i världen i stort. Hälsobiståndet i förutses ligga fast vad gäller antal insatser men öka i volym. Demokrati och MR-perspektivet är mycket tydligare i hälsostödet här än i någon annan region. Hälsobiståndet i har tonvikt på institutionsuppbyggnads- och reformperspektivet. Studier och utvärderingar avseende hälsosektorn genomfördes i , och samt avseende amningsbefrämjande verksamhet och fyra nätverk/organisationer för jämställdhet och kvinnors hälsa. Utvärderingarna har samtliga pekat på behovet av ett tydligare fokus på institutions-, organisations- och utvecklingsfrågor. Aidsepidemin kommer fortsatt att påverka de flesta sektorer till vilka ger bistånd. I vissa länder lever av den vuxna befolkningen med hiv och aids. Biståndet kan genom olika sektorer bidra till att förebygga hiv samt stärka olika sektorers förmåga att bemöta effekterna av aids. Etableringen av ett hiv/aidskontor för söder om har påbörjats. Ett ny kultur- och mediapolicy har utarbetats . Kultur- och mediasamarbetet är en del av det svenska landsamarbetet med , , , , /, och . Planering pågår för regionala insatser i västra samt i . Infrastruktur, näringsliv och urban utveckling Infrastruktur, näringsliv och urban utveckling är särskilt viktiga områden för att uppnå målsättningen om hållbar utveckling. Målet för stödet till infrastruktur är att bidra till uppbyggnaden av en miljömässigt och ekonomiskt bärkraftig infrastruktur med speciell tyngdpunkt på transport-, kommunikation-, energi-, och urban infrastruktur. Förutsättningarna för, och utformningen av, stödet har starkt påverkats av avregleringar och en ökad ägarspridning i många av samarbetsländerna. En del av biståndet har därför inriktats på att underlätta för länderna att genomföra denna process på ett transparent och ansvarsfullt sätt. Sida blir alltmer en dialogpartner i policyfrågor och finansiär av kompetens- och institutionsutveckling från att tidigare varit projektfinansiär. Trots detta har stora infrastruktursatsningar i samband med katastrofer som och konflikten i Kosovo blivit ett nytt verksamhetsområde för Sida. Nya finansieringsformer har prövats bl.a. i form av en kreditfond för landsbygdselektrifiering samt kombinationer av mjuka krediter och gåvor. Inom ramen för en treårig försöksperiod med fristående garantier har Sida lämnat den första garantin och flera bereds. Garantiinstrumentet skall med relativt begränsade insatser av statliga medel och statligt risktagande mobilisera kommersiella resurser som inte annars skulle vara tillgängliga för utvecklingspolitiskt prioriterade projekt. Sida har också antagit en policy för kreditfinansierat utvecklingsarbete. Miljöaspekterna har fått allt större betydelse. Två av de fem områden som prioriteras i Sidas handlingsprogram för hållbar utveckling berör särskilt infrastrukturområdet, nämligen energi och urban miljö. utveckling är ett förhållandevis nytt biståndsområde som har ökat . Ett strategiarbete för transporter har genomförts och beredning har inletts bl.a. i de katastrofdrabbade länderna i . miljö kommer att särskilt uppmärksammas. Det vattenkretsloppet, trafikplanering och avfallshantering kommer att prioriteras. Organisationer som tillhandahåller finansiella tjänster för bostäder för fattiga stadsbor kommer att stödjas. Energifrågornas betydelse för utvecklingssamarbetet understryks av det faktum att två miljarder människor saknar tillgång till modern energi. Den tekniska utvecklingen i fråga om nya energislag och produktions- och distributionsformer skapar dock nya möjligheter. Sida bör också framgent aktivt delta i det globala energisamarbetet samt vidareutveckla stödet för det nationella ansvarstagandet i samarbetsländerna för att också de fattigaste ges tillgång till energi. Arbetet inom den finansiella sektorn bör koncentreras till grundläggande ram- och regelverk, finansiella marknader och institutioner; finansiell krishantering, och riskkapitaltillförsel. Mikrofinansiering, som vuxit fram som ett viktigt verktyg för att höja levnadsstandarden för fattiga grupper, är ett annat prioriterat område. Verksamheten inom näringslivsutveckling syftar till att stärka förutsättningarna för ett konkurrenskraftigt näringsliv i samarbetsländerna. Näringslivsprogrammet skall fortsätta det påbörjade arbetet mot en starkare koncentration på färre verksamhetsområden och insatser och inriktas på utveckling av institutionella ramverk, reformering av samhällsägda företag, allianser mellan företag i och samarbetsländerna, kompetensutveckling för företagare, och handelsfrämjande insatser. Målet för verksamhetsgrenen är att skapa förutsättningar för bättre levnadsvillkor och ökade inkomster för främst den fattiga landsbygdsbefolkningen genom ett långsiktigt, bärkraftigt och produktivt nyttjande av förnyelsebara naturresurser. Verksamheten skall särskilt inriktas på: - landsbygdsutveckling för att främja deltagande av kvinnor och män i ekonomisk och social utveckling i enlighet med Sidas handlingsprogram för hållbar utveckling, - jordbruk med husdjursskötsel, - skogsbruk för att utveckla hållbara och effektiva produktionssystem. I detta sammanhang skall de av världssamfundet beslutade rekommendationerna från IPF (Intergovernmental Panel on ) och IFF (on ) beaktas. Produktionsaspekten, dvs. uthållig och förbättrad användning av naturresurser, är både en miljöfråga och en fattigdomsfråga. Uthållig markanvändning medför inte bara ökad produktion och därmed ökad tillväxt utan också minskad erosion, minskade risker för översvämningar och torkkatastrofer, förbättrad vattenkvalitet och minskad avskogning inklusive förbättringar för bevarande av viktiga naturområden. Fyra positionspapper för landsbygdsutveckling, hållbart skogsbruk, hållbart jordbruk och nyttjande av vattenresurser har utvecklats av Sida och distribuerats till externa intressenter. En sammanfattande policy för Sidas arbete inom naturresurssektorn har också utarbetats. Vidare har en metodhandbok utarbetats för beredning av insatser inom naturresursområdet och metodutveckling bedrivits inom bl.a. områdena fattigdomsbekämpning och integrering av biologisk mångfald. Sida har även tillsammans med bl.a. EU initierat ett arbete för att få att själva ta ledningen i diskussionen om vad hållbar utveckling kan innebära. Insatserna inriktas i allt högre grad på fattigdomsbekämpning och en större del av detta arbete är inriktat på institutions- och kompetensutveckling. Prioritet bör även fortsättningsvis ges till breda insatser för landsbygdsutveckling där jord- eller skogsbruksinsatser ingår som komponenter. Naturresursfrågorna berör ofta flera länder och stödet till regionala insatser har därför ytterligare ökat. Regionala initiativ och insatser finns nu i södra , kring , i och i . bör även fortsättningsvis vara ett prioriterat område. I södra har stöd till förvaltning av gemensamma vattenresurser givits till ett flertal olika delprojekt. Inom ramen för ett projekt inom vattensektorn och befrämjande av jämställdhet har Sida i nära samarbete med UNDP presenterat ett utkast till av jämställdhetsperspektiv i UNDP:s vattenverksamhet. Detta arbete har också medverkat till att jämställdhet integrerats i arbetet med att utveckla en global vision om vatten för 2000-talet. Visionen presenterades vid i . Det är också angeläget att fortsätta stödja kapacitetsuppbyggnad och nätverksbyggande genom stöd till Global Water Partnership (GWP). är knutet till Sida. Ett arbete har påbörjats för att undersöka möjligheterna att etablera GWP som en internationell organisation med säte i . Markanvändning i ett brett perspektiv bör ges hög prioritet i arbetet med en långsiktigt hållbar utveckling. Skog och avskogningsproblematiken bör därvid ges särskild uppmärksamhet. Verksamheten skall även inriktas på att öka långsiktig livsmedelssäkerhet, bl.a. genom att stödja bevarandet och underlätta nyttjandet av växtgenetiska resurser för bl.a. växtförädling. Arbetet med att förverkliga intentionerna i de internationella miljökonventionerna kräver nya former och metoder för såväl det multilaterala som det bilaterala utvecklingssamarbetet. Metodutvecklingen bör leda till ett ökat samarbete med samarbetsländerna i syfte att bredda kunskapen om de krav som konventionerna ställer och bygga upp kompetens inom respektive område. I detta sammanhang vill regeringen särskilt nämna klimatområdet som framstår som en av de största globala utmaningarna och som en central del av arbetet med hållbar utveckling , och kemikalieområdet, där förhandlingarna om en konvention om beständiga organiska föroreningar (POPs) väntas avslutas . Målet för verksamhetsgrenen är att stödja länder som genomför ekonomiska reformprogram syftande till ekonomisk tillväxt och hållbar utveckling. Stödet skall utgöra ett incitament till fortsatta reformer och anpassas till specifika behov och förutsättningar i enskilda länder. Många av de länder som erhåller svenskt stöd har genomfört reformprogram i mer än ett årtionde. Resultaten är överlag positiva vad gäller makroekonomisk stabilitet och tillväxt. För att uppnå hållbara förbättringar krävs dock att reformprocessen fördjupas och mer inriktas på strukturella och institutionella reformer. Stödet till ekonomiska reformer koncentreras till fattiga länder med svår skuldsituation, som genomför ekonomiska reformprogram med tydlig inriktning på fattigdomsbekämpning. Stödet ges främst till länder med vilka bedriver långsiktigt utvecklingssamarbete och ges i samordning med IMF, och andra givare. fattade regeringen beslut om att lämna stöd till insatser på för , , , , , , , och . Regeringen har antagit riktlinjer för betalningsbalansstödet. Riktlinjerna samt förändrade och mer effektiva former för beredningen innebär att stödet i högre grad kan underlätta de ekonomiska reformprocesserna och öka möjligheterna för samarbetsländerna att fullgöra sina förpliktelser gentemot de multilaterala institutionerna. Riktlinjerna ger även utrymme att för samarbetsländer som uppvisar särskilt stora ansträngningar vad gäller ekonomiska reformer och fattigdomsbekämpning bevilja fleråriga åtaganden. I enlighet med detta kunde beslut fattas om ett flerårigt stöd för , , och . Ett antal länder har inrättat multilaterala skuldfonder. Syftet är att kanalisera egna resurser och bilaterala bidrag för multilateral skuldtjänst inom ramen för en av landet självt utformad skuldstrategi. Skuldfonder har visat sig vara lämpliga kanaler för svenskt stöd till ekonomiska reformer. Regeringen har prioriterat och internationellt verkat för en långsiktig lösning på skuldfrågan för de fattigaste och mest skuldsatta länderna. lanserade () och ett initiativ för skuldlättnader för de mest skuldtyngda länderna (det s.k. HIPC- initiativet). beslutades att påskynda, fördjupa och förstärka det initiativet givet att finansieringen kan lösas med en rimlig bördefördelning mellan givarna. Förutom en generell sänkning av kriterierna för att ett land skall kunna kvalificera för skuldlättnad, har initiativet även fått en tydlig fattigdomsinriktning. Initiativet, som bygger på att skuldländerna för en sund ekonomisk politik, omfattar alla typer av fordringsägare och syftar till att ge länderna en hållbar skuldsituation. kunde de första stegen tas för att påbörja en process mot ett långsiktigt helhetsgrepp om finansieringen av HIPC- initiativet med en rimlig bördefördelning mellan givarna. Mot denna bakgrund beslutade regeringen att lämna ytterligare bidrag till HIPC-initiativets skuldlättnadsfond om . Inbetalning till fonden kommer ske i en takt som tar hänsyn till övriga givares inbetalningar. Länderna som kvalificerar för HIPC behöver skuldlättnader och betalningsbalansstöd fram till den tidpunkt när skuldlättnad inom HIPC utfaller. Stödet är extra viktigt eftersom länderna annars riskerar att inte kunna uppfylla villkoren. Det kan dessutom för ett antal länder, vara berättigat med ett fortsatt svenskt stöd därefter i form av budgetstöd. Regeringen avser att bidra till HIPC- initiativet successivt under dess genomförande. För svenskt vidkommande lämnas bidrag i form av stöd till den s.k. , som skall finansiera skuldlättnader till och de regionala utvecklingsbankerna, eller som kompensation för vissa av de kostnader som uppstår i samband med skuldavskrivningar inom . Utöver detta kan bidrag lämnas till IMF:s andel av skuldlättnader under HIPC- initiativet. stödjer även två program inriktade på att bygga upp fattiga länders kapacitet att hantera skulder och upplåning. Målet med forskningssamarbetet är att stärka utvecklingsländernas forskningskapacitet och främja utvecklingsinriktad forskning. Detta sker genom stöd till forskningssamarbete med och mellan utvecklingsländer, stöd till internationell forskning med inriktning på utvecklingsländer och u-landsrelaterade problem, samt till u- landsforskning i . I enlighet med de Riktlinjer för forskningssamarbete som antogs har Sida berett en ökning av det bilaterala forskningssamarbetet med . Beslut har fattats om fortsatt forskningssamarbete med , och och beredning har inletts av nya samarbeten med och . introducerades en ny samarbetsform, när ett avtal om särskilt forskningspartnerskap tecknades med . Vardera regering avsätter medel för sin medverkan i gemensamma forskningsprojekt. En ny policy för stöd till forskning om hiv/aids har antagits av . Ett nytt forskningsnätverk om malaria har etablerats, som bygger på samverkan mellan forskargrupper i och utvecklingsländerländer. Därtill har ett nytt större forskningsprogram om bioteknik påbörjats vars syfte är att stärka forskningskapacitet i ett antal vad avser användning av modern bioteknologi och att förbättra berörda länders beredskap att delta i internationella förhandlingar kring bioresurser. Fortsatt satsning på IT-relaterad forskning har i första hand genomförts i form av beredning av insatser i , och . Forskningssamarbetet genom Sida har ökat kraftigt i omfattning . Cirka en tredjedel går till bilateralt samarbete med utvecklingsländer och en tredjedel utgör regionalt stöd. Internationella forskningsprogram erhåller ungefär en fjärdedel medan stödet till u-landsforskning i utgör . Sida har kommit att bli en betydande aktör inom det svenska forskarsamhället och svarar för ca tre fjärdedelar av all extern finansiering av u- landsrelaterad forskning vid svenska universitet och högskolor. Det forskningsinriktade utvecklingssamarbetet bidrar därigenom i hög utsträckning till internationalisering av den svenska högskolan. kan Sidas insatser ha medverkat till att övriga forskningsfinansiärer avstått från att finansiera insatser som berör utvecklingsländer eller utvecklingsproblem. ambitioner på det utvecklingspolitiska området påkallar ökade kunskaper vad gäller konsekvenserna av den tilltagande globaliseringen. Ökade resurser bör därför avsättas för forskning kring dess effekter för , fattiga människor och deras miljö samt globaliseringens potentiella konsekvenser för internationella utvecklingssamarbete. I takt med det ökade intresset för globalisering bör också förutsättningarna att sådan forskning får ett bredare stöd inom övrig finansiering av forskning i öka. Humanitärt bistånd och konfliktförebyggande Det humanitära biståndets mål är att värna människoliv och lindra de humanitära följderna av väpnade konflikter och naturkatastrofer. I denna strävan har det humanitära biståndet blivit alltmer långsiktigt till sin karaktär. Fenomenet beror dels på att långvariga kriser inte erbjuder den drabbade befolkningen några alternativ till den hjälp som biståndet utifrån ger, dels på att det humanitära biståndet alltmer inriktats på att utveckla den lokala förmågan att klara sina behov på egen hand. finns en klar medvetenhet om riskerna i att allt humanitärt bistånd kan manipuleras i de krigförande parternas egna intressen. Tonvikten vid riskanalys i det humanitära biståndet har därmed vunnit ökat gehör. Även stöd till lokalt förankrad konflikthantering och försoningsarbete kan ges. En särskild strategi har utarbetats av Sida för detta ändamål med utgångspunkt från DAC:s riktlinjer om biståndets roll i konfliktsituationer. Internflyktingarnas svåra situation ställer särskilda krav på det humanitära biståndet. stödjer att FN:s Emergency Relief Co- ordinator intar en samordnande roll på central nivå när det gäller stöd till internflyktingar men att det operativa ansvaret tydligt anges från fall till fall. Det skyddsmandat för flyktingar och krigsutsatt civilbefolkning som åvilar ICRC och UNHCR gör dem särskilt ägnade att axla detta ansvar. Men även , UNDP och andra organisationer, inklusive enskilda organisationer, har en viktig roll att fylla. Det respektlösa våldet mot civilbefolkningen och även hjälparbetare, som i strid mot internationell rätt präglar många av dagens konflikter ställer särskilda krav på de humanitära hjälporganisationernas erfarenhet och kompetens. Samsyn bör eftersträvas bland de humanitära aktörerna kring konfliktanalys och säkerhetsbedömningar. FN:s strategiska samordning i fält bör i detta syfte vidareutvecklas. Detta kommer bl.a. till uttryck i FN:s konsoliderade appeller (CAP). engagemang att vidareutveckla CAP som strategiskt samordningsinstrument bör fortsätta. Mer förutsägbar finansiering av CAP krävs för att skapa bättre balans och effektivitet i det humanitära hjälparbetet. Erfarenheterna från Kosovo-krisen visar på en tendens till ökad bidragsgivning vid sidan om FN-systemet vilket undergräver den nödvändiga samordningen. Förtroendet för FN:s roll och ansvar på det humanitära området bör stärkas. På motsvarande sätt bör ICRC:s centrala humanitära ansvar ges ökad tonvikt. Enskilda organisationer bör mer aktivt medverka i den strategiska samordningen som FN ansvarar för. Kvinnor och barn hör till de mest utsatta i dagens konfliktsituationer. Även de äldre drabbas obarmhärtigt. Särskilda hänsyn krävs för dessa grupper och deras delaktighet i hjälpens utformning. Ett barnrättsperspektiv skall systematiskt tillämpas när det gäller minderårigas utsatthet. Sida har tagit fram riktlinjer för beaktande av barns och kvinnors utsatta situation i det humanitära biståndet. EU:s kontor för humanitära bistånd (ECHO) har lyft fram de äldres särskilda behov och flera FN-organ har antagit strategier för barn-, jämställdhets- och äldreperspektiv i sin humanitära verksamhet. Sida visar i sin rapportering på hur väpnade konflikter sätter sin prägel på flera andra biståndsformer än det humanitära. Det gäller förutom det långsiktiga utvecklingsbiståndet särskilt verksamhetsområdet demokrati och mänskliga rättigheter. Konfliktanalyser utgör därför grundval för en rad olika biståndsinstrument. Sida gör en översyn av sina erfarenheter av den strategi om konflikthantering och fredsbyggande som tidigare utarbetats på regeringens uppdrag. Både och Sida är betjänta av ett nära samarbete när det gäller olika utrikes- och biståndspolitiska initiativ som främjar en lösning på de humanitära krisernas bakomliggande orsaker och stärker förutsättningarna för fredsbyggande insatser. Ett samordnat svenskt agerande ökar genomslag i förhållande till FN och EU när det gäller konfliktförebyggande. Merparten av det humanitära biståndet förutses även framöver avse humanitära katastrofer förorsakade av väpnade konflikter och okontrollerad våldsanvändning i mer eller mindre sönderfallande stater. I ett flertal länder hör till de största humanitära biståndsgivarna. Det ger särskilda förutsättningar att aktivt delta i den internationella dialogen kring humanitära frågor. Det ställer också krav på tydlig policy från svensk sida, i synnerhet i fall där det humanitära biståndet pågått i politiskt komplexa situationer. Sida har inkommit med förslag på strategier för det humanitära biståndet till , Stora sjöregionen och Kosovo. En liknande strategi för biståndet till är under utarbetande. kan även andra länder aktualiseras för dylika strategier. En policy för humanitär minröjning kommer att överlämnas till regeringen. En växande andel av det humanitära biståndet har tagits i anspråk för naturkatastrofer. Denna tendens beräknas fortsätta. Mycket tyder på att översvämningarna i södra och , jordbävningarna i , extrem kyla i och torkan i kommer att följas av liknande katastrofer framöver. Katastrofen i visar att det största behovet efter en naturkatastrof ofta gäller återuppbyggnaden. För detta krävs en beredskap i utvecklingsbiståndet som faller utanför de mer omedelbara humanitära ändamålen. Både UNDP och tar ökat ansvar när det gäller naturkatastrofer, inklusive förebyggande åtgärder för att minska sårbarheten vid naturkatastrofer hos människor och miljö. Det humanitära biståndet tillhör Sidas största verksamhetsområden. Huvuddelen av biståndet kanaliserades via enskilda organisationer och FN-organ. Denna trend beräknas fortsätta, som också det reguljära svenska stödet till vissa FN- organisationer som UNHCR och delvis också WFP och ICRC avser humanitära insatser inom ramen för den s.k CAP-processen. och Sida har därför ett ömsesidigt intresse av gemensamt deltagande i dialog om och uppföljning av FN:s och ICRC:s verksamhet på det humanitära området. Detta gäller även EU:s humanitära arbete och den näraliggande civila krishanteringen. Under det svenska ordförandeskapet i EU kommer i nära samråd svara för EU- dialogen kring humanitära frågor, framför allt i ECHO-kommitten. Detta omfattar även besök i humanitära krisområden för att markera EU:s och det svenska ordförandeskapets engagemang. Stöd till enskilda organisationers utvecklingssamarbete Ett starkt civilt samhälle som ges möjlighet till deltagande i beslutsprocesser är fundamentalt för hållbar demokratisk och ekonomisk utveckling. En god samverkan mellan det civila samhället och staten är viktig om långsiktiga resultat i utvecklingssamarbetet ska kunna uppnås. Svenska enskilda organisationer har en tydlig förankring i och folkrörelsetraditionen och fyller en viktig funktion i stärkandet av det civila samhället i samarbetsländerna. De enskilda organisationerna har också en viktig roll i information och opinionsbildning kring utvecklingsfrågor. för stöd till enskilda organisationer omfattar endast medel för insatser som initieras och planeras av de enskilda organisationerna själva. Därutöver beslutar Sida om insatser där organisationerna anlitas som genomförare. Tabellen nedan visar den totala volymen som går via enskilda organisationer. Tabell 3.9 Utvecklingssamarbete genom enskilda organisationer Miljoner kronor 1998 1999 Svenska enskilda organisationer 1 542 1 494 Lokala och internationella enskilda organisationer 1 059 Summa 2 397 2 553 Huvudmålet är att genom stöd till enskilda organisationers utvecklingssamarbete främja utveckling av ett livskraftigt och demokratiskt civilt samhälle och stärka de lokala samarbetsorganisationerna i utvecklingsländerna. Sida ska därvid verka för att de enskilda organisationerna betonar kunskapsuppbyggnad och lokal kompetensutveckling. De enskilda organisationernas utvecklingssamarbete spänner över en mängd olika verksamheter. Några organisationer bedriver tillsammans med sina samarbetsparter påverkan i normativa frågor, andra arbetar tillsammans med en lokal organisation för att förbättra t.ex. hälsosituationen. Sidas dialog med de enskilda organisationerna om det civila samhällets roll i demokratiseringsprocesserna skall fortsatt fördjupas. Resultatrapporteringen vad gäller organisationsutveckling är fortfarande huvudsakligen kvantitativ. Inom Sida pågår ett metodutvecklingsarbete av kvalitativa resultatmått inom området. I dialog med svenska enskilda organisationer har verktyg utvecklats för att bättre kunna analysera hur organisationer utvecklas och värdera resultaten. Sida har dessutom genomfört ett antal systemrevisioner och kapacitetsstudier.