prop · GP031d5 · 2001-09-20 00:00:00 — begärde sådana svarsskrivelser i 70 mål. Utvecklingen av brottsutredningsverksamheten och samverkan mellan åklagarväsendet och polisen Genom regeringens beslut om mål och riktlinjer för åklagarväsendets och polisens samverkan har myndigheterna i ökad utsträckning samordnat sina insatser så att de samlade resurserna kan användas mera effektivt. Samarbetet mellan myndigheterna har enligt Riksåklagaren utvecklats positivt genom flera samordnade insatser på de kriminalpolitiskt prioriterade områdena, som när det gäller den grova, organiserade och gränsöverskridande brottsligheten, mcbrottsligheten, rasistiska eller främlingsfientliga brott, våld och övergrepp mot kvinnor och barn, brott mot miljön samt ekonomisk brottslighet. Myndigheterna har dessutom fortlöpande vidtagit flera konkreta åtgärder för att effektivisera brottsutredningsverksamheten. Det gäller bl.a. utbildning och kompetensutveckling, bestämmelser om fördelningen av förundersökningsledarskapet, metoder för kvalitetssäkring av brottsutredningar samt gemensamma riktlinjer för att effektivisera den direkta handläggningen av brottsutredningar. Utvecklingsarbetet mellan åklagarväsendet och polisen är inriktat på att finna arbetsformer och arbetsmetoder för att nå högre lagföring och kortare handläggningstider. Åklagarväsendet har i betydande omfattning medverkat i polisväsendets kompetens- och verksamhetsutveckling. Enligt Riksåklagaren har dock insatserna inte lett till några bestående förbättringar av närpolisens brottsutredningsverksamhet, eftersom många av de särskilt utbildade närpoliserna har gått över till annan verksamhet. Därför är det enligt Riksåklagaren nödvändigt att genomföra omfattande förändringar av brottsutrednings- verksamheten för att kunna åstadkomma bestående förbättringar av den. Ärendeinströmningen från polisen till åklagarväsendet har sjunkit från 228 094 ärenden till 168 000 ärenden . Riksåklagaren, , revisorer, och i anledning av mordet på statsminister (SOU 1999:88) har från delvis olika utgångspunkter pekat på brister och oklarheter i brottsutredningssystemet. Kritiken har avsett bl.a. alltför långa handläggningstider, låg brottsuppklaring, oklar ansvarsfördelning mellan åklagare och polis, bristande tillsyn av åklagarväsendet och polisen, internutredningsverksamheten samt kompetensförsörjningen. Riksåklagaren har i budgetunderlaget presenterat en övergripande modell för hur åklagarorganisationens och polisens metoder för utredning av s.k. mängdbrott t.ex. misshandel, stöld och rattfylleri skall kunna förnyas. Mo- dellen innebär att polisen skall ansvara för i princip alla förstahandsåtgärder vid en brottsutredning och att åklagare i ett tidigt utredningsskede skall kunna fatta sådana lagförings- eller avskrivningsbeslut som kräver åklagarbehörighet. Dessutom bör det hos polisen inrättas en särskild funktion för ärendesortering. Den funktionen, som enligt Riksåklagaren kan bestå av en erfaren polis och en erfaren åklagare, skall inom ramen för lokala överenskommelser om förundersökningsledarskapet avgöra hur brottsutredningen skall genomföras. har i en rapport till regeringen redovisat en modell för ett snabbförfarande för rättsväsendets hantering av mängdbrott (Brottmålskedjan, 2001:4). Även modell bygger på att det hos polisen skall finnas en funktion för ärendesortering. Den funktionen bör enligt uppehållas av en polis med erfarenhet av förundersökningsledning eller, efter överenskommelse mellan åklagar- och polismyndighet, en särskild beredningsåklagare. Riksåklagaren och har gemensamt utarbetat ett program för kompetensutveckling av polisiära förundersökningsledare. I Riksåklagarens yttrande över betänkande i anledning av brottsutredningen efter mordet på statsminister (SOU 1999:88) anges också en modell för utvecklingsarbetet när det gäller frågor om förundersökningsledning och ansvarsfördel- ning mellan åklagare och polis. En framgångsrik bekämpning av framför allt den kvalificerade brottsligheten kräver enligt Riksåklagaren att åklagarna och polisen i ett tidigt skede genomför gemensamma brottsbekämpningsinsatser. Riksåklagaren och överväger hur myndigheterna skall kunna åstadkomma en närmare samverkan mellan åklagare och poliser även i det direkta utredningsarbetet. Enligt Riksåklagaren kan det ske genom att utredningsarbetet i vissa fall genomförs i gemensamma arbetsgrupper. En utgångspunkt för arbetet i sådana utredningsgrupper bör enligt Riksåklagaren vara de lokala avtalen om fördelningen av förundersökningsledningen. I bugetunderlaget har Riksåklagaren angett att det i vissa fall kan vara rationellt att inrätta fasta åklagarledda arbetsgrupper enligt den modell som tillämpas vid . har regeringen tillsatt en beredning för rättsväsendets utveckling (dir. 2000:90). Beredningen skall bl.a. undersöka möjligheterna att förkorta den genomsnittliga genomströmningstiden från brottsanmälan till dom och straffverkställighet. En annan uppgift för beredningen är att överväga på vilket sätt brottsutredningsverksamheten kan förbättras. Beredningen skall presentera delbetänkanden efter hand som olika frågor behandlas. Senast före utgången av 2003 skall beredningen redovisa det då aktuella läget inom rättsväsendet för de frågor som ankommer på beredningen samt en plan för det fortsatta arbetet. Dessutom har regeringen beslutat om direktiv för en parlamentariskt sammansatt kommitté som skall granska den ordinära tillsynen av polisen och åklagarväsendet i syfte att säkerställa att medborgarnas krav på en demokratisk insyn och kontroll skall kunna tillgodoses på bästa sätt (dir. 2000:101). Kommittén skall också överväga om regleringen, organisationen och handläggningsrutinerna för brottsanmälningar och klagomål mot anställda inom polisen och åklagarväsendet uppfyller de höga krav som måste ställas på en sådan verksamhet. Utredningen skall redovisa sitt uppdrag till regeringen . Verksamhetsstyrning samt IT- och metodutveckling m.m. vid verksamhet bedrivs i åklagarledda arbetsgrupper, sammansatta av åklagare, poliser, ekonomer och administrativ 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Som en följd av att är en åklagarmyndighet och inte en polismyndighet är myndighetens poliser avskurna från delar av polisväsendets informationssystem. har arbete pågått för att åtgärda detta. En annan konsekvens är att inte kan bedriva någon underrättelseverksamhet i den mening som avses i polisdatalagen (1998:622). har i en skrivelse till regeringen redovisat förslag till åtgärder till främjande av myndighetens fortsatta utveckling. I skrivelsen föreslås bl.a. att polisdatalagen även skall omfatta så att den ges möjlighet att bedriva underrättelseverksamhet. Det pågår en översyn av dessa bestämmelser, såväl inom ramen för som inom . I avvaktan på resultatet av den översynen måste särskilda krav ställas på samverkan mellan myndigheterna för att upprätthålla en effektiv underrättelseverksamhet på ekobrottsområdet. Regeringen har därför beslutat att uppdra åt och att gemensamt dels vidareutveckla den nationella underrättelseverksamheten på ekobrottsområdet, dels tillse att polispersonal vid får åtkomst till polisens register och IT-system. Uppdraget skall genomföras med utgångspunkt i gällande lagstiftning och skall i den del som avser underrättelseverksamheten redovisas . Den del av uppdraget som avser register- och systemåtkomst skall redovisas . Frågan om att återföra och spåra av brott har uppmärksammats särskilt . En projektgrupp med representanter från , , , och har arbetat för att hitta effektivare metoder för att identifiera hinder. påbörjades ett landsomfattande projekt mot s.k. karusellhandel som avslutades . Inom ramen för projektet har samverkan ägt rum mellan , skattemyndigheter, kronofogdemyndigheter, Finanspolisen och utländska myndigheter. Det arbetet har bl.a. resulterat i ett utbyte av information med polis- och skattemyndigheter i övriga EU-länder som berörs av karusellhandel. Ett kontaktnät har upparbetats som fått till följd att beslut om olika tvångsme- 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 del, förhör m.m. i andra EU-länder kunnat genomföras snabbare och effektivare . Bekämpningen av grov, organiserad och gränsöverskridande brottslighet Riksåklagaren har anpassat och utvecklat åklagarnas verksamhet och organisation för att ytterligare förstärka bekämpningen av den organiserade och gränsöverskridande brottsligheten. inrättade Riksåklagaren fem åklagarkammare med uppgift att bekämpa sådan brottslighet. Åklagarkamrarna är lokaliserade i , , , och . fanns en sådan åklagarkammare i . Åklagarna på dessa åklagarkamrar har specialistkompetens när det gäller bekämpning av den allvarliga kriminalitet det är fråga om. Enligt Riksåklagaren skall arbetsuppgifterna vid kamrarna vara generellt inriktade på all slags kriminalitet som faller in under ansvarsområdet. Det kan gälla narkotikabrottslighet, illegal vapenhandel, människosmuggling, penningtvätt eller annan sammansatt brottslighet. En av huvuduppgifterna för dessa kamrar är att vara svenska kontaktpunkter i det Europeiska rättsliga nätverket och på så sätt samordna kontakterna mellan svenska åklagare och åklagare i EU-länderna. Nätverket består av ett antal kontaktpersoner i varje EU- land. Åklagarna vid specialkamrarna samarbetar också med Europol och med den provisoriska enheten för rättsligt samarbete, Pro-Eurojust. Enligt slutsatserna från Europeiska rådets möte i skall en enhet, Eurojust, med nationella åklagare och motsvarande befattningshavare inrättas före utgången av 2001. Den skall samordna internationella brottsutredningar och, i samarbete med det europeiska rättsliga nätverket, effektivisera det internationella samarbetet med ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. presenterade tillsammans med , och två förslag till rådsbeslut, dels om inrättande av Eurojust och dels om inrättande av Pro-Eurojust. Pro- Eurojust började sin verksamhet och har etablerat sig som en effektiv samordningsenhet. hade Pro- Eurojust handlagt ett hundratal ärenden. Förslaget till rådsbeslut om inrättande av det permanenta Eurojust, som fortfarande förhand- las, innebär huvudsakligen att Eurojust skall vara ett mellanstatligt samarbetsorgan utan egna befogenheter till myndighetsutövning. Eurojusts behörighetsområde skall vara grov gränsöverskridande brottslighet som berör två eller fler medlemsstater. Eurojust kommer att bestå av en nationell medlem från respektive medlemsstat som är åklagare, domare eller polis med motsvarande behörighet. De nationella medlemmarnas befogenheter styrs av nationell rätt i respektive medlemsstat. Eurojust skall kunna uppmana de nationella myndigheterna att vidta vissa åtgärder, t.ex. att delta i en internationell utredningsgrupp eller att inleda en förundersökning. Eurojust, eller en nationell åklagare som är knuten till Eurojust, kan också bistå med råd och samordnande insatser i pågående utredningar som berör flera medlemsstater. Vidare skall medlemsstaternas åklagarmyndigheter och Eurojust kunna utbyta information. Eurojust skall också kunna samarbeta och utbyta information med internationella organisationer, såsom Europol, det Europeiska rättsliga nätverket och kommissionen. internationella verksamhet har fortsatt att öka . Arbetet med brottsbekämpningsåtgärder inom EU:s tredje pelare har intensifierats. Riksåklagaren har deltagit i den sektorsövergripande arbetsgruppen mot organiserad brottslighet. En betydande del av Riksåklagarens EU-arbete har inriktats på Eurojust och Europeiska rättsliga nätverket. möttes riksåklagarna i Ös- tersjöområdet i . Vid mötet deltog även en representant för . Riksåklagarna beslutade att arbetet med att uppdatera den s.k. Östersjömanualen skall fortsätta. Expertgruppen för frågor om människohandel och sexuellt utnyttjande av kvinnor och barn skall omvandlas till ett informellt nätverk med representanter som har operativ erfarenhet av frågorna. kommer att samordna nätverkets arbete. Expertgruppen för miljöbrottsbekämpning fick mandat att fortsätta sitt arbete, som skall fokuseras på frågor om oljeutsläpp i och handel med utrotningshotade arter. Riksåklagaren har följt arbete med att ta fram rekommendationer om åklagarrollen i straffrättssystemet. ner som innehåller centrala principer på området, t.ex. relationen mellan åklagare och regeringsmakten och principen om åklagarens och den tilltalades likställdhet (equality of arms). fortsatte Riksåklagaren, i enlighet med uppdrag från , att koordinera och genomföra åtagande i Europarådsprogrammet Octopus II. Programmets övergripande ämnesområden var bekämpning av organiserad brottslighet och korruption. Det riktade sig huvudsakligen till de tidigare och länder i . Riksåklagaren har förstärkt de centrala resurserna för internationellt utvecklingssamarbete på rättsområdet. Avsikten är att utveckla verksamheten och införa rutiner för en effektiv styrning med full kostnadstäckning. Det övergripande målet för Riksåklagarens verksamhet på det här området är att stärka rättsstaten i samarbetsländerna genom en förbättrad brottsbekämpning och en utvecklad åklagarroll. genomfördes eller inleddes sex projekt med inriktning på och . Projekten har bestått av seminarier om kriminalpolitik, olika styrmedel för prioriterad brottsbekämpning, åklagarrollen under en förundersökning samt ekonomisk brottslighet. avslutade Riksåklagaren pilotprojektet åklagare i Bosnien- . Syftet med projektet var att introducera en västeuropeisk åklagarroll samt pröva en svensk modell för utbildning av åklagare. har ytterligare utvecklat kontakterna med de ekobrottsbekämpande myndigheterna i övriga nordiska länder. Myndigheten har också aktivt deltagit i det arbete som pågår på det straffrättsliga området inom EU och . Genom deltagandet kan myndigheten påverka utvecklingen när det gäller bekämpningen av ekonomisk brottslighet. Vidare deltar myndigheten bl.a. i projekt för utbildning av åklagare i , och . Dessutom har myndigheten tillsammans med Riksåklagaren arbetat fram ett förslag till utbildning för åklagare i . har då EU-bedrägeridelegationen upphörde tagit över det nationella ansvaret för att samordna åtgärderna i mot bedrägerier, 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 andra oegentligheter och ineffektiv hantering av EU-relaterade medel i landet. inrättades ett samverkansorgan () som har kanslifunktionerna för. Organet har representanter från bl.a. de myndigheter som hanterar sådana medel i . I och med att EU-bedrägeridelegationen upphörde tog också över delegationens uppgift som nationellt kontaktorgan i förhållande till bedrägeribekämpningsorgan, . Regeringen bedömer att åklagarorganisationens verksamhetsresultat visar på en positiv utveckling. De mål som slagits fast för verksamheten har i stort sett uppfyllts. Re- geringen anser att åklagarorganisationens system för kontroll och uppföljning av verksamheten förbättrar möjligheterna att effektivisera åklagarverksamheten. Det är också positivt att ärendebalanserna minskade. Att åklagarnas genomströmningstider minskade och att lagföringen fortfarande var förhållandevis hög är särskilt positivt. Antalet inkomna ärenden har minskat . Det är också positivt att åklagarorganisationen bedriver ett ambitiöst utvecklingsarbete, bl.a. i nära samarbete med polisen, för att nå ännu bättre resultat i brottsbekämpningen. Det är emellertid angeläget att åklagarorganisationen polisen vidtar ännu mera kraftfulla och omedelbara åtgärder för att förbättra och effektivisera brottsutredningssystemet. Riksåklagaren har i en övergripande modell för hanteringen av mängdbrott föreslagit att åklagare i större utsträckning bör få möjlighet att i nära samarbete med kvalificerade poliser avgöra hur utredningarna i dessa ärenden skall genomföras. Regeringen bedömer att det är av stor vikt för brottsutredningsverksamheten att det för närpolisens utredningsverksamhet finns kvalificerade befattningshavare med en sådan funktion. Därför anser regeringen att det är angeläget att åklagarorganisationen och polisen fortsätter att överväga hur den funktionen kan utformas på bästa sätt. Enligt regeringens bedömning bör det finnas utrymme för att pröva olika modeller på 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 olika håll i landet, beroende på hur de lokala förutsättningarna varierar. har också i fortsättningen en viktig roll när det gäller att medverka i framför allt polisens lokala utvecklingsarbete för att generellt sett höja den polisiära förundersökningskompetensen. Enligt regeringens uppfattning är detta av stor vikt för att polisen skall kunna ges ett utökat förundersökningsansvar för enkla och medelsvåra brott. Dessutom är det angeläget att åklagarorganisationen och polisen fortsätter sitt gemensamma utvecklingsarbete för att utarbeta ännu effektivare och rationellare arbetsmetoder för bekämpningen av den mest kvalificerade kriminaliteten. Det är positivt att åklagarorganisationen målmedvetet har genomfört stora satsningar i syfte att förbättra möjligheterna att kunna möta den grova och gränsöverskridande brottsligheten. verksamhetsresultat visar huvudsakligen på en positiv utveckling där de mål som ställts upp för verksamheten i princip har uppfyllts. Resultaten visar också att själva arbetsformen med åklagare, poliser och ekonomer i nära samarbete är framgångsrik. Det är viktigt att den positiva utvecklingen med en ökad lagföring och minskade balanser fortsätter. är det angeläget att myndigheten närmare analyserar utvecklingen med längre genomströmningstider och vidtar åtgärder för att vända denna utveckling. Det är viktigt ur ett medborgarperspektiv och ger bättre möjlighet att öka lagföringsandelen. Det är positivt att myndigheten speciellt har uppmärksammat frågan om att återföra och spåra av brott. Det är av stor vikt det angelägna arbetet fortsätter. bedriver ett ambitiöst arbete med att pröva olika arbetsmetoder i den operativa verksamheten. Syftet är att effektivisera verksamheten särskilt när det gäller enkla och medelsvåra ekobrottsärenden. Det är enligt regeringens bedömning angeläget att myndigheten noga följer upp och utvärderar resultatet av sitt utvecklingsarbete. Enligt bör verksamhetsresultatet kunna bli ännu bättre genom de nya arbetsmetoder som utarbetas. En effektiv hantering av de enkla och medelsvåra ärendena medför också att ytterligare resurser kan frigöras till de mest komplicerade ärendena. De nationella stabsfunktionerna (staben) har successivt byggts upp sedan inrättades. Mot bakgrund av hur staben nu är uppbyggd finns det enligt regeringens bedömning förutsättningar för att verksamheten skall kunna vidareutvecklas på ett ändamålsenligt sätt. Sedan EU-bedrägeridelegationen avvecklade sin verksamhet ansvarar för samordningen av de nationella åtgärderna mot EU-bedrägerier m.m. Verksamheten har kommit igång bl.a. genom inrättandet av . Regeringen kommer att noga följa den fortsatta utvecklingen av denna verksamhet. fattade beslut om en organisationsöversyn. Översynen skall genomföras i form av en särskild utredning och skall behandla hela myndigheten. Regeringen anser att initiativet är bra. De tidigare erfarenheter som har gjorts om organisation och arbetssätt kommer att kunna beaktas och därmed bidra till att finna en organisationsform som bäst tillgodoser de krav som kan ställas på . Det övergripande målet för domstolsväsendet är att avgöra mål och ärenden på ett rättssäkert och effektivt sätt. Den långsiktiga inriktningen för domstolarna är att genomströmningstiderna skall minska för samtliga mål- och ärendekategorier samt att mål- och ärendebalansernas åldersstruktur skall förbättras. För att kunna göra en bedömning av om mål och ärenden avgjorts på ett rättssäkert och effektivt sätt bör hänsyn tas till en rad faktorer. En del faktorer är lätta att mäta medan andra faktorer, t.ex. kvalitet, är svårare att mäta. De faktorer som är möjliga att mäta och följa upp för att möjliggöra en bedömning av resultatet är t.ex. antalet inkomna, avgjorda och balanserade mål omloppstider och balansernas åldersstruktur Även tillgången på personal och personalsammansättningen är intressant att följa och har betydelse för resultatet. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Resultat i förhållande till uppsatta verksamhetsmål var andra året som regeringen för olika målkategorier fastställde verksamhetsmål för hovrätterna, kammarrätterna, tingsrätterna och länsrätterna. Verksamhetsmålen avser medianåldern för avgjorda mål samt andelen balanserade mål som vid årets utgång är äldre än i förhållande till genomsnittligt antal inkomna mål inom målkategorin . För de allmänna förvaltningsdomstolarna har skattemål och socialförsäkringsmål valts ut eftersom dessa målkategorier är de mest förekommande vid de allmänna förvaltningsdomstolarna. Tabell 4.8 Tingsrätternas, hovrätternas, länsrätternas och kammarrätternas samlade resultat Medianålder avgjorda mål (månader) Andel balanserade mål äldre än Andel balanserade mål äldre än 1 Antal mål > sex resp. / genomsnittligt antal inkomna mål inom målkategorin . Domstolarna har tillsammans uppnått fem av de 28 uppsatta målen. Härutöver har resultatet förbättrats för elva av målen. Resultatet för övriga mål är oförändrat eller marginellt försämrade. Tingsrätterna har uppnått två av de nio verksamhetsmålen. Tingsrätterna har förbättrat medianåldern för avgjorda mål men har åldersstrukturen på balanserade mål delvis försämrats. Förändringarna är emellertid närmast marginella och resultaten ligger överlag väldigt nära uppsatta mål. Hovrätterna har gemensamt uppnått ett av sex verksamhetsmål. Medianåldern för avgjorda mål i hovrätterna har försämrats något som åldersstrukturen på balanserade mål delvis har förbättrats. Även för hovrätterna är förändringarna närmast marginella och resultatet ligger förhållandevis nära uppsatta mål. Resultatet varierar emellertid mellan enskilda hovrätter. Jämfört med är resultatet såvitt det avser antalet hovrätter som uppnått respektive mål oförändrat. Länsrätterna har även uppnått verksamhetsmålet för medianåldern för avgjorda socialförsäkringsmål och därtill markant minskat medianåldern för avgjorda skattemål. Vidare har åldersstrukturen på balanserna, med undantag för ett verksamhetsmål, förbättrats. Resultatet ligger förhållandevis nära uppsatta mål. Förbättringen vid länsrätterna följer av att särskilda insatser gjorts för att avarbeta balanser och ett samarbete mellan domstolarna som måltillströmningen fortsätter att minska. Även beträffande länsrätterna varierar resultatet mellan enskilda domstolar. Vid en jämförelse med resultatet för så är det betydligt fler länsrätter som har uppnått uppsatta mål. Kammarrätterna har uppnått verksamhetsmålet för dispensfrågan. Kammarrätterna har därtill förbättrat resultatet för fyra av sju verksamhetsmål. Kammarrätterna ligger emellertid beträffande fem av sju verksamhetsmål förhållandevis långt ifrån uppsatta mål. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Även beträffande kammarrätterna varierar resultatet mellan enskilda domstolar. Vid en jämförelse med 1999 är det emellertid fler kammarrätter som har uppnått uppsatta mål. och Regeringsrätten fick av regeringen i uppdrag att själva fastställa verksamhetsmålen för vissa mål- och ärendekategorier. Verksamhetsmålen skulle även för dessa domstolar avse medianåldern för avgjorda mål, men till skillnad från övriga domstolskategorier skulle verksamhetsmålet för balanserade mål anges som antalet balanserade mål som vid årets utgång var äldre än . Tabell 4.9 Högsta domstolens och Regeringsrättens måluppfyllelse Medianålder avgjorda mål (månader) Antal balanserade mål äldre än Antal balanserade mål äldre än 1 : Uppgift om medianåldern för tvistemål, brottmål och övriga mål gäller tiden fram till dispensfrågans avgörande. Uppgifterna om antal balanserade mål gäller samtliga mål. har uppnått samtliga uppsatta mål. Medianåldern för avgjorda mål är oförändrade. Beträffande äldre balanserade mål har domstolen med något undantag i stort sett halverat antalet mål i balans. I en jämförelse med 1999 framgår också att domstolen i flera fall har skärpt nivån på de verksamhetsmål som satts upp när det gäller målbalansens åldersfördelning.