prop · GO03137 · 2001-05-23 00:00:00 — I direktivet om hamnstatskontroll föreskrivs det inte, vad ett beslut om förbud för fartyg att anlöpa hamn skall innehålla. Enligt 11 kap. 2 § andra stycket fartygssäkerhetslagen skall ett beslut innehålla uppgifter om skälen för förbudet och om de åtgärder som skall vidtas för rättelse. Denna bestämmelse kan tillämpas avseende reseförbud och för- bud att anlöpa svensk hamn. I 7 kap. 7 § lagen om åtgärder mot förore- ning från fartyg finns reglerat att vissa beslut skall innehålla uppgifter om de åtgärder som skall vidtas för rättelse. Här bör föras in även bestäm- melser att beslut om förbud att anlöpa hamn skall innehålla sådana upp- Rätten att överklaga beslut regleras i 13 kap. 23 §§ fartygssäkerhets- lagen respektive i 9 kap. 2 § lagen om åtgärder mot förorening från far- tyg, av vilka paragrafer bl.a. framgår att beslut som meddelats av Sjö- fartsverket om reseförbud för fartyg får överklagas hos allmän förvalt- I direktivet om hamnstatskontroll föreskrivs inte om rätt till överklagande av beslut om förbud att anlöpa hamn. Ett beslut om att förbjuda ett fartyg att anlöpa hamn bör dock kunna överklagas på samma sätt som övriga beslut som inskränker rätten att använda fartyg. ifrågavarande bestämmelserna om rätten att överklaga beslut i fartygs- säkerhetslagen kommer utan ändring att omfatta beslut om förbud att Motsvarande överklagandebestämmelse i lagen om åt- gärder mot förore ning från fartyg bör dock kompletteras så att sådana beslut skall kunna överklagas. Regeringens förslag: Ett beslut om förbud mot fartygs resa skall gälla till dess full betalning skett för en tillsynsförrättning eller tillfred- ställande säkerhet för betalningen ställts. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser stöder utred- ningens förslag eller har ingenting att erinra däremot. hamnar, kommun och har dock anfört att ett förbud mot fartygs avgång också bör gälla till dess betalning har erlagts eller säker- het ställts för de kostnader som uppstår för hamnmyndigheten och/eller hamninnehavaren. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna i fartygssäkerhets- lagen och i lagen om åtgärder mot förorening från fartyg skall jämföras med artikel 16 i direktivet om hamnstatskontroll. I artikel 16.1 sägs att alla kostnader för inspektioner som bekräftar sådana brister eller som leder till att sådana brister uppdagas, som utgör skäl för att hålla kvar ett fartyg, skall täckas av fartygets ägare eller av den som är ansvarig för fartygstransporten eller av hans representant i hamnstaten. Enligt artikel 16.2 skall alla kostnader i samband med inspektioner som utförs av en medlemsstats behöriga myndighet enligt artikel 11.4 debiteras fartygets ägare eller den som ansvarar för fartygstransporten. Av artikel 16.3 framgår att ett beslut om kvarhållande inte skall upphävas innan betal- ning skett eller tillfredsställande säkerhet ställts för betalning av kost- naderna. Fartygssäkerhetslagen innehåller bestämmelser om att kostnaden för inspektion skall bäras av fartygsägaren. Närmare bestämmelser om av- gifter för tillsyn återfinns i föreskrifter (SJÖFS 1999:17) om tillsyn av fartyg och rederiers säkerhetsorganisation. Enligt 18 § i denna föreskrift är redaren eller den som i redarens ställe brukar fartyget eller, om uppgift om detta saknas, fartygsägaren eller den som beställt förrättningen betalningsansvarig för avgiften. kräva att säkerhet skall ställas för betalning av avgiften för en förrättning. Vidare föreskriver 10 kap. 4 § fartygssäkerhetslagen att kostnaden för sådana sakkunniga som förordnats att biträda vid tillsynsförrättningar skall ersättas av redaren. I kapitlet finns ytterligare bestämmelser om kostnader som skall bäras av redaren eller ägaren (se bl.a. 13 §). 16.1 och 16.2 är således redan genomförda i svensk rätt. Någon bestämmelse motsvarande artikel 16.3 finns däremot inte i far- tygssäkerhetslagen eller i lagen om åtgärder mot förorening från fartyg, varför en sådan bestämmelse bör införas i dessa lagar. lämna inspektionshamnen enligt 11 kap. 1 och 1 a §§ fartygssäkerhets- lagen eller enligt 7 kap. 46 §§ lagen om åtgärder mot förorening från fartyg, bör alltså bestå tills rättelse skett och betalning erlagts eller säker- het ställts för kostnaderna för tillsynsförrättningen. Genom nu föreslagna bestämmelser får även artikel 16.3 i direktivet om hamnstatskontroll sin motsvarighet i svensk lagstiftning. hamnar, kommun och har föreslagit att rätten att kvarhålla fartyg i hamn utvidgas till att även avse det fall till dess betalning har erlagts eller säkerhet ställts för de kostnader som upp- står för hamnmyndigheten/hamninnehavaren. av denna frågeställning föreligger emellertid inte och det saknas följ- aktligen underlag för att ta upp frågan. 6 Genomförande av värdstatsdirektivet 6.1Tillsyn av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighets- passagerarfartyg i reguljär trafik Regeringens förslag: Nya bestämmelser om inledande kontroller och besiktningar av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerar- fartyg införs. Bestämmelserna omfattar sådana fartyg när de används i reguljär trafik på internationella resor eller vid inrikes resor i de fart- områden som regeringen bestämmer och avser både svenska och ut- ländska fartyg. Tillsyn av utländska sådana fartyg får också ske genom inspektion, om det av någon särskild anledning behövs. För definitionerna av ro-ro-passagerarfartyg, höghastighetspassagerar- fartyg och reguljär trafik görs en hänvisning till värdstatsdirektivet. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran i sak. anser att det svenska tillämpningsområdet bör utökas till att omfatta även fartområde B. ifrågasätter om svenska fartyg skall kontrolleras mer än vad som görs , eftersom detta kan bli felaktigt ur konkurrenssynpunkt. Skälen för regeringens förslag Utländska och svenska fartyg Enligt 10 kap. 9 § fartygssäkerhetslagen skall tillsyn av utländska fartyg ske genom inspektion. För förhållanden som omfattas av ett utländskt fartygs certifikat skall inspektionen begränsas till granskning av certi- fikaten, om det inte finns grundad anledning att anta att fartyget, dess utrustning eller säkerhetsorganisation avviker från uppgifterna i certi- fikatet i något väsentligt avseende. Rätten att enligt 9 § inspektera ut- ländska fartyg omfattar inte en rätt för att göra regel- bundna och ingående förebyggande besiktningar och kontroller av ut- ländska ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg. Sjö- fartsverket har därmed inget bemyndigande i lagen att meddela före- skrifter om tillsynen av nämnda fartyg motsvarande vad som sägs i värd- statsdirektivet. För att tillsynsmyndigheten () skall kunna utföra inledande kontroller och besiktningar enligt direktivet av ut- ländska fartyg bör det i fartygssäkerhetslagen införas sådana bestämmel- ser. Tillsyn av utländska fartyg skall således ske genom inspektion. Av 10 kap. 8 § fartygssäkerhetslagen framgår att det vid en inspektion sker en undersökning av bl.a. att arbetsmiljön på fartyget är tillfredställande och att fartyget är i behörigt skick. I artikel 11.1 i direktivet föreskrivs att ett ro-ro-passagerarfartyg och ett höghastighetspassagerarfartyg som har genomgått besiktning och blivit godkänt skall undantas från de utökade inspektioner som avses i bl.a. artikel 7.4 i direktivet om hamnstats- kontroll. Vad som föreskrivs om utökade inspektioner avser inte exem- pelvis arbetsmiljön på fartyg. Även om behovet av kontroll av ro-ro-passagerarfartyg och höghastig- hetspassagerarfartyg i normalfallet tillgodoses genom de nu införda reg- lerna om kontroller och besiktningar kan det finnas behov av kontroll av exempelvis arbetsmiljön ombord. Det nämnda visar enligt regeringens mening att det kan finnas ett behov av att företa inspektion enligt fartygs- säkerhetslagen även beträffande utländska ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg. En sådan inspektion skall dock endast ske om det behövs för att tillsyn i något särskilt avseende skall komma till stånd. När det gäller svenska sådana fartyg, kan i och för sig med stöd av bemyndiganden i gällande lagstiftning meddela nödvändiga föreskrifter om tillsynen. Det är emellertid av vikt att tillsynen av de svenska ro-ro-passagerarfartygen och höghastighetspassagerarfartygen också omfattar samtliga de moment som inbegrips i värdstatskontrollen av de utländska fartygen. I detta syfte bör de nya bestämmelserna gälla såväl svenska som utländska fartyg såsom utredningen föreslagit. Lagen bör ange vilka fartyg och vilken trafik som omfattas av bestäm- melserna. Direktivet omfattar enligt artikel 3.1 ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik till eller från en med- lemsstats hamn på internationella resor och på inrikes resor i fartområden som ligger mer än från en kustlinje där nödställda kan Prop. 2000/01:137 föras i land (fartområde A enligt EG-direktivet 98/18/EG 1). staterna får dock, enligt artikel 3.2, tillämpa direktivet på andra inrikes resor. Fartygssäkerhetslagen tillämpas enligt 1 kap. 1 § på alla fartyg som används till sjöfart inom Sveriges sjöterritorium samt svenska fartyg som används till sjöfart utanför sjöterritoriet. Tillämpningsområdet omfattar alltså även fartområdena BE enligt 1 kap. 7 § fartygssäkerhetsförord- ningen. Utredningen föreslår att bestämmelserna endast skall tillämpas på far- tyg som förs i reguljär trafik där fartyget anlöper eller avgår från svensk hamn på internationella resor eller inhemska resor inom fartområde A. har föreslagit att även fartområde B skall omfattas av värdstatskontrollen och påpekar att om bestämmelserna bara skall gälla för inrikestrafik i fartområde A skulle de fartyg som trafikerar från fastlandet omfattas, medan fartyg som går från till skulle hamna utanför det nya tillsynssystemet. Regeringen delar Sjöfarts- verkets uppfattning och förslår därför att tillämpningsområdet för de nya bestämmelserna skall omfatta de fartområden som regeringen bestäm- mer, vilka lämpligen bör vara i vart fall fartområderna A och B. De föreslagna bestämmelserna genomför artikel 3.1. I fartygssäkerhetslagen kan lämpligen göras en hänvisning till direktivet för definitionerna av ro-ro-passagerarfartyg, höghastighetspassagerar- fartyg och reguljär trafik 6.2Inledande kontroll och besiktning m.m. Regeringens förslag: Krav införs på inledande kontroll av rederier och dess fartyg samt inledande besiktning av fartyg innan ro-ro-passa- gerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg används i reguljär trafik. En inledande besiktning skall ske . En inledande kontroll och besiktning skall också ske när fartyg skall användas i annan reguljär trafik än tidigare om det inte är obehövligt. Det skall vidare företas regelbundna (planmässiga) besiktningar av fartyg. I övrigt regleras när besiktningar i vissa andra situationer skall ske, och när ett fartyg får tas i bruk i reguljär trafik innan en inledande kontroll och inledande besiktning skett. Bestämmelser införs om när en inledande kontroll och en inledande besiktning senast skall ske, efter det att tillstånd givits att ta ett ersättningsfartyg i bruk. Tillsyns- myndigheten får avstå från en tillsynsförrättning, om åtgärden redan vidtagits av en behörig myndighet i en annan stat i Europeiska eko- nomiska samarbetsområdet. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. 1 EGT L 144, 15.5.98 s. 1 (31998L0018). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller Prop. 2000/01:137 lämnar det utan erinran i sak. har föreslagit att den tidsfrist som anges i direktivet för inledande särskild besiktning skall tas in i lagen. De centrala artiklarna i värdstatsdirektivet behandlar den tillsyn som värdstaterna skall göra i anledning av den reguljära trafiken med dessa fartyg. Med en värdstat avses en medlemsstat till eller från vars hamnar ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetspassagerarfartyg går i reguljär trafik. Tillsynen utförs som inledande (obligatoriska) kontroller, inledande särskilda besiktningar, särskilda besiktningar och övriga be- siktningar. En inledande kontroll av ett rederi (företag) och dess fartyg sker innan fartyget tas i bruk i reguljär trafik. Värdstaten skall kontrollera att far- tyget och rederiet uppfyller vissa krav samt att flaggstat som inte är medlemsstat är införstådd med att den godkänt rederiets åtaganden. Enligt artikel 4 skall värdstaten kontrollera att fartyget a) medför giltiga certifikat, b) har besiktigats för utfärdandet av certifikat, c) uppfyller de normer som anges för klassificering enligt ett erkänt klassificeringssäll- skaps regler eller enligt regler för konstruktion m.m. som flaggstatens administration anser likvärdiga, d) är utrustat med en färdskrivare ( VDR) (denna bestämmelse skall tillämpas senast 30 månader efter offentlig- görandet av IEC-standard nr 61996 eller , be- roende på vilket av dessa datum som infaller sist) samt e) uppfyller sär- skilda stabilitetskrav som antagits på regional nivå och som införts i flaggstatens nationella lagstiftning. Värdstaten skall vidare enligt artikel 5 kontrollera att rederiet vidtagit åtgärder för att säkerställ a vissa i bilaga I till direktivet angivna krav. Rederiet skall tillhandahålla värd- staten bevis om att åtgärderna har vidtagits och att kraven som anges i artikel 4 är uppfyllda. Vidare skall rederiet samtycka till att värdstater och medlemsstater med väsentligt intresse får leda, delta fullt ut i eller samarbeta inom ramen för utredning av olyckor eller tillbud med rede- riets fartyg inblandade och att utredarna då får tillgång till information som finns lagrad i fartygens färdskrivare. Slutligen skall värdstaten kontrollera att en flaggstat som inte är medlemsstat är införstådd med att den har godkänt rederiets åtaganden. Värdstaten skall innan ett fartyg tas i bruk göra en inledande särskild be- siktning, varvid skall undersökas om fartyget uppfyller nödvändiga krav för att på ett säkert sätt bedriva reguljär trafik. Av artikel 6.2 framgår att innan ett fartyg tas i drift skall värdstaterna fastställa en tidpunkt för den inledande särskilda besiktningen vilken skall äga rum senast en månad efter mottagandet av de bevis som behövs för att fullgöra kontrollen enligt artiklarna 4 och 5. Den närmare omfattningen av denna inledande Prop. 2000/01:137 särskilda besiktning framgår av direktivets bilagor I och III. Bilaga I beskriver de åtgärder som rederierna skall vidta på sina fartyg. Enligt bilaga III är syftet med den särskilda besiktningen att säkerställa att föreskrivna krav som rör konstruktion, indelning och stabilitet, maskiner och elektriska anläggningar, lastning, brandskydd, högsta antal passagerare, livräddningsredskap och transport av farligt gods, radio- kommunikationer och navigering är uppfyllda. Besiktningen omfattar därför en lång rad tester av utrustning m.m. Vidare skall besättningens utbildning och beredskap i säkerhetsfrågor kontrolleras. Särskild besiktning och övriga besiktningar Den inledande särskilda besiktningen skall efterföljas av regelbundna särskilda besiktningar och övriga besiktningar (artikel 8) efter det att fartyget börjat användas i trafiken. Inom varje tolvmånadersperiod skall värdstaten göra dels en särskild besiktning som inbegriper de moment som framgår av bilaga III till direktivet, dels en besiktning enligt bilagorna I, III och IV under en reguljär resa. En ny särskild besiktning skall också ske efter varje ombyggnad, skada m.m. (artikel 8.2). Undantag från inledande kontroll och inledande besiktning I vissa fall får fartyg tas i bruk i reguljär trafik innan en inledande kontroll och en inledande särskild besiktning skett. Dels gäller detta fartyg som redan går i trafik när bestämmel- serna träder i kraft, dels kan värdstaterna ge rederierna tillstånd att sätta in ersättningsfartyg i trafiken. Ett sådant tillstånd förutsätter att det vid en okulär besiktning och granskning av fartygets handlingar inte fram- kommit något som inger farhågor om att fartyget inte uppfyller nöd vän- diga krav för säker drift. En inledande kontroll och besiktning skall dess- utom göras inom en månad därefter. Skälen för regeringens förslag Fartygssäkerhetslagen utgör en ram lagstiftning och kompletteras med dels förordning, dels myndighetsföre skrifter. De nya bestämmelserna i lagen bör därför vara av övergripande karaktär och endast ange ramarna för tillsynen av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerar- fartyg. I övrigt bör direktivet genomföras genom tillämp- ningsföreskrifter, varför lagen inte bör räkna upp varje delmoment av kontrollerna och besiktningarna. Bemyndiganden för att meddela sådana föreskrifter framgår av 10 kap. 21 § fartygssäkerhets- lagen och 7 kap. 5 § fartygssäkerhetsförord ningen, vilka kan tillämpas också när skall meddela före skrifter om tillsyn mot- svarande vad som sägs i direktivet. Inledande kontroll och besiktning Med hänsyn till vad som anförts ovan bör det vara tillräckligt att det in- förs bestämmelser om att inledande kontroller och inledande besiktningar skall göras av fartygen innan dessa används i reguljär trafik samt när fartygen används i en annan reguljär trafik än tidigare om det inte är obe- hövligt. I sist nämnda fall skall således hänsyn tas till de kontroller och besiktningar som tidigare utförts. Det skall också ske inledande kontroller av rederierna. En sådan reglering och utfyllande föreskrifter genomför artiklarna 4, 5, 6, 7.1 och 7.2. har anfört att tidsramen för när en inledande besiktning skall ske bör tas in i fartygssäkerhetslagen. Som redovisats ovan skall värdstaterna innan ett fartyg tas i drift fastställa en tidpunkt för den ifrågavarande besiktningen vilken skall äga rum inom efter mottagande av de bevis som behövs för att fullgöra den inledande kontrollen. Regeringen instämmer i bedömning och före- slår därför att en sådan bestämmelse införs i lagen, vilken motsvarar artikel 6.2. I direktivet, artikel 8, föreskrivs bl.a. att värdstaterna inom varje tolv- månadersperiod skall utföra dels en särskild besiktning, dels en besikt- ning under en reguljär resa av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighets- passagerarfartyg. I utredningens förslag anges att fartygen skall besik- tigas planmässigt. Det är regeringens uppfattning att det i bestämmel- serna även skall anges när de planmässiga besiktningarna skall ske, och vilka besiktningar som avses. Bestämmelser om besiktningarnas närmare innehåll kan dock meddelas av i form av föreskrifter. På så sätt genomförs artikel 8.1. Av lagen bör också framgå när besiktningar i övrigt skall ske, t.ex. när fartygen genomgår reparationer, ombyggnader och ändringar i väsentligt Besiktningar skall vidare ske vid förändringar i företagsledning, byte av flagg eller vid överföring till ny klass. Utredningen har dessutom före- slagit att besiktning skall ske när fartyget har lidit skada som kan inverka menligt på sjövärdigheten. Denna bestämmelse motsvaras inte av någon artikel i direktivet, men rekvisitet har sin motsvarighet i 10 kap. 7 § far- Som redovisats i avsnitt 5.2.1 är ut rymmet begränsat för att i den nationella lagstiftningen avvika från vad som uttalas i Regeringens uppfattning är därför att sist nämnda rekvisit i utredningens förslag bör tas bort. Det nämnda hindrar dock inte att ett svenskt ro-ro-passagerarfartyg eller höghastighetspassagerarfartyg be- siktigas för att en undersökning av sjövärdigheten skall komma till stånd, 10 kap. 57 §§ fartygssäkerhetslagen, eller att ett sådant utländskt fartyg inspekteras, 10 kap. 9 § fartygssäkerhetslagen. Vid förändringar i företagsledning, byte av flagg eller vid överföring till ny klass kan det vara obehövligt med en besiktning, om hänsyn tas till tidigare kontroller och besiktningar av fartyget, och fartygets säkra drift Prop. 2000/01:137 inte påverkas av förändringen, bytet eller överföringen. slagna bestämmelserna får artikel 8.2 sin motsvarighet i svensk rätt. Att ersättningsfartyg i vissa fall kan sättas in i reguljär trafik utan före- gående kontroller och besiktningar bör framgå av lagen. Detta skall kunna ske i det fall det på grund av oförutsedda omständigheter är nöd- vändigt att snabbt sätta in ett fartyg som ersättning för att säkerställa kontinuitet i trafiken. Ett krav är dock att fartyget kan antas uppfylla kraven för säker drift. Dessutom skall det utföras en inledande kontroll och en besiktning av fartyget inom en månad från det att tillståndet till ersättningsfartyget utfärdats. På så sätt genomförs artikel 7.3 i direktivet. Samarbete mellan tillsynsmyndigheter i stater inom EES Enligt artikel 11.2 och 3 i direktivet skall de värdstater som berörs av den reguljära trafiken samarbeta vid besiktningarna. Ett fartyg som går i trafik där hamnar i två eller flera värdstater berörs, bör alltså inte av den anledningen bli föremål för fler tillsynsförrättningar än ett fartyg som enbart trafikerar hamnar i en stat. En berörd värdstat får också enligt direktivet utföra en besiktning på begäran av en annan berörd värdstat. Enligt direktivet är det medlemsstaterna i EU som är värdstater. nr 179/1999, beslutat att värdstatsdirektivet bör införlivas med EES-av- talet. Regeringen finner därför att samtliga stater inom EES bör be traktas som värdstater. Fartygssäkerhetslagen bör innehålla en bestämmelse om fördelningen av ansvaret för tillsyn mellan värdstaterna i de fall fartyg används i reguljär trafik mellan svensk hamn och en hamn i ett annat EES-land. Bestämmelsen kan lämpligen utformas så att får avstå från en tillsynsförrättning, om åtgärden redan vidtagits av en behörig myn- dighet i en annan värdstat. Bestämmelsen genomför artikel 11.2 och 3 i direktivet. 6.3Förbud mot användning av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg Regeringens förslag: Ro-ro-passagerarfartyg och höghastighets- passagerarfartyg skall förbjudas att användas i reguljär trafik då kraven för sådan trafik inte är uppfyllda vid inledande kontroller eller då en flaggstat före utfärdandet av vissa certifikat och tillstånd skall samråda med värdstaten och detta inte har skett, men det saknas skäl att enligt 11 kap. 1 § fartygssäkerhetslagen meddela förbud för fartygs resa. Ett fartygs resa skall alltid förbjudas, om vad som framkommit om sjövärdig het, bemanning m.m. medför omedelbar fara för liv, fartyget, dess besättning eller passagerare. När ett ro-ro-passagerarfartyg eller hög hastighetspassagerarfartyg redan går i reguljär trafik, skall påträffade brister, om de inte är så all- varliga att det finns skäl att meddela förbud för resa eller användning i reguljär trafik enligt fartygssäkerhetslagen, föranleda att rederiet eller ägaren föreläggs att åtgärda fartygets brister. Om bristerna därefter inte åtgärdas skall förbjuda användningen av det brist- fälliga fartyget. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller läm- nar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Användningen av ro-ro-passagerar- fartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik förutsätter att de genomgår de kontroller och besiktningar som framgår av värdstats- direktivet. Däremot krävs inte att värdstaterna meddelar särskilda till- stånd för att rederierna skall få använda fartygen. I stället skall värd- staterna enligt artikel 10.1 i direktivet hindra att ett rederi använder ro-ro- passagerarfartyg eller höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik om vissa krav för användningen inte är uppfyllda.