prop · GO03150 · 2001-01-01 00:00:00 — De frågor som regleras i paragraferna har behandlats i avsnitt 4.2.2. Som underlag för beslut i likvidationsfrågan skall aktieägarna kunna ta del av dels ett förslag till beslut, dels redovisningshandlingar och ett revisorsyttrande. I denna paragraf regleras förslaget till beslut. I första stycket förutsätts att det normalt är styrelsen som upprättar förslaget. Om förslaget framförs av någon annan än styrelsen, är det emellertid i stället förslagsställaren som skall upprätta förslaget till beslut. Detta kan bli aktuellt t.ex. om en aktieägare med stöd av 9 kap. 11 § för upp en fråga om likvidation på bolagsstämman. Om styrelsen bedömer att ett förslag som har väckts på detta sätt skulle kunna få erforderlig majoritet på stämman, kan det dock - trots att någon sådan skyldighet inte föreligger - vara lämpligt att styrelsen tar fram ett beslutsunderlag även i en sådan situation. Om styrelsen anser att den inte själv bör upprätta något förslag åt förslagsställaren, får den ändå normalt anses skyldig att biträda denne med en sådan redogörelse som avses i 3 § 3. I andra stycket regleras innehållet i förslaget till beslut. Av intresse för aktieägarna är naturligtvis varför bolaget föreslås gå i likvidation. I förslaget skall därför skälen för förslaget anges. Den som har upprättat förslaget skall också redogöra för om det finns något eller några alternativ till likvidation och vilka dessa i så fall är (punkten 1). Om bedömningen är att det över huvud taget inte finns något alternativ, räcker det att ange detta. Av 8 § följer att beslut om likvidation gäller eller från och med en viss dag som bolagsstämman beslutar. Vad som föreslås i det hänseendet skall framgå av förslaget till beslut (punkten 2). Vidare skall av förslaget framgå den beräknade tidpunkten för skifte (punkten 3) och skifteslikvidens beräknade storlek (punkten 4). Det rör sig här om uppskattningar, eftersom det ju är likvidatorn som svarar för avvecklingen av bolaget. Uppgifterna skall lämnas även om den som har upprättat förslaget inte anser sig kunna göra annat än grova uppskattningar. I sådana fall kan detta lämpligen anges i förslaget. Uppgifterna är till för att ge aktieägarna ett så gott beslutsunderlag som möjligt och inte för att vägleda den likvidator som senare kan komma att förordnas. Likvidatorn har följaktligen inte någon skyldighet att beakta dessa uppskattningar vid avvecklingen av bolaget. Som framgår av 27 § är det som utser likvidator. Detta hindrar inte att aktieägarna kan ha synpunkter och önskemål i frågan om valet av person. Det kan därför vara lämpligt att personfrågorna tas upp på stämman och att ett namnförslag tas fram. Om styrelsen vill föreslå ett namn, skall detta namn tas med i styrelsens förslag till beslut (punkten 5). Detsamma gäller om någon annan är förslagsställare. Till skillnad från de övriga uppgifter som anges i paragrafen är denna uppgift frivillig. 13 kap. 3 § Om årsredovisningen inte skall behandlas på bolagsstämman, skall följande handlingar fogas till förslaget till beslut: 1. en kopia av den årsredovisning som innehåller de senast fastställda balans- och resultaträkningarna, försedd med en anteckning om bolagsstämmans beslut om bolagets vinst eller förlust, 2. en kopia av revisionsberättelsen årsredovisningen avser, 3. en av styrelsen undertecknad redogörelse för sådana händelser av väsentlig betydelse för bolagets ställning som har inträffat efter det att årsredovisningen lämnades, samt 4. ett yttrande från bolagets revisor över den redogörelse som avses i 3. (Jfr 13 kap. 5 och 6 §§ i SOU 1999:36.) Paragrafen är ny men har motsvarigheter i bl.a. bestämmelserna om ökning och nedsättning av aktiekapitalet. Den reglerar vilken ekonomisk information som skall fogas till styrelsens förslag till beslut, om en fråga om likvidation skall prövas på en bolagsstämma som inte skall behandla årsredovisningen. Denna fråga har behandlats i avsnitt 4.2.2. Informationen skall bestå av den årsredovisning som senast har fastställts av bolagsstämman samt revisionsberättelsen och en redogörelse för händelser av väsentlig betydelse som har inträffat efter det att årsredovisningen lämnades (punkterna 1-3). Den sistnämnda redogörelsen kan lämnas i form av den senaste delårsrapporten, om en sådan har upprättats. I förekommande fall måste rapporten kompletteras med uppgifter om viktigare händelser som har inträffat efter rapportperiodens slut. Redogörelsen skall granskas av bolagets revisor, som därefter skall avge ett yttrande över redogörelsen (punkten 4). Yttrandet skall avse endast innehållet i redogörelsen och alltså inte behandla likvidationsfrågan. Kallelsens innehåll 13 kap. 4 § Kallelsen till bolagsstämman skall ange det huvudsakliga innehållet i förslaget till beslut om likvidation. (Jfr 13 kap. 8 § i SOU 1999:36.) I paragrafen, som är ny, uppställs ett krav på att kallelsen skall innehålla likvidationsförslagets huvudsakliga innehåll. Paragrafen har sin motsvarighet i bl.a. bestämmelserna om nedsättning av aktiekapitalet. Redogörelsen för innehållet bör vara utformad så att aktieägarna får en rimlig möjlighet att, utan att ta del av det fullständiga förslaget, bilda sig en uppfattning om vad förslaget innebär. Hur långt före bolagsstämman som kallelsen måste skickas ut bestäms av reglerna om kallelse till bolagsstämma i 9 kap. Tillhandahållande av förslaget till beslut 13 kap. 5 § Förslaget till beslut om likvidation, i förekommande fall tillsammans med handlingar som avses i 3 §, skall hållas tillgängligt för aktieägarna före den bolagsstämma där frågan om likvidation skall prövas. Kopior av handlingarna skall genast sändas till den aktieägare som begär det och uppger sin postadress. Handlingarna skall läggas fram på stämman. (Jfr 13 kap. 7 § i SOU 1999:36.) Paragrafen, som saknar motsvarighet i aktiebolagslagens nuvarande lydelse, behandlar tillhandahållandet av förslaget till beslut om likvidation (se första stycket). Liknande bestämmelser finns i bl.a. 7 kap. 13 §. Att de aktuella handlingarna även skall finnas tillgängliga vid bolagsstämman framgår av andra stycket. Av 9 kap. 17 § följer att likvidationsbeslutet kan fattas även om det föreskrivna beslutsunderlaget inte har tillhandahållits på föreskrivet sätt förutsatt att de aktieägare som berörs av felet lämnar sitt samtycke. Majoritetskrav 13 kap. 6 § Ett beslut av bolagsstämman om likvidation är giltigt, om det har biträtts av aktieägare med mer än hälften av de avgivna rösterna. Vid lika röstetal är beslutet giltigt om det biträds av ordföranden. Första stycket gäller inte, om annat föreskrivs i bolagsordningen. Även om det i bolagsordningen föreskrivs kvalificerad majoritet för beslut om likvidation, fattas dock ett sådant beslut med sådan majoritet som anges i första stycket, när det finns grund för tvångslikvidation enligt 10, 11 eller 16 §. (Jfr 13 kap. 2 § i SOU 1999:36.) Paragrafen motsvarar närmast den bestämmelse som har funnits i 13 kap. 1 § andra stycket. Andra meningen i första stycket har lagts till efter påpekande från Lagrådet. De frågor som regleras i bestämmelsen har behandlats i avsnitt 4.2.1. I första stycket fastslås huvudregeln om att likvidationsbeslut fattas med s.k. absolut majoritet. Vid lika röstetal har ordföranden utslagsröst (jfr 9 kap. 28 §). Av andra stycket följer att det är möjligt att i bolagsordningen föreskriva avvikelser från huvudregeln. I en sådan föreskrift kan uppställas högre eller lägre majoritetskrav. En särskild regel gäller dock om det finns grund för tvångslikvidation enligt 10, 11 eller 16 §. I så fall får en föreskrift om kvalificerad majoritet stå tillbaka för huvudregeln. Föreskrifter om lägre majoritetskrav än hälften av de avgivna rösterna gäller däremot oavsett om det finns grund för tvångslikvidation. Registrering 13 kap. 7 § Bolagsstämmans beslut om likvidation skall genom stämmans försorg genast anmälas för registrering. (Jfr 13 kap. 9 § i SOU 1999:36.) Paragrafen innehåller en bestämmelse som har funnits i 13 kap. 7 § första stycket första meningen. Liksom skall ett beslut om likvidation anmälas för registrering till . Detta skall ske "genom stämmans försorg". Stämman måste alltså uppdra åt någon att ombesörja anmälan. Uppdraget kan självfallet lämnas till styrelsen eller, när en sådan finns, den verkställande direktören. Det står emellertid stämman fritt att utse någon annan att göra anmälan. Tidpunkt då beslutet om likvidation börjar gälla 13 kap. 8 § Bolagsstämmans beslut om likvidation gäller eller från och med den dag bolagsstämman bestämmer. Om inte bolagsordningen föreskriver en senare dag, får dagen inte sättas senare än det närmast följande räkenskapsårets första dag. När det finns grund för tvångslikvidation enligt 10, 11 eller 16 §, gäller beslutet alltid . (Jfr 13 kap. 3 § i SOU 1999:36.) Paragrafen motsvarar närmast 13 kap. 1 § andra stycket andra och tredje meningarna i den paragrafens gällande lydelse. Andra meningen är ny. En liknande bestämmelse fanns aktiebolagslag. Ett bolagsstämmobeslut om likvidation gäller som regel . Om det inte finns grund för tvångslikvidation enligt 10, 11 eller 16 §, kan stämman dock besluta att likvidationen skall träda i kraft viss senare dag. Denna dag får emellertid inte sättas hur långt bort som helst. I paragrafen anges sålunda att likvidationsbeslutet måste få verkan senast under det närmast följande räkenskapsåret. sätts senare än så, är likvidationsbeslutet ogiltigt. Undantag görs för de fall då bolaget enligt bolagsordningen skall gå i likvidation . I sådana fall kan tiden mellan bolagsstämmans beslut och likvidations-tidpunkten alltså vara längre. Allmänt om tvångslikvidation 13 kap. 9 § I 10 § finns bestämmelser om att registreringsmyndigheten i vissa fall skall besluta om likvidation. I 11, 16, 20, 49 och 50 §§ finns bestämmelser om att rätten i vissa fall skall besluta om likvidation. och rättens beslut skall registreras. (Jfr 13 kap. 21, 22 och 29 §§ i SOU 1999:36.) Paragrafen är ny. I första stycket anges de olika bestämmelser som föreskriver att registreringsmyndigheten (dvs. ) respektive rätten skall eller kan besluta om tvångslikvidation. skall besluta om likvidation vid åsidosättande av aktiebolagslagens krav på registrering av styrelse m.m. liksom vid försummelse att inge redovisningshandlingar m.m. (10 §). Rätten skall fatta ett sådant beslut då likvidationsskyldighet föreligger på grund av en föreskrift i bolagsordningen (11 §) eller på grund av bolagets kapitalbrist (16 §) samt i vissa fall efter avslutad konkurs (49 och 50 §§). Rätten kan även besluta om likvidation när en aktieägare har missbrukat sitt inflytande i bolaget (20 §). De närmare förutsättningarna för beslut om likvidation anges i de bestämmelser till vilka paragrafen hänvisar. I andra stycket anges att ett beslut om likvidation skall registreras. Regeringen avser att i aktiebolagsförordningen ta in bestämmelser om skyldighet för domstol att till anmäla beslut i likvidationsärenden. Tvångslikvidation på grund av registreringsmyndighetens beslut 13 kap. 10 § skall besluta att bolaget skall gå i likvidation, om 1. bolaget inte på föreskrivet sätt har kommit in med anmälan till registreringsmyndigheten om sådan behörig styrelse, verkställande direktör, särskild delgivningsmottagare eller revisor som skall finnas enligt denna lag, 2. bolaget inte till registreringsmyndigheten har kommit in med årsredovisning och revisionsberättelse enligt 8 kap. 3 § första stycket årsredovisningslagen (1995:1554) eller, i förekommande fall, koncernredovisning och koncernrevisionsberättelse enligt 8 kap. 16 § samma lag från räkenskapsårets utgång, 3. bolaget efter beslut om att aktiekapitalet skall vara bestämt i kronor i stället för i euro har ett registrerat aktiekapital eller minimikapital som inte står i överensstämmelse med 1 kap. 3 § andra stycket och bolaget inte från det att beslutet fick verkan har anmält nödvändiga beslut om ändring i bolagsordningen och om ökning av aktiekapitalet för registrering, eller 4. bolaget på grund av bestämmelserna i 7 kap. 5 eller 10 § är skyldigt att sätta ned aktiekapitalet till ett belopp som understiger lägsta tillåtna aktiekapital enligt 1 kap. 3 §. Beslut om likvidation skall dock inte meddelas, om likvidationsgrunden har upphört under ärendets handläggning hos registreringsmyndigheten och avgift som har påförts enligt 25 § har betalats. En fråga om likvidation enligt första stycket prövas av registre-ringsmyndigheten självmant eller på ansökan av styrelsen, en styrelse-ledamot, den verkställande direktören, en aktieägare, en borgenär eller, i fall som avses i första stycket 1, någon annan vars rätt är beroende av att det finns någon som kan företräda bolaget. Beslutet om likvidation gäller . (Jfr 13 kap. 22 § i SOU 1999:36.) Paragrafen, som närmast motsvarar 13 kap. 4 a § i dess gällande lydelse, reglerar samtliga fall då skall besluta om tvångslikvidation. De aktuella grunderna för tvångslikvidation har behandlats i avsnitt 4.5. En ny grund har införts, nämligen utebliven anmälan av sådan särskild delgivningsmottagare som enligt 8 kap. 33 § skall finnas om bolaget inte har någon behörig ställföreträdare i . Beslut om likvidation efter avslutad konkurs - som har meddelats av - skall i fortsättningen fattas av rätten (se 50 §). I övrigt är de fall då skall besluta om likvidation desamma som . Av fjärde stycket framgår att Patent- och registreringsverkets beslut gäller . Beslutet kan överklagas till tingsrätt (se 18 kap. 8 §). Av 26 § andra stycket lagen (1996:242) om domstolsärenden följer att rätten i så fall kan besluta om inhibition. Tvångslikvidation på grund av bestämmelse i bolagsordningen 13 kap. 11 § Rätten skall besluta att bolaget skall gå i likvidation, om bolaget enligt bolagsordningen är skyldigt att gå i likvidation. En fråga om likvidation enligt första stycket prövas på anmälan av registreringsmyndigheten eller på ansökan av styrelsen, en styrelseledamot, den verkställande direktören eller en aktieägare. Beslutet om likvidation gäller . (Jfr 13 kap. 22 § i SOU 1999:36.) Paragrafen, som närmast motsvarar den bestämmelse som har funnits i 13 kap. 4 §, innehåller bestämmelser om tvångslikvidation när bolaget enligt bolagsordningen är skyldigt att gå i likvidation. Såsom framgår av första stycket är det, liksom , allmän domstol som skall besluta om likvidation på denna grund (se vidare avsnitt 4.6.1). En förutsättning för ett sådant beslut är emellertid, liksom för övriga fall av tvångslikvidation, att stämman inte själv har beslutat att bolaget skall gå i likvidation Den bestämmelse som har funnits i 13 kap. 4 § andra stycket om att beslut om likvidation inte skall meddelas om det visas att likvidationsgrunden har upphört under handläggningen i tingsrätten har tagits bort. Det följer dock redan av första stycket att rätten skall bifalla en ansökan om likvidation endast om det finns grund för likvidation då rätten fattar sitt beslut. När det gäller prövningen i tingsrätten innebär ändringen alltså inte någon skillnad i sak. Däremot är det en skillnad från tidigare att högre rätt skall kunna beakta även förhållanden som har inträffat efter tingsrättens beslut. Vilka som är behöriga att initiera en prövning av frågan om likvidation framgår av andra stycket. Av tredje stycket framgår att rättens beslut om likvidation gäller (jfr NJA 1992 s. 518). Om rättens beslut överklagas, kan dock högre rätt besluta om inhibition (jfr kommentaren till 10 §). Tvångslikvidation på grund av kapitalbrist, m.m. Skyldighet att upprätta kontrollbalansräkning 13 kap. 12 § Styrelsen skall genast upprätta och låta bolagets revisor granska en kontrollbalansräkning 1. när det finns skäl att anta att bolagets eget kapital, beräknat enligt 13 §, understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet, eller 2. när det vid verkställighet enligt 4 kap. utsökningsbalken har visat sig att bolaget saknar utmätningsbara tillgångar. (Jfr 13 kap. 10 § i SOU 1999:36.) Paragrafen, som motsvarar 13 kap. 2 § första stycket första och andra meningarna i aktiebolagslagens gällande lydelse, behandlar styrelsens skyldighet att i vissa situationer upprätta en kontrollbalansräkning. Denna fråga har behandlats i avsnitt 4.3.1. Skyldigheten inträder liksom i två situationer. Den ena situationen är när styrelsen har anledning att befara att bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet (punkten 1). Den andra är när det vid verkställighet enligt 4 kap. utsökningsbalken har visat sig att bolaget saknar utmätningsbara tillgångar (punkten 2). Härmed avses såväl den situationen då en utmätningsförrättning har ägt rum utan att några utmätningsbara tillgångar har påträffats som den då det utan en sådan förrättning har konstaterats att bolaget saknar sådana tillgångar (jfr prop. 1990/91:198 s. 16). I första punkten har inskjutits orden "beräknat enligt 13 §" för att markera att styrelsens skyldighet att upprätta en kontrollbalansräkning på grund av misstanke om kapitalbrist gäller endast om det finns skäl att anta att kontrollbalansräkningen skulle utvisa att bolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet. Någon kontrollbalansräkning behöver alltså inte upprättas i sådana fall då det synliga egna kapitalet enligt den offentliga redovisningen visserligen understiger hälften av det registrerade aktiekapitalet men det är uppenbart att det finns dolda övervärden, av det slag som får beaktas enligt 13 §, som täcker bristen. I sådana fall är det dock lämpligt att de överväganden som styrelsen har gjort noteras i styrelseprotokollet. I bolagsordningen kan finnas bestämmelser om att styrelsen är skyldig att upprätta en kontrollbalansräkning redan vid en mindre differens mellan det egna kapitalet och aktiekapitalet än hälften. Det personliga betalningsansvar som styrelsens ledamöter enligt 17 § kan drabbas av om styrelsen inte upprättar någon kontrollbalansräkning inträder dock först om differensen har uppgått till minst den i lagen angivna. Kontrollbalansräkningen skall upprättas "genast". I den gällande lagtexten används uttrycket "ofördröjligen". Någon saklig skillnad är inte avsedd. Hur som styrelsen har på sig innan kontrollbalansräkningen senast skall vara upprättad får bedömas från fall till fall. Det bör inte kunna bli fråga (jfr RH 1989:43). Kontrollbalansräkningen skall granskas av bolagets revisor. Revisorn skall kontrollera att tillgångar och skulder är riktigt angivna och att de har värderats i enlighet med 13 §. Såsom framgår av 14 § andra stycket skall granskningen utmynna i ett skriftligt yttrande. Kontrollbalansräkningens innehåll 13 kap. 13 § En kontrollbalansräkning skall upprättas enligt tillämplig lag om årsredovisning. Vid beräkningen av det egna kapitalets storlek får följande justeringar göras. Tillgångar får tas upp till ett högre värde och avsättningar och skulder tas upp till ett lägre värde än i den ordinarie redovisningen, om de värderingsprinciper som används vid upprättande av kontrollbalansräkningen är förenliga med god redovisningssed. Pensionsåtaganden som enligt 8 a § lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelser m.m. har redovisats under en delpost under rubriken för pensioner och liknande förpliktelser får dock inte tas upp till lägre belopp än vad som är tillåtet enligt 7 § samma lag. Tillgångar får redovisas till nettoförsäljningsvärdet. Skulder på grund av statligt stöd för vilket återbetalningsskyldigheten är beroende av bolagets ekonomiska ställning behöver inte redovisas, om stödet, i händelse av konkurs eller likvidation, skall betalas tillbaka först sedan övriga skulder har betalats. Obeskattade reserver skall delas upp på eget kapital och uppskjuten skatteskuld. Justeringar enligt första och andra styckena skall redovisas särskilt. Kontrollbalansräkningen skall undertecknas av styrelsen. (Jfr 13 kap. 11 § i SOU 1999:36.) Paragrafen, som motsvarar 13 kap. 2 § tredje stycket i den paragrafens gällande lydelse, innehåller bestämmelser om kontrollbalansräkningens innehåll. Dessa frågor har behandlats i avsnitt 4.3.2. Utgångspunkten i paragrafen är - såsom framgår av första meningen i första stycket - att kontrollbalansräkningen skall upprättas enligt tillämplig lag om årsredovisning. För aktiebolag i allmänhet skall alltså årsredovisningslagen tillämpas, medan man i bankaktiebolag och värdepappersbolag skall tillämpa lagen (1995:1559) om årsredovisning för kreditinstitut och värdepappersbolag. Hänvisningen till årsredovisningslagarna innebär att, om inte annat sägs i förevarande paragraf, samtliga där aktuella bestämmelser skall tillämpas. Här i ligger också att ett bolag måste följa god redovisningssed. Detta kan innebära att delvis olika värderingsprinciper skall tillämpas för olika stora bolag (jfr BFNAR 2000:2). Det kan vara naturligt att kontrollbalansräkningen upprättas i överensstämmelse med de värderingsprinciper som har tillämpats i den senaste årsredovisningen. De särskilda omständigheter som kan vara för handen när kontrollbalansräkningen upprättas kan dock motivera att man - inom ramen för vad årsredovisningslagarna och god redovisningssed medger - avviker från de redovisningsprinciper som har tillämpats i den senaste årsredovisningen. Av särskilt intresse är här den s.k. fortlevnadsprincipen i 2 kap. 4 § första stycket 1 årsredovisningslagen. Den bestämmelsen innebär att redovisningen skall upprättas under antagande att företagets verksamhet skall fortsätta. Utgångspunkten är att den principen skall tillämpas också vid upprättandet av en kontrollbalansräkning. I vissa fall kan det dock stå klart att ett antagande om fortsatt drift saknar fog och det är då naturligt att kontrollbalansräkningen upprättas under antagande av att bolagets verksamhet kommer att avvecklas genom försäljning av tillgångarna. En situation då det kan finnas anledning att värdera bolagets tillgångar på det sättet är när ett beslut har fattats om att verksamheten skall läggas ned. En annan situation är då bolaget uppenbarligen inte har tillräckligt kapital för att fortsätta verksamheten. Vid beräkningen av det egna kapitalet är det tillåtet att göra vissa justeringar. Vilka dessa är framgår av punkterna 1-3 i första stycket samt av andra stycket. Enligt 2 kap. 4 § första stycket 2 årsredovisningslagen är ett företag skyldigt att tillämpa samma redovisningsprinciper från till ett annat. Den bestämmelsen gäller inte vid upprättandet av en kontrollbalansräkning. Detta framgår av punkten 1 i första stycket. Tillgångar får sålunda tas upp till ett högre värde än i årsredovisningen medan avsättningar och skulder får tas upp till ett lägre värde, under förutsättning att de värderingsprinciper som används i kontrollbalansräkningen är förenliga med god redovisningssed. Som exempel kan nämnas att ett bolag, som har skrivit av en tillgång enligt en avskrivningsplan som har visat sig bygga på en felaktig uppfattning om tillgångens livslängd, i kontrollbalansräkningen bör kunna ta upp tillgången till det värde som den skulle ha bokförts till om en mera korrekt avskrivningsplan hade tillämpats. Bestämmelsen är avsedd att kunna användas också när en tillgång över huvud taget inte har tagits upp i årsredovisningen, under förutsättning att så hade kunnat ske. En sådan situation är när bolaget har kostnadsfört utgifter, vilka enligt god redovisningssed hade kunnat aktiveras och tas upp som en tillgång; bolaget får då i kontrollbalansräkningen göra en dylik aktivering. Det är givet att denna möjlighet bör utnyttjas med försiktighet. En särskild situation då punkten 1 kan tillämpas är när bolaget i sin årsredovisning har redovisat ett större pensionsåtagande än vad som är nödvändigt enligt god redovisningssed. Såsom framgår av lagtexten får bolaget dock aldrig ta upp ett åtagande som har särredovisats under posten Avsättning för pensioner och liknande förpliktelser till lägre belopp än vad som är tillåtet enligt 7 § lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m.