prop · GO0372 · 2001-01-01 00:00:00 — redovisade i sitt betänkande (SOU 1999:39) att personalen vid landets komvuxenheter och folkhögskolor ofta upplever att de saknar den pedagogiska kompetens som behövs för att undervisa deltagare med funktionshinder. Det tycks dessutom vara relativt ovanligt att personalen får fortbildning för att bättre kunna anpassa utbildningssituationen för studerande med funktionshinder. Eftersom det är utbildningsanordnaren som ansvarar för att utbildningen görs tillgänglig och håller hög kvalitet för alla är det olyckligt att det brister i kunskapen om dessa personers särskilda behov. För att förbättra undervisningsmiljön för studerande med funktionshinder krävs insatser för fortbildning och information om deras situation inom vuxenutbildningen. Regeringen har i den handikappolitiska propositionen Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79) visat på vikten av en ökad kunskap kring bemötandet. har anvisat medel för en flerårig kompetensutveckling för personer inom olika samhällsområden kring frågor som rör bemötande av personer med funktionshinder. utbildningsstöd (Sisus) har fått ett särskilt ansvar för att denna kompetensutveckling skall äga rum. Sisus har för detta ändamål erhållit fr.o.m. . Av dessa skall användas till stimulansbidrag till särskilda projekt . Olika huvudmän För att kunna erbjuda personer med funktionshinder en utbildning anpassad efter deras behov är det av vikt att det finns ett bra samarbete mellan de olika huvudmän som är berörda. Studerande med funktionshinder har ofta kontakter med flera olika myndigheter. En del behöver rehabiliterande insatser där ett flertal olika instanser är involverade. Som tidigare nämnts är , arbetsförmedlingen och utbildningsanordnare några instanser som en person kan möta när han eller hon vill utbilda sig. Det kan t.ex. röra sig om personer som behöver utbildning som ett led i en rehabiliteringsprocess. För den enskilde handlar det om att erhålla en utbildning anpassad efter hans eller hennes specifika behov. Det handlar även om att ha ett studiefinansieringssystem som är lätt att överblicka. Gemensamt för hälso- och sjukvården, och vuxenutbildningen är att de har det övergripande målet att stärka individens ställning och ge den enskilde resurser för ett självständigare liv. Genom ett samarbete mellan vuxenutbildningens huvudmän och hälso- och sjukvårdshuvudmännen kan de offentligas resurser utnyttjas mer effektivt. Läromedel De förhållanden som råder på läromedelsområdet innebär att vuxenstuderande i behov av anpassad litteratur inte ges möjlighet att studera på villkor som är likvärdiga med övriga vuxenstuderandes. I regeringens proposition (prop. 1998/99:105) om Elever med funktionshinder - ansvar för utbildning och stöd, har regeringen betonat att staten även fortsättningsvis bör ha ett åtagande att elever med funktionshinder, som är beroende av särskilt utvecklade eller anpassade läromedel ges tillgång till sådana. Vid bedrivs ett värdefullt arbete inom detta område. Regeringen avser att i budgetpropositionen för återkomma med förslag om att öka resurserna till den blivande myndigheten för specialpedagogiska frågor disposition med sammanlagt för utveckling av läromedel för vuxna med funktionshinder. gör i sitt betänkande bedömningen att reglerna som styr ansvaret för att tillhandahålla hjälpmedel inom skolan är oklara och tolkas olika av olika huvudmän. Vissa av reglerna bygger på överenskommelser mellan staten och . Sedan dessa överenskommelser träffades har en rad förhållanden på hjälpmedelsområdet ändrats i grunden. När det gäller studier vid folkhögskola tolkas reglerna om hjälpmedel olika mellan landstingen. Kostnaderna för hjälpmedel har ökat dramatiskt sedan datorn infördes som ett personligt och kraftfullt hjälpmedel. Hjälpmedel kan behövas i utbildnings- och inlärningssituationen men också i den dagliga livsföringen. Det kan därför vara svårt att finna en gränsdragning mellan vad som är ett hjälpmedel eller vad som är ett läromedel. Ett exempel är när studerande kan behöva utrustning i både skolan och i hemmet för att kunna göra sina läxor. Reglerna tillämpas olika när det gäller vad som är grundutrustning, alltså skolans ansvar, och vad som är ett personligt hjälpmedel för daglig livsföring och därmed ansvar. I de fall en dator bedöms som grundutrustning finns det risk att deltagaren tvingas dela dator med andra studerande, vilket i sin tur kan innebära svårighet för en studerande som är beroende av anpassning av datorn. Hjälpmedelsfrågan är således komplicerad. I regeringens handikappolitiska proposition Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitiken (prop. 1999/2000:79) har regeringen aviserat att en särskild utredare kommer att tillsättas för att se över hjälpmedelsförsörjningen för studerande inom hela utbildningsområdet inklusive vuxenutbildningen och folkhögskolan och för att lämna förslag till eventuella åtgärder. Regeringen avser att ge direktiv till en utredning om hjälpmedel för personer med funktionshinder. Frågan bereds inom . Fysisk tillgänglighet Ett av de största hindren som en person med funktionshinder möter i utbildningssituationen är den fysiska tillgängligheten. KLK genomförde en enkätundersökning i ämnet och fann att av alla folkhögskolor bedömde att behovet av att anpassa lokalerna var stort. I ett flertal vuxenutbildningsenheter visade undersökningen att den fysiska tillgängligheten helt eller delvis utestängde personer med rörelsehinder. Inom högskolan är problemen desamma. Utöver själva utbildningslokalerna måste vägen till och från utbildningen, biblioteken, vägledningscentrumet osv. ha en hög tillgänglighet. genomförde en enkätundersökning i landets samtliga kommuner. Man fann att bristerna i tillgängligheten till offentliga lokaler var mycket stora. I regeringens handikappolitiska proposition (prop. 1999/2000:79, bet. 1999/2000:SoU14, rskr. 1999/2000:240) gör regeringen bedömningen att: Enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten och användbarheten för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga bör vara åtgärdade före utgången av i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträda och på befintliga allmänna platser. bör ges i uppdrag att förtydliga de krav som finns i (1987:10) på tillgänglighet i samband med nybyggnad och ändring av allmänna platser. Regeringen har angivit ett flertal utvecklingsområden när det gäller tillgängligheten ur flera aspekter i nämnda proposition. Bl.a. avser regeringen att skapa ett nationellt center med uppgift att vara ett nationellt rådgivande organ i frågor om tillgänglighet. får i uppgift att fullgöra dessa uppgifter. Utbildningstolk En förutsättning för att barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och vissa hörselskadade skall kunna delta i vuxenutbildningen är att de får tillgång till tolk. KLKs utvärdering har visat att studerande som behöver utbildningstolk har betydande svårigheter att få tolkinsatsen finansierad. Den grundläggande orsaken är att utbildningstolkning är förknippat med stora kostnader för utbildningsanordnaren. Det nuvarande systemet för att finansiera utbildningstolkning inom vuxenutbildningen innebär i regel att finansieringsansvaret ligger på utbildningsanordnaren. En av de grundläggande principerna i svensk handikappolitik är den så kallade ansvars- och finansieringsprincipen. På en övergripande nivå betyder detta att de medel som avsätts för vuxenutbildningen i princip skall täcka kostnader även för studerande med funktionshinder. Varje utbildningsanordnare, oftast kommun eller folkhögskola, bör därför tillhandahålla det tolkstöd som behövs. Regeringen bedömer dock att frågan om utbildningstolk är av den karaktären att speciella insatser kan behöva göras. På detta område skulle SSV, som tidigare nämnts (avsnitt 8.2), kunna erbjuda ett värdefullt komplement till den kommunala vuxenutbildningen. Skolorna bör enligt regeringens mening få i uppdrag att tillsammans med utveckla läromedel, som riktar sig studerande som har teckenspråk som första språk inom vuxenutbildning och folkhögskola. Den erfarenhet som finns bl.a. vid Västanviks och Strömbäcks folkhögskolor bör därvid tas tillvara. Specialpedagogiskt stöd Det saknas en aktör med ett nationellt ansvar för utveckling och tillämpning av specialpedagogik inom vuxenutbildningen. Många av de som studerar inom vuxenutbildningen har ett behov av specialpedagogik. Regeringen tillsatte en organisationskommitté (dir. 2000:9) med uppgift att förbereda ombildandet av i skolan (). De argument som talar för att det bör finnas ett centralt ansvar för att upprätthålla spetskompetens i specialpedagogiska frågor som berör barn- och ungdomsskolan är giltiga även inom vuxenutbildningen. Ett av de starkaste argumenten för ett centralt ansvar är att många kommuner är små och därmed har få elever vilket gör det svårt att upprätthålla en heltäckande specialpedagogisk kompetens. Argumentet blir starkare eftersom vuxenutbildningen är heterogen med många olika anordnare. Stora delar av vuxenutbildningen har dessutom mycket gemensamt med ungdomsskolan. Många lärare arbetar med både ungdomar och vuxna, lokaler delas ofta mellan ungdomar och vuxna. De läroplaner som styr vuxenutbildningen är giltiga även för ungdomsutbildningen. Den nya organisationen skall dessutom rikta sitt stöd mot kommunen. Eftersom huvudmannen ofta är densamme för ungdomsskolan som vuxenutbildningen är det inkonsekvent att undanta vuxenutbildningen från den nya myndighetens ansvar. Det finns emellertid vissa delar där det skiljer i högre utsträckning mellan ungdomars behov och vuxnas behov. Det gäller bl.a. vägledning, studiefinansiering, samverkan mellan olika aktörer som t.ex. arbetsmarknadsmyndigheter och försäkringskassor. Mycket pekar på att vuxenutbildningen kommer att bedrivas i flexiblare former, där studier kan ske oberoende av tid och plats som hel- och deltidsstudier etc. Regeringen gör mot bakgrund av detta bedömningen att den blivande myndigheten för specialpedagogiska frågor får i uppdrag att bistå skolhuvudmännen inom den kommunala utbildningen för vuxna med specialpedagogiskt stöd. Regeringen avser att i budgetpropositionen för återkomma med förslag om att tillföra den blivande myndigheten för specialpedagogiska frågor erforderliga resurser för detta utvidgade uppdrag. 13 Studiefinansiering 13.1 Förbättrade studiemedel för vuxnas lärande Regeringens förslag: I syfte att rekrytera till studier skall studiemedel kunna lämnas som studiebidrag av prisbasbeloppet vid studier på heltid. Dessa studiemedel skall kunna lämnas till personer som är och är arbetslösa eller riskerar arbetslöshet eller som har vissa funktionshinder. Studiemedlen skall kunna lämnas för utbildning på grundskole- eller gymnasienivå utöver den tid som gäller för studiemedel i övrigt på den aktuella nivån. Kommunen skall yttra sig över ansökan. För varje kommun skall en ekonomisk ram beräknas för stödet. Det särskilda utbildningsbidraget (UBS) avvecklas. förslag: Kommittén föreslår att ytterligare en bidragsnivå inrättas för studier på grundläggande nivå inom studiemedelssystemet där hela totalbeloppet utgörs av bidrag. Vidare föreslår utredningen att arbetslösa med en dagpenning i arbetslöshetsförsäkringen över den s.k. brytpunkten även fortsättningsvis erbjuds ett inkomstrelaterat studiestöd. Kommittén anser att vuxenstuderande på grundskolenivå inte skall behöva skuldsätta sig och att studiemedelssystemet inte är tillräckligt attraktivt för att kunna rekrytera personer med en, relativt sett, hög inkomst. Man föreslår därför att studerande på grundskolenivå skall kunna få studiemedel bidrag och, som en rekryteringsförstärkning, att arbetslösa studerande med en dagpenning över brytpunkten även fortsättningsvis skall erbjudas ett studiestöd med inkomstrelatering under högst . Kommittén anser att den övre åldersgränsen för behörighet till statliga vuxenstudiestöd skall vara . Dessutom föreslår kommittén att stöd skall utgå till arbetslösa studerande. Kommittén föreslår att föreslagna förändringar skall gälla för studier på grundskole- och gymnasial nivå oavsett skolform. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser - mer än hälften av myndigheterna och de flesta kommuner - ställer sig positiva till förslagen om höjd nivå för studier på grundläggande nivå, ett inkomstrelaterat studiestöd och höjd åldersgräns. Många menar att det i stort innebär förbättringar jämfört med det nu gällande systemet. och Statskontoret anser dock att vissa av förslagen motverkar tanken på ett enkelt och lättöverskådligt system. vill se vissa riktade insatser för funktionshindrade och för personer i arbetslivet med kort utbildning bakom sig. () anser att ett mer förmånligt studiestöd bör lämnas fram till dess att en vuxen fått gymnasiekompetens och tillstyrker förslaget att grundskolestuderande skall få studiemedel med ett 100-procentigt bidrag. Enligt CSN bör det inte finnas några generella tidsgränser för rätten till studiestöd för vuxenstuderande på grundläggande nivå. CSN avstyrker förslaget att arbetslösa även skall kunna få ett inkomstrelaterat studiestöd. I två av tidigare delbetänkanden Vuxenutbildning för alla? Andra året med (SOU 1999:39) och Vuxenutbildning och livslångt lärande (SOU 1998:51) har frågan om studiestöd berörts. Inga konkreta förslag lämnades i dessa betänkanden. Kommittén påtalade vissa problem med det nuvarande systemet och betonade vikten av att snabbt få till stånd ett nytt studiestödssystem med fasta, enkla och flexibla regler som möjliggör smidiga övergångar mellan de olika studiefinansieringskällor som finns. Flertalet remissinstanser har i remissyttranden över dessa betänkanden uttalat sig om studiestödet och i stort anslutit sig till kommitténs synpunkter om behovet av ett nytt reformerat studiestödssystem. Av de drygt 100 kommuner, som har yttrat sig över betänkandena framhåller samtliga att det är nödvändigt att skapa ett enhetligt, tydligt och generöst studiestöd för att man skall lyckas rekrytera korttidsutbildade vuxna till studier. Genomgående synpunkter från kommunerna var att antal utbildningsplatser och antalet studiestöd måste samordnas och att kommunen som svarar för intagning av studerande också måste få besluta om studiestöd inom "vissa givna ramar". Departementspromemorian: tog fram en promemoria med ett förslag om att överföra en del av beslutsrätten för UBS på kommunerna. Remissinstanserna: Flertalet kommuner anser att eftersom de ansvarar för intagning av studerande de också måste få besluta om studiestöd inom "vissa givna ramar". Några av de största kommunerna motsatte sig dock en decentralisering med hänvisning till den administrativa belastningen. Skälen för regeringens förslag: När beslutade om den särskilda satsningen på vuxenutbildningen, , innehöll beslutet två moment. Det ena var att efter ansökan från kommunerna fördela medel för de direkta utbildningskostnaderna och utvecklingsinsatserna. Det andra var att införa ett särskilt utbildningsbidrag (UBS). UBS är ett bidrag som är kopplat till arbetslöshetsförsäkringen. Det innebär att UBS utgår med samma belopp som skulle ha utgått i form av ersättning från arbetslöshetskassan. Motiven för att införa ett särskilt utbildningsbidrag var att som primär målgrupp skall rekrytera människor som är arbetslösa och saknar kunskaper motsvarande treårigt gymnasium. Regeringen gjorde den bedömningen, vilket i senare utvärderingar visat sig helt riktig, att om denna målgrupp skall ta steget in i utbildning så krävs ett stöd som gör att individerna upplever en ekonomisk trygghet. Erfarenheterna från visar entydigt, att skall man nå de mest svårrekryterade som är i störst behov av kunskapshöjning och som dessutom har längst väg att gå, så är den personliga ekonomin av avgörande betydelse. UBS är ett mycket förmånligt bidrag. Det har ändå riktats kritik mot systemet. Synpunkterna har i huvudsak varit inriktade på fyra huvudfrågor. * För människor där steget till studier kräver ett långvarigt motivationsarbete, måste ett besked om ekonomin kunna lämnas i direkt anslutning till rekryterings- och vägledningssamtalet. Att ansöka om studiemedel och vänta på slutligt besked utgör i många fall ett avgörande hinder i rekryteringsarbetet. * Många personer som har stort behov av utbildning, särskilt invandrare och yngre arbetslösa, har inte kvalificerat sig för ersättning från arbetslöshetskassan. De kan därmed inte komma i fråga för UBS. * För personer med deltidsarbete och därmed låg ersättningsnivå i arbetslöshetsförsäkringen har inte UBS haft tillräcklig rekryterande effekt. är ofta kompetensutveckling avgörande för att de skall kunna få heltidsarbete. * För dem som har den längsta vägen att gå på grund av tidigare kort utbildning, men också för personer som har särskilda behov t.ex. beroende på funktionshinder, har den tid UBS kan utgå, , bedömts vara för kort. har beslutat om ett sammanhållet, reformerat studiestödssystem. Reformen innebär att systemet förändras så att det blir enklare och mer lättöverskådligt. Systemet bygger på att studiemedel lämnas som en kombination av bidrag och lån inom ett totalbelopp som är lika för alla studerande och är knutet till prisbasbeloppet. Regeringen anser i likhet med att många som behöver utbildning på grundskole- eller gymnasienivå inte kan rekryteras utan ett förmånligt studiebidrag. I propositionen (prop. 1999/2000:10) om Ett reformerat studiestödssystem framhöll regeringen att studiestödssystemet bör vara långsiktigt hållbart som det också är flexibelt så att framtida förändringar är möjliga inom systemets ram i förhållande till utvecklingen bl.a. på utbildningsområdet. Regeringens förslag innebär att principen med det samordnade studiestödssystemet bibehålls men att förändringar nu vidtas genom att studiemedelssystemet kompletteras med att studiemedel till sitt fulla belopp helt kan utgå som bidrag och således inte innehåller någon lånedel. Denna utformning av studiestödet syftar till att främja rekrytering av vissa grupper studerande till grundläggande och gymnasial vuxenutbildning. Det särskilda utbildningsbidraget (UBS) avvecklas. Enligt regeringens förslag skall det förbättrade stödet, för att fylla sitt syfte att verka rekryteringsfrämjande, således utgå med bidrag som utgör av totalbeloppet i studiemedlen (4,av prisbasbeloppet ) ca vid heltidsstudier. Därigenom får den aktuella målgruppen samma ekonomiska standard under studierna som studerande med studiemedel i form av bidrag och lån. För att många personer som är skall kunna rekryteras till studier fordras dock att studiestödsnivån ligger på den nivå som motsvaras av totalbeloppet i studiemedlen plus det tilläggslån som kan lämnas inom det nya studiemedelssystemet. I rekryteringssyfte bör därför personer som före studierna haft en ekonomisk levnadsnivå som överstiger totalbeloppet erhålla ytterligare bidrag (0,av prisbasbeloppet ). Det totala bidraget blir i sådana fall ca (5,av prisbasbeloppet ). Tilläggslån skall inte kunna lämnas därutöver. Studiemedel eller bidrag skall kunna lämnas utan att inkräkta på den längsta tid, som studiemedel - enligt det regelverk som skall gälla från - kan lämnas för studier på grundskole- eller gymnasienivå. Beslut om studiemedlen skall bygga på en kunskap om den enskildes villkor och förutsättningar. Till ansökan skall därför alltid fogas ett yttrande från kommunen. Studiemedel eller bidrag skall kunna lämnas i mån av tillgång på medel inom en resursram. Studier då den studerande uppbär studiemedel ger pensionsrätt. Studiemedel enligt studiestödslagen är inte skattepliktiga. Regeringen räknar med att återkomma till med erforderliga lagförslag. Vem som kan få studiemedel bidrag Det förbättrade stödet skall således verka rekryterande till studiemedelsberättigande utbildning och skall därför kunna lämnas för studier på grundskole- eller gymnasienivå till studerande som har rätt till studiemedel för sådan utbildning. För att undvika att ett generöst studiestöd ger felaktiga signaler till studerande i gymnasieskolan behövs en nedre åldersgräns. Den studerande skall därför vara för att kunna få bidraget. Syftet är att stimulera personer med kort tidigare utbildning att påbörja utbildning på grundläggande nivå eller gymnasienivå. Det riktar sig till personer som saknar treårig gymnasieutbildning, är i stort behov av kompetensutveckling till exempel på grund av ny produktionsteknik, arbetsorganisationsförändringar eller strukturomvandlingar, och som riskerar arbetslöshet eller redan är arbetslösa. Det handlar inte sällan om personer med läs- och skrivsvårigheter eller andra funktionshinder, och som behöver särskilt långt tid för att nå studiemålen, i synnerhet under studiernas början. För att nå dessa personer är det naturligt att kommunerna samarbetar med den uppsökande verksamhet som bedrivs bl.a. av fackliga organisationer och handikapporganisationer. Syftet med utbildningen skall vara att stärka individens ställning på arbetsmarknaden. Det förbättrade stödet, som enligt regeringens mening är mycket förmånligt, skall kunna ges i de fall det på goda grunder kan antas att det verksamt kommer att bidra till en positiv utveckling för individen. Det är därför nödvändigt att ett bra beslutsunderlag föreligger i varje enskilt fall. Därvid behöver den sökandes hemkommun medverka. Den enskildes ansökan bör lokalt prövas mot individens behov av stödet för att överhuvudtaget påbörja studier och därmed stärka sin ställning på arbetsmarknaden. Den bör också prövas mot de förutsättningar personen bedöms ha att nå de uppsatta målen inom en tidsram som omfattar den totala tiden med studiemedel. Ett yttrande från kommunen skall därför bifogas ansökan. Det förbättrade stödet bör också kunna fungera som ett verktyg, som kan användas i den uppsökande och motiverande verksamheten. Systemet behöver bl.a. därför ges en sådan utformning att det blir överblickbart för den sökande. Det är då viktigt att man på nivå kan lämna pålitliga besked om möjligheten att få stödet. För varje kommun bör det därför beräknas en resursram. Inom denna ram bör stöd beviljas av CSN i den ordning ansökningarna kommer in. Genom ett uppföljningssystem knutet till CSN kan kommunen överblicka utrymmet för ytterligare ansökningar. Inom detta utrymme kan en sökande, vars ansökan kommunen efter sin prövning tillstyrker och som uppfyller de formella kriterierna, räkna med att få studiemedel eller bidrag. Tid som det förbättrade stödet kan lämnas för Det föreslagna nya stödet är avsett att vara ett utpräglat rekryteringsstöd, som normalt leder vidare till fortsatta studier. Det skall därför lämnas under en förhållandevis . Enligt regeringens bedömning bör det avsedda syftet normalt ha uppnåtts . För studier därefter skall de nuvarande reglerna i studiemedelssystemet gälla. Administration av det förbättrade stödet Beslut om att lämna stödet till en enskild person fattas av CSN på grundval av den enskildes ansökan och kommunens yttrande däröver. Regeringen avser att uppdra åt CSN att förbereda ett uppföljningssystem som uppfyller högt ställda krav på säkerhet och enkel hantering. CSN:s beslut bör liksom övriga beslut om studiemedel kunna överklagas hos . 14 Nationell styrning 14.1 Nytt statsbidrag Regeringens förslag: Ett nytt riktat statsbidrag för vuxenutbildning skall införas . skall bidraget inordnas i det generella bidraget till kommunerna. Ett särskilt riktat bidrag skall lämnas till folkbildningen för kurser inom folkhögskolan. skall bidraget inordnas i det generella bidraget till folkbildningen. förslag: Kommittén föreslår att staten skall välja det generella statsbidrags- och utjämningssystemet som finansieringsmodell. KLK förslår också att den särskilda delegationen för det kommunala utjämningssystemet ges tilläggsdirektiv för att lämna förslag till hur och när statliga medel skall föras in i det generella statsbidraget till kommunerna. En övergångsperiod föreslås.