prop · GP0359 · 2001-11-22 00:00:00 — är rentallmänt kritiskt till ett fortsatt användande av ordet ras i lagstiftningen menpåpekar att det inte desto mindre, eller just därför, bör vara straffvärt attanvända ordet ras i nedsättande mening.Skälen för regeringens bedömning Kategorierna folkgrupp eller annan sådan grupp av personerDe grupper som skyddas genom bestämmelsen om hets mot folkgrupp är som tidigaresagts "folkgrupp eller annan sådan grupp av personer" när angreppet sker medanspelning på, dvs. tar sin utgångspunkt i, någon av grunderna ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse. Det är kollektivtbestämda grupper som avses. Att också kollektiv av olika sådana grupper - mendäremot inte grupper av enskilda identifierbara individer, t.ex. en familj somutsätts för förföljelse i ett bostadsområde - omfattas av bestämmelsenstillämpningsområde har markerats genom att kategorin "annan sådan grupp avpersoner" har lagts till i bestämmelsen. Bestämningen "sådan" markerar härvidavgränsningen (se prop. 1981/82:58 s. 44 - 45). Ordet "sådan" är alltså bara enbestämning av storleken på det kollektiv som omfattas. Kategorierna "folkgruppeller annan sådan grupp av personer" omfattar sålunda gruppen "invandrare" ochandra liknande heterogena kollektiv av grupper. I det relevanta sammanhangetbestäms gruppen eller grupperna i fråga av den gemensamma egenskap ellerliknande grund som kränkningarna anspelar på. Regeringen anser, i likhet medkommittén, att detta tillämpningsområde bör behållas.Kommitténs förslag att ersätta kategorierna folkgrupp och annan sådan grupp avpersoner med ordet befolkningsgrupp syftar inte heller till någon sakligändring. Det bör emellertid, enligt regeringens mening, krävas rätt starka skälför att ändra den gällande ordalydelsen i en bestämmelse kring vilken praxis har hunnit utbildats utan att någon saklig ändring är avsedd. Inte minst bör sådana skäl krävas när en ändring också skulle innefatta ändring av grundlag. Någrasådana skäl, som t.ex. att den gällande ordalydelsen skulle ha lett tilltolknings- eller tillämpningssvårigheter i praxis, har inte framkommit. Mot denbakgrunden och då det, som masskommunikationvid har påpekat, är tveksamt om ordet "befolkningsgrupp"utan någon saklig förändring kan ersätta kategorierna "folkgrupp eller annansådan grupp av personer" anser regeringen att kommitténs förslag i denna delinte bör genomföras. Vid denna bedömning uppstår inte heller någon bristandeöverensstämmelse mellan den väl inarbetade brottsrubriceringen hets motfolkgrupp och ordalydelsen i bestämmelsen.Frågan om kriminalisering av hets mot homosexuella behandlas i avsnitt 6. Därföreslår regeringen att bestämmelserna om hets mot folkgrupp skall utvidgas såatt de omfattar även hot och uttryck för missaktning mot folkgrupp eller annansådan grupp av personer med anspelning på sexuell läggning. Förslagen i detavsnittet påverkar inte den bedömning som görs här. Ordet rasEtt par remissinstanser har väckt frågan om inte ordet ras bör utmönstras urbestämmelsen.Riksdagen har uttalat att det inte finns någon vetenskaplig grund för att delain människor i skilda raser och ur biologisk synpunkt följaktligen inte hellergrund för att använda ordet ras om människor (bet. 1997/98:KU29, rskr.1997/98:185). Mot bakgrund härav, och då användningen av ordet ras iförfattningstexter riskerar att underblåsa fördomar, har uttalat attregeringen bör göra en genomgång av i vilken utsträckning begreppet rasförekommer i svenska författningar som inte grundas på internationella texteroch, där så är möjligt, föreslå en annan definition.Regeringen gav därför en särskild utredare (1999:10, dir.1999:49) i uppdrag att bl.a. göra en inventering av i vilken mån termen rasanvänds om människor i lagar och förordningar och analysera i vilkenutsträckning det är möjligt och lämpligt att utmönstra termen ur olikabestämmelser.Utredaren behandlar frågan i sitt slutbetänkande Ett effektivtdiskrimineringsförbud, Om olaga diskriminering och begreppen ras och sexuellläggning (SOU 2001:39). Utredarens slutsats är att det finns starka skäl för enutmönstring, eller i förekommande fall ett utbyte, av ordet ras ilagstiftningen, och att detta också är möjligt. Eftersom ordet ras förekommer ilagstiftning av varierande karaktär är det dock, enligt utredaren, inteuteslutet att det kan finnas skäl att välja olika sätt i olika författningar för att beskriva den krets av personer som lagstiftningen i fråga avser att skydda. Utredaren framhåller att det självfallet är viktigt att försäkra sig om att enutmönstring av ordet ras inte leder till ett försämrat skydd för någonbefolkningsgrupp. För det fall att ordet ras ändå skulle anses böra förekomma ilagtext bör, enligt utredaren, ett avståndstagande markeras, till exempel genomatt man i stället för enbart ordet "ras" använder uttryck som "föreställning omras" eller möjligen "anspelning på ras".Enligt tilläggsdirektiv (dir. 2001:14) var det dock inte utredarens uppgift attlämna konkreta förslag till författningsändringar eller andra åtgärder.Utredaren skulle i stället övergripande redovisa sina resultat ochställningstaganden samt lämna förslag till inriktning på det fortsatta arbetet.Anledningen till begränsningen av uppdraget var att en annan utredning skall fåi uppdrag att studera möjligheterna till en mer generell lagstiftning motdiskriminering som omfattar alla eller flertalet samhällsområden ochdiskrimineringsgrunder. I denna översyn skall diskrimineringsutrednings ställningstaganden ingå som ett underlag. Utredningens betänkande har därförinte remitterats.Enligt regeringens uppfattning är frågan om användningen av ordet ras ommänniskor i lagtext komplicerad. Den rymmer flera olika aspekter. Frågan kommernu att utredas vidare. I avvaktan på resultatet av en sådan utredning är dettills vidare viktigt att försäkra sig om att inte en utmönstring, som görs medde bästa avsikter, av ordet ras i en viss författningstext leder till ett ickeavsett försämrat skydd för någon grupp. I bestämmelsen om hets mot folkgrupp ärdet dessutom så att man i lagtexten försöker beskriva en gärning som grundar sig på en uppfattning eller föreställning hos gärningsmannen eller ett särskiltklandervärt motiv för hans eller hennes handlande.5.4 Grova fall av hets mot folkgruppRegeringens förslag: I bestämmelsen om hets mot folkgrupp införs en särskildstraffskala - fängelse i lägst och högst - för grova brott.Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om meddelandet haftett särskilt hotfullt eller kränkande innehåll och spritts till ett stort antalpersoner på ett sätt som varit ägnat att väcka betydande uppmärksamhet.Regeringens bedömning: Kommitténs förslag att införa straffansvar förförberedelse eller stämpling till grova brott bör inte genomföras.Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag när detgäller införandet av en särskild straffskala för grova brott. Enligt kommitténsförslag skall emellertid straffskalan för grova brott tillämpas om brottet, medhänsyn till att gärningsmannen anstiftat eller lett en särskilt omfattandesammankomst eller kampanj där straffbara meddelanden har spritts, eller annarsär att anse som grovt.Straffansvar skall dessutom införas för förberedelse eller stämpling till sådana fall av hets mot folkgrupp. Förberedelse eller stämpling skall dock inte varastraffbart inom det grundlagsskyddade området.Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen erinran motkommitténs förslag om att införa en särskild straffskala för grova brott. Någraremissinstanser har dock synpunkter på kommitténs förslag till utformning av det grova brottet.Justitiekanslern och Riksåklagaren anser att tillämpningsområdet enligtkommitténs förslag blir för snävt. De framhåller att även särskilt kränkandeeller hotfulla uttalanden bör kunna bedömas som grovt brott. Justitiekanslernframhåller vidare vikten av att den nya straffskalan kan tillämpas också vidtryck- eller yttrandefrihetsbrottet hets mot folkgrupp. Justitiekanslern anför,som exempel på ytterligare omständigheter som bör kunna beaktas vid bedömningenav om brottet är grovt, att uttalandena har fått stor spridning eller gjorts istor omfattning eller att spridningen har skett som ett led i en affärsmässigverksamhet. Justitiekanslern påpekar också att orden "gärningsmannen haranstiftat" kan ge upphov till tolkningssvårigheter.Sveriges Radio AB och anser att det bör klargöras att den strängare straffskalan för hets mot folkgrupp inte bör användas enbart av detskälet att brottet begåtts i en radio- eller TV-sändning.Sametinget anser att förberedelse och stämpling till hets mot folkgrupp som ärgrov skall vara straffbar också inom det grundlagsskyddade området. I övrigt har de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrkt eller inte haft någon erinranmot förslaget avseende förberedelse och stämpling.Skälen för regeringens förslag och bedömning En särskild straffskala för grova brottPåföljden för hets mot folkgrupp är fängelse i högst eller, ombrottet är ringa, böter. Någon särskild straffskala för grova brott finns inte.Domstolspraxis i fråga om val av påföljd har, enligt vad kommittén harredovisat, varit ganska varierande. Till synes liknande gärningar bedöms iblandsom ringa brott och påföljden blir då böter, medan det i andra fall döms förnormalgraden av hets mot folkgrupp. I det senare fallet döms ofta till ett kortfängelsestraff, med hänvisning till att det är fråga om brott av sådan art attfängelse bör väljas som påföljd. döms dock till en icke frihetsberövandepåföljd, dvs. till villkorlig dom eller skyddstillsyn.En annan aspekt är att brott av allvarligare slag inte tycks föranleda någonegentlig skärpning av straffet. Vid rasistiska möten eller konserter har dett.ex. inte alltid gjorts skillnad mellan anförare eller arrangörer å ena sidanoch åhörare å andra sidan. Bara i ett fåtal fall har det dömts till längrefängelsestraff än en månad.Enligt regeringens mening kan inte sådana fall där någon t.ex. i stor skala ochtill en vid krets sprider cd-skivor, videogram, tryckta skrifter m.m. medrasistiskt och liknande innehåll i straffvärdehänseende jämställas med att någon i en trängre krets och vid något enstaka tillfälle uttalar sig kränkande ellerhotfullt på ett straffbart sätt. Såsom Lagrådet påpekar i sitt yttrande ger dennuvarande straffskalan i och för sig möjligheter att nyansera straffmätningen,men så tycks inte ha skett i någon större utsträckning i rättspraxis.Regeringen delar också kommitténs och remissinstansernas bedömning att det ,mot bakgrund av det stora antal rasistiska sammanslutningar som vuxit fram iSverige och den ökande propagandaverksamhet som dessa bedriver, finns ett behov av att införa en särskild straffskala för grova brott. Deflesta av dessa sammanslutningar är visserligen små, men de riskerar att bli engrogrund för en växande rasism. I vissa fall bedrivs en systematisk och nogaplanlagd verksamhet av uttalad propagandakaraktär. Sådan brottsligpropagandaverksamhet kan vara av så allvarlig beskaffenhet att nu gällandestraffmaximum ter sig otillräckligt. Man kan t.ex. tänka sig fall därspridningen har avsett många framställningar av osedvanligt kränkande karaktärsom dessutom systematiskt har spritts i ett stort antal exemplar. Mot dennabakgrund framstår det som motiverat att införa en möjlighet till strängarepåföljder än vad som är möjligt. Regeringen delar kommitténs uppfattningatt detta bör ske genom införande av en bestämmelse med en särskild straffskalaför grova brott, i vilken sådana omständigheter som bör beaktas vid bedömningenav om brottet skall anses som grovt också anges. Den av kommittén föreslagna straffskalan för grova brott är enligt regeringensmening väl avvägd. Regeringen delar emellertid Justitiekanslerns uppfattning att ordet "anstiftat" i kommitténs förslag till brottsbeskrivning, avseendegärningsmannaskap, för det grova brottet kan leda till tolkningssvårigheter. Mot bakgrund härav och med anledning av remissinstansernas synpunkter i övrigtanser regeringen att det finns skäl att utforma bestämmelsen om det grovabrottet på ett sätt som något avviker från vad kommittén har föreslagit.Utformningen bör, enligt regeringens mening, spegla det förhållandet atttillämpningen av den stränga straffskalan är tänkt att präglas av de skäl sommotiverar att den införs, nämligen behovet av att motverka de rasistiskasammanslutningar som vuxit fram i och deras ökandepropagandaverksamhet på området. Enligt regeringens uppfattning är det i dettasammanhang viktigt att en samlad bedömning av brottets svårhetsgrad, med hänsyntagen till samtliga relevanta omständigheter, kan göras vid tillämpningen.Lagtexten bör därför ange sådana omständigheter som normalt sett bör beaktas isammanhanget, men lämna utrymme för hänsynstagande - i såvälförmildrande som försvårande riktning - också till andra omständigheter.Att ett uttalande varit av särskilt kränkande eller hotfull karaktär bör, enligt regeringens mening, normalt ses som en försvårande omständighet vid bedömningen av gärningar som utgör hets mot folkgrupp. bör i regel inte denomständigheten att uttalandet haft en sådan karaktär ensam medföra att gärningen skall bedömas som grovt brott i exempelvis ett sådant fall där gärningen haravsett ett enstaka uttalande inför en begränsad krets personer. Det bör ocksåtillmätas stor betydelse om meddelandet har fått omfattande spridning, särskiltom spridningen har skett som ett led i en verksamhet av propagandakaraktär.Enbart det förhållandet att ett straffbart meddelande har fått stor spridningbör dock inte alltid medföra att brottet skall bedömas som grovt. I så fallskulle straffbara meddelanden som spritts genom en TV-sändning eller endagstidning med större upplaga i princip regelmässigt, enbart på denna grund,bedömas som grova brott. Detta är inte regeringens avsikt. Omständigheterna isådana fall behöver nämligen inte alltid vara så försvårande att de motiveraratt gärningarna bedöms som grova brott. Som exempel kan nämnas meddelanden iform av satir eller "tittarröster" eller insändare, som kanske dessutom endastmed snäv marginal överskridit gränsen för det tillåtna.För att en gärning skall bedömas som grov bör det normalt i stället krävas bådeatt meddelandets innehåll på angivet sätt klart överskridit gränsen för dettillåtna och att meddelandet spritts i stor omfattning som ett led i enverksamhet av propagandakaraktär.Lagrådet förordar i sitt yttrande att bestämmelsen utformas i enlighet med denteknik som brukar användas för grova brott. Lagrådet lämnar också ett exempel på hur en sådan utformning skulle kunna se ut.Som Lagrådet påpekar är det regeringens avsikt att meddelandets innehåll ochdess spridning skall utgöra sådana omständigheter som skall särskilt beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. Regeringen delar Lagrådets uppfattning närdet gäller utformningen av bestämmelsen. På Lagrådets inrådan föreslårregeringen därför att det vid bedömande av om brottet är grovt skall särskiltbeaktas om meddelandet haft ett särskilt hotfullt eller kränkande innehåll ochspritts till ett stort antal personer på ett sätt som varit ägnat att väckabetydande uppmärksamhet.Vi återkommer till dessa frågor i författningskommentaren.Avslutningsvis bör här tilläggas att frågan om kriminalisering av hets mothomosexuella behandlas i avsnitt 6. Där föreslår regeringen att bestämmelsernaom hets mot folkgrupp skall utvidgas så att de omfattar även hot och uttryck för missaktning mot folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på sexuell läggning. Förslaget till införande av en särskild straffskala för grova fall av hets mot folkgrupp är således avsett att kunna omfatta även dessasituationer. Förberedelse och stämplingHets mot folkgrupp är inte kriminaliserat på förberedelse- ellerstämplingsstadiet. Inte heller försök till hets mot folkgrupp är kriminaliserat.En del sådana gärningar som enligt regeringens förslag skall anses som grovafall av hets mot folkgrupp kan tänkas vara straffvärda redan på planerings- ochförsöksstadierna. Detta skulle i och för sig kunna tala för en kriminaliseringav förberedelse och stämpling liksom även av försök till sådana brott. För atten kriminalisering av handlingar som inte har varit straffbara skallgenomföras, måste emellertid kriminaliseringen framstå som en metod som är ägnad att någorlunda effektivt motverka de straffvärda handlingarna. I kravet påeffektivitet ligger bl.a. att det skall vara möjligt att i praktikenupprätthålla kriminaliseringen, något som också är viktigt för förtroendet förstraffsystemet som sådant. En straffbestämmelse måste sålunda kunna ges en sådan utformning att polis och åklagare har rimliga möjligheter att ingripa mot ochutreda överträdelser.En kriminalisering som den av kommittén föreslagna skulle kunna träffa vissasådana gärningar som syftar till ett fullbordat brott, men som inte har letttill brottets fullbordan eller till inledande av ett försök. Motivet tillförslaget är att ingripanden, av preventiva skäl, bör kunna ske innan brottetfullbordas.I fråga om sådana framställningar som omfattas av tryckfrihetsförordningens (TF) och yttrandefrihetsgrundlagens (YGL) tillämpningsområden måste dock i dettasammanhang beaktas det s.k. censurförbudet. Förbudet innebär att ingripandeninom TF:s och , enligt dessa grundlagar, inte får skeföre den s.k. utgivningstidpunkten, dvs. den tidpunkt vid vilken spridningen avett yttrande anses påbörjad. Inom grundlagarnas tillämpningsområden skulle detdärför inte vara tillåtet att ingripa mot gärningar på planeringsstadiet i andra fall än då dessa stämplings- eller förberedelsegärningar i sig begåtts genomyttranden som spritts. Det skulle alltså inte vara tillåtet att i andra fall, av preventiva skäl, ingripa mot planering av tryck- eller yttrandefrihetsbrottethets mot folkgrupp. Med hänsyn härtill har kommittén gjort bedömningen attförberedelse och stämpling inte skall kriminaliseras inom TF:s och YGL:stillämpningsområden. Denna bedömning har också accepterats av remissopinionen.Värdet av en kriminalisering av förberedelse och stämpling som är begränsad till att gälla enbart utanför tillämpningsområdena för TF och YGL kan emellertidifrågasättas. Som exempel på situationer som en sådan kriminalisering i och försig skulle kunna tänkas träffa kan nämnas fall där någon sätter sig iförbindelse med andra personer för att få till stånd en större manifestationeller konsert där meddelanden av aktuellt innehåll är avsedda att spridas i stor omfattning. Möjligtvis skulle bestämmelsen också kunna tillämpas vid planeringav mer storskalig spridning av propaganda via Internet.Vid sådana manifestationer och konserter brukar dock sådana framställningar, mot vilka ingripanden får ske endast med stöd av TF eller YGL, regelmässigtförekomma. Som exempel kan nämnas att tröjor med tryckta texter eller symbolerbärs och att tidningar och cd-skivor säljs. Det förekommer också i storutsträckning att man på scenen för en konsert hänger upp flaggor och affischermed rasistiska motiv eller att sådana flaggor bärs vid en demonstration. Omyttranden som förmedlas genom sådana framställningar som omfattas av TF och YGLär avsedda att spridas får dock inte några ingripanden från det allmännas sidaske innan spridningen har påbörjats.Vidare bör det beaktas att YGL kan vara tillämplig på sådanspridning som sker via Internet på hemsidor knutna till massmediaföretag (se 1kap. 9 § YGL). Det finns flera rasistiska publikationer som har utgivningsbevisoch som tillhandahåller artiklar m.m. på sina hemsidor. Dessa hemsidor omfattasdå av YGL. Grundlagen kan även vara tillämplig vid t.ex. massutskick av e-post.Avgränsningarna i förhållande till TF:s och YGL:s exklusiva tillämpningsområdeoch Justitiekanslerns exklusiva behörighet är svåra att göra i den praktiska tillämpningen. Det finns skäl att anta att enstraffbestämmelse om förberedelse och stämpling till hets mot folkgrupp skulleförvärra dessa problem.Slutligen kan det också sättas i fråga i vad mån regeringsformen medger enkriminalisering av och ingripanden i anledning av vad som planeras förekomma vid allmänna sammankomster (dit bl.a. konserter räknas) eller demonstrationer.Enligt 2 kap. 14 § regeringsformen får mötes- och demonstrationsfrihetenbegränsas endast av hänsyn till ordning och säkerhet vid sammankomsten ellerdemonstrationen eller till trafiken eller av hänsyn till rikets säkerhet ellerför att motverka farsot. Enligt 2 kap. 12 § andra stycket regeringsformen får en begränsning aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamålsom har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Enbegränsning får inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturelleller annan sådan åskådning. Redan risken att ingripanden enligt den föreslagnabestämmelsen skulle kunna innebära en otillåten begränsning av mötes- ochdemonstrationsfriheten utgör ett starkt skäl mot ett sådant förslag.Sammanfattningsvis gör regeringen den bedömningen att kommitténs förslag till en kriminalisering av förberedelse och stämpling möter beaktansvärda invändningarmed bäring på grundlagsreglerade fri- och rättigheter. Förslaget bör därför inte genomföras.6 Hets mot homosexuella6.1 Nuvarande regleringDet finns inte någon bestämmelse om hets mot homosexuella som motsvararden om hets mot folkgrupp. Kränkande eller hotfulla uttalanden med anspelning på enskilda personers homosexuella läggning kan dock i en del fall vara straffbara enligt bestämmelserna i om förolämpning, förtal eller olaga hot.Att bland allmänheten uppmana till våld eller andra brottsliga gärningar mothomosexuella kan också vara straffbart som uppvigling enligt 16 kap. 5 §brottsbalken. Uppvigling är, liksom förtal och förolämpning, straffbart ocksåsom tryckfrihets- respektive yttrandefrihetsbrott.Enligt 29 kap. 2 § 7 skall domstolarna såsom en försvårandeomständighet vid bedömningen av straffvärdet, vid sidan av vad som gäller förvarje särskild brottstyp, särskilt beakta om ett motiv för brottet varit attkränka en person, en folkgrupp eller annan sådan grupp av personer på grund avras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse eller annanliknande omständighet. Enligt förarbetena omfattar bestämmelsen sådana fall därett motiv för brottet varit att kränka någon på grund av dennes sexuellaläggning.6.2 Frågans tidigare behandlingRedan utredningen om homosexuellas situation i samhället föreslog i betänkandetHomosexuella och samhället (SOU 1984:63) att ochtryckfrihetsförordningens bestämmelser om hets mot folkgrupp skulle ändras såatt även anspelningar på sexuell läggning skulle omfattas av det straffbaraområdet.Utredningens förslag behandlades i propositionen /87:124 om de homosexuellas situation i samhället. Departementschefen ansåg att det inte fanns tillräckliga skäl att föreslå en ändring av bestämmelserna om hets mot folkgrupp. Hanunderströk att en ändring av brottsbalksbestämmelserna förutsatte att äventryckfrihetsförordningen ändrades. Han anförde vidare att det krävs starka skälför att en grundlagsändring skall företas och att en sådan bör genomföras endast om den är påkallad av ett påtagligt behov. Det underlag som presenterats ilagstiftningsärendet var dock, enligt departementschefens mening, inte sådantatt det kunde läggas till grund för en bedömning av i vad mån kränkningar avhomosexuella förekommer i tryckta skrifter eller i övrigt i de situationer somomfattas av bestämmelserna i . Han framhöll även att det skulle blimycket svårt att överblicka konsekvenserna av en lagstiftning i enlighet medförslaget. Som exempel framhölls att det var tänkbart att lagstiftningen skulledrabba olika slags framställningar med religiös bakgrund och över huvud tagetsnarare bidra till en konflikt mellan homosexuella och samhället än att varatill någon verklig nytta.Vid den följande riksdagsbehandlingen beredde socialutskottet ärendet i nuaktuell del (SoU 1986/87:1).