prop · GO0355 · 2001-01-01 00:00:00 — 4 § För att bli godkänd revisor skall sökanden 1. yrkesmässigt utöva revisionsverksamhet, 2. vara bosatt i eller i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 2. vara bosatt i , i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i , 3. varken vara i konkurs, vara underkastad näringsförbud, ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § , vara förbjuden att utöva rådgivningsverksamhet enligt 3 § lagen (1985:354) om förbud mot yrkesmässig rådgivning i vissa fall, m. m. eller vara underkastad någon motsvarande rådighetsinskränkning i en annan stat, 4. hos ha avlagt revisorsexamen, och 5. vara redbar och i övrigt lämplig att utöva revisionsverksamhet. 6 § Det krav på revisorsexamen som ställs upp i 4 § 4 skall anses uppfyllt också av den som 1. innehar ett sådant utländskt examensbevis som krävs för att få utföra lagstadgad revision i stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, och 1. innehar ett sådant utländskt examensbevis som krävs för att få utföra lagstadgad revision i stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i , och 2. hos har genomgått ett särskilt lämplighetsprov. 7 § Det krav på högre revisorsexamen som ställs upp i 5 § skall anses uppfyllt också av den som 1. innehar ett sådant utländskt examensbevis som krävs för att utan behörighetsbegränsning få utföra lagstadgad revision i stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, och 1. innehar ett sådant utländskt examensbevis som krävs för att utan behörighetsbegränsning få utföra lagstadgad revision i stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i , och 2. hos har genomgått ett särskilt lämplighetsprov. 8 § får, om det finns särskilda skäl, medge en revisor att behålla godkännande eller auktorisation vid bosättning utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. får, om det finns särskilda skäl, medge en revisor att behålla godkännande eller auktorisation vid bosättning utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller . 16 § En revisor får driva revisionsverksamhet endast såsom enskild näringsidkare eller i handelsbolag eller aktiebolag som inte utövar annan verksamhet än sådan som är förenlig med en revisors yrkesutövning. får tillåta att en revisor som är verksam i driver revisionsverksam- het i en annan stat inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet även om kravet i första stycket inte är uppfyllt. får tillåta att en revisor som är verksam i driver revisionsverksam- het i en annan stat inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet eller i även om kravet i första stycket inte är uppfyllt. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring Härigenom föreskrivs att 48 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 48 § Till personer som uppfyller villkoren för rätt att med bibehållen ersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land utfärdar intyg som visar rätten till ersättning. Till personer som uppfyller villkoren för rätt att med bibehållen ersättning söka arbete i något annat EU- eller EES-land eller i utfärdar intyg som visar rätten till ersättning. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område Härigenom föreskrivs att 5 kap. 7 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 7 § Legitimation att utöva ett yrke inom hälso- och sjukvården skall återkallas om den legitimerade 1. varit grovt oskicklig vid utövning av sitt yrke eller på annat sätt visat sig uppenbart olämplig att utöva yrket, 2. på grund av sjukdom eller någon liknande omständighet inte kan utöva yrket tillfredsställande, 3. begär att legitimationen skall återkallas och det inte finns hinder mot återkallelse från allmän synpunkt, eller 4. ålagts prövotid enligt 6 § första stycket och på nytt varit oskicklig vid utövning av sitt yrke eller på annat sätt visat sig olämplig att utöva yrket. Om det finns särskilda skäl får återkallelse underlåtas i fall som avses i första stycket 4, varvid föreskrift om prövotid kan meddelas ytterligare en gång. Har någon som blivit auktoriserad i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) fått legi- timation inom hälso- och sjukvården och återkallas den auktorisationen, skall även legitimationen återkallas. Har någon som blivit auktoriserad i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller i fått legitimation inom hälso- och sjukvården och åter- kallas den auktorisationen, skall även legitimationen återkallas. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.15 Förslag till lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare föreskrivs att 1, 8 och 9 §§ samt rubriken närmast före 8 § lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Denna lag gäller när en arbetsgivare som är etablerad i ett annat land än utstationerar arbetstagare här i landet i samband med att arbetsgivaren tillhandahåller tjänster över gränserna. Dessutom finns i 8 § bestämmelser om arbetsgivare som har sitt hemvist eller säte i och utstationerar arbetstagare till ett annat medlemsland inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Dessutom finns i 8 § bestämmelser om arbetsgivare som har sitt hemvist eller säte i och utstationerar arbetstagare till ett annat medlemsland inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller . Utstationeringar till andra länder inom EES Utstationeringar till andra länder inom EES eller 8 § När arbetsgivare med hemvist eller säte i utstationerar arbetstagare till annat land inom EES, skall arbetsgivaren tillämpa de nationella bestämmelser varigenom det landet genomfört och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster. När arbetsgivare med hemvist eller säte i utstationerar arbetstagare till annat land inom EES eller , skall arbetsgivaren tillämpa de nationella bestämmelser varigenom det landet genomfört och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster. Första stycket hindrar inte att arbetsgivaren tillämpar bestämmelser eller villkor som är förmånligare för arbetstagaren. 9 §1 skall vara förbindelsekontor och tillhandahålla information om de arbets- och anställningsvillkor som kan bli tillämpliga vid en utstationering i . För information om kollektivavtal som kan komma att bli tillämpliga skall hänvisa till berörda kollektivavtalsparter. skall även samarbeta med motsvarande förbindelsekontor i andra länder inom EES. skall även samarbeta med motsvarande förbindelsekontor i andra länder inom EES och i . Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.17 Förslag till lag om ändring i socialförsäkringslagen (1999:799) Härigenom föreskrivs att 4 kap. 1 § socialförsäkringslagen (1999:799) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 1 § För tid då en försäkrad vistas i ett land som inte ingår i Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES) får förmåner som grundas på bosättning utges endast i de fall som avses i 2 och 3 §§. För tid då en försäkrad inte vistas i ett land som ingår i Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES) eller i får förmåner som grundas på bosättning utges endast i de fall som avses i 2 och 3 §§. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.19 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 4 § och rubriken närmast före 1 kap. 4 § studiestödslagen (1999:1395) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Medborgare i annat EU/EES-land Medborgare i annat EU/EES-land eller 1 kap. 4 § Utländska medborgare som på grund av anställning eller etablering som egenföretagare här i landet kan härleda rättigheter från EG-rätten eller avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) i fråga om sociala förmåner skall när det gäller rätt till studiestöd enligt denna lag jämställas med svenska medborgare under de förutsättningar som anges i föreskrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Detsamma gäller make, sambo och barn till sådana utländska medborgare. Utländska medborgare som på grund av anställning eller etablering som egenföretagare här i landet kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner från 1. EG-rätten, 2. avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), eller 3. avtalet mellan Europeiska ge-menskapen och dess medlemsstater å ena sidan, och å andra sidan om fri rörlighet för personer, skall när det gäller rätt till studiestöd enligt denna lag jämställas med svenska medborgare under de förutsättningar som anges i föreskrifter av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Detsamma gäller make sambo och barn samt andra familjemedlemmar till sådana utländska medborgare. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer 4 Ärendet och dess beredning har valt att stå utanför avtalet om ett europeiskt ekonomiskt samarbetsområde (). I syfte att i viss utsträckning försöka uppnå ett närmande mellan Europeiska unionen och på några viktigare områden, inleddes förhandlingar mellan parterna . Dessa kunde avslutas i och resulterade i sju sektorsavtal, dels ett s.k. blandat avtal om fri rörlighet för personer ingånget mellan Europeiska gemenskapen och dess medlem-sstater å ena sidan och å andra sidan, dels sex s.k. mellan Europeiska gemenskapen å ena sidan och å andra sidan inom områdena luftfart, gods- och persontransporter på väg och järnväg, handel med jordbruksprodukter, ömsesidigt erkännande i samband med bedömning av överensstämmelse, vissa aspekter rörande offentlig upphandling respektive vetenskapligt och tekniskt samarbete. I det sist-nämnda avtalet ingår Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) som avtalspart tillsammans med Europeiska gemenskapen. Det är bara sektorsavtalet om fri rörlighet för personer som skall godkännas av . Övriga avtal har, som sägs ovan, slutits mellan Europeiska gemenskapen och och skall därför inte godkännas av (se kapitel 4). Avtalet om fri rörlighet för personer finns i bilaga I. Regeringen beslutade om undertecknande för svensk del och de sju avtalen undertecknades i . Det schweiziska parlamentet godkände avtalen . Avtalen antogs av . En folk- omröstning ägde rum i vilken resulterade i att röstade för avtalspaketet. I promemoria Avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan Ett avtal inom sju sektorer, Ds 2000:52, behandlas avtalet samt de lagstiftningsåtgärder som behövs för att efter ratifikation skall kunna tillämpa avtalet. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 2. Promemorians lagförslag finns i bilaga 3. En förteckning över remissinstanserna återfinns i bilaga 4 och en sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig på Utrikes-departementet (dnr UD/2000/1411). Lagrådet De lagändringar som föreslås är av enkel beskaffenhet. Tekniskt innebär lagändringarna att bestämmelser som gäller för EU-medborgare även blir tillämpliga på de personer som omfattas av avtalet. Regeringen anser därför att Lagrådets yttrande inte behöver inhämtas. 5 Avtalets disposition Sektorsavtalen som ingår i avtalspaketet sträcker sig över sju sektorer: luftfart, gods- och persontransporter på väg och järnväg, handel med jordbruksprodukter, ömsesidigt erkännande i samband med bedömning av överensstämmelse, offentlig upphandling, vetenskapligt och tekniskt samarbete samt personers fria rörlighet. De sex första sektorsavtalen är gemenskapsrättsliga, vilket innebär att de sträcker sig över områden där Europeiska gemenskapen är behörig att besluta om regler och därmed även att ingå avtalen, och att medlemsstaterna på motsvarande sätt som gäller andra gemenskapsregler inom dessa områden har att anpassa sig till sektorsavtalens innehåll. Vad gäller det sista sektorsavtalet avtalet om fri rörlighet för personer är förhållandet dock ett annat. Detta sektorsavtal är ett s.k. blandat avtal varmed avses att de avtalsslutande parterna utgörs av Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater (dvs. EU-länderna) å ena sidan och å andra sidan. Det faktum att EU-länderna är avtalsslutande parter betyder i praktiken att sektorsavtalet innefattar områden som ligger inom den nationella lagstiftningsmaktens kompetens. Detta föranleder i sin tur att sektorsavtalet om fri rörlighet för personer måste ratificeras av Europeiska unionens samtliga medlemsstater. När sektorsavtalet om fri rörlighet för personer har ratificerats av samtliga EU-länder och ratificeringsinstrumenten överlämnats till Europeiska unionens råd i , fattar rådet ett formellt beslut om avtalets ikraftträdande. Enligt den s.k. giljotinklausulen i avtalet om fri rörlighet för personer behandlas de sju sektorsavtalen som ett gemensamt paket. Sektorsavtalen träder således i kraft respektive sägs upp endast som en helhet. Inne-börden av detta är att avtalet förutsätter ett gemensamt agerande mellan Europeiska unionens medlemsstater och Europeiska gemenskapen i så måtto att båda parternas agerande är erforderligt för att hela avtals-paketet, dvs. samtliga sektorsavtal, skall kunna godkännas. Att sektorsavtalen skall behandlas som ett paket är ett oeftergivligt krav. Giljotinklausulen etablerades till följd av ett krav från Europeiska unionen och med argumentet att enbart som ett sammanhållet paket kan avtalet tillvarata båda sidors intressen. Klausulen gäller dock inte be- träffande sektorsavtalet om vetenskapligt och tekniskt samarbete när detta löper ut eller i det fall detta sektorsavtal sägs upp av till följd av en modifiering av Europeiska gemenskapens ramprogram på området. Giljotinklausulen stadgar vidare att avtalspaketet har ingåtts för en period av . Båda parterna kan före utgången av de sju åren besluta att inte förlänga avtalspaketet. Om någon sådan begäran inte görs, förlängs avtalspaketet automatiskt . Båda parter har dock möjlighet att när som helst säga upp avtalspaketet. Uppsägningstiden är då . I den händelse att något av sektorsavtalen inte förlängs, förlängs inte heller de andra sektorsavtalen. Samma princip är tillämplig om något av sektorsavtalen skulle sägas upp. Om så sker sägs samtliga avtal upp. Denna regel gäller för samtliga sektorsavtal med undantag för sektorsavtalet om vetenskapligt och tekniskt samarbete. Skulle detta sektorsavtal inte förlängas eller sägas upp, har detta som nämns ovan ingen inverkan på övriga sektorsavtal. De sju sektorsavtalen har olika karaktär och omfattning. om luftfart utgör ett integrationsavtal, där förbinder sig att tillämpa Europeiska gemenskapens regler på området medan sektorsavtalet om vetenskapligt och tekniskt samarbete är ett vanligt samarbetsavtal. De fem övriga sektorsavtalen avser däremot avreglering. För varje sektorsavtal finns en gemensam kommitté som skall säkerställa genomförandet på respektive område samt besluta om tolkning och tillämpning av respektive sektorsavtal. 6 ratifikation av avtalet Regeringens förslag: skall tillträda avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan. Av de sju sektorsavtalen skall bara sektorsavtalet om fri rörlighet för personer Promemorians förslag: överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inte berört förslaget i denna del eller inte haft någon invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Genom avtalet med om fri rörlighet för personer ges EU-medborgare möjlighet till inresa och vistelse i på ett sätt som motsvarar den fria rörligheten inom unionen. Således möjliggörs för EU- medborgare och därmed för svenska medborgare såväl att arbeta som anställda som att uppta förvärvsverksamhet i yrken respektive branscher som är reglerade i på samma villkor som landets egna medborgare. Motsvarande skall gälla för schweiziska medborgare i liksom inom unionen i övrigt. efter avtalets ikraftträdande har enligt avtalet att tillämpa vissa kvantitativa restriktioner för antalet EU-medborgare som skall ges uppehållstillstånd och som därmed har möjlighet att arbeta som anställda eller bedriva näringsverksamhet. Avtalet ger EU-medborgare rätt att tillhandahålla tjänster i och vice versa. har, jämfört med många andra länder, få reglerade yrken. Vad gäller näringsverksamhet råder i fri etableringsrätt i de allra flesta branscher. Några lagstadgade krav på yrkeskompetens för den som vill driva näring finns normalt inte i . I stället säkerställs kvalitetskravet på tillhandahållna tjänster i regel genom att vissa arbetsuppgifter endast får utföras av eller skall övervakas av en person med viss kompetens. För vissa av de yrken eller näringar som är reglerade i genom lagstiftning erkänns dessutom redan utländska utbildningar generellt ibland efter en viss prövning av den aktuella utbildningen. Avtalet om fri rörlighet för personer omfattar också samordning av systemen för social trygghet. Regeringen föreslår att sektorsavtalet om fri rörlighet för personer skall godkännas av . om personers fria rörlighet bör i huvudsak vara till fördel för i och med att sektorsavtalet möjliggör för svenska medborgare att bl.a. arbeta som anställda eller uppta förvärsverksamhet i på samma villkor som egna medborgare. Sektorsvtalet med kräver vad gäller den fria rörligheten för personer inte några omfattande ändringar av svensk lagstiftning. De lagändringar som föranleds av avtalet redovisas i kapitel 2. Härutöver krävs åtskilliga ändringar i vissa förordningar och myndighetsföreskrifter. Det ankommer på myndigheterna att granska sina regler med anledning av avtalet och vidta nödvändiga ändringar. 7 Avtalet om fri rörlighet för personer 7.1 Grundläggande bestämmelser Målsättningar (artikel 1) I denna artikel anges avtalets syften som är att fastställa rätt till inresa och vistelse, upptagande av ekonomisk förvärvsverksamhet som arbetstagare och etablering som egenföretagare på de avtalsslutande parternas territorier. För arbetstagare och egenföretagare finns också en uttrycklig rätt att stanna kvar på de avtalsslutande ländernas territorier. Även personer som inte utövar ekonomisk förvärvsverksamhet ges rätt till inresa och vistelse på de avtalsslutande parternas territorier. Samtliga nämnda grupper skall säkerställas samma levnads-, anställnings- och arbetsvillkor som de egna medborgarna har rätt till. Vidare uppges ett syfte vara att underlätta tillhandahållandet av tjänster, särskilt vad gäller kortvarigt tillhandahållande av tjänster, på de avtalsslutande parternas territorier. Vad gäller åtgärder för att liberalisera tjänstesektorn skall avtalet uppfattas som ett första steg. I anslutning till avtalets slutakt finns en gemensam förklaring med budskapet att de avtalsslutande parterna förbinder sig att inleda förhandlingar om en allmän liberalisering av tillhandahållandet av tjänster på grundval av gemenskapens regelverk. Icke-diskriminering (artikel 2) Artikeln innehåller ett stadgande med innebörden att medborgare i avtalsslutande part som vistas lagligen på en annan avtalsslutande parts territorium vid tillämpningen av och i enlighet med bestämmelserna i avtalets bilagor I, II och III, inte får diskrimineras på grund av nation- alitet. Kommentar Principen om icke-diskriminering är central i EG-rätten och återfinns i artikel 12 i Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen (EG- fördraget). Utöver detta allmänna diskrimineringsförbud återfinns i EG- fördraget, exempelvis artikel 39, ett uttryckligt förbud mot diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på grund av nationalitet vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställningsvillkor. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att en avtalsslutande parts medborgare såväl rättsligt som faktiskt utsätts för sämre behandling än det egna landets medborgare. Förbudet omfattar utöver de avtalsslutande parterna och deras organ även gemenskapens institutioner och enskilda företag. Genom hänvisning till gemenskapsrätten i detta avtals artikel 16 skall vid tolkning av gemenskapsrättsliga begrepp hänsyn tas till Europeiska gemenskapernas domstols () rättspraxis. Trots att artikel 12 i EG- fördraget avser diskriminering på grund av nationalitet har EG- domstolen utvecklat artikeln till att bli en mera allmän princip om likabehandling, bl.a. av män och kvinnor och av producenter och konsumenter. Genom Amsterdamfördraget infördes en ny artikel i om upprättandet av Europeiska gemenskapen, artikel 13, som innebär att rådet kan vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa diskriminering på grund av kön, ras, etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Det är dock viktigt att notera att sådana åtgärder enbart får vidtas inom ramen för de befogenheter som fördraget ger gemenskapen, dvs. inom områden där det finns gemenskaps-kompetens. Åtgärder enligt artikel 13 skall beslutas enhälligt av rådet på förslag av Europeiska gemenskapernas kommission och efter att ha hört . Med särskilt beaktande av artikel 13, beslutades rådets direktiv /43/EG av om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung. Direktivet är det första av tre planerade om diskriminering. I direktivet avses med principen om likabehandling att det inte får förekomma någon direkt eller indirekt diskriminering på grund av ras eller etniskt ursprung. Tillämpningsområdet för direktivet sammanfaller i flera avseenden med vad som tas upp i avtalet om fri rörlighet och dess bilagor. Medlems-staterna skall anta de lagar och förordningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Rätt till inresa (artikel 3) I artikeln anges att medborgare i och i Europeiska gemen- skapens medlemsstater skall garanteras rätt till inresa till den andra partens territorium i enlighet med bestämmelserna i bilaga I. I artikel 1 i bilaga I anges att medborgarna skall tillåtas resa in i landet samt vilka formkrav som får ställas i samband med inresan. Rättigheten kommenteras närmare i anslutning till artiklarna i bilagan, se kapitel 7. Rätt till vistelse och upptagande av ekonomisk förvärvsverksamhet (artikel 4) I artikeln anges att rätten till vistelse och upptagande av ekonomisk förvärvsverksamhet skall garanteras med förbehåll för bestämmelserna i artikel 10 och i enlighet med bestämmelserna i bilaga I. I artikel 2 i bilaga I preciseras rätten till vistelse och ekonomisk förvärvsverksamhet. Rättigheten kommenteras närmare i anslutning till artiklarna i bilagan, se kapitel 7. Personer som tillhandahåller tjänster (artikel 5) I artikel 5.1 föreskrivs att den som tillhandahåller tjänster, inbegripet företag i enlighet med bestämmelserna i bilaga I, har rätt att på den andra avtalsslutande partens territorium tillhandahålla tjänster för som inte överstiger per kalenderår. Vidare föreskrivs att denna rätt inte skall påverka tillämpningen av andra särskilda avtal mellan de avtalsslutande parterna om tillhandahållande av tjänster, inbegripet avtalet om vissa aspekter rörande offentlig upphandling till de delar det gäller tjänster. I artikel 5.2 föreskrivs att den som tillhandahåller tjänster skall ha rätt till inresa och vistelse på den andra partens territorium om han har rätt att tillhandahålla tjänster enligt punkt 1, dvs. om den som tillhandahåller tjänster inte redan har gjort det , eller enligt bestämmelserna i ett sådant avtal som det hänvisas till i punkt 1. Samma person eller företag har också rätt till inresa och vistelse på den andra partens territorium, även om det inte föreskrivs i något avtal, om personen beviljats tillstånd av den berörda partens behöriga myndigheter att tillhandahålla en tjänst.