prop · GO03118 · 2001-01-01 00:00:00 — Andra subjekt som använder alkoholvaror för vetenskapliga ändamål måste för att kunna köpa varorna utan skatt ansöka om att bli godkända som skattebefriade förbrukare, se 31 e § första stycket. Förutom punkten 10 och skattefriheten för leveranser för vetenskapliga ändamål avses alltså ingen annan ändring av reglerna än att skattefriheten skall regleras genom avdrag. Att skattefriheten regleras genom avdrag innebär följande. Den upplagshavare som t.ex. använder alkohol för att tillverka vinäger i sitt skatteupplag, skall ta upp användningen till beskattning eftersom alkoholen tas i anspråk i upplaget. Skattskyldighet inträder då enligt 19 § första stycket 1 d. Eftersom tillverkning av vinäger omfattas av punkt 7 a medges avdrag för skatten. På motsvarande sätt inträder skattskyldighet för leveranser enligt 8 när varorna lämnar upplaget men avdragsrätten gör leveranserna skattefria. Enligt punkten 10 inträder rätten till avdrag när den skattebefriade förbrukaren har tagit emot varorna. Förhållandet mellan upplagshavaren och den skattebefriade förbrukaren har kommenterats i avsnitt 6.4. En upplagshavare som vill slippa att få sina avdrag för leveranser till skattebefriade förbrukare ifrågasatta bör genom kvittenser på leveranssedlar eller liknande se till att dokumentera att varorna tagits emot av en skattebefriad förbrukare. När det i punkten 10 talas om att varan tagits emot av en skattebefriad förbrukare "i enlighet med vad som framgår av dennes godkännande" avses att upplagshavaren måste kontrollera att vissa restriktioner i form av varusort m.m. är uppfyllda. Här bör även nämnas att en upplagshavare enligt lagen om försäljning av teknisk sprit m.m. inte får sälja större kvantiteter till en förbrukare än vad som följer av förbrukarens inköpstillstånd från . Punkten 9 har utformats i enlighet med vad Lagrådet har förordat. Beträffande punkten 11, se kommentaren till 32 § första stycket 8 LTS. 33§ På förslag av Lagrådet byts ordet "olyckshändelse" i första stycket ut mot uttrycket "oförutsedda händelser". Övriga ändringar i första stycket är redaktionella. Regeln i det nya tredje stycket införs för att den som har godkänts som skattebefriad förbrukare enligt 31 e § skall kunna göra avdrag för skatt på varor, som förvärvats från en utländska upplagshavare, och som använts för skattefria ändamål. Skattskyldigheten för en registrerad varumottagare inträder när varorna tas emot. Med den nu föreslagna regeln kan avdrag göras för skatten på varorna vartefter de förbrukas för framställning av sådana produkter som anges i 7 § första stycket 2-6, i en tillverkningsprocess förutsatt att slutprodukten inte innehåller alkohol eller för vetenskapliga ändamål. Bestämmelsen kommenteras även i avsnitt 6.6. 34 § Se kommentaren till 34 § LTS. Övergångsbestämmelserna I syfte att underlätta övergången till det nya systemet med skattebefriade förbrukare föreskrivs i punkten 3 att ett tillstånd som meddelats av skall gälla som ett godkännande som skattebefriad förbrukare. Detta gäller bara tillstånd som avser inköp på , vilket följer av ordalydelsen "tillstånd från som anges i den äldre lydelsen av 31 e §". Har någon fått ett sådant tillstånd, som gäller från t.ex. till utgången av 2002, skall han alltså anses som en skattebefriad förbrukare fram till den sistnämnda tidpunkten. Att ett tillstånd skall gälla som ett godkännande som skattebefriad förbrukare innebär att tillståndshavaren måste rätta sig efter övriga regler som gäller för en skattebefriade förbrukaren t.ex. reglerna om bokföring. Likaså kan hans övergångsvis gällande godkännande återkallas om förutsättningarna för återkallelse föreligger. Se även avsnitt 6.8. 15.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi 1 kap. 3 § Paragrafen kompletteras med ett datum som klargör att hänvisningarna till KN-numren i förordningen EEG 2658/87 avser förordningens lydelse . Skälet är att undvika oklarhet om vilken lydelse av förordningen som avses. Definitionerna av KN-numren kan nämligen förändras. Motsvarande bestämmelse finns i artikel 2 i mineraloljedirektivet. När detta direktiv införlivades i lagen om skatt på energi (LSE) infördes dock inte någon sådan uttrycklig bestämmelse. 2 kap 1 § Ändringarna i andra stycket är föranledda av ändringarna i 4 kap. 1 och 12 §§. 8 § regleras skattskyldigheten för import i 4 kap. 1 b och 12 a §§ lagen om skatt på energi (se prop. 2000/01:31, bet. 2000/01:SkU13, rskr. 2000/01:129, SFS 2000:1426). Hänvisningen i första stycket 1 är alltså felaktig. 9 § Bränsletank på båt får enligt huvudregeln i första stycket inte innehålla märkt olja. Om någon förbrukar märkt olja eller bensin i en båt när den används för annat än privat ändamål medges återbetalning enligt reglerna i 9 kap. 3 §. Vid införandet av LSE konstaterades dock att dessa regler kunde medföra stora praktiska problem för Marinens, och andra statliga myndigheters båtar, eftersom myndigheterna också disponerade över skepp som fick innehålla märkt olja. I tredje stycket infördes därför en befogenhet för beskattningsmyndigheten att medge dispens från förbudet att använda märkt olja i båtar. Även näringsidkare kan få sådan dispens om det finns särskilda skäl. I förarbetena angavs att det rent allmänt borde krävas att stora praktiska hanteringsproblem skulle uppkomma eller att näringsidkaren till följd av den nya uppbördsordningen, dvs. att han fick söka återbetalning, skulle få betydande likviditetsproblem (prop. 1994/95:54 s. 96). En dispens medför också rätt att göra avdrag eller att köpa oljan mot försäkran. Skattefriheten för bränsle som förbrukats i båtar med medgivande enligt tredje stycket reglerades tidigare genom en hänvisning till bestämmelserna om avdrag och inköp mot försäkran. Denna skattefrihet regleras nu genom en uttrycklig bestämmelse i 6 a kap. 1 § 4. Att den som är skattskyldig får göra avdrag för skatt på bränsle som förbrukats i en båt med medgivande eller tagits emot för förbrukning i en sådan båt följer numer direkt av 7 kap. 1 § första stycket 4 och 7. I det nya fjärde stycket införs en regel om att ett medgivande enligt tredje stycket får återkallas om förutsättningarna för medgivandet inte längre finns. Ett beslut om återkallelse gäller om inte annat anges. Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad Lagrådet har förordat. 11 § Undantaget för skatteplikt för visst bränsle som levereras till diplomater m.fl. i andra EU-länder i första stycket 5 ersättas med en rätt till avdrag för skatt på sådant bränsle. Leveranserna skall alltså även i fortsättningen vara skattefria. Ändringen görs för att skapa enhetlighet med LTS och LAS. Bestämmelsen om avdrag tas in i 7 kap. 2 §. 4 kap. 1 § Beträffande ändringarna i första stycket 1 och nya 6, se kommentaren till 9 § LTS. När det gäller punkten 7 ersätts begreppet "säljer eller förbrukar" med det mer generella begreppet "använder för annat ändamål", som självfallet även innefattar att bränslet säljs eller förbrukas. Den bestämmelse om skattskyldighet som finns i nuvarande andra stycket a) och b) tillför inget utöver vad som redan sägs i första stycket 7. Den som inte betalt någon skatt eller betalt skatt för lågbeskattad dieselolja, och därefter använder ett skepp eller en båt på ett sådant sätt att ytterligare skatt skall utgå måste nämligen anses ha "använt bränslet för ett annat ändamål som medför att skatt skall betalas med ett högre belopp". Punkterna a) och b) i andra stycket utgår därför. Punkten c) i nämnda stycke flyttas till en ny punkt 8 i första stycket. 1 a § regleras skattskyldigheten för import i 4 kap. 1 b § lagen om skatt på energi (se prop. 2000/01:31, bet. 2000/01:SkU13, rskr. 2000/01:129, SFS 2000:1426). Den tidigare punkten 6 i 4 kap. 1 § första stycket om skattskyldighet för import har alltså ersatts av nämnda paragraf. Det innebär att hänvisningen till 4 kap. 1 § första stycket 6 i förevarande paragraf är missvisande. Om den tidigare ordningen skall upprätthållas borde alltså en hänvisning i stället göras till 4 kap. 1 b §. Den tidigare ordningen innebar dock en dubbelreglering genom att skattefriheten vid import för fall som avses i förevarande paragraf 1-3 även regleras i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. Eftersom det är mest ändamålsenligt att reglera skattefriheten i lagen om frihet från skatt vid import föreslås nu ingen annan ändring än att hänvisningen till 4 kap. 1 § första stycket 6 tas bort. Förevarande paragraf kommer alltså i fortsättningen enbart att reglera skattefriheten vid införsel av bränsle från andra EU-länder. Huvudregeln i lagen om frihet från skatt vid import är att frihet från skatt skall medges om tullfrihet föreligger enligt rådets förordning (EEG) 918/83 av om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse, den s.k. tullfrihetsförordningen, lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av förordningen eller lagen (se 2 kap. 2 §). Bestämmelser om tullfrihet för drivmedel för vissa fordon och specialcontainrar finns i artiklarna 112-116 i tullfrihetsförordningen. Enligt artikel 112 gäller tullfrihet för drivmedel som finns i standardtankarna på privata fordon, nyttofordon, motorcyklar och specialbehållare. Tullfrihet gäller även för drivmedel i bärbara tankar som medförs av förare av privata motorfordon och motorcyklar, dock högst per fordon. Vad som skall förstås med specialbehållare, nyttofordon m.m. framgår av punkten 2 i artikel 112. När det gäller drivmedel i standardtankar på kommersiella fordon och i särskilda behållare får medlemsstaterna begränsa tullfriheten till per fordon, särskild behållare och resa. har utnyttjat denna möjlighet och medger endast tullfrihet för drivmedel i motorfordon, motorredskap och specialcontainrar med högst i motorfordon avsedda för flera än nio personer inklusive föraren, i andra nyttofordon och högst i specialcontainrar, se 9 § förordningen (1994:1605) om tullfrihet m.m. I fråga om fordon för privat bruk finns alltså ingen annan gräns än att bränslet skall finnas i en standardtank. Den skattefrihet som blir följden av tullfrihetsförordningens bestämmelser om tullfrihet för drivmedel motsvarar skattefriheten enligt förevarande paragraf 2 och 3 i dess lydelse före med undantag för fartyg och luftfartyg. Enligt 7 § lagen om tullfrihet får regeringen meddela föreskrifter om tullfrihet för förnödenheter som medförs eller tas ombord på transportmedel som går i utrikes trafik. Enligt 6 § förordningen om tullfrihet gäller tullfrihet för förnödenheter som medförs eller tas ombord på fartyg eller luftfartyg som ankommer till eller avgår från tullområde, om de är avsedda för transportmedlet och kan anses motsvara transportmedlets behov under uppehållet i . Med förnödenheter avses bl.a. bränsle. Med hänsyn till huvudregeln i lagen om frihet från skatt vid import gäller skattefrihet i motsvarande situationer. Denna skattefrihet motsvarar skattefriheten enligt förevarande paragraf 2 och 3 för bränsle som förs in till i bränsletank på fartyg eller luftfartyg eller i reservdunk som rymmer högst . Enligt 4 § lagen om tullfrihet gäller tullfrihet för varor som förtullas för utländska beskickningar m.fl. Det innebär att skattefrihet föreligger för sådana varor enligt lagen om frihet från skatt vid import. Denna skattefrihet motsvarar skattefriheten enligt förevarande paragraf 1. Dessutom ändras hänvisningen till 4 kap 1 § 5 med anledning av att andra stycket i 4 kap. 1 § upphävs. Orden "första stycket" utgår alltså. 2 § Se kommentaren till 27 § LTS. Det tidigare begreppet "bränsle för vilket skattskyldighet inte inträtt" har byts ut mot "obeskattat bränsle " för att skapa enhetlighet med 27 § LTS och 26 § LAS. Någon ändring i sak är således inte avsedd. 3 § I första stycket föreskrivs, i förtydligande syfte, att en förutsättning för godkännande som upplagshavare är att upplagshavaren disponerar över ett utrymme som kan godkännas som skatteupplag. Nuvarande tredje stycket är av sådan karaktär att bestämmelsen bör ges i förordning i stället. 3 a § Se kommentaren till 10 a § LTS. 4 § Orden "säljer" och "innan leverans av bränsle" byts mot orden "transport" och "innan transporten". Ändringen görs för att det skall bli tydligare att det är själva transporten av obeskattade varor som är avgörande för om säkerhet skall ställas. Vidare byts begreppet "bränsle för vilket skattskyldighet inte inträtt" ut mot "obeskattat bränsle " för att skapa enhetlighet med 11 § LTS och 10 § LAS. Någon ändring i sak är alltså inte avsedd. Övriga ändringar är redaktionella. Ändringen i sista stycket är en följd av att nuvarande andra stycket betecknas tredje stycket. 5 § Se kommentaren till 12 § LTS. 12 § Se kommentaren till 1 §. 5 kap. 1 § Utöver kommentarerna till 20 § LTS finns det här anledning att ge några ytterligare kommentarer till första stycket 2. För den upplagshavare som hämtar olja hos en annan upplagshavare innebär punkten 2 att skattskyldighet inträder för den del av oljan som inte därefter förs till ett skatteupplag. Det kan t.ex. röra sig om olja som levererats till en villakund. En upplagshavare, som hämtar olja hos en annan upplagshavare, kan precis som använda sin normala affärsbokföring när han skall redovisa skatten. Det innebär att skatten på den del av oljan som levererats till villakunder skall redovisas när försäljningen enligt god redovisningssed skall bokföras, se vidare avsnitt 5.1. Enligt uppgifter från branschen är det ytterst sällan som en upplagshavare, som hämtat olja hos en annan upplagshavare, inte eller dagen därpå antingen har levererat oljan till en kund eller har lagt in olja i ett skatteupplag. Som tidigare framhållits bör det endast i undantagsfall vara acceptabelt att en upplagshavare inte sett till att varorna hamnat i ett skatteupplag. 2 § Lydelsen av punkten 2 har ändrats efter förebild i motsvarande regler i LTS och LAS, se t.ex. 20 § första stycket 4 LTS. Övriga ändringar är föranledda av att andra stycket i 4 kap. 1 § upphävs och att nämnda bestämmelse alltså numer endast består av ett stycke. 3 § I enlighet med vad Lagrådet föreslagit byts uttrycket "när bränslet av honom levereras till köpare" i punkten 1 ut mot uttrycket "när leverans av bränslet påbörjas". Ändringen görs för att det inte skall råda någon tvekan om att den tidpunkt som avses är när leveransen sänds i väg. Dessutom ändras punkten med anledning av att andra stycket i 4 kap. 1 § upphävs. Ändringen i punkten 2 är en följd av ändringarna i 4 kap. 1 och 12 §§. I punkten 3 a har ordet "köpare" bytts ut mot det mer generella "någon". 4 § Ändringen görs för att bestämmelsen skall stämma överens med bestämmelserna om skattskyldighetens inträde i 2 och 3 §§. 6 kap. 1 § Se kommentaren till 34 § LTS. 2 § Ändringen i andra stycket är föranledd av att andra stycket i 4 kap. 1 § upphävs och att nämnda bestämmelse alltså numer endast består av ett stycke. Genom ändringen i tredje stycket anpassas ordalydelsen till lydelsen i övriga stycken. Enligt 22 § LST och 21 § LAS skall den som förvärvat varor skattefritt men använt varor för ett annat ändamål än det som var förutsättningen för skattefriheten deklarera den skattepliktiga användningen. Deklarationen skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten senast efter den dag då varorna användes för annat än avsett ändamål. Skatten skall enligt LPP betalas senast (5 kap. 1 §). En deklarationstid gäller dock inte enligt LSE för motsvarande fall. I stället gäller om deklarationstider (6 kap. 2 § motsatsvis jfr med 1 kap. 1 § LPP). Det innebär att deklarationen skall ha kommit in till beskattningsmyndigheten senast den tjugonde efter redovisningsperiodens slut (2 kap. 8 § LPP). För att undvika att företag skaffar sig skattekrediter via systemet med skattefria inköp bör deklarationstiden för nu aktuella fall också vara . Detta uppnås genom det nya fjärde stycket. En deklarationstid bör även gälla för den som är skattskyldig enligt den nya punkten 8 i 4 kap. 1 §. I enlighet med vad Lagrådet förordat förs dock en bestämmelse härom in i ett nytt femte stycke. 3 § Genom att första stycket 5 upphävs tas kravet på ledsagardokument vid import bort, se avsnitt 9. Vidare byts begreppet "bränsle för vilket skattskyldighet inte inträtt" ut mot "obeskattat bränsle ". Ändringen görs för att skapa enhetlighet med 23 § LTS och 22 § LAS. I första stycket 3 och i tredje stycket ersätts hänvisningarna till 2 kap. 11 § första stycket 5 med en hänvisning till 7 kap. 2 §. Ändringarna är föranledda av att skattefriheten för leveranser av visst bränsle till diplomater m.fl. i andra EU-länder numer skall regleras genom en rätt till avdrag och inte som genom ett undantag från skatteplikt. Den nya bestämmelsen om avdrag finns i 7 kap. 2 §. 10 § Ändringen i början av andra stycket är av redaktionell karaktär. När det gäller den nya bestämmelsen och det nya tredje stycket se kommentaren till 39 § LTS. De nuvarande reglerna om när bränslen kan användas utan skatt eller med reducerad skatt bygger i huvudsak på att det i 7 kap. anges vilka möjligheter som den skattskyldige har att genom avdrag reglera skattebefrielsen i sin deklaration. I avdragsreglerna anges vilket ändamål som kan komma i fråga för skattebefrielse, hur stor skattebefrielsen är och vilka slag av bränslen som kan komma i fråga för skattebefrielse. Reglerna har med tiden blivit omfattande och svåra att få ett grepp om. Genom att reglerna om inköp mot försäkran i 8 kap. hänvisar till 7 kap. har också de blivit komplicerade. I det nya kapitlet har därför i stort sett alla de situationer som kan medföra skattebefrielse samlats. Skattebefrielserna för bränsle som förvärvats av diplomater, för bensin som förbrukats i skepp eller båtar och för märkt olja som förbrukats i båtar regleras dock endast genom reglerna om återbetalning i 9 kap. 1 och 3 §§. I kapitlet anges således, med hjälp av en tabell, vilka ändamål som medför skattebefrielse, vilket bränsle som kan komma i fråga för skattebefrielse och hur stor skattebefrielsen är. Kapitlet anger förutsättningar och begränsningar för skattebefrielsen men däremot inte hur skattebefrielsen åstadkoms. Detta regleras i stället i de följande tre kapitlen. Den som är skattskyldig får del av sin skattebefrielse genom avdrag enligt bestämmelserna i 7 kap. och den skattebefriade förbrukaren genom att han enligt 8 kap. kan köpa bränslet utan skatt eller med reducerad skatt. Den som inte är skattskyldig eller skattebefriad förbrukare får del av skattebefrielsen genom återbetalning. I 7 och 8 kap. regleras dock inte storleken och förutsättningarna för skattebefrielsen utan dessa regleras i 6 a kap. De särskilda nedsättningsreglerna för energiintensiv verksamhet bygger på beslut av beskattningsmyndigheten i varje enskilt fall och passar inte in i systematiken. Dessa regler finns därför kvar i 9 kap. 9-9 b §§. Lagrådet har väckt frågan om inte tabellen skulle bli mera lättbegriplig om den kolumn som anger bränslen som inte ger befrielse ersattes av en kolumn där det tvärtom sägs vilka bränslen som ger befrielse från skatt. Alla kolumnerna skulle därmed bygga på samma synsätt på frågan om skattebefrielse eller inte, nämligen att de anger i vilka fall skattefrihet gäller. Bränslen som nästan regelmässigt inte ger skattebefrielse är bensin och omärkt olja. Från de skattebefriade användningsområdena undantas alltså förhållandevis få bränsleslag. Det förefaller därför enklare att i tabellen ange vilka bränslen som inte ger skattebefrielse. Om den valda lösningen skulle ge upphov till tillämpningsproblem kan den av Lagrådet väckta frågan prövas på nytt. Införandet av 6 a kap. syftar endast till att förenkla tillämpningen av reglerna kring skattebefrielse. Några materiella ändringar är inte avsedda. Detta innebär att kommentaren till kapitlet i huvudsak anger var motsvarande regel om skattebefrielse fanns tidigare. För att få klarhet i gränsdragningsfrågor och andra tillämpningsfrågor får svar sökas i förarbetena till dessa regler. 1 § Paragrafens tabell är uppbyggd så att det i nummerföljd anges vilka ändamål som medför rätt till skattebefrielse. Termen skattebefrielse används såväl när ingen skatt skall betalas som vid delvis skattebefrielse. För varje ändamål anges om det finns några begränsningar till vissa slag av bränslen. Ofta förekommer att endast märkt olja kan komma i fråga. Därefter anges storleken av skattebefrielsen för energiskatten, koldioxidskatten och svavelskatten. Punkten 1 - Förbrukning för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning eller i en process där bränslet i allt väsentligt används för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 1 § första stycket 4. I andra stycket nämnda paragraf angavs tidigare att avdrag även fick göras för bränsle som förbrukats eller sålts för förbrukning för sådan gas- och värmeproduktion som sker vid användning av bränslet enligt punkten 4. Eftersom denna situation redan täcks av att skattebefrielsen gäller om bränslet "i allt väsentligt används för annat ändamål" har någon motsvarande regel inte införts i 6 a kap. Punkten 2 - Förbrukning i tåg eller annat spårbundet färdmedel Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 1 a. Punkten 3 - Förbrukning i skepp, när skeppet inte används för privat ändamål Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § andra stycket 1 b. Punkten 4 - Förbrukning i båt för vilken medgivande enligt 2 kap. 9 § eller fartygstillstånd enligt fiskelagen (1993:787) meddelats, när båten inte används för privat ändamål Skattefriheten för bränsle som förbrukats i båtar med fartygstillstånd motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 1 c. När det gäller båtar med medgivande enligt 2 kap. 9 § reglerades skattefriheten tidigare genom en hänvisning i nämnda paragraf till 7 kap. 2 § andra stycket 1 b. Punkten 5 - Förbrukning i a) luftfartyg, när luftfartyget inte används för privat ändamål b) i luftfartyg, när luftfartyget används för privat ändamål eller i luftfartygsmotorer i provbädd eller i liknande anordning Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § andra stycket 2 och 5 a § andra stycket. Punkten 6 - Förbrukning vid framställning av mineraloljeprodukter, kolbränslen, petroleumkoks och andra produkter för vilka skatteplikt har inträtt för tillverkaren Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 3. Punkten 7 - Förbrukning vid framställning av skattepliktig elektrisk kraft, med de begränsningar som följer av 3 § Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 2 § första stycket 4. Punkten 8 - Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning i metallurgiska processer Motsvarar nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 3 §. I likhet med nuvarande lydelse av 7 kap. 1 § andra stycket anges i nuvarande 7 kap. 3 § att förbrukning i metallurgiska processer även skall anses omfatta den gas- och värmeproduktion som sker till följd av sådana processer. Eftersom skattebefrielsen gäller för förbrukning i nämnda process behöver inte särskilt anges att den gas- och värmeproduktionen som följer av den skattebefriade förbrukningen också omfattas. Någon motsvarande regel har således inte införts i 6 a kap. Punkten 9 - Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet Motsvarar tillverkningsindustrins nuvarande rätt till avdrag i 7 kap. 4 §. Punkten 10 - Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid växthusuppvärmning i yrkesmässig växthusodling Motsvarar nuvarande rätt till avdrag för bränsle som förbrukats för växthusuppvärmning i 7 kap. 4 § första stycket. infördes skattelättnader för bränsle som förbrukas i jord-, skogs-, eller vattenbruksverksamhet (prop. 1999/2000:105). gällde att endast bränsle som användes för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling kunde medföra skattebefrielse.