prop · GO03149 · 2001-07-11 00:00:00 — Huvudregeln är att en ändring av avgiften skall ske månaden efter den månad då förhållandena som påverkar avgiften har ändrats. Om ändringen hänför sig till hela månaden skall dock ändringen gälla från och med den månaden. Regeringens förslag: En nämnds beslut i frågor som rör avgiftens storlek för hemtjänst och dagverksamhet samt avgift för bostad i särskilt boende i det enskilda fallet skall kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol genom s.k. förvaltningsbesvär. Prövningstillstånd skall krävas vid överklagande till kammarrätt. Förslaget till lagändring införs i 16 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453). Kommitténs förslag: Enligt kommitténs förslag skall ett individuellt avgiftsbeslut kunna omprövas samt en beslutad avgift, om det finns särskilda skäl, kunna sättas ned genom ett beslut om jämkning. Omprövningsbeslutet skall kunna överprövas genom laglighetsprövning och jämkningsbeslutet genom förvaltningsbesvär. Enligt regeringens förslag skall, till skillnad från kommitténs förslag, samtliga delar i indivi- duella avgiftsbeslut kunna överklagas genom förvaltningsbesvär. Remissinstanserna: samt ungefär hälften av kommunerna avstyrker förslaget om införande av förvaltningsbesvär främst då de anser att den enskildes rättssäkerhet tillgodoses inom ramen för den nuvarande regleringen. Övriga kommuner tillstyrker i princip förslaget. De anser att den enskildes rättssäkerhet stärks genom införande av en möjlighet att överklaga ett avgiftsbeslut genom förvaltningsbesvär, vilket de ställer sig positiva till. och tillstyrker kommitténs förslag. Länsrätten i anser att ett avgiftsbeslut endast bör kunna överklagas genom förvaltningsbesvär. Enligt länsrätten skulle nuvarande begreppsförvirring kvarstå om kommitténs förslag att anvisa två olika vägar för att pröva ett avgiftsbeslut införs. Denna synpunkt delas av Länsrätten i . Såväl pensionärsorganisationerna som handikapporganisationerna är positiva till förslagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande regler kan kommunfullmäktiges beslut om avgiftstaxa och det på taxan grundande beslutet att debitera en viss avgift i det enskilda fallet endast bli föremål för laglighetsprövning enligt kommunallagen (1991:900). Laglighets- prövningen är begränsad till lagligheten av ett beslut. En sådan prövning kan initieras av alla kommunmedlemmar. Prövningen kan mynna ut i att ett beslut upphävs men kan inte resultera i att ett beslut ersätts med ett annat. När det gäller överklagande till allmän förvaltningsdomstol genom s.k. förvaltningsbesvär är rätten att överklaga begränsad till den som beslutet rör. Inom detta förfarande kan både laglighets- och lämplig- hetsfrågor prövas och vid bifall till överklagandet kan ett nytt beslut Prop. 2000/01:149 ersätta det överklagade beslutet. Mot bakgrund av de inslag av skälighets- och lämplighetsbedömningar som kan komma att bli nödvändiga att göra vid tillämpningen av de föreslagna avgiftsreglerna bör, såsom Lagrådet har förordat, de indivi- duella beslut som rör avgifternas storlek kunna överklagas genom för- valtningsbesvär. En liknande ordning finns redan i fråga om individuella avgiftsbeslut enligt lagen (1997:736) om färdtjänst. Härigenom kommer den enskildes rättssäkerhet att tryggas. Det är enligt regeringens bedömning osäkert i vilken riktning och omfattning måltillströmningen vid de allmänna förvaltningsdomstolarna kommer att förändras till följd av de nya och preciserade bestämmelserna om högkostnadsskydd, förbehållsbelopp och beräkning av avgiftsunder- lag i kombination med möjligheten för den enskilde att överklaga individuella avgiftsbeslut med förvaltningsbesvär. Det är därmed också svårt att dra några slutsatser om eventuella förändringar i resursbehov vid domstolarna. Det är emellertid av flera skäl, inte minst rättsäkerhetsskäl, angeläget att staten försäkrar sig om att domstolarna har den kapacitet och de resurser som krävs för att kunna hantera eventuella tillskott i måltillströmningen. Mot den bakgrunden avser regeringen att noga följa utvecklingen av antalet mål om överklagade avgiftsbeslut vid förvaltningsdomstolarna. Författningsförslagen föreslås träda i kraft , med undantag av den nya 8 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453), som föreslås träda i kraft . Skälet till att den senare bestämmelsen föreslås träda ikraft är att bestämmelserna i förslaget till lag om bostadstillägg till pensionärer m.fl. som skall tillämpas vid beräkning av avgiftsunderlag föreslås träda ikraft (prop. 2000/01:140). De föreslagna tidpunkterna för reformens ikraft- trädande ger kommunerna tid att se över sina avgiftssystem och förbe- reda genomförandet. fram till tidpunkterna för ikraft- trädandet har kommunerna med stöd av 8 kap. 2 § socialtjänstlagen rätt att själva bestämma grunderna för avgiftsuttaget. Regeringen anser dock att det är till fördel om kommunerna successivt kan anpassa sina taxesystem till de nya avgiftsreglerna. De nya bestämmelserna skall tillämpas på redan meddelade beslut i fråga om tid efter ikraftträdandet. När det gäller tid före ikraftträdandet bör nuvarande regler fortsätta att gälla. Ändringarna i socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen bör därför omfattas av övergångsbe- stämmelser som innebär att äldre bestämmelser skall gälla i fråga om redan meddelade avgiftsbeslut när det gäller tid före tidpunkterna för ikraftträdandet och att nya bestämmelser skall tillämpas för tiden där- efter. När det gäller överklagade beslut enligt 8 kap. 2 § socialtjänstlagen som meddelats före ikraftträdandet skall överklagandena prövas i enlig- het med paragrafens äldre lydelse såvitt avser tid före ikraftträdandet och Prop. 2000/01:149 i enlighet med den föreslagna lydelsen såvitt avser tid därefter. Som framgår av kapitel 6.1 var ungefär 270 000 personer bevil- jade hemtjänst i ordinärt boende eller boende i en särskild boendeform enligt socialtjänstlagen. Av dessa var cirka 250 000 personer . I denna proposition föreslår regeringen preciserade regler för beräkning av förbehållsbelopp, regler om högkostnadsskydd och regler för beräkning av avgiftsunderlag. Samtliga förslag syftar till att skydda den enskilde mot för höga avgifter. Förslagen innebär att drygt 50 pro- cent av de äldre omsorgstagare som betalar avgift för sina insatser får en bättre ekonomisk situation jämfört med . De nya reglerna om en lägsta nivå för förbehållsbeloppet kommer att förbättra situationen för av de äldre omsorgstagare som betalar avgift för sina insatser. Reglerna om högkostnadsskydd medför att avgiften sänks för av de äldre omsorgstagare som betalar avgift för sina insatser. av de äldre kommer att få en lägre avgift till följd av reglerna om beräkning av avgiftsunderlag. Situationen för de ungefär 20 000 yngre personer med funktionshinder som var beviljade hemtjänst i ordinärt boende eller boende i en särskild boendeform och som betalade avgifter för sina insatser kommer att förändras på ett liknande sätt. På lång sikt kommer de nya bestämmelserna att omfatta betydligt fler, eftersom sannolikheten att äldre personer behöver insatser inom ramen för kommunens äldreomsorg är stor. När det gäller personer som är eller äldre tyder tillgängliga undersökningar på att de flesta får hjälp från kommunernas äldreomsorg. En fördelningspolitisk analys visar att regeringens förslag har störst betydelse för omsorgstagare med de allra lägsta inkomsterna. Bland dessa dominerar ensamboende kvinnor som är eller äldre. Därtill bidrar regeringens förslag till att minska inkomstklyftorna mellan äldre omsorgstagare och övriga ålderspensionärer. uppgår omsorgs- tagares genomsnittliga inkomstnivå före erlagd avgift för vård, service och omsorg till av inkomsten för dem som inte är i behov av äldreomsorg. Andelen berörda av högsta kostnad för bostaden i särskilt boende Enligt senast tillgängliga uppgifter (Hushållens Ekonomi 1998 [SCB]) bodde cirka 2 200 omsorgstagare i flerbäddsrum med en hyra över- stigande den föreslagna högsta avgiften för bostad i sådant särskilt boende som inte omfattas av hyreslagen. Ekonomiska konsekvenser på kort sikt Regeringen föreslår att de nuvarande reglerna om förbehållsbelopp för- tydligas och preciseras genom att det i socialtjänstlagen anges ett mini- mibelopp till grund för beräkning av förbehållsbeloppet. belopp skall motsvara skälig levnadsnivå. regler om högsta avgift för hemtjänst i ordinärt och särskilt boende och dagverksamhet respektive bostad i särskilt boende som inte omfattas av Därutöver föreslår regeringen regler om beräkning av den enskildes avgiftsunderlag. Förslagen kommer att medföra ett bortfall av avgiftsintäkter för många Konsekvenserna för varje enskild kommun beror på i vilken utsträckning kommunernas nuvarande taxor och avgifter avviker från Regeringen har beräknat det samlade intäktsbortfallet för förslagen till Intäktsbortfallet utgörs av skillnaden mellan kommunernas avgiftsintäkter inom äldre- och handikappomsor- gen vid nu gällande taxesystem i respektive kommun och de avgiftsin- täkter som kommunerna skulle få vid tillämpning av regeringens förslag i Av detta bortfall är hänförligt till förslaget om precisering av reglerna om förbehållsbelopp och 250 miljo- ner kronor till förslagen om högsta avgift samt regler för beräkning av Den del av kommunernas intäktsbortfall som är relaterat till förslaget om beräkning av om förbehållsbelopp förklaras till största delen av hur kommunerna tillämpar nuvarande regler. Förslaget innebär en precise- ring och ett förtydligande av kommunernas ansvar för att den enskilde har tillräckliga medel kvar för personliga behov och normala levnadsom- kostnader när han eller hon har betalat sin omsorgsavgift. av och jämförelse mellan de tidigare propositionerna om avgifter inom äldre- och handikappomsorgen (prop. 1992/93:129, s. 17 f., prop. 1996/97:124, s. 135 och prop. 1997/98:113, s. 81) visar att samtliga pos- ter som det nu föreslagna förbehållsbeloppet skall täcka är nämnda i såväl den ursprungliga propositionen (prop. 1992/93:129) som de efter- Att en lägsta nivå för förbehållsbeloppet fastställs i socialtjänst- lagen innebär ett förtydligande av kommunens ansvar för att den enskilde har tillräckliga medel för personliga behov och normala levnadskost- nader när omsorgsavgiften är betald. De nuvarande reglerna kan emeller- tid ge ett visst utrymme för en vidare tolkning. Det är dock enligt regeringens mening inte möjligt att tolka de nuvarande reglerna om förbehållsbelopp på ett sådant sätt att nivån skulle kunna understiga nivån för försörjningsstödet enligt socialtjänstlagen. Ekonomiska konsekvenser på lång sikt Förslagens ekonomiska konsekvenser på lång sikt är svårbedömda, främst på grund av att många av de faktorer som påverkar äldres behov av vård och omsorg inte kan prognostiseras med någon större Därmed kan heller inte eventuella framtida inkomstbortfall beräknas på ett tillförlitligt sätt. befolkningsprognos 2000 kommer antalet personer i åldersgruppen 65 att öka med 164 000 mellan och . 2000/01:149 ökning i åldersgruppen är 18 000. omsorgstagare skulle vara oförändrad kommer det att finnas cirka 25 000 fler omsorgstagare jämfört med . Resursbehoven inom äldre- och handikappomsorgen påverkas dock inte enbart av den demografiska utvecklingen. Hälsa och funktionsförmåga, boende- standard, tillgång till informell omsorg, medicinsk och teknisk utveckling, läkemedel, tekniska hjälpmedel och tillgänglighet när det gäller t.ex. kommunikationer och information är andra faktorer som påverkar behoven av vård och omsorg och därmed kostnaderna. En annan faktor som kan påverka förslagens ekonomiska konsekvenser på lång sikt är pensionärsgruppens inkomster. Dessa förväntas öka . Den viktigaste förklaringen är att de 65-åringar som inträder i pensionärsgruppen i genomsnitt har högre ATP-poäng, och därmed högre inkomster än de som redan finns i gruppen eller lämnar gruppen. Detta kommer att medföra ökade skatteintäkter för kommunerna. I enlighet med vad som redovisats i kapitel 12 föreslås reglerna om hög- kostnadsskydd och förbehållsbelopp träda i kraft och reglerna om beräkning av avgiftsunderlag . För genomförandet av regeringens förslag om högkostnadsskydd för hemtjänst i ordinärt och särskilt boende och dagverksamhet, respektive bostad i sådant särskilt boende som inte omfattas av hyreslagens bestämmelser samt förslagen om regler för beräkning av avgiftsunderlag bör kommunerna ersättas med enligt finansierings- principen, då förslagen innebär helt nya åtaganden för kommunerna. Dessa förslag kommer att finansieras inom Utgiftsområde 9 och tillföras det generella statsbidraget. För genomförandet av regeringens förslag om beräkning av förbe- hållsbelopp bör kommunerna ersättas med och . Regeringen har ekonomiska vårproposition (prop. 2000/01:100) lämnat förslag om en ökning av det generella statsbidraget till kommunerna med . Regeringen vill understryka att det inte finns några hinder för en kommun att genomföra förslagen tidigare än ikraftträdandet om förutsätt- ningar för detta finns. För finansieringen av denna reform tillförs det generella statsbidraget till kommunerna och ytterligare 125 miljo- ner kronor , dvs. Regeringen kommer, som tidigare anförts, att noga följa kostnads- utvecklingen vid de allmänna förvaltningsdomstolarna till följd av för- slagen i denna proposition och om så visar sig vara nödvändigt åter- komma med de förslag till åtgärder som kan vara motiverade. Regeringens bedömning: Regeringen avser att ge i uppdrag att följa upp och utvärdera konsekvenser och effekter av denna reform. Uppföljningen och utvärderingen skall omfatta såväl kommunernas taxesystem som enskildas situation. I denna proposition lägger regeringen fram förslag som syftar till att skydda omsorgstagare som erhåller insatser inom äldre- och handikappomsorgen enligt socialtjänstlagen från allt för höga avgifter. För att noga kunna följa upp konsekvenser och effekter av dessa förslag avser regeringen att ge i uppdrag att följa upp och utvärdera reformen. Detta arbete skall fokusera på såväl kommunernas taxesystem som effekterna för enskilda omsorgstagare. Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen I paragrafens första stycke läggs för det första dagverksamhet till de uppräknade sociala tjänsterna för vilka kommuner får ta ut avgifter. är endast en precisering av redan gällande uttryck annan liknande tjänst. För det andra klargörs att uttrycket sådant boende som avses i 5 kap. 5 § andra stycket och 7 § tredje stycket, dvs. äldre eller bostäder med särskild service för funktionshindrade, endast avser bostaden och inte de omsorgs- och serviceinsatser som tillhandahålls inom detta. Sådana insatser omfattas av begreppet Vidare införs ordet särskilt i paragrafen. Genom ett tillägg i paragrafens första stycke tydliggörs även att 8 kap. 2 § inte är tillämplig på en upplåtelse av bostad i särskilt boende som omfattas av 12 kapitlet jordabalken (hyreslagen). bedömningen är om upplåtelsen kan anses utgöra ett hyresförhållande i hyreslagens mening eller inte. Enligt hittillsvarande rättspraxis har det vanligtvis ansetts vara fråga om ett hyresförhållande vid upplåtelse av lägenhet och rum i särskilt boende. Så har däremot inte ansetts vara fallet vid upplåtelse av del i rum (se Rättsfall från bostadsdomstolen, RBD 1994:8, och Rättsfall från hovrätterna, RH 1999:10). hyreslagens tillämplighet vid upplåtelse av bostad i särskilt boende får även fortsättningsvis avgöras med ledning av praxis. Paragrafen anger att med prisbasbelopp avses det prisbasbelopp som fastställs enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om beräkning av den enskildes avgiftsunderlag. Paragrafen har behandlats i kapitel 9. Avgiftsunderlaget skall fastställas för att användas vid bestämmande av den enskildes förbehållsbelopp och, för det fall kommunerna baserar avgiften på den enskildes betalningsförmåga, vid bestämmande av avgiftens storlek. I första stycket anges vad som avses med avgifts- underlag. Med avgiftsunderlag förstås den inkomst som den enskilde kan antas komma att få . Tolvmånaders- perioden skall börja löpa från och med den månad då den enskilde skall börja betala avgift. Mot bakgrund av att förbehållsbeloppet och de högsta lagreglerade avgifterna anges skall även den uppskattade årsinkomsten räknas om till en månadsinkomst. Årsinkomsten skall därvid fördelas med lika belopp . Månadsinkomsten utgör den enskildes avgiftsunderlag. I andra stycket regleras hur inkomsten enligt första stycket skall beräknas dvs. vilka inkomstslag som får ingå i den enskildes avgifts- underlag. Inkomsterna skall beräknas med utgångspunkt i det skatterätts- liga inkomstbegreppet. Beräkningen skall ske med tillämpning av 21 § första stycket 13 och 5 lagen (2001:000) om bostadstillägg till pensionärer m.fl (BTPL, jfr prop. 2000/01:140). Detta innebär att uppskattat överskott efter avdrag för preliminär skatt i inkomstslaget tjänst och näringsverksamhet kommer att ligga till grund för beräkning av avgiftsunderlaget. Därutöver skall läggas överskott i inkomstslaget kapital, beräknat till den faktiska nettoinkomsten året innan det år som den insats som avgiften utgör betalning för hänför sig till. Därtill kommer att det särskilda bostadstillägget enligt 20 § BTPL skall räknas som inkomst. Detsamma skall gälla om den enskilde uppbär bostadsbidrag enligt lagen (1993:737) om bostadsbidrag. Förmögenhet enligt 1617 §§ BTPL skall däremot inte påverka avgiftsunderlagets storlek. Avgiftsunderlaget kommer sålunda att utgöras av nettoinkomster enligt 12 § första stycket 13 i BTPL, inkomster som avses i 15 § BTPL samt bostadstillägg, särskilt bostadstillägg och bostadsbidrag. Syftet med regeln om beräkning av avgiftsunderlaget är att slå fast den yttersta ramen för beräkningen. I andra stycket anges därför att en kommun i sitt taxebeslut kan bestämma att inkomsten skall beräknas på ett sätt som är mer fördelaktigt för den enskilde. Regeln tar inte sikte på enskilda fall utan på kollektivet av omsorgstagare och hänsyn måste tas till likställighetsprincipen i 2 kap. 2 § kommunallagen (1991:900). Självfallet får endast de typer av inkomster som ingår i avgiftsunderlaget användas. I fråga om makar och registrerade partners skall enligt vad som före- skrivs i tredje stycket inkomsten beräknas utgöra hälften av deras sam- manlagda inkomster. Motsvarande gäller inte sambors inkomster, då det inte finns någon lagstadgad underhållsskyldighet mellan dem. Paragrafen innehöll tidigare även vissa regler om förbehållsbelopp och beräkning av avgiftsunderlag men dessa har , i enlighet med Lagrådets synpunkter, tagits in i en egen paragraf. Innehållet i paragrafen är nytt. Paragrafen har behandlats i kapitel 8. I första punkten anges det högsta månadsbelopp som avgifter för hemtjänst och dagverksamhet tillsammans med avgifter för hälso- och sjukvård får uppgå till. I den andra punkten anges det högsta månadsbelopp för avgiften för bostad i sådant särskilt boende som inte utgör ett hyresförhållande. De lagreglerade högsta avgifterna är knutna till nivån för gällande prisbasbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Om en insats utgår än en månad bör nivån på avgiften anpassas därefter på ett proportionerligt sätt. Genom de högsta avgifterna skapas ett skydd för den enskilde mot för höga kostnader för insatserna i fråga. Därtill gäller redan enligt 8 kap. 2 § att avgifterna skall vara skäliga och att de inte får överstiga kommunens självkostnad. Den nya konstruktionen med två separata lagreglerade högsta avgifter får till följd att en kommun som tillämpar ett taxesystem som inne- bär att den enskilde betalar avgift för bostad i särskilt boende, hemtjänst och dagverksamhet via en och samma avgift måste ändra sitt system så att detta anpassas till den nya uppbyggnaden av avgiftsreglerna. Av avgörande betydelse för tillämpningen av den nya regeln om högsta avgift för hemtjänst och dagverksamhet är tolkningen av begrep- pet hemtjänst. Regeringen samt socialutskottet har i tidigare lagstift- ningsärenden uttalat vilka typer av insatser som en kommun bör tillhan- dahålla via . En genomgång av begreppets innebörd finns i kapitel 5.3. Framhållas bör att även de omvårdnads- och serviceinsatser som tillhandahålls inom särskilt boende, inklusive s.k. korttidsboende, faller in under begreppet hemtjänst. Även dessa insatser omfattas alltså av den lagstadgade högsta avgiften för hemtjänst och dagverksamhet. På Lagrådets inrådan har bestämmelserna i förevarande paragraf, som tidigare återfanns i 5 §, utformats till en egen paragraf. I paragrafens första och andra mening, som motsvaras av nuvarande 8 kap. 2 § andra stycket, görs vissa ändringar. Innehållet i paragrafens tredje mening är helt nytt. Paragrafen har delvis behandlats i kapitel 7. Den tidigare uppräkningen av personliga behov, boendekostnad och andra normala levnadskostnader har ändrats så att ordet boendekostnad har tagits bort i lagtexten. Boendekostnad är en normal levnadskostnad och innefattas sålunda i det begreppet. Ändringen medför alltså ingen förändring i sak. Såsom angetts i tidigare lagstiftningsärende kan kostnad för boende vara hyra, bostadsrättsavgift eller kostnad för egen bostadsfastighet (jfr prop. 1997/98:113 s. 121). Om den enskilde betalar sin boendekostnad såsom avgift, dvs. om bestämmelsen om högsta boen- deavgift i första stycket är tillämplig på boendet, skall inget förbehåll göras för boendekostnaden. En förutsättning för att en kommun skall kunna avgöra hur stor del av den enskildes medel som är disponibelt för avgiftsuttag är att kommunen först har fastställt den enskildes förbehållsbelopp och avgiftsunderlag. I första meningen görs ett tillägg med den innebörden att förbehålls- beloppet skall beräknas med utgångspunkt från den enskildes avgifts- underlag. De närmare reglerna om beräkningen av avgiftsunderlaget och förbehållsbeloppet finns i 8 kap. 4 och 78 §§. Om den del av den enskildes medel som är disponibelt för avgiftsuttag inte är tillräckligt stor för att täcka avgifterna följer det av regeln om förbehållsbelopp att kommunen måste sätta ner avgifterna. Betalar den enskilde avgift för såväl hemtjänst och dagverksamhet som bostad i särskilt boende innebär regleringen i andra stycket att avgifterna sammantaget inte får inkräkta på den enskildes förbehållsbelopp. Inom denna ram bestämmer varje kommun själv hur avgifterna skall sättas ned. Om en kommun fastställer avgifterna med beaktande av den enskildes betalningsförmåga skall avgiftsunderlaget enligt vad som föreskrivs i tredje meningen beräknas enligt bestämmelsen i 8 kap. 4 §. Paragrafen är ny och reglerar hur kommunen skall fastställa den enskil- des förbehållsbelopp. Den föreslagna lagtexten utgår i lagteknisk mening från reglerna om beräkning av förbehållsbelopp enligt 7 kap. 3 § föräld- rabalken vid fastställande av underhållsbidrag och 7 kap. 5 § utsöknings- balken vid fastställande av utmätningsbart belopp vid utmätning av lön. Paragrafen har behandlats i kapitel 7. I första stycket föreskrivs att boendekostnaden skall beräknas för sig och övriga normala levnadskostnader med ledning av ett särskilt belopp, ett s.k. minimibelopp. Den enskildes förbehållsbelopp uppgår till summan av den enskildes minimibelopp och dennes boendekostnad. Om 8 kap. 5 § första stycket är tillämplig på boendekostnaden, dvs. om den enskilde betalar avgift för boendet, skall den enskilde inte förbehållas medel för denna kostnad. Den enskilde skall ha rätt att förbehålla sig medel för den faktiska boendekostnaden. Vid boende i egen bostadsfastighet eller bostadsrätts- lägenhet bör räntekostnader för bostadslån som inte är avdragsgilla anses ingå i boendekostnaden. Likaså bör i förekommande fall driftskostnader, fastighetsskatt och tomträttsavgäld anses utgöra en del av boende- kostnaden.