prop · GO0383 · 2001-01-01 00:00:00 — Transitstaten skall hålla den som skall transiteras i häkte till dess framställningen har mottagits och transiteringen genomförts, förutsatt att framställningen har mottagits från den oförutsedda landningen. Den anmodade staten skall vidtaga alla erforderliga åtgärder och svara för alla kostnader för förfarandet som uppkommit till följd av utlämningsframställningen inklusive lagföring till följd av en vägran att bevilja utlämning på grund av medborgarskap. Den anmodade staten skall bära de kostnader som uppkommit på dess territorium för gripandet av den person, vars utlämning begärs och för vederbörandes hållande i häkte fram till överlämnandet till den ansökande staten. Den ansökande staten skall bära de kostnader som uppkommer för överförandet av den utlämnade från den anmodade statens territorium. Beträffande en utlämningsframställning som överlämnats av skall justitieminister handha utlämningsförfarandet inför kanadensiska domstolar. Beträffande en utlämningsframställning som överlämnats av skall utlämningsförfarandet handhas i enlighet med svensk lagstiftning. Detta avtal skall ratificeras; ratifikationsinstrumenten skall utväxlas i . Detta avtal skall träda i kraft den dag då ratifikationsinstrumenten utväxlas. Vid ikraftträdandet skall detta avtal upphäva och ersätta överenskommelsen mellan om utlämning, undertecknad i , och ändrad genom skriftväxling mellan och i . Detta avtal skall tillämpas på varje framställning som överlämnas efter dess ikraftträdande, även om brottet för vilket utlämning begärs begicks före denna dag. Varje utlämningsframställning som överlämnas före avtalets ikraftträdande skall emellertid regleras av bestämmelserna överenskommelse. Endera avtalsslutande stat kan säga upp detta avtal när som helst genom skriftlig underrättelse till den andra staten. Uppsägningen skall träda i kraft för mottagandet av ett sådant tillkännagivande. TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har undertecknade därtill vederbörligen bemyndigade av sina respektive regeringar underskrivit detta avtal. SOM SKEDDE i , i likalydande exemplar på svenska, engelska och franska språken, vilka alla har lika giltighet. FÖR REGERING FÖR REGERING Förteckning över remissinstanserna som yttrat sig över departementspromemorian tillträde till om utlämning (Ds 2000:3) Följande myndigheter och organisationer har yttrat sig över departementspromemorian tillträde till om utlämning (Ds 2000:3). ombudsmän, , , , , , , , Riksåklagaren, , , vid , vid , , . Riksåklagaren har bifogat yttranden från , , Södra avdelningen, , Östra avdelningen, i , i , i , i , i , i , i . Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1957:668) om utlämning för brott, dels att 40 § skall upphöra att gälla, dels att 1, 4, 6, 10, 14, 16, 26, 28 och 32 §§ skall ha följande lydelse, dels att rubrikerna närmast före 1 och 23 §§ skall placeras närmast före 2 respektive 24 §, dels att rubriken närmast före 2 § skall lyda "Förutsättningar för utlämning", dels att det närmast före 23 § skall införas en ny rubrik som skall lyda "Provisoriska tvångsmedel", dels att det i lagen skall införas sex nya paragrafer, 3, 3 a, 3 b, 3 c, 12 a och 27 a §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §1 Den som i främmande stat är misstänkt, tilltalad eller dömd för där straffbelagd gärning och uppehåller sig här i riket må efter beslut av regeringen utlämnas till den staten enligt vad i denna lag sägs. Den som i en annan stat är misstänkt, tilltalad eller dömd för där straffbelagd gärning och uppehåller sig här i riket får efter beslut av regeringen utlämnas till den staten i enlighet med bestämmelserna i denna lag. I 28-39 §§ finns särskilda bestämmelser om ett förenklat förfarande i vissa fall vid utlämning till en medlemsstat i Europeiska unionen. Utan hinder av vad som sägs i 2 § får en svensk medborgare utlämnas till en medlemsstat i Europeiska unionen för lagföring 1. om denne vid tiden för brottet stadigvarande vistats i den ansökande staten, eller 2. om den gärning för vilken utlämning begärs motsvarar brott, för vilket det enligt svensk lag är stadgat fängelse . Har gärningen i sin helhet begåtts i , får utlämning beviljas endast om gärningen innefattar medverkan till ett brott som begåtts utom riket eller om utlämning beviljas även för en gärning som begåtts utom riket. Vid bedömningen av om utlämning skall beviljas enligt denna paragraf skall särskilt beaktas möjligheterna till lagföring här i landet. När utlämning beviljas enligt 3 § skall som villkor för utlämningen ställas att den som begärs utlämnad skall återföras till för verkställighet här av ett eventuellt frihetsstraff eller annat frihetsberövande i anledning av brottet. Detta villkor behöver dock inte ställas 1. om den som begärs utlämnad vid tiden för brottet stadigvarande vistats i den stat till vilken utlämning begärs, eller 2. om den som begärs utlämnad samtycker till att verkställigheten sker i den ansökande staten. När verkställighet enligt första stycket skall ske i tillämpas § lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Vid verkställigheten skall den dömde alltid räknas till godo den tid av påföljden som avtjänats i den andra staten och den tid som han eller hon varit anhållen, häktad eller på annat sätt frihetsberövad där eller i med anledning av det brott som påföljden avser. Utan hinder av vad som sägs i 2 § får en svensk medborgare utlämnas till en medlemsstat i Europeiska unionen för verkställighet av frihetsstraff 1. om han eller hon vid tiden för brottet stadigvarande vistats i den ansökande staten, eller 2. om han eller hon samtycker till utlämning. Samtycke till verkställighet i den andra staten enligt 3 a och 3 b §§ skall lämnas till den åklagare som verkställer utredning enligt 16 eller 31 §. Om ett samtycke återkallas innan beslut om utlämning har verkställts, skall återkallelsen beaktas. 4 §3 Ej må någon utlämnas, med mindre den gärning för vilken utlämning begäres motsvarar brott, för vilket enligt svensk lag är stadgat fängelse . Har personen i den främmande staten dömts för gärningen, må han utlämnas allenast om påföljden utgör minst frihetsstraff eller annat omhändertagande på anstalt . Utlämning får beviljas endast om den gärning för vilken utlämning begärs motsvarar brott, för vilket enligt svensk lag är stadgat fängelse . Utlämning till en medlemsstat i Europeiska unionen får dock beviljas om den gärning för vilken utlämning begärs motsvarar brott, för vilket enligt svensk lag är stadgat fängelse eller mer. Har personen i den ansökande staten dömts för gärningen, får han utlämnas endast om påföljden utgör minst frihetsstraff eller annat omhändertagande på anstalt . Skall utlämning till främmande stat ske för gärning som avses i första stycket, må utlämning till den staten medgivas jämväl för annan gärning som motsvarar brott enligt svensk lag. Skall utlämning ske till en annan stat för gärning som avses i första stycket, får utlämning till den staten beviljas även för annan gärning som motsvarar brott enligt svensk lag. Har personen i den främmande staten dömts till gemensam påföljd för gärning som avses i första stycket första punkten och för annan gärning som motsvarar brott enligt svensk lag, må utlämning för gärningarna äga rum, om den gemensamma påföljden utgör minst frihetsstraff eller annat omhändertagande på anstalt . Har personen i den ansökande staten dömts till gemensam påföljd för gärning som avses i första stycket första eller andra meningen och för annan gärning som motsvarar brott enligt svensk lag, får utlämning för gärningarna beviljas, om den gemensamma påföljden utgör minst frihetsstraff eller annat omhändertagande på anstalt . 6 § Utlämning må ej beviljas för politiskt brott. Utlämning får inte beviljas för ett politiskt brott. Innefattar gärningen tillika brott av icke politisk beskaffenhet, må utlämning beviljas för det brottet, såframt gärningen i det särskilda fallet prövas övervägande äga karaktären av ett icke politiskt brott. Innefattar gärningen även ett brott som inte är politiskt, får utlämning beviljas för det brottet, om gärningen i det särskilda fallet övervägande har karaktären av ett icke politiskt brott. Första stycket gäller inte vid utlämning till en medlemsstat i Europeiska unionen eller om ett avslag på denna grund strider mot en internationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. Den som är svensk medborgare får inte utlämnas för ett politiskt brott. 10 §4 Har i fråga om den person som avses med framställningen här i riket meddelats dom beträffande det uppgivna brottet eller med stöd av 20 kap. 7 § eller motsvarande bestämmelse i annan författning meddelats beslut att icke tala å brottet, må utlämning för det brottet ej äga rum. Har i fråga om den som begärs utlämnad här i riket meddelats dom beträffande det uppgivna brottet eller med stöd av 20 kap. 7 § eller motsvarande bestämmelse i annan författning meddelats beslut att inte åtala för brottet, får utlämning för det brottet inte beviljas. Ej heller må utlämning beviljas, om straff för brottet skulle vara förfallet enligt svensk lag. Utlämning får inte heller beviljas, om straff för brottet skulle vara preskriberat enligt svensk lag. Detta gäller inte vid utlämning till en medlemsstat i Europeiska unionen eller om ett avslag på denna grund strider mot en internationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. Den som är svensk medborgare får inte utlämnas om straff för brottet skulle vara preskriberat enligt svensk lag. Har fråga om ansvar för brottet prövats genom lagakraftägande dom, meddelad i annan främmande stat än den som gjort framställning om utlämning, och är brottet förövat i den först nämnda staten eller har denna stat tillträtt den europeiska utlämningskonventionen , den europeiska konventionen om brottmålsdoms internationella rättsverkningar eller den europeiska konventionen om överförande av lagföring i brottmål eller har den staten slutit särskilt avtal med om utlämning för brott, må den tilltalade ej utlämnas för brottet, 1. om han har frikänts från ansvar, 2. om han har förklarats skyldig till brottet utan att påföljd har utdömts, 3. om ådömd påföljd har verkställts i sin helhet eller verkställigheten pågår, eller 4. om ådömd påföljd har bortfallit enligt lagen i den stat där domen meddelats. Har fråga om ansvar för brottet prövats genom lagakraftägande dom, meddelad i en annan stat än den som gjort framställning om utlämning, och är brottet förövat i den först nämnda staten eller har denna stat tillträtt den europeiska utlämningskonventionen eller en överenskommelse som avses i 2 kap. 5 a § fjärde stycket eller har den staten slutit särskilt avtal med om utlämning för brott, får den som begärs utlämnad inte utlämnas för brottet, 1. om han har frikänts från ansvar, 2. om han har förklarats skyldig till brottet utan att påföljd har utdömts, 3. om ådömd påföljd har verkställts i sin helhet eller verkställigheten pågår, eller 4. om ådömd påföljd har bortfallit enligt lagen i den stat där domen meddelats. Tredje stycket gäller ej i fråga om brott, som har förövats i den stat som gjort framställning om utlämning eller mot denna stat eller menighet eller allmän inrättning i den staten, eller brott, som avses i 2 kap. 3 § 5 eller 6 , såvida ej lagföringen har skett på begäran av den stat som gjort framställning om utlämning. Fjärde stycket gäller inte i fråga om brott, som har förövats i den stat som gjort framställning om utlämning eller mot denna stat eller menighet eller allmän inrättning i den staten, eller brott, som avses i 2 kap. 3 § 6 eller 7 , såvida inte lagföringen har skett på begäran av den stat som gjort framställning om utlämning eller efter att den eftersökte har utlämnats från denna stat för lagföring. Vid utlämning till en medlemsstat i Europeiska unionen eller när det annars följer av en internationell överenskommelse som är bindande för , får den som har utlämnats, utan hinder av vad som sägs i 12 § första stycket 1, 1. åtalas eller straffas för annat brott som han eller hon har begått före utlämningen, om han eller hon har lämnat sitt samtycke till det eller om det för brottet enligt lagen i den ansökande staten inte kan följa eller inte är utdömt frihetsstraff eller någon annan åtgärd som innefattar frihetsberövande, och 2. vidareutlämnas till en annan medlemsstat i Europeiska unionen om han eller hon har lämnat sitt samtycke till det. Första stycket gäller inte om den som har utlämnats är svensk medborgare. 14 §5 Framställning om utlämning skall ges in till . En framställning om utlämning skall göras skriftligen. Den får översändas per telefax eller, efter överenskommelse i det enskilda fallet, på annat sätt. Framställningen skall ges in till . Vid framställningen skall fogas avskrift av häktningsbeslut eller dom som åberopas eller, i fall som avses i 4 § andra stycket, annan utredning på vilken framställningen grundas. I den mån det ej framgår av nämnda handlingar, skall uppgift lämnas om personens nationalitet och hemvist, brottets beskaffenhet, tid och plats för brottet samt i den främmande staten tillämpliga straffbestämmelser. Signalement skall om möjligt företes. Vid framställningen skall fogas avskrift av häktningsbeslut eller dom som åberopas eller, i fall som avses i 4 § andra stycket, annan utredning på vilken framställningen grundas. I den mån det inte framgår av nämnda handlingar, skall uppgift lämnas om personens nationalitet och hemvist, brottets beskaffenhet, tid och plats för brottet samt i den ansökande staten tillämpliga straffbestämmelser. Signalement skall om möjligt företes. 16 §6 Riksåklagaren skall till grund för sitt yttrande verkställa erforderlig utredning enligt vad om förundersökning i brottmål är stadgat. Riksåklagaren skall till grund för sitt yttrande verkställa erforderlig utredning enligt vad som gäller vid förundersökning i brottmål. Riksåklagaren eller annan behörig åklagare får under utredningen begära kompletterande information av behörig myndighet i en medlemsstat i Europeiska unionen eller, om sådan direkt kommunikation har avtalats i en internationell överenskommelse som är bindande för eller av behörig myndighet i en annan stat om den staten tillåter detta. Om tvångsmedel gäller vad som i allmänhet är föreskrivet för brottmål. Beslut av rätten gäller tills vidare intill dess ärendet har avgjorts eller, om utlämning beviljas, intill dess denna har verkställts. Finner högsta domstolen hinder mot utlämning möta enligt 1-10 §§, upphör dock beslutet genast att gälla. Föreligger sådant hinder mot utlämning som avses i 11 § första stycket, gäller beslutet ej under tid då personen med anledning av misstanke om brott som där avses är berövad friheten som anhållen eller häktad eller undergår fängelsestraff eller eljest är omhändertagen på anstalt. Om tvångsmedel gäller vad som i allmänhet är föreskrivet för brottmål. Beslut av rätten gäller tills vidare intill dess ärendet har avgjorts eller, om utlämning beviljas, intill dess denna har verkställts. Finner att det finns hinder mot utlämning enligt 1-10 §§, upphör dock beslutet genast att gälla. Föreligger sådant hinder mot utlämning som avses i 11 § första stycket, gäller beslutet inte under tid då personen med anledning av misstanke om brott som där avses är berövad friheten som anhållen eller häktad eller undergår fängelsestraff eller på annat sätt är omhändertagen på anstalt. Beslut om tvångsmedel kan meddelas även efter det att utlämning har beviljats. Talan mot rättens beslut i fråga om tvångsmedel förs genom besvär till högsta domstolen utan inskränkning till . Rättens beslut i fråga om tvångsmedel överklagas till utan inskränkning till . Den som hålls häktad i utlämningsärendet äger påfordra, att ny förhandling skall äga rum från det beslut senast meddelats. Den som hålls häktad i utlämningsärendet kan begära att ny förhandling skall äga rum från det att beslut senast har meddelats. 26 §1 Chefen för får medge, att den som av främmande stat utlämnas till annan stat får föras genom riket, om denne inte är svensk medborgare och det inte heller annars finns synnerliga skäl mot det. Framställning om detta ges in till . Chefen för får medge, att den som av en stat utlämnas till en annan stat får föras genom riket, om denne inte är svensk medborgare och det inte heller annars finns synnerliga skäl mot det. Framställning om detta ges in till . Sker utlämningen till , , eller må medgivas, att även svensk medborgare föres genom riket, om hinder ej skulle ha förelegat för utlämning av honom till den mottagande staten enligt 2 eller 4 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och . Medgivande får lämnas till att en svensk medborgare förs genom riket, om hinder inte skulle ha förelegat för utlämning av honom eller henne till den mottagande staten enligt denna lag eller enligt 2 eller 4 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och . Regeringen tillkännager de internationella överenskommelser som avses i denna lag. 28 §2 När någon som är eftersökt för utlämning till en medlemsstat i Europeiska unionen samtycker till att bli utlämnad, får utlämningsfrågan prövas i ett förenklat förfarande med de avvikelser från denna lag som framgår av 29-40 §§. När någon som är eftersökt för utlämning till en medlemsstat i Europeiska unionen samtycker till att bli utlämnad, får utlämningsfrågan prövas i ett förenklat förfarande med de avvikelser från denna lag som framgår av 29-39 §§. 32 §3 Den som eftersöks för utlämning skall så snart det kan ske tillfrågas av åklagare om han samtycker till utlämning. I sådant fall skall han också tillfrågas om han medger rätt för den ansökande staten att, utan särskilt medgivande enligt 24 §, ställa honom till ansvar eller straffa honom för annat brott som begåtts före utlämningen än som omfattas av eftersökningen och att utlämna honom till någon annan medlemsstat i Europeiska unionen. Han skall upplysas om innebörden av att samtycke och medgivande lämnas. Samtycke och medgivande lämnas till åklagaren. Därvid tillämpas samma förfarande som vid utlämning för brott till , , och . Samtycke och medgivande lämnas till åklagaren. Första stycket andra meningen tillämpas inte när den som eftersöks är svensk medborgare. Den ansökande staten skall underrättas om ett samtycke eller ett medgivande. Är den eftersökte anhållen eller ålagd reseförbud eller anmälningsskyldighet och samtycker han inte, skall den ansökande staten underrättas om detta från beslutet om tvångsmedel. Detta hindrar dock inte att det förenklade förfarandet tillämpas även om samtycke lämnas . Om ett samtycke eller medgivande återkallas innan beslut om utlämning har verkställts, skall återkallelsen beaktas. Den ansökande staten skall underrättas om återkallelsen. Sådan underrättelse från rätten till chefen för som avses i 23 § andra stycket skall lämnas endast om den eftersökte inte samtycker till att utlämnas eller om han inte från den dag han anhölls eller ålades reseförbud eller anmälningsskyldighet lämnat sitt samtycke till utlämningen eller om han återkallar ett sådant samtycke. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § Utlämning för politiskt brott må ske, allenast om gärningen eller gärning av motsvarande beskaffenhet är i svensk lag belagd med straff och den som begärs utlämnad ej är svensk medborgare. Utlämning för ett politiskt brott får endast ske om gärningen eller en gärning av motsvarande beskaffenhet i svensk lag är belagd med straff. En begäran om utlämning för ett politiskt brott får inte avslås på denna grund om detta strider mot en internationell överenskommelse som gäller mellan och den ansökande staten. Den som är svensk medborgare får inte utlämnas för ett politiskt brott. Regeringen tillkännager de internationella överenskommelser som avses i andra stycket. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet . , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott, 2. lag om ändring i lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och . Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen om utlämning för brott 2, 3 och 3 b §§ I 2 § finns en till synes kategorisk regel om att svenska medborgare inte får utlämnas. I de nya 3 och 3 b §§ föreslås att svenska medborgare, utan hinder av 2 §, får utlämnas i vissa fall. finns det undantag från huvudregeln i 2 §, nämligen dels i lagen om utlämning för brott till , , och (jfr 27 § utlämningslagen), dels i lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt (till vilken hänvisning saknas i utlämningslagen). När nu undantag från 2 § skall tas in själva utlämningslagen accentueras paragrafens karaktär av huvudregel med undantag. Lagrådet förordar därför att bestämmelsen i 2 § avslutas med exempelvis följande: " ... utlämnas enligt denna lag annat än i fall där det är särskilt föreskrivet." I så fall kan 3 och 3 b §§ inledas med "En svensk medborgare får utlämnas till ...". 3 a § Andra stycket i paragrafen innehåller bestämmelser om verkställighet i av frihetsstraff som ådömts efter utlämning. Enligt styckets andra mening skall vid verkställigheten den dömde alltid räknas till godo den tid av påföljden som avtjänats i den andra staten och den tid som han eller hon varit anhållen, häktad eller på annat sätt frihetsberövad där eller i med anledning av det brott som påföljden avser. Mot den föreslagna avfattningen kan anmärkningar riktas. En sådan är att om t.ex. häktningstid i den andra staten avräknats från ett ådömt fängelsestraff - på motsvarande sätt som enligt 33 kap. - 3 a § kan synas innebära att häktningstiden kommer att bli dubbelt avräknad, nämligen dels som en del av det avtjänade frihetsstraffet, dels särskilt som häktningstid. Vidare omfattar uttrycket "på annat sätt frihetsberövad" såväl ett ådömt frihetsstraff som t.ex. sådan tid varunder den dömde varit gripen utan att vara anhållen eller häktad och som i motsvarande fall inte skall avräknas enligt . Enligt Lagrådets mening skulle det vara bättre om andra meningen i 3 a § andra stycket utformades i närmare anslutning till den korresponderande regeln i 25 § tredje stycket lagen om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Därvid bör övervägas om sådan tid varunder den dömde varit frihetsberövad på annat sätt än som anhållen eller häktad och som enligt skulle ha avräknats i ett motsvarande fall (t.ex. tid för rättspsykiatrisk undersökning) skall avräknas enligt utlämningslagen och internationella verkställighetslagen. 6 § Enligt paragrafens första stycke i dess nuvarande lydelse får utlämning inte beviljas för politiska brott. I remissen föreslås att till paragrafen fogas ett tredje och ett fjärde stycke. I det tredje stycket föreskrivs att utlämningsförbudet inte gäller bl.a. vid utlämning till en medlemsstat i EU. I det fjärde stycket anges att en svensk medborgare inte får utlämnas för ett politiskt brott. Det förhållandet att paragrafen utformats så att det nya tredje stycket utgör ett undantag från första stycket och fjärde stycket ett undantag från undantaget gör paragrafen svårläst. Lagrådet föreslår att tredje och fjärde styckena läggs ihop till ett stycke med följande lydelse: