prop · GP0330 · 2001-10-16 00:00:00 — Det nya gruppundantaget ger företag som inte anses ha marknadsmakt större frihet att utveckla sina distributionsformer, som det tydliggör vilka vertikala konkurrensbegränsningar som är förbjudna. I ett tillkännagivande (2000/C 291/01) har kommissionen givit riktlinjer för principerna för bedömning av vertikala avtal. Nya EG-förordningar om gruppundantag för avtal om forskning och utveckling (2659/2000/EG) respektive för specialiseringsavtal (2658/2000/EG) antogs . Dessa gruppundantag trädde i kraft . Kommissionen har en central roll vid tillämpningen av . Kommissionen samråder därvid med medlemsstaternas konkurrensmyndigheter. Vid slutet av fanns drygt 1 600 kommissionsärenden under beredning hos Konkurrens- verket, varav 513 hade öppnats . Ett stort antal av dessa ärenden rörde företagssamgåenden. För att minimera störningarna på den inre marknaden av nationellt företagsstöd tillämpas inom EU ett omfattande regelverk för statsstöd. Kommissionen har till uppgift att övervaka medlemsstaternas initiativ på stödområdet, något som möjliggörs genom en anmälningsskyldighet för medlemsstaterna. Kommissionens godkännande måste inhämtas innan nya eller ändrade stöd betalas ut. pågår ett arbete för att modernisera och rationalisera reglerna på statsstödsområdet. Det har bl.a. till syfte att minska den arbetsbörda som uppstår för såväl kommissionen som medlemsstaterna till följd av den generella anmälningsskyldigheten. Tanken är att mer tid och resurser skall kunna ägnas ärenden som från konkurrenssynpunkt är av större vikt. Mer rutinartade ärenden skall däremot hanteras på ett betydligt enklare sätt . samtyckte kommissionen principiellt till tre s.k. gruppundantags- förordningar. Dessa gäller stöd till små och medelstora företag, stöd till utbildning samt s.k. stöd av mindre betydelse (i praktiken en kodifiering av tidigare bestämmelser om s.k. försumbart stöd). Under förutsättning att medlemsstaterna iakttar de villkor för stöd som angivits i dessa förordningar kan stöd verkställas utan att kommissionens godkännande behöver inhämtas. Krav ställs endast på ett enklare informations- förfarande. Förordningarna har publicerats i Europeiska gemenskapernas tidning (EGT) (EGT L 10, . Kommissionen utfärdar fortlöpande riktlinjer och meddelanden m.m. som anger gränserna för stöd som kan anses förenligt med EG-fördraget. En viktig händelse var kommissionens beslut gällande Skr. 2001/02:30 förnyade riktlinjer för stöd till skydd av miljön. uppmärksammas särskilt och preciserade bestämmelser för driftstöd anges. Beslutet föregicks av omfattande diskussioner med medlemsstaterna. Från många medlemsstater, inte minst , betonades vikten av att även fortsättningsvis i vissa fall kunna medge miljörelaterade skatteundantag utan krav på stödets degressivitet, något som kommissionen inledningsvis inte var beredd att acceptera. Utfallet på denna punkt blev att medlemsstaterna ges möjlighet att bevilja undantag för företag som undertecknat frivilliga miljöskyddsavtal eller, i avsaknad av sådant avtal, motsvarande möjlighet under förutsättning att företag med nedsättning ändå betalar en betydande del av de aktuella skatterna. Ytterligare exempel på nya riktlinjer avsåg kommissionens tillkännagivande om bestämmelser för statligt stöd i form av garantier. Därutöver kan nämnas de ändringar som vidtogs när det gäller direktiv /723/EG om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag, det s.k. transparens- direktivet. Ändringarna innebär krav på medlemsstaterna att införa separat redovisning för sådana verksamheter som anförtrotts uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt intresse och som verkar på konkurrensutsatta marknader. Inom området sektoriella stöd kan särskilt nämnas att möjligheten att lämna kontraktsrelaterat driftstöd till varvsindustrin upphörde . På grund av den fortsatt bekymmersamma situationen för EU:s varvsindustri, i första hand till följd av konkurrens från , har kommissionen emellertid aviserat ett förslag om temporärt återinförande av stöd till tillverkning av vissa fartyg inom EU. Förslag till rådet lämnas under förutsättning att konflikten med inte är löst och att konfliktlösning inleds inom ramen för världshandelsorganisationens (, WTO) subventionsavtal. Enskilda ärenden med specifik svensk anknytning har bl.a. gällt beslut av kommissionen om stöd för småskalig elproduktion från vindkraft, vattenkraft och kraftvärme, stöd till allergisanering av inomhusmiljön, bidrag till fartygsförlagd utbildning samt förlängning av stödet till Industriella utvecklingscentra (IUC). Kommissionen godkände också stöd till svensk film genom . När det gäller anmälda men ej avslutade ärenden kan nämnas förlängning av nedsättningen av koldioxidskatt och stödordning för bidrag till skogs- ägare till följd av stormfällningar i . Inom området regionalt stöd märks särskilt kommissionens negativa beslut gällande nedsättningen av socialavgifter i norra . I beslutet förklarade kommissionen att stödet inte anses förenligt med EG-fördraget och att stöd inte får lämnas . godkändes däremot den svenska s.k. regionalstödskartan för liksom de stödordningar som är knutna till denna karta. 20.5 Kol- och stålfrågor Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) har en giltighetstid och löper ut , vilket för med sig att hela det juridiska systemet och alla förfaranden som rör EKSG upphör att gälla. Kol- och stålindustrin kommer därefter att omfattas av EG-fördraget och vara underkastad samma regler som andra industrigrenar. När EKSG-fördraget upphör krävs emellertid att någon tar ansvar för fortsatt förvaltning av EKSG:s ännu oavslutade finansiella ärenden och tar över dess tillgångar och skulder. I den resolution om tillväxt och sysselsättning som antog i uppmanades kommissionen att inför EKSG-fördragets utgång lämna lämpliga förslag för att säkerställa att inkomsterna från reserverna skulle användas för forskning och utveckling inom kol- och stålområdet. Därefter har två rådsresolutioner antagits, där rådet kommit överens om att EKSG:s tillgångar och skulder skall övertas av de återstående gemenskaperna, att forskningen inom kol- och stålområdet skall upprätthållas även efter juli 2002 och finansieras genom EKSG:s medel samt att medlen skall vara tydligt avskilda från övriga gemenskapsmedel. För att genomföra rådets intentioner arbetade kommissionen därefter fram tre rättsakter (KOM (2000) 519 slutlig, KOM (2000) 520 slutlig och KOM (2000) 521 slutlig) om de finansiella och forskningsmässiga verksamheter som skall bedrivas efter det att EKSG-fördraget upphört att gälla. Dessa presenterades för rådet . Under höstens arbete i rådet konstaterades emellertid att kommissionens förslag saknade en korrekt rättslig grund för att kunna antas. Det franska ordförandeskapet arbetade således fram ett utkast till protokoll om de ekonomiska följderna av att EKSG-fördraget upphör att gälla och om förvaltningen av den efterföljande kol- och stålforskningsfonden. Vid regeringskonferensen i antogs detta protokoll som en bilaga till . Protokollet gav den rättsliga grund som krävdes för det fortsatta arbetet. Kommissionen har presenterat två rapporter om situationen för den europeiska varvsindustrin och konkurrenssituationen på världs- Av rapporterna framgår att den koreanska varvsindustrin vinner marknadsandelar och att prisnivån är låg i förhållande till bl.a. den Varvsnäringen i präglas till följd av detta av problem med överkapacitet och dålig prisutveckling. Det har upprättats ett avtal mellan kommissionen och för att öka möjligheterna till insyn i den koreanska varvsindustrin. avtal har dock inte lett till den öppenhet och tillgänglighet till information som förväntades, vilket innebar att kommission deklarerade sin avsikt att föra ärendet vidare till WTO samt införa ett Skr. 2001/02:30 temporärt varvsstöd om inte konflikten var löst före . bildades ett forum för återvinningsindustrin (). Inom forumet diskuterades vissa förslag till åtgärder som kommissionen lagt fram i ett tidigare meddelande. I forumet deltog en stor bredd av offentliga och privata intressenter. Forumet skall bl.a. bedöma om det är möjligt och meningsfullt att inrätta ett permanent organ ett europeiskt återvinningscentrum. Ett avslutande forum där slutrapporten från forumet diskuterades hölls . Efter det överlämnades slutrapporten till kommissionen. Enligt rapporten skall inledningsvis ett återvinningscentrum bildas. I slutrapporten konstateras vidare att det finns ett behov av att förtydliga avfallslagstiftningen när det gäller definitionen av avfall. Detta arbete har påbörjats inom ramen för . Nämnas kan också att forumet konstaterade att s.k. kvoter i syfte att främja utnyttjande av återvunnet papper inte är en lämplig metod. 20.6.3 Utvinning inom gruv- och mineralindustrin Kommissionen presenterade ett meddelande (KOM (2000) 265 slutlig) om främjande av en hållbar utveckling inom EU:s utvinningsindustri (utom energiproduktion), dvs. utvinning av malm, ballast, natursten samt industrimineral. Bakgrunden var bl.a. miljö- olyckor i anslutning till gruvdammar i och . Kommissionen pekade ut ett antal konkurrenskraftsfaktorer av stor betydelse för dessa sektorer och möjliga åtgärder för att balansera de ekonomiska, ekologiska och sociala frågorna mot en hållbar utveckling. Vissa uppföljningsåtgärder skulle genomföras beträffande damm- olyckorna. Industrins helhjärtade stöd och engagemang var enligt kommissionen en nödvändighet i det fortsatta arbetet. antogs rådsslutsatser där balansen mellan de tre pelarna i hållbar utveckling underströks. Kommissionen uppmanades att förelägga rådet förslag till ramar inom befintliga strukturer för en framtida dialog mellan medlemsstater, industri och andra berörda parter för samarbete kring hållbar utveckling för denna industri. Arbetet har sedan fortsatt i denna riktning inom kommissionens expertgrupp . antog slutsatser om turism och sysselsättning . För att genomföra slutsatserna tillsatte kommissionen tillsammans med medlemsstaterna fyra arbetsgrupper inom områdena information, utbildning, kvalitet och hållbar utveckling. 2001/02:30 har representation i samtliga arbetsgrupper. Vid rådet (inre marknad, konsument och turism) presenterade kommissionen en lägesrapport om uppföljningen av rådets slutsatser om turism och sysselsättning. I lägesrapporten redogör kommissionen för de delrapporter med förslag till rekommendationer som presenterats av arbetsgrupperna och för det fortsatta arbetet. Arbetsgrupperna skall lämna en slutrapport . Kommissionen planerar därefter att presentera ett meddelande baserat på arbetsgruppernas slutrapporter. EG-fördraget har inte något specifikt avsnitt som behandlar energi. De gemensamma åtgärder som finns på energiområdet har framför allt utvecklats inom ramen för den inre marknaden och som en del av gemenskapens miljöpolitik. 22.1Den inre marknaden för energi 22.1.1 Den inre marknaden för energi (el och gas) Rådet antog direktivet om gemensamma regler för den inre marknaden för el (96/92/EG). Enligt direktivet skall medlems- staterna ha genomfört direktivet i nationell rätt . antog rådet direktivet om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas. Direktivet skulle träda i kraft . De båda direktiven bygger på samma principer (tillgång till nätet, ömsesidighet, subsidiaritet och gradvis öppnande av marknaden), men beaktas de särskilda villkoren för de respektive marknaderna. I slutsatserna från Europeiska rådets möte i uttalas att liberaliseringen av bl.a. energimarknaderna (el och gas) skall påskyndas. Vid energirådsmötet hölls en debatt och slutsatser antogs som stöd för kommissionens fortsatta arbete med att utveckla den inre marknaden för energi (el och gas). Det är ett starkt svenskt önskemål att EU:s arbete med att undanröja hinder för en väl fungerande inre marknad för el och gas genomförs effektivt och skyndsamt. anser därför att det är angeläget att kommissionen bl.a. i de s.k. Florens- och Madridprocesserna arbetar vidare med förslag till konkreta åtgärder som kan undanröja hinder för framväxten av integrerad energimarknad. För svenskt vidkommande trädde den nya gasmarknadslagen (2000:599) med anpassning till direktivet i kraft . 22.1.2 Integration av miljö och hållbar utveckling Vid rådsmötet hölls en riktlinjedebatt i avsikt att ge politisk vägledning för sammanställningen av energiministrarnas andra rapport om en strategi för hållbar utveckling på energiområdet till toppmötet i (se även 26.1.1). Efter behandling i rådskonstellationen för energi godkände energiministrarna vid rådsmötet en rapport med en strategi inklusive en tidtabell samt en grupp indikatorer i enlighet med uppdraget från de senaste mötena inom . Strategin skall komplettera aktiviteter på nationell och regional nivå. Energiministrarna understryker i rapporten vidare att arbetet för hållbar utveckling är en pågående process som ställer krav på kontinuerlig utveckling utifrån de erfarenheter som görs. fortlöpande följa upp genomförandet av strategin och inbjuder kommissionen att presentera rapporter . arbetet med att genomföra strategin fortskridit i medlemsstaterna. beslutade kommissionen, efter en lång process med flera förseningar, om ett förslag till och rådets direktiv om främjande av el från förnybara energikällor på den inre marknaden för el. Förslaget presenterades av kommissionen vid en politisk överenskommelse om direktivförslaget. Direktivet skall utgöra ett ramverk som, på medellång sikt, bidrar till att öka andelen el baserad på förnybara energikällor på den inre marknaden för el. Förslaget anses vara en viktig åtgärd för att möta åtaganden enligt Kyotoprotokollet. Förslaget skall också ses mot bakgrund av kommissionens meddelande om energi för framtiden förnybara energikällor vitbok för en gemenskapsstrategi och I meddelandet uttalas ambitionen att gemenskapens andel av förnybara energikällor skall fördubblas från till av gemenskapens energianvändning. I den politiska överenskommelsen om förslaget till direktiv anges ett indikativt mål på för andelen el baserad på förnybara energikällor . Huvudkomponenterna i direktivet är tillämpningsområde, definitioner förnybara energikällor, nationella mål, gemensamt stödsystem i EU, ursprungsmärkning, förenkling och harmonisering av administrativa regler samt nätfrågor som prioriterat För svensk del har det varit viktigt att systemet för att främja el från förnybara energikällor på den inre marknaden av el baseras på konkurrens, flexibilitet och tillgänglighet. att de nationella målen skall vara indikativa, att ett harmoniserat stödsystem för tas fram och att reglerna i direktivet blir förenliga med en väl fungerande konkurrensutsatt elmarknad. De svåraste frågorna att enas om i rådet gällde nivåerna på de referensvärden för nationella mål som redovisas i en bilaga till direktivet definitionen av biomassa. ledde till en rapport där de bl.a. föreslog bindande nationella mål för Skr. 2001/02:30 andelen el från förnybara energikällor, en snävare definition av biomassa än den kommissionen föreslagit, () innan ett gemensamt stödsystem skulle träda i kraft, och ursprungsgaranti för all el som produceras och inte bara för el producerad med förnybara energikällor, vilket var kommissionens ursprungliga förslag. presenterade kommissionen ett meddelande med en analys av försörjningstryggheten för gas (KOM (1999) 571 slutlig). Med utgångspunkt från meddelandet antog rådsmötet slutsatser om försörjningstryggheten för gas. I slutsatserna betonas att upprättandet av den inre marknaden för gas är särskilt viktigt för att öka effektiviteten vid produktion, överföring och distribution av gas. Detta som försörjningstryggheten säkras, den europeiska konkurrenskraften stärks och miljöskyddet respekteras. Rådet betonar vidare EU:s gemensamma intresse av att fördjupa de strategiska relationerna med leverantörer och transiteringsländer utanför EU för att minska de politiska och tekniska risker som är förenade både med framtida gasleveranser och byggandet av nya gasledningar. I slutsatserna understryks att försörjningstryggheten för gas är en strategisk och prioriterad fråga mot bakgrund av det prognostiserade ökade beroendet av gas och de pågående förändringarna på gasmarknaderna i EU. presenterade kommissionen en grönbok om en europeisk strategi för försörjningstrygghet för energi (KOM (2000) 769). är positivt till kommissionens arbete med att analysera förutsättningarna för försörjningstryggheten för gas i gemenskapen och ser slutsatserna som ett stöd för kommissionens fortsatta arbete på detta område. välkomnar vidare kommissionens initiativ med en grönbok om försörjningstrygghet. Kommissionen beslutade om ett meddelande med en handlingsplan för ökad energieffektivitet i EG (KOM (2000) 247). Vid rådsmötet antogs slutsatser som välkomnade handlingsplanen och angav bl.a. att kommissionen i nära samråd med medlemsstaterna och andra aktörer bör göra en fortsatt prioritering mellan de åtgärder som föreslagits i handlingsplanen. Vid rådsmötet antogs slutsatser om energieffektivisering med horisontella kriterier och instrument för val av åtgärder samt prioriteringar mellan sådana . välkomnar kommissionens handlingsplan och rådets slutsatser. För svenskt vidkommande är det särskilt positivt att behovet av att prioritera dels mellan olika slag av åtgärder, dels mellan gemensamma och samordnade åtgärder inom området energieffektivisering har kommit upp på dagordningen. anser att det är mycket bra att horisontella kriterier och åtaganden nu har fastställts i slutsatserna eftersom detta underlättar ett långsiktigt generellt angreppssätt när det gäller energieffektivisering. Vid toppmötet mellan och beslutades att en förstärkt dialog på energiområdet skall inledas. omfatta främst förutsättningar för ökade olje- och gasleveranser från Skr. 2001/02:30 till EU. Parterna kom överens om att inledningsvis gemensamt kartlägga lämpliga samarbetsområden. har samråd med hållits inför mötena i energiministerrådet. I anslutning till detta har även näringsutskottet informerats. Den gemensamma jordbrukspolitiken tar nästan hälften av EU:s budget i anspråk och utgör ett av EU:s mest omfattande samarbetsområden. Politiken omfattar interna marknadsprisstöd, direktstöd och stöd till miljö- och landsbygdsåtgärder. De jordbrukspolitiska åtgärderna syftar till att nå de övergripande mål som anges i fördraget. Liksom föregående år var arbetet med den gemensamma jordbruks- politiken i huvudsak inriktat på tillämpningen av det förslag till refor- mering av jordbrukspolitiken som kommissionen presenterade . Reformförslaget presenterades inom ramen för Agenda 2000, vilken beslutades i och som också innehåller andra delar såsom EU:s strukturprogram och budget. Tillämpningen av Agenda 2000 har inneburit att EU:s medlemsstater fortsätter övergången från stöd för att hålla de interna livsmedelspriserna på en konstlat hög nivå, till direktstöd som kompensation för sänkta priser. Dessutom har förändringarna i regelverket inneburit att ett samlat grepp tagits när det gäller miljö- och landsbygdsåtgärderna. har ett EU-medfinansierat svenskt miljö- och landsbygds- program för perioden 20002006 beslutats och genomförandet påbörjats. Programmet innehåller olika åtgärder för ett ekologiskt hållbart jordbruk i form av ersättningar till jordbrukare som bedriver ett miljöanpassat jordbruk som främjar biologisk mångfald och ekologisk produktion. Programmet innehåller också åtgärder för att underlätta fortsatt jordbruk i norra och i skogsbygderna i andra delar av landet samt åtgärder för att främja en ekonomisk tillväxt och en hållbar utveckling av hela landsbygden. Även om Agenda 2000-förhandlingarna avslutades , fortgår diskussionen om hur den gemensamma jordbrukspolitiken skall se ut . Detta avspeglades också i förberedelserna av det svenska ordförandeskapet och det fokus som ordförandeskapet valt att lägga på hela livsmedelskedjan. Utgångspunkten är att det är möjligt att hantera varje del för sig, utan att en fungerande framtida jordbruks- och livsmedelspolitik måste bygga på en helhetssyn, dvs. produktionen i dess olika former och led i ett socialt, ekonomiskt och ekologiskt sammanhang. De uttryckliga målen i detta arbete är att livsmedelskedjan skall präglas av säkerhet, etik och hållbarhet. Betydelsen av detta underströks också av ett antal livsmedelsskandaler, t.ex. dioxinskandalen i och det ökade antalet BSE-fall inom EU. Många av de frågor som hanterades kunde användas i förberedelsearbetet inför det svenska ordförandeskapet. skapets tre E, sysselsättning (Employment), miljö (Environment) och Skr. 2001/02:30 utvidgning (Enlargement), var samtliga områden som berör jordbruks- Arbetet med att förbereda och underlätta utvidgningen var högt prioriterat. Både på jordbruks- och livsmedelsområdet utarbetades underlag för att möjliggöra öppnandet av jordbrukskapitlet för de kandidatländer som ansågs redo. Även på fiskeområdet skedde framsteg genom att båda parter (EU och kandidat- länderna) flyttade fram sin hållning för att komma ett steg längre i utvidgningsförhandlingarna. En annan viktig fråga var förbättringen av handelsvillkoren för jordbruks- och fiskeprodukter samt vin och sprit som skedde inom ramen för Europaavtalen. medverkade också flera svenska myndigheter och verk i s.k. twinningprojekt med kandidatländerna kring . Syftet var att svenska myndigheter skulle bidra med expertis för kandidatländernas uppbyggnad av den administrativa kapaciteten. Som exempel kan nämnas att och tillsammans medverkade i fem twinningprojekt i de prioriterade länderna, , , och . Inom ramen för 3+3projektet mellan , , , , och fördjupades samarbetet med att stärka kandidatländernas EU-anpassning på jordbruksområdet. Miljön och landsbygdens utveckling stod också i fokus genom Cardiff- processen, dvs. arbetet med att integrera miljö och hållbar utveckling i politiken, samt genom tillämpningen av det nya miljö- och landsbygds- programmet. Sammanfattningsvis kan man konstatera att beslutet om Agenda 2000 och tillämpningen av densamma var ett steg mot en ny typ av jordbrukspolitik. Övergången från kvantitetsinriktade prisstöd till direkta stöd, bl.a. för samlade miljö- och landsbygdsåtgärder, innebar en fort- sättning på en principiellt viktig omläggning av politiken. Nya frågor aktualiserades och miljö, landsbygdsutveckling, djur- hänsyn och säkra livsmedel blev områden vars betydelse ökade. Detta tydliggjordes genom det arbete som bedrevs i anslutning till utvidgningen, WTO, den allmänna debatten om jordbruks- och livs- medelspolitiken, samt förberedelserna inför det svenska ordförande- skapet. Genomförandet av Agenda 2000 fortsatte och innebar bl.a. sänkta interventionspriser och ökat direktstöd som kompensation till lantbrukaren. trädde förordningen om ursprungsmärkning av nötkött i kraft. Den innebär att nötkött skall märkas med uppgifter som säkerställer att köttet kan spåras till det enskilda djuret. I ett andra steg skall även ursprunget för djuret som köttet kommer ifrån anges, dvs. djuret är fött, uppfött och slaktat. , liksom en del andra medlems- Skr. 2001/02:30 stater, valde att införa det andra steget redan innan det blir obligatoriskt var utvecklingen på nötköttsmarknaden god. Utförsäljningen av de interventionslager av nötkött som byggts upp under BSE-krisen år 1996-97 fortsatte och lagren var helt utsålda. därefter utbröt ånyo en nötköttskris i EU som en följd av att BSE- fall konstaterats i medlemsstater som man trott hade mycket låg BSE-incidens. 23.1.2 Åtgärder på nötköttsområdet med anledning av BSE En akut kris uppstod på nötköttsmarknaden till följd av BSE-situationen. Rådet slog därför fast i sina slutsatser att kommissionen skulle vidta extraordinära åtgärder för att åter- upprätta förtroendet för nötköttet och återställa balansen på marknaden. Kommissionen föreslog, och beslutade senare om, ett system med två huvudsakliga delar.