prop · GO0336 · 2001-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2000/01:36 Sjukhus med vinstsyfte Prop. Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås att en lag om inskränkning i landstingens rätt att överlämna driften av akutsjukhus till annan införs. Det föreslås att upp- giften att ansvara för driften av ett sådant akutsjukhus inte får överlämnas till den som avser att driva verksamheten med syfte att skapa vinst åt ägare eller motsvarande intressent. Lagen föreslås träda i kraft och gälla till utgången av . Den skall inte gälla akutsjukhus som vid ikraftträdandet drivs enligt avtal med . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 1 2 Lagtext 1 2.1 Förslag till lag om inskränkning i landstingens rätt att överlämna driften av akutsjukhus till annan 1 3 Ärendet och dess beredning 1 4 Bakgrund och utgångspunkter 1 5 Konstitutionella regler och gemenskapsrätten m.m. 1 6 Viss annan relevant lagstiftning 1 7 ansvar 1 8 Privat vård 1 9 Skyldigheter och ansvar numera lika villkor 1 10 Olika driftsformer 1 11 Begreppet sjukhus 1 12 Överväganden och förslag 1 12.1 möjlighet att överlämna driften av ett akutsjukhus inskränks 1 12.2 Preciserad definition av sjukhusbegreppet? 1 12.3 Övergångsregler 1 13 Författningskommentar 1 Bilaga 1 Departementspromemorians lagförslag 25 Bilaga 2 Förteckning över inbjudna remissinstanser 27 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag 28 Bilaga 4 Lagrådets yttrande 30 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträdet 55 2 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om inskränkning i landstingens rätt att överlämna driften av akutsjukhus till annan. 3 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 3.1 Förslag till lag om inskränkning i landstingens rätt att överlämna driften av akutsjukhus till annan Härigenom föreskrivs följande. 1 § Genom denna lag inskränks landstingens rätt enligt 3 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) att sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som landstingen ansvarar för enligt den lagen. Vad som i denna lag sägs om landsting gäller även kommun som inte ingår i ett landsting. 2 § Uppgiften att ansvara för driften av ett akutsjukhus får inte efter upp- handling enligt lagen (1992:1528) om offentlig upphandling eller på an- nat sätt överlämnas till den som avser att driva verksamheten med syfte att skapa vinst åt ägare eller motsvarande intressent. Med akutsjukhus förstås vårdinrättning som är inrättad för sluten vård och som har särskild akutmottagning för den som behöver omedelbar hälso- och sjukvård. Denna lag träder i kraft och gäller till utgången av . Lagen gäller inte akutsjukhus som vid ikraftträdandet drivs en- ligt avtal med . 2000/01:36 4 Ärendet och dess beredning I regeringsförklaringen uttalades bl.a. att en mångfald av alternativa driftsformer i hälso- och sjukvården bejakas, men att svenska sjukhus inte skall drivas utifrån privata vinstintressen. I () utarbetades en promemoria Om sjukhus med vinstsyfte (S2000/2921/J). Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. De remissinstanser som anges i bilaga 2 bereddes tillfälle att lämna synpunkter på förslaget, dels vid ett remissmöte , dels om så önskades även skriftligt. De synpunkter som redovisades vid remissmötet överensstämmer i allt väsentligt med de som har redovisats skriftligt. De skriftliga synpunkterna samt en bandupptagning från mötet finns tillgängliga i . Synpunkter har därutöver inkommit från de övriga instanser som anges i nämnda bilaga. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (S2000/2921/J). Därutöver har () beretts tillfälle att underhand lämna synpunkter. I denna proposition behandlar regeringen frågan om driftsformer för sjukhus. Andra frågor om utvecklingen inom hälso- och sjukvården, bl.a. frågan om mångfald av vårdgivare i vården, tas inte upp i detta samman- hang. Dessa och ytterligare frågor om hälso- och sjukvården tas upp i propositionen Nationell handlingsplan för utveckling av hälso- och sjuk- vården som regeringen beslutat (prop. 1999/2000:149). Som framgår av avsnitt 12.1 är det regeringens avsikt att den före- slagna lagstiftningen skall ersättas med ett nytt regelverk. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådets synpunkter på förslagen behandlas i samband med att sak- frågorna diskuteras i den allmänna motiveringen eller i anslutning till att bestämmelserna kommenteras i författningskommentaren. Därutöver har redaktionella ändringar gjorts i förhållande till den till Lagrådet remitterade texten. Regeringen har följt Lagrådets synpunkter till utformning av lagtexten. Den första paragrafen i den föreslagna lagen har inte granskats av Lagrådet. Bestämmelsen är emellertid av enkel beskaffenhet. Lagrådets hörande skulle därför sakna betydelse vad gäller denna. Vidare har den föreslagna inskränkningen av landstingens rätt att överlåta driften av akutsjukhus efter Lagrådets granskning gjorts tidsbegränsad. 5 Bakgrund och utgångspunkter Svensk hälso- och sjukvård befinner sig i en omfattande förändringspro- cess. Gamla strukturer och invanda arbetsformer måste ifrågasättas och förändras för att medborgarnas krav på bästa möjliga hälso- och sjukvård skall kunna tillgodoses. Denna utveckling kräver att hälso- och sjukvår- den hittar nya arbetssätt med förändrade driftsformer. I propositionen Nationell handlingsplan för utveckling av hälso- och sjukvården (prop. 1999/2000:149) framhålls betydelsen av ökad mång- fald av vårdgivare, och det önskvärda i att sjukvårdshuvudmännen i större utsträckning tecknar vårdavtal med privata, kooperativa och ideella vårdgivare i den öppna vården. som denna utveckling uppmuntras är det enligt regeringens uppfattning viktigt att inte kommersiella intressen tillåts ta överhanden och försvåra möjligheten att upprätthålla de grundläggande principerna för en allmän hälso- och sjukvård. Grunden skall bevaras. Hälso- och sjukvården skall vara demokratiskt styrd, solidariskt finansierad och ges utifrån behov. saknar, till skillnad från vissa andra länder, regler för i vilka ägar- och driftsformer som hälso- och sjukvården kan bedrivas. Eftersom hälso- och sjukvården har dominerats helt av den offentligt drivna vården har en sådan reglering inte ansetts nödvändig. För att de grundläggande demokrati- och jämlikhetsmålen skall kunna upprätthållas som alternativa driftsformer släpps in är det nöd- vändigt att även reglerar var i hälso- och sjukvården som privata vinstintressen inte får förekomma. finns det inte skäl att särskilt reglera driftsformerna i den öppna hälso- och sjukvården. Där- emot krävs regler för sjukhusvården. Syftet med detta förslag är att garantera att akutsjukhusen fortsätter att drivas utan vinstintressen. Därmed ansluter sig också till den tradition som dominerar i andra europeiska länder. I de nordiska länderna och i drivs av sjukhusen i offentlig regi. Även i och dominerar drift i offentlig regi. avviker genom att de flesta sjukhusen är privata, dock icke vinstsyftande. Överlag är de offentliga sjukhusen större och mer inriktade på akutvård, medan de privata i huvudsak inriktas mot planerad vård. I de flesta länder där hälso- och sjukvården bedrivs i privat regi är det vanligt att sjukhusen drivs av stiftelser eller av andra former av icke vinstsyftande organisationer. Ofta har dessa sjukhus sitt ursprung i väl- görenhetsorganisationer, religiösa sammanslutningar etc. I t.ex. och , finns dock sjukhus som drivs i vinstsyfte. I och är detta däremot förbjudet, liksom även i . Internationellt är det privata inslaget, precis som i , störst när det gäller öppen vård. Det är t.ex. vanligt att familjeläkare driver verk- samhet i privat regi som egenföretagare eller i läkargrupper. I det inter- nationella perspektivet skulle en utveckling i som främjar vinst- syftande privata akutsjukhus utgöra ett undantag. I inget annat land finns en uttalad strävan att öka deras andel. De internationella erfarenheterna talar tvärtom för ett växande behov av gemensam planering för sjuk- husen, liksom ökade krav på samverkan. Den svenska hälso- och sjukvårdspolitiken har i sina huvuddrag vuxit fram i brett politiskt samförstånd och med starkt stöd i befolkningen. Hälso- och sjukvårdens utveckling har också på det hela taget motsvarat högt ställda förväntningar. Även med 1990-talets ekonomiska restriktioner har svensk sjukvård förmått öka både nivån och kvaliteten på en rad insatser. Enligt Social- styrelsen ligger kvaliteten och innehållet i svensk sjukvård, i jämförelse med andra , mycket högt och sammantaget bland de högsta. Vården har också förmått prioritera de äldsta som både får vård för allt svårare akuta tillstånd och i allt större utsträckning erhåller planerade vårdinsatser. Därmed har en allt större andel av hälso- och sjukvårdens insatser kommit att riktas mot allt äldre patienter. Så har till exempel vanliga åtgärder för äldre, som starr-, höftleds- och kranskärlsoperationer, ökat kraftigt . Det betyder i sin tur att allt fler äldre människor genom insatser från hälso- och sjukvården fått möjligheter att se och kunna röra sig utan smärta. Utvecklingen har alltså präglats av att allt fler fått allt bättre vård, inte minst de äldre. Men genom den svaga samhällsekonomiska utvecklingen har hälso- och sjukvårdens resurser inte ökat vilket bidragit till växande köer och försämrad kontinuitet samt till ett hårt tryck på personalen. Det finns alltså skäl att vara nöjd allt fler får allt bättre vård och att vara missnöjd alla får inte vård i tillräckligt god tid. Vilka insatser som faktiskt utförs, av allt det som är möjligt och för vilka patienter, avgörs genom prioriteringar. Genom beslut (prop. 1996/97:60, bet. 1996/97:SoU14, rskr. 1996/97:186) om riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården finns nationella kriterier för prioriteringar. Utifrån en etisk plattform med tre grundprinciper; människovärdesprincipen, behovs-solidaritetsprincipen och kostnadseffektivitetsprincipen, urskiljs fyra prioriteringsgrupper: Prioriteringsgrupp I Vård av livshotande akuta sjukdomar Vård av svåra kroniska sjukdomar Palliativ vård och vård i livets slutskede Vård av människor med nedsatt autonomi Prioriteringsgrupp II Prevention Habilitering/rehabilitering Prioriteringsgrupp III Vård av mindre svåra akuta och kroniska sjukdomar Prioriteringsgrupp IV Vård av andra skäl än sjukdom eller skada Det finns inget sätt att slippa prioritera. Frågan gäller endast vilka prio- riteringar som skall göras. Det är desto viktigare att tillämpa priorite- ringskriterierna på ett systematiskt, öppet och tydligt sätt. Det är särskilt viktigt att även garantera att de förbättrade behandlingsmöjligheter som ligger i den medicinska och medicintekniska utvecklingen fördelas efter behov, inte minst till den växande gruppen äldre. Någon bättre garanti för att detta skall ske än en fortsatt solidarisk finansiering av vården finns inte. Inte heller finns skäl att ompröva de svenska akutsjukhusens hittillsvarande driftsformer. Det är viktigt att inte låta dagens tillgänglighetsproblem, som delvis har sin grund i en obalans mellan öppen och sluten vård, föranleda framväxten av ett nytt hälso- och sjukvårdssystem. Regeringens förslag i denna proposition utgår från dagens situation och de problem som finns . Regeringen kommer naturligtvis även i fortsättningen att följa utvecklingen inom hälso- och sjukvården, särskilt när det gäller utvecklingen av universitetssjukhusen, och, om det behövs, återkomma med förslag till ytterligare förändringar. 6 Konstitutionella regler och gemenskapsrätten m.m. Ett lagförslag måste utgå från de legala begränsningar eller hinder som kan finnas. I detta och följande avsnitt görs en översiktlig genomgång av de rättsregler som är särskilt viktiga att beakta för att på ett rättsenligt sätt uppnå det tidigare angivna målet. Regeringsformen Enligt 2 kap. 20 § regeringsformen (RF) får begränsningar i rätten att driva näring eller utöva yrke införas endast för att skydda angelägna all- männa intressen och aldrig i syfte att gynna enbart vissa personer eller företag. Det finns ett stort antal författningar som på ett eller annat sätt begränsar dessa friheter. Ett exempel är behörighetsregleringen för hälso- och sjukvårdspersonal och den ensamrätt till yrket som vissa yrkesgrupper har. Bestämmelser om detta finns i 3 kap. lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område. Syftet med en sådan begränsning får dock aldrig vara att gynna vissa näringsidkare eller yrkesutövare framför andra. För att en begränsning skall få införas krävs att syftet är att skydda något för samhället viktigt intresse. Bestämmelser om den kommunala självstyrelsen finns i 1 kap. 1 och 7 §§ samt i 8 kap. 5 § RF. är naturligtvis inte absolut. Staten ger kommunerna åtskilliga befogenheter och åligganden. Detta måste ske genom lag. En lagreglering av landstingens och kommunernas skyldigheter på hälso- och sjukvårdsområdet finns redan. I den finns vissa inskränkningar i deras möjlighet att bestämma t.ex. organisation, bemanning m.m. (se nedan om lagstiftningen inom hälso- och sjukvårds- området). I RF finns slutligen en bestämmelse om egendomsskydd i 2 kap. 18 §. Enligt denna bestämmelse är varje medborgarens egendom tryggad ge- nom att ingen kan tvingas avstå sin egendom m.m. utom när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Gemenskapsrätten En övergripande princip i rätten inom Europeiska unionen är icke-dis- kriminering. Detta innebär bl.a. att medborgare i en medlemsstat får eta- blera sig och utöva sitt yrke i en annan medlemsstat på samma villkor som medborgarna i denna medlemsstat. Nationella begränsningar i rätten att driva verksamhet och tillhandahålla tjänster kan strida mot gemenskapsrätten. har angivit att en regel som försvårar för någon att få tillgång till en marknad kan strida mot gemenskapsrätten om denna regel inte kan motiveras av ett allmänt intresse, inte kan anses vara en lämplig åtgärd för att uppnå det angivna syftet och de ingrepp som krävs inte står i rimlig proportion till de fördelar som uppnås (mål C-384/93 ). I ett annat avgörande (mål C-70/95 m.fl.) har EG-dom- stolen funnit att fördraget inte hindrar medlemsstaterna från att tillåta endast privata aktörer utan vinstsyfte att delta i genomförandet av ett socialt välfärdssystem för tillhandahållande av socialvårdstjänster av hälsovårdskaraktär. Ett av villkor för att godkänna för- budet mot vinstintresse i detta mål var att förbudet inte försatte bolag med vinstsyfte från andra medlemsstater i en situation som faktiskt eller rättsligt var mindre gynnsam än den situation som gällde bolag med vinstsyfte i värdstaten. om de mänskliga rättigheterna Den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna gäller som lag här i landet (SFS 1994:1219). Artikel 1 i första tilläggsprotokollet till konventionen lyder: Varje fysisk eller juridisk person skall ha rätt till respekt för sin egendom. Ingen får berövas sin egendom annat än i det allmännas in- tresse och under de förutsättningar som anges i lag och i folkrättens allmänna grundsatser. Ovanstående bestämmelser inskränker dock inte en stats rätt att ge- nomföra sådan lagstiftning som staten finner nödvändig för att reglera nyttjandet av egendom i överensstämmelse med det allmännas intresse eller för att säkerställa betalning av skatter eller andra pålagor eller av böter och viten. Med egendom avses även ekonomiska intressen i näringsverksamhet. Ett förbud att driva viss pågående verksamhet kan komma att prövas enligt denna artikel. Förbudet måste ligga i det allmännas intresse . I praxis har staterna givits ett stort utrymme när det gäller vad som anses ligga i det allmännas intresse. Egendomsskyddet i avser inte framtida intressen. 7 Viss annan relevant lagstiftning Hälso- och sjukvårdslagstiftningen Regelverket om hälso- och sjukvård är omfattande. De viktigaste lagarna är hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL, respektive den nämnda lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område, LYHS. Med hälso- och sjukvård avses enligt HSL åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Till hälso- och sjukvården hör även sjuktransporter och att ta hand om avlidna. I HSL finns grundläggande bestämmelser om mål för och krav på hälso- och sjukvården. Dessa regler gäller all hälso- och sjukvård. Huvuddelen av HSL innehåller regler för landstingens respektive kom- munernas hälso- och sjukvård. Bland dessa kan nämnas bestämmelser om ansvar i olika hänseenden (jfr avsnitt 7), om att led- ningen av hälso- och sjukvården skall utövas av en eller flera (kommu- nala) nämnder och om möjlighet till vissa anställningar i landstingen. I HSL finns slutligen ytterligare några bestämmelser som gäller all hälso- och sjukvård. I dessa finns föreskrifter om patientansvarig läkare, led- ningen av hälso- och sjukvården, kvalitetssäkring, viss underrättelseskyl- dighet och hälso- och sjukvården i krig m.m. LYHS innehåller bl.a. regler om skyldigheter för hälso- och sjukvårdspersonal, behörighet och legitimation, begränsningar i rätten att vidta vissa hälso- och sjukvårdande åtgärder, disciplinpåföljd och återkallelse av legitimation, tillsyn, Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds verksamhet och ansvarsbestämmelser, överklagande m.m. Kommunallagen Viktiga bestämmelser för hälso- och sjukvården finns också i kommu- nallagen (1991:900), KL. Bland annat gäller om nämnder för en sådan nämnd som enligt HSL skall utöva ledningen av hälso- och sjukvård. I KL finns också bestämmelser om kommuners och landstings möjlighet att driva näringsverksamhet och om kommunala företag. Kommuner och landsting får lämna över vården av en angelägenhet, för vars handhavande särskild ordning inte föreskrivits, till ett aktiebolag, ett handelsbolag, en ekonomisk förening, en ideell förening, en stiftelse eller en enskild individ. (Jfr ovan om ledningen av hälso- och sjukvård.) Aktiebolagslagen Ett aktiebolag kan enligt aktiebolagslagen (1975:1385) ha en eller flera delägare. Dessa svarar inte personligen för bolagets förpliktelser. Aktie- bolag skall ha ett aktiekapital som uppgår till för ett privat aktiebolag och för ett publikt aktiebolag. Ett publikt aktiebolag skall ha en styrelse med vanligen minst tre ledamöter. Styrelsen svarar för bolagets organisation och förvaltningen av bolagets angelägenheter. Styrelsen utses av bolagsstämman. Vissa ledamöter kan utses på annat sätt. Den verkställande direktören skall sköta den löpande förvaltningen enligt styrelsens riktlinjer och anvisningar. Det finns sär- skilda regler för vinstutdelning och annan användning av bolagets egen- dom. Om bolagets verksamhet helt eller delvis skall ha annat syfte än att bereda vinst åt aktieägarna, skall bolagsordningen innehålla bestämmelse om användning av vinst och behållna tillgångar vid bolagets likvidation. Lagen om offentlig upphandling Enligt 2 kap. 1 § kommunallagen får kommuner och landsting själva ha hand om sådana angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunen eller område eller deras medlemmar och som inte skall handhas enbart av staten, en annan kommun, ett annat landsting eller någon annan. Några särskilda bestämmelser som rör upphandling finns inte i kommunallagen. Lagen (1992:1528) om offentlig upphandling (), som trädde i kraft , har huvudsakligen tillkommit som en följd av anslutning till EES- avtalet (Europeiska ekonomiska samarbetsområdet) och senare genom medlemskap i unionen. Lagen bygger huvudsakligen på EG-direktiv men har i vissa delar, främst 6 kap., regler för sådan upphandling som är undantagen från direktiven. Grunden för all upphandling är att den skall ske med nyttjande av befintliga konkurrensmöjligheter och att den skall ske affärsmässigt samt att anbudsgivare skall behandlas utan ovidkommande hänsyn. 8 ansvar Varje landsting (varmed avses även den numera enda landstingsfria kommunen ) skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom och åt vissa kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481). Samma ansvar gäller gentemot dem som, utan att vara bosatta i , enligt rådets förordning (EEG) 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare och deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, har rätt till vårdförmåner i vid sjukdom och moderskap. Om någon som vistas inom utan att vara bosatt där behöver omedelbar hälso- och sjukvård skall också erbjuda sådan vård. har också visst ansvar inom habilitering, rehabilitering och på hjälpmedelsområdet m.m. svarar också för att det finns en ändamålsenlig organisation för sjuktransporter. Det finns också ett planerings- och samverkansansvar för . ansvar hindrar inte att någon annan bedriver hälso- och sjukvård. Tvärtom anges uttryckligen att får sluta avtal med annan om att utföra de uppgifter (utom myndighetsutövning) som lands- tinget ansvarar för enligt HSL. Inom hälso- och sjukvården torde själva vårduppgifterna och de beslut som sker utifrån medicinska indikationer mera sällan vara att anse som myndighetsutövning (prop. 1992/93:43). I ansvar ingår att det skall finnas sjukhus för vård som kräver intagning i vårdinrättning (sluten vård). Det finns inget uttalat krav att skall driva eller äga sjukhuset. 9 Privat vård Det finns regler om vem som överhuvudtaget får bedriva hälso- och sjukvård (behörighetsregler). Det finns däremot inte några regler om hos vem en sådan person skall vara anställd eller i övrigt förbud mot privat hälso- och sjukvård. På vissa områden som innefattar myndighetsutövning finns dock inskränkningar för privata rättssubjekt att bedriva vård. Psykiatrisk tvångsvård är ett exempel. Sådan vård skall ges på en vårdinrättning som drivs av ett landsting (om det inte finns synnerliga skäl och regeringen därför ger dispens). Vad som ligger i uttrycket drivs av är inte självklart. Det innebär knappast att måste äga fastigheten eller att alla som utför uppgifter i verksamheten måste vara landstingsanställda. Den privata vården finns huvudsakligen i öppenvården. Privata läkare och sjukgymnaster kan efter avtal med få offentlig finansie- ring. Det finns också läkare och sjukgymnaster utan avtal kvar från den fria etableringens tid (). Även andra yrkesgrupper kan ha avtal med men detta är inte särskilt reglerat. Alternativa driftsformer uppmuntras inom primärvård och annan öppenvård. Det finns ett fåtal privata sjukhus. De drivs ofta av ideella organi- sationer (Röda korset, , Vidarkliniken, Spenshults m.fl.). Några sjukhus drivs i vinstsyfte (, ). landstings överlåtelse av akutsjukhuset är första exemplet på att driften av sjukhuset samt dess personal övergått till ett privat företag. Vården på privatsjukhusen betalas i allmänhet genom offentlig finansiering även om det kan finnas inslag av annan finansiering. 10 Skyldigheter och ansvar numera lika villkor Alla som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen är skyldiga att utföra sitt arbete i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet. Patienten skall ges sakkunnig och omsorgsfull vård. Vid brister kan personalen i vissa fall bl.a. åläggas disciplinpåföljd, prövotid eller förlora sin legitimation eller annan behörighet. All hälso- och sjukvård och all personal står under tillsyn. Tillsynen skall främst syfta till att förebygga skador och eliminera risker. Om finner att en vårdgivare inte uppfyller kraven på en god vård och om missförhållandena är av betydelse för patientsäkerheten får styrelsen vitesförelägga vårdgivaren att avhjälpa missförhållandena. I allvarliga fall får helt eller delvis förbjuda verksamheten. En väsentlig skillnad mellan offentlig och privat vård är naturligtvis att alltid har det yttersta ansvaret för att erbjuda befolkningen en god hälso- och sjukvård. En annan skillnad är att JO har viss tillsyn över den offentliga hälso- och sjukvården men inte den privata.