prop · GP0330 · 2001-10-16 00:00:00 — Orsaken är huvudsakligen att aktiviteterna för programperioden 1999 i stort sett slutförts medan aktiviteterna under den nya program- perioden (20002006) ännu inte nått det stadium att utbetalningarna från EU kommit i gång. Det bör noteras att administrativa utgifter (vilka huvudsakligen kommer och till godo) liksom betalningar till länder utanför EU och till Europeiska investeringsfonden inte ingår i återflödesberäkningarna. EU:s totala fördelbara utgifter (återflödet till medlemsstaterna) ökade medan EU:s totala utgifter ökade obetydligt snabbare eller . Eftersom det svenska återflödet ökade steg alltså vår andel av EU:s återflöde marginellt. Det svenska återflödet fördelade sig enligt följande uttryckt i miljoner euro: Jordbruk 798,1, strukturfonder 232,2 och inre åtgärder 164,2. Det betyder att jordbruket svarade för av återflödet, strukturfonderna för och inre åtgärder för . Inom det senare området svarade delområdet forskning och utveckling för ca , dvs. av återflödet inom området inre åtgärder. Delområdet för konsumentskydd, inre marknad och transeuropeiska nätverk svarade för av återflödet inom inre åtgärder. Det svenska nettobidraget uppgick, enligt den definition som används i rapporten, till , dvs. till av BNI. Det kan jämföras av BNI . På statsbudgeten bruttoredovisas det återflöde som administreras av svenska myndigheter, dvs. betalningarna från kommissionen redovisas mot inkomsttitel, medan de utbetalningar svenska myndigheter gör på kommissionens vägnar redovisas mot anslag på statsbudgetens utgifts- sida. Alla betalningar från kommissionen av detta slag till svenska myndigheter redovisas under inkomsttitel . Man kan alltså där få en uppfattning om storleksordningen på den del av återflödet som administreras av svenska myndigheter ett visst år beskrivet i termer av kommissionens utbetalningar. Det är dock viktigt att påpeka att svenska myndigheter inte administrerar samtliga utgifter på EU-budgeten vilka riktar sig mot . Exempel på återflöde som inte fångas över statsbudgeten är forskningsstöd inom ramprogrammet för forskning. Utfallet för inkomsttitel Bidrag m.m. från EU för uppgick till . 35 Åtgärder mot fusk och andra oegentligheter Kommissionen har det övergripande ansvaret för att medlen i EU:s budget används korrekt och effektivt. har medlemsstaterna det primära ansvaret för att bekämpa bedrägerier och andra oegentligheter i medlemsstaterna som riktas mot unionens finansiella intressen. Medlemsstaternas myndigheter och kommissionen, främst genom det särskilda bedrägeribekämpningsorganet , samarbetar för att upp- Skr. 2001/02:30 täcka och åtgärda bedrägerier. Revisionsrätten har i sin tur till uppgift att granska både kommissionens och medlemsstaternas sätt att administrera och kontrollera EU:s medel. var det första som den nya kommissionen haft ansvaret för verksamheten , som präglats av reformansträngningar från kommissionens sida för att förbättra hanteringen och effektiviteten i genomförandet av EU:s stöd samt förbättra den finansiella styrningen och kontrollen. Ansträngningarna manifesteras främst i kommissionens förslag till en helt ny budgetförordning, som syftar till att rensa upp i gammal komplex regelmassa och ge goda förutsättningar för ett kostnadseffektivt och säkert genomförande av EU:s verksamhet. 35.1Åtgärder för att stärka kampen mot bedrägerier Kommissionen antog en strategi för det framtida arbetet med att skydda gemenskapernas finansiella intressen. Strategin presenterades för . I sina slutsatser välkomnar strategin och understryker hur viktigt det är med arbetet att bekämpa bedrägerier för att säkra skattebetalarnas intressen. Bland annat framhöll rådet att åtgärder för att förhindra bedrägerier arbetas in i alla lagstiftningsförslag men också att förslagen är tydliga och enkla att tillämpa. Rådet instämde också i vikten av ett utvecklat samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna samt att den rådgivande arbetsgruppen COCOLAF utnyttjas till fullo. Vidare uppmanade rådet de medlemsstater som ännu inte ratificerat konventionen om skyddet av gemenskapernas finansiella intressen med tillhörande protokoll att göra det. Vid presenterade också direktören för , kommissionens särskilda bedrägeribekämp-ningbyrå, sin första årsrapport. I enlighet med uppmaning har kommissionen, genom direktör, väsentligt vitaliserat COCOLAF, den rådgivande arbetsgruppen till kommissionen med representanter från varje medlems- stat. har COCOLAF främst diskuterat en utvecklad rapportering från medlemsstaterna om upptäckta fall av bedrägerier och andra oegentligheter, men också frågor kopplade till och utvecklingen av dess verksamhet. 35.2Åtgärder för förbättrad styrning och kontroll av EU- medel Den särskilda referensgruppen av personliga representanter för EU:s finansministrar har fortsatt att sammanträda under ledning av budget- kommissionär . Gruppen följer upp och ger råd till kommissionen om hur den finansiella styrningen och kontrollen kan utvecklas. En lägesrapport lämnades till . Den viktigaste händelsen var dock att kommissionen i oktober överlämnade sitt förslag till en helt ny budgetförordning. nya förordningen är ett av de viktigaste inslagen i kommissionens Skr. 2001/02:30 reformer för att effektivisera genomförandet av de EU-finansierade programmen och är högt prioriterat av regeringen. I enlighet med kraven från den så kallade visemannakommittén präglas förslaget av decentrali- sering av ansvaret för genomförandet av gemenskapens verksamheter och ansvaret för den finansiella kontrollen av de berörda EU-medlen till berört direktorat inom kommissionen. Förslaget innebär även en betydande förenkling av regelverket. Budgetkommissionär presenterade förslaget för varpå rådets budgetkommitté inledde granskningen av förslaget . Allt talar för att ett slutligt beslut om förordningen kan antas först . Ett inslag i reformerna av den finansiella styrningen och kontrollen är bildandet av en oberoende funktion för intern revision i kommissionen, separerad från direktoratet för ekonomistyrning. Då kommissionen bedömde att denna del av reformerna borde införas med förtur, lyftes detta förslag ur förslaget till en helt ny förordning och presenterades i stället för rådet som ett tillägg till den nu gällande budgetförordningen. Rådet och , som har yttranderätt, enades om att behandla ärendet med förtur vilket för rådets del ledde till ett beslut om gemensam ståndpunkt som i allt väsentligt gav stöd till kommissionens förslag. Efter rådets beslut inträdde en period för medling mellan rådet och med målet att jämka samman respektive institutions ståndpunkter varefter rådet antar den nya lagstiftningen. 35.3Beviljande av ansvarsfrihet för kommissionens genomförande av budgeten för Enligt fördraget skall , på rekommendation av rådet, besluta om ansvarsfrihet för kommissionen för berört budgetår. Beslutet skall baseras på redovisningen mot budgeten samt revisionsrättens rapporter. Om inte skulle bevilja ansvarsfrihet får det inte någon direkt juridisk effekt för kommissionen, men det skulle naturligtvis innebära en svår politisk belastning för kommissionen och dess relationer till de övriga EU-institutionerna. Året inleddes av att till slut beslutade att, i enlighet med rådets rekommendation , bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförande av budgeten , ett beslut som skjutits upp i omgångar då den förra kommissionen avgick. beslutade , på basis av revisionsrättens årsrapport, revisionsförklaring och specialrapporter, att rekommendera att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförandet av budget. beslutade även detta år att skjuta upp beslutet om ansvarsfrihet, men ärendet avslutades i och med att beslutade i enlighet med rådets rekommendation att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för . Revisionsrätten presenterade sin årsrapport när det gäller kommissionens genomförande av EU:s budget för . I årsrapporten ingår även den så kallade revisionsförklaringen där revisionsrätten bedömt om den ekonomiska redovisningen är riktig och om de underliggande transaktionerna genomförts på ett lagligt och korrekt sätt. Även i denna årsrapport återkommer revisionsrätten till behovet av att stärka den finansiella styrningen och kontrollen som rätten noterar att den nya budgetförordningen bör innebära att många av de brister som rätten identifierat bör undanröjas. Vidare pekar rätten på gemenskapens otillfredsställande rutiner för upphandling och organisa- toriska svagheter i internkontrollen. Revisionsrätten pekar även på fall av långvarig brist på medel för förvaltningen av vissa program. En annan aspekt av reformen, som har varit en av revisionsrättens viktigaste synpunkter, är den ökade betoningen av resultat och utfallsmätning inom ramen för en anslagstilldelning som är förenlig med förutbestämda, tydliga definierade och mätbara prioriteringar och mål. Revisionsrätten lyfter även fram i sin årsrapport en del framsteg som uppnåtts inom vissa specifika områden som inte har något samband med kommissionens reformförslag. Detta gäller bland annat programmet för stöd till , reformer av åtgärderna för subventionerad användning av skummjölk och skummjölkspulver som djurfoder samt åtgärder som vidtagits i vissa frågor gällande egna medel. Beredningen av årsrapporten och revisionsförklaringen inleds i rådet för att ligga till grund för rekommendation till om huruvida kommissionen borde beviljas ansvarsfrihet . DEL 3 DEN EUROPEISKA UNIONENS 36 Utrikes- och säkerhetspolitik (GUSP) Samarbetet inom EU:s andra pelare benämns den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, GUSP. Syftet med GUSP är att uppnå en koordinerad utrikes- och säkerhetspolitik. Samarbetet är mellanstatligt till karaktären och samtliga beslut fattas i princip med enhällighet. Utrikesministrarna möts månatligen i allmänna rådet för att främst diskutera utrikespolitiska frågor. På tjänstemannanivå förbereds frågorna inom Coreper, och säkerhetspolitiska frågor (KUSP) samt därunder inom 26 olika GUSP-arbetsgrupper. och säkerhetspolitik, som har sin grund i EU:s politiska kommitté, inrättades och möts . Kommittén kan sammankallas med kort varsel och hanterar den löpande verksamheten samt ärenden av brådskande natur. En rad olika instrument finns tillgängliga för att verkställa GUSP. De främsta är gemensamma uttalanden, gemensamma ståndpunkter, gemen- samma åtgärder och gemensamma strategier. En förteckning över hur dessa instrument har använts återfinns i bilaga 8. har medlemsstaterna gjort ungefär 200 gemensamma uttalanden i olika frågor. De flesta har gjorts som en följd av en specifik händelse, som t.ex. presidentvalen i och , men några har även gjorts i syfte att tydliggöra unionens inställning i vissa sakfrågor, t.ex. reaktioner på den politiska utvecklingen i samt avskaffandet av dödsstraffet på och i . Gemensamma ståndpunkter på grundval av artikel 15 i Unionsfördraget anger unionens inställning till en särskild fråga av geografisk eller tematisk karaktär. Varje medlemsstat förbinder sig att se till att dess nationella politik överensstämmer med innehållet i ståndpunkten. har gemensamma ståndpunkter antagits bl.a. om fortsatta sanktioner mot samt angående importförbud av diamanter från . Gemensamma strategier beslutas på grundval av artikel 13 i fördraget. Gemensamma strategier utgör unionens mest långtgående instrument och tydliggör unionens övergripande inriktning och prioriteringar på det utrikes- och säkerhetspolitiska området. har fattat beslut om den gemensamma strategin för samt påbörjat genomförandet av denna. Även Ukraina-strategin har tagits i bruk . Genomförandet av strategin för påbörjades . Gemensamma åtgärder på grundval av artikel 14 i fördraget beslutas i specifika situationer där operativa insatser från unionens sida anses nödvändiga. De finansiella medel som behövs för GUSP-ändamål tas från ett särskilt anslag i EU:s budget (). Merparten av anslagen för har gått till åtgärder relaterade till situationen på västra samt fredsprocessen i . Stöd har Skr. 2001/02:30 även lämnats till fortsatt finansiering av verksamheten för de särskilda representanterna för f.d. , för fredsprocessen i samt för området kring de afrikanska . EU har avtal och överenskommelser med i stort sett alla världens länder och ländergrupper i syfte att föra en regelbunden dialog om frågor av gemensamt intresse. En betydande del utgörs av frågor inom det utrikes- och säkerhetspolitiska området, den s.k. politiska dialogen. Dialogen äger rum på regerings- och statschefsnivå, utrikesministernivå och tjänstemannanivå. Som medlem i EU-trojkan (ordförandeskapet, inkommande ordförandeskap och rådets generalsekreterare/höge representant) samt kommissionen deltog den svenska utrikesministern i politiska dialogmöten med och . Diskussioner om utvecklingen och stärkandet av den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken avslutades vid i på grundval av besluten vid i och i . har en expertkommitté för utvecklandet av förutsättningar för civil krishantering skapats på svenskt initiativ. EU är en viktig politisk aktör inom Organisationen för säkerhet och samarbete i (). Detta främjas genom att koordineringen inom ramen för den europeiska gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken är mycket långt utvecklad inom . med beslutande organ, ständiga rådet, som sammanträder varje torsdag i , talar unionen genom sitt ordförandeskap nästan uteslutande med en stämma. Dessa anföranden koordineras mellan de 15 medlemsstaterna på förhand och till dessa ansluter sig ofta även de länder som står på tur för EU-medlemskap, de s.k. associerade länderna. EU-samordningen i säkerhetsforum (forum för militär politiska frågor) utvecklades i samband med att ett dokument om små och lätta vapen (SALW) förhandlades fram. enlighet med EU:s gemensamma åtgärd om lätta vapen, som väl återspeglas i det slutliga dokumentet. Det dagliga EU-arbetet sker således i , men en gång träffas även OSSE-cheferna från huvudstäderna i för att diskutera Det svenska arbetet inom påverkades märkbart under det sista då vi som inkommande ordförande tillsammans med ordförandelandet , kommissionen och rådssekretariatet ingick i den s.k. EU-trojkan. Trojkan har bl.a. ansvar för kontakter med andra viktiga aktörer i såsom och . definierades tre prioriteringar för det svenska ordförandeskapsarbetet i : 1) Stärka EU som aktör i och främja samarbete mellan EU och inom konfliktförebyggande och krishantering, 2) stärka och 3) ge aktivt stöd åt det rumänska överlämnade regeringen till en skrivelse med redogörelse för verksamheten inom (regeringens skrivelse 1999/2000:69). En skrivelse med motsvarande redogörelse för 2001 (regeringens skrivelse 2001/02:13). EU-medlemsstaterna har ett mycket omfattande och växande samarbete i Unionen, som regel företrädd av ordförandelandet eller trojkan, har efter hand blivit en allt viktigare aktör i FN och dess ställningstaganden har kommit att få betydande genomslag i den breda Genom konsultationer dels i rådsarbetsgrupperna i , främst arbetsgruppen för FN-frågor (CONUN) dels mellan medlemsstaternas representationer i FN-städerna , , , och förbereds och samordnas under ordförandeskapets ledning gemensamma ställningstaganden, riktlinjer och anföranden i praktiskt taget alla ärenden på generalförsamlingens dagordning. generalförsamling identifieras för EU särskilt prioriterade frågor, och gemensamma ståndpunkter utarbetas. Samordning sker också löpande Ett EU-anförande hålls av ordförandelandets utrikesminister i generalförsamlingens allmänna debatt, och gemen- samma anföranden hålls av ordförandeskapet även under general- Vid FN-konferenser behandlas ett stort antal ämnen och flera rådsarbetsgrupper kan beröras av förberedelserna. samordningen inför FN-konferenser sker i och på de orter där konferenserna äger rum. utgör även huvudforum för EU- samordningen i ECOSOC och de funktionella kommissionerna. samordning förekommer i , dock inte i de frivilligt finansierade fonderna och programmen som t. ex. UNDP och . Generalförsamlingen kom framför allt att präglas av processen kring millennietoppmötet samt dess slutdeklaration, diskussionen om reformer av FN:s fredsbevarande verksamhet samt uppgörelsen om nya I samtliga fall var EU en huvudaktör och spelade en avgörande roll för att utfallen, ur ett FN-perspektiv, blev positiva och Ett viktigt initiativ togs för att stärka EU:s samordning i frågor som hanteras av . I enlighet med Fördraget om Europeiska unionens artikel 19 skall samtliga medlemsstater löpande hållas fullt informerade om säkerhetsrådets arbete, medlemsstater som är medlemmar i säkerhetsrådet skall rådgöra med varandra, EU:s ställnings- taganden skall i förekommande fall återspeglas och unionens intressen Skr. 2001/02:30 tillvaratas av de medlemsstater som ingår i säkerhetsrådet. möten i säkerhetsrådet håller EU:s ordförandeland tal på unionens vägnar. Ofta ansluter sig de associerade länderna till EU:s anföranden. har EU fortsatt strävat efter att stärka FN:s roll och förmåga att hantera kriser och förebygga konflikter. EU har haft en mycket aktiv roll i ansträngningarna för att reformera och stärka FN:s fredsoperationer. Reformprocessen tog ny fart som en följd av den s.k. , som ger en rad konkreta förslag till reformer av FN:s verksamhet inom fred och säkerhet. EU:s möjligheter att bidra till FN:s verksamhet förstärks genom arbetet med att utveckla unionens resurser inom militär och civil krishantering samt inom konfliktförebyggande. i gav det inkommande, svenska ordförandeskapet i uppdrag att identifiera möjliga samarbetsområden och former för ett förstärkt samarbete med FN på dessa områden. Genom sitt medlemskap i trojkan kom att spela en framträdande roll som EU-företrädare i olika FN-sammanhang. tog inom unionen initiativ som resulterat i ställningstaganden i många viktiga frågor: t.ex. samarbete med FN inom konfliktförebyggande och krishantering, FN:s finanser och reformer, verksamheten på det ekonomiska och sociala området samt miljöfrågor. tog också initiativ till en diskussion i EU-kretsen om uppföljningsprocesserna för FN-konferenser. De svenska idéerna när det gäller effektivisering av dessa processer rönte mycket positiv respons från övriga medlemsstater. En gemensam EU-ståndpunkt i frågan utarbetades vilken sedan kom att antas av CONUN . Utvecklingen av EU:s säkerhets- och försvarspolitik (ESDP) har fortsatt . På grundval av de principer för ESDP-processen som lades fast vid Europeiska rådets möten i och , har de portugisiska och franska EU-ordförandeskapen inlett arbetet med att utveckla konkreta arrangemang för ESDP. Utgångspunkten för ESDP-processen är att EU skall bygga vidare på sin fredstanke genom att skaffa sig en förmåga att genomföra humanitära uppdrag, räddningsuppdrag, fredsbevarande uppdrag samt fredsskapande uppdrag. En central princip är att utformningen av EU:s förmåga att förebygga och hantera kriser skall ske i enlighet med . Vidare gäller att medlemsstaternas bidrag till EU:s krishantering skall vara frivilliga och grundas på nationella beslut i varje enskilt fall. I enlighet med de beslut som fattades vid i inrättades tre nya provisoriska organ för krishantering: och säkerhetspolitik (KUSP), () och Militära staben (EUMS). inrättades en kommitté för de civila aspekterna av EU:s krishantering. När det gäller utvecklingen av EU:s militära krishanteringskapacitet Skr. 2001/02:30 har arbetet fortsatt på grundval av de målsättningar som fastlades av En katalog över de militära resurser som behövs för EU:s militära krishantering har utarbetats. Vidare har medlemsstaterna redovisat vilka militära resurser de kan bidra med i samband med framtida krishanteringsinsatser. Beslut har också fattats om principerna för den s.k. översynsmekanism som EU skall upprätta. De militära kapacitetsmålen har kompletterats med kapacitetsmål för EU:s civila krishantering. Vid Europeiska rådets möte i Feira beslöts att medlemsstaterna genom frivilligt samarbete skall kunna bidra med upp till 5 000 poliser för internationella uppdrag i form av olika operationer för konfliktförebyggande insatser och krishantering. Medlemsstaterna har vidare åtagit sig att kunna rekrytera och sätta in upp till 1 000 poliser . Därtill kommer att arbete har inletts med att utveckla mål för andra prioriterade områden inom EU:s civila krishantering. Vid Europeiska rådets möte i Feira beslutades även att EU skulle förstärka sitt arbete med att förebygga väpnade konflikter. Framsteg har också gjorts när det gäller att förbereda utvecklingen av permanenta och fungerande förbindelser mellan EU och Nato på området för krishantering. Vid Europeiska rådets möte i antogs dokument om de framtida arrangemangen för samråd, samarbete och öppenhet med Nato samt formerna för EU:s tillgång till Natos resurser för planering och genomförande av krishanteringsoperationer. Vidare antogs dokument om arrangemang för samråd med och deltagande av europeiska Nato- medlemmar som inte är medlemmar i , och andra länder som är kandidater till medlemskap i . Medlemsstaterna har också enats om att , och andra europeiska stater som unionen för en dialog med, samt andra intresserade stater, t.ex. , kan inbjudas att delta i EU:s operationer. Vid Europeiska rådets möte i enades medlemsstaterna om att EU skall förklaras operativt på krishanteringsområdet , senast vid i Laeken. har arbetat för att samtliga tre delområden av ESDP, civil och militär krishantering samt konfliktförebyggande, skall utvecklas parallellt. Utvecklingen inom ramen för ESDP har fortlöpande redovisats av regeringen till . EU:s säkerhetspolitiska arbete spänner över vida fält. Utöver samarbetet med internationella organisationer och utvecklingen av ESDP utgör säkerhetspolitiken ofta en viktig komponent i EU:s samarbete med tredjeland. Detta gäller inte minst i förhållande till länderna på . Samarbetet mellan EU och Västeuropeiska unionen (VEU) fortsatte i där den internationella polisinsatsen Multinational Advisory Element (MAPE) anpassades till de rådande förhållandena samt polis- och rättsväsendets behov av stöd och utbildning. inleddes förberedelserna i för att överföra missionen till EU, i att VEU:s operativa verksamhet upphör. polismän till högkvarteret i och Det svenska ledningsansvaret för Western European Union Demining Assistance Mission (WEUDAM) i har kvarstått . På kroatisk begäran och i syfte att fullfölja ambitionen att bringa kroatisk minröjning till internationell standard förlängdes missionen till . Även har den säkerhetspolitiska situationen på fortsatt stått i fokus. Säkerhetsläget i Kosovo har stabiliserats, men etniskt betingat våld har fortsatt varit en del av vardagen. Särskilt den serbiska minoritetens rörelsefrihet har varit starkt begränsad. I den del av den demilitariserade zon (Ground Safety , GSZ) där är belägen har väpnade oroligheter uppstått. I GSZ, där varken serbisk militär eller KFOR kunde verka, tog den albanska minoriteten till vapen för att hävda sina rättigheter. Mitrovitca blev en delad stad präglad av starka spänningar och uppblossande oroligheter. EU fördömde vid upprepade tillfällen våldsdåd i och i . Det demokratiska maktövertagandet i ledde till att hotbilden mot Kosovo förändrades. Inget väpnat hot anses längre finnas från FRJ. Vid slutet av året tillskrev Natos generalsekreterare för att uppmärksamma unionen på den förvärrade situationen i och be medlemsstaterna överväga en civil närvaro där. Den positiva utvecklingen i och i bidrog till att ytterligare stabilisera säkerhetsläget i . I stort sett alla medlemsstater, liksom icke-medlemsländer som , har fortsatt givit stora personella bidrag till Natos fredsfrämjande insatser på , SFOR och KFOR. EU bygger på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna samt på principen om rättsstaten. antog EU även en europeisk stadga om de grundläggande rättigheterna (se vidare avsnitt 6.2). EU verkar aktivt för att främja respekten för de mänskliga rättigheterna genom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.