prop · GO0362 · 2001-02-01 00:00:00 — Forskning har visat att insatser som görs inom andra samhällsområden är minst lika eller t.o.m. mer betydelsefulla för att förebygga att antalet tillfällen till brott och antalet brottsbenägna individer i samhället ökar. Det krävs en ökad medvetenhet om vikten av förebyggande insatser inom alla samhällsområden. Inom olika departement och myndigheter tas en mängd initiativ som inte primärt syftar till att förebygga brott men som ändå kan ha brottsförebyggande effekter. 5.1Minska nyrekryteringen till kriminella livsstilar För att minska nyrekryteringen till kriminella livsstilar krävs att det förebyggande arbetet inriktas på tidiga åtgärder. Enligt en rapport från BRÅ (Stöld, våld och droger bland pojkar och flickor i årskurs nio, Resultat från tre självdeklarationsundersökningar, 2000:17 ) uppger en majoritet av landets niondeklassare att de har begått någon form av brott . I de flesta fall rör det sig om vad som kan betraktas som lindrigare brott, såsom skadegörelse, snatterier och enkelt klotter. Jämfört med , då den första undersökningen genomfördes, har andelen ungdomar som uppger att de deltagit i stöld minskat från och andelen som deltagit i skadegörelse (vandalism, klotter m.m.) från . När det gäller våld är däremot nivåerna i stort sett oförändrade. För den stora majoriteten av ungdomar gäller att brottsligheten är en Grövre kriminalitet bland ungdomar är ovanlig. att kriminella handlingar i vissa fall kan leda till allvarliga konsekvenser har bl.a. visats genom att identifiera så kallade strategiska brott, dvs. debutbrott som indikerar hög risk för fortsatt brottskarriär (Strategiska brott, 2000:3). brottet är tillgrepp av fortskaffningsmedel. Men även rån och stöld är brottstyper som kan betraktas som strategiska brott. undersökningar visar också att ungdomar som begår Skr. 2000/01:62 brott löper en kraftigt ökad risk för att utveckla en kriminell livsföring. Ungdomar begår ofta sina brott i det område där de bor och inte sällan drabbas jämnåriga. Det lokala brottsförebyggande arbetet har stor betydelse för att påverka ungdomsbrottsligheten. Lösningarna måste vara utformade utifrån en analys av lokala problem och förutsättningar. Polis, socialtjänst och skola kan i samverkan med andra aktörer finna möjligheter att förebygga ungdomsbrottslighet. Det är av stor brottsförebyggande betydelse att tidigt förhindra att barn och ungdomar dras in i kriminalitet. Kriminologiska studier visar nämligen att kroniska brottslingar ofta debuterar . Det har också visats att ju längre en kriminell karriär har pågått, desto svårare är det att förhindra en fortsättning. Det är på den lokala nivån som förutsättningarna är bäst för att tidigt kunna vidta relevanta åtgärder. Ett effektivt brottsförebyggande arbete måste därför bygga på sådana åtgärder som riktar sig till barn och ungdomar i riskmiljöer och risksituationer i syfte att förhindra eller i varje fall begränsa en ogynnsam utveckling. Föräldrar har naturligtvis det primära ansvaret för att förhindra att deras barn dras in i kriminalitet. Men även samhällets institutioner har ett ansvar för att barn och ungdomar erbjuds goda uppväxtförhållanden. Skolan har ett ansvar att skapa goda förutsättningar för elevens sociala utveckling. I arbete med barn och ungdomar är det givetvis angeläget att det utvecklas framgångsrika metoder. Insatser som gör det möjligt för storstädernas kommuner att utvecklas utan att drabbas av sociala klyftor och problem är också betydelsefulla. Det är i detta perspektiv som regeringens s.k. Storstadssatsning skall ses. Det är en prioriterad uppgift för hela samhället att se till att barn och ungdomar inte lockas att begå brott. Det finns stora möjligheter till tidiga brottsförebyggande insatser inom . Tidiga insatser riktade till barn, ungdomar och vuxna i riskmiljöer och risksituationer Till uppgifter hör att verka för individers goda levnadsförhållanden och svara för enskildas behov av omsorg, service, upplysningar, råd och stöd samt vård. Grundläggande målsättningar och värderingar för arbetet är principerna om helhetssyn, det förebyggande perspektivet och att den enskildes resurser skall tas tillvara. har ett särskilt ansvar för omsorgen om barn och unga, vilket regleras i socialtjänstlagen och i lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Stor vikt skall läggas på förebyggande insatser för att förekomma och motverka behov av mer omfattande insatser. Erfarenheten visar att det blir svårare att bryta ett socialt destruktivt eller Skr. 2000/01:62 kriminellt livsmönster ju längre en person har haft en sådan livsstil. Medvetenheten ökar också om hur viktigt det är med tidiga insatser riktade till barn, ungdomar och vuxna i riskmiljöer och risksituationer. har metoder utvecklats för att förbättra det sociala arbetet vad gäller både utrednings- och behandlingsarbetet. När det gäller barn och ungdomar har barnets nätverk alltmer kommit att involveras i arbetet. När ett barn placeras utanför det egna hemmet sker det numera oftare i släkting- eller nätverkshem. Vård i öppna former och mellanvårdsformer har blivit allt vanligare, i synnerhet när det gäller arbetet med ungdomar med kriminalitet, missbruksproblem och andra psykosociala problem. Mellanvård kan enligt beskrivas som öppenvård till form och institutionsvård till innehåll. I många kommuner finns ett etablerat samarbete mellan och polisen när det gäller medverkan vid förhör med ungdomar. underrättas alltid när ungdomar begår brott. Om ett barn begår ett brott har huvudansvaret för att den unge får adekvata insatser. För ungdomar mellan begär åklagare eller tingsrätt ett yttrande från som skall ligga till grund för det ställningstagande som åklagare/tingsrätt gör, gällande påföljd för brott. Ett sådant yttrande skall innehålla en redogörelse för vilka åtgärder nämnden tidigare vidtagit gällande den unge och en plan för vilka åtgärder nämnden planerar vidta med anledning av den aktuella situationen. Av vårdplanen skall framgå hur omfattande den planerade åtgärden är och hur länge den avses pågå. Om åklagaren begär det kan yttrandet också innehålla en redogörelse för den unges personliga utveckling och livssituation i övrig. Kartläggning av arbete med ungdomar redovisar i rapporten och familjeomsorgens arbete med ungdomar (1998:5) en kartläggning av arbete med ungdomar. Syftet var att beskriva trender i utvecklingen på nationell nivå. I rapporten redovisas också en fördjupningsstudie som gjorts i ett av socialdistrikten i . Sammanfattningsvis konstateras att kommunerna i mindre utsträckning använder sig av institutionsvård . Antalet placerade är visserligen detsamma, men vårdtiderna har blivit kortare. Fler ungdomar placeras akut och oftast på hem för särskild tillsyn. Utvecklingen ser ut att gå mot både individuellt och lokalt anpassad vård i den unges hemmiljö. Den distriktsstudie som ingår i visar att den helt dominerande anledningen till att unga blev aktuella inom i distriktet var att polisen anmälde dem. Nästan tre fjärdedelar av ungdomarna aktualiserades på detta sätt. av polisanmälningarna utreddes, medan flertalet av anmälningarna från annan anmälare blev utredda. Generellt tycks det vara så att brottets Skr. 2000/01:62 svårighetsgrad påverkade benägenheten att inleda en utredning. Särskilda utvecklingsmedel till kommunerna för missbrukarvården och ungdomsvården För att stimulera missbrukarvården och ungdomsvården lämnas särskilda utvecklingsmedel till kommunerna. Anslaget uppgår till . Det fördelas av till länsstyrelserna som i sin tur beviljar medel till olika projekt i regi. Medlen har fördelats jämnt mellan missbrukarvården och ungdomsvården, men har ungdomsprojekten beviljats mer medel jämfört med vuxenprojekten. pågick 122 ungdomsprojekt. Projekten, som har vänt sig till ungdomar med sociala problem, har främst varit inriktade på förebyggande insatser och behandling/stödsamtal. Länsstyrelserna anser att utvecklingsmedlen har bidragit till att stimulera samverkan med både redan etablerade och nya samverkanspartners. Ett annat sätt att förebygga sociala problem och brott bland barn och unga är att arbeta med föräldrastöd och föräldrautbildning. I regeringens skrivelse Barn här och ! Redogörelse för barnpolitiken i med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter (Skr.1999/2000:132) behandlas betänkandet Stöd i föräldraskapet (SOU 1997:161). I detta finns en genomgång av olika verksamheter med anknytning till föräldrautbildning bl.a. inom mödravårds- och barnavårdscentraler, föräldraverksamheter inom barnomsorg och skola samt föräldrastödjande aktiviteter inom . Föräldrastöd och föräldrautbildning kan ges i många olika former. Det är viktigt att sådan verksamhet får växa fram utifrån barnens och föräldrarnas behov och önskemål. kommer att få i uppdrag att stödja utvecklingsarbetet inom området och sammanställa och sprida kunskaper till dem som arbetar inom berörda verksamheter. Ett av de områden som BRÅ prioriterat när det gäller ekonomiskt stöd till lokala projekt har varit projekt eller verksamheter för att genom framför allt utbildning och nätverksuppbyggnad stödja vuxna i deras roll som föräldrar. Forskare från universitet och högskolor kommer att anlitas för att följa upp och utvärdera verksamheterna bl.a. för att kunna sprida kunskapen vidare. Skolans brottsförebyggande arbete har utvecklats. Skolan samverkar i lokala brottsförebyggande råd. BRÅ driver projektet och det brottsförebyggande arbetet. Det pågår ett omfattande utvecklingsarbete inom skolan som är av stor betydelse för att förebygga brott Förskolan och skolan är viktiga parter i samhällets brottsförebyggande Enligt den s.k. kontrollteorin (se avsnitt 2) självkontrollen i barndomen och de sociala banden främst under Svaga sociala band till det konventionella samhället, t.ex. skolan, medför en känsla av att stå utanför samhället och en upplevelse av att inte ha något att förlora på att begå brott. innebär också en större risk för brottslighet. I samverkan med föräldrar, myndigheter och organisationer kan förskola och skola, utifrån sitt uppdrag, bidra till att förebygga brott både inom skolan och utanför. flera håll i landet ingår skolan i lokala brottsförebyggande råd. och samverkan mellan bl.a. socialtjänst, skola och polis underlättas på så sätt inom ett distrikt eller kommun. Inte minst är samverkan dem emellan av betydelse för möjligheten att sätta in tidiga åtgärder för att främja en god social utveckling och därmed förhindra att barn och ungdomar dras in i kriminalitet. Motverka alla former av kränkande behandling som mobbning och markeras skyldigheten att motverka kränkande behandling tydligare både i skollag och läroplan. Av läroplanens avsnitt om värdegrund och uppdrag framgår att verksamheten ska utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och att alla som verkar i skolan ska främja aktningen för varje människas Regeringen satsar på två Värdegrundscentra (och i samverkan med /), för att bredda och höja skolans vetenskapliga kunskapsbas och kompetens samt göra forskningen inom värdegrundsområdet mera tillgänglig för skolan. Rektorernas ansvar har förtydligats på flera punkter. ålagts ansvar för att upprätta, genomföra, följa upp och utvärdera skolans handlingsprogram för att motverka alla former av kränkande behandling och för att åtgärdsprogram för elever i behov av särskilda stödåtgärder En förordningsförändring om åtgärdsprogram har Skolans skyldighet att utarbeta åtgärdsprogram för en elev i behov av särskilt stöd kommer att gälla alla skolformer i det offentliga Elever och föräldrar har också rätt att delta i utarbetandet av skollagen m.m. (U1999:01, Dir. 1999:15) har bland annat i uppdrag att göra en översyn, och vid behov föreslå förändringar av regler för att stärka barns, ungdomars och vuxnas säkerhet, skydd och trygghet i barnomsorgs- och skolverksamheten, särskilt avseende arbetsmiljö- samt hälso- och sjukvårdslagstiftningen. Kommittén skall även analysera hur termerna elevs rätt kommuns skyldighet används i skollagen och vid behov föreslå förändringar för ökad tydlighet. I budgetpropositionen för (prop. 2000/01:1 utgiftsområde 16, bet. 2000/01:UbU1) föreslår regeringen en riktad satsning på skolan med 2000/01:62 1998-2002 avsätter regeringen fyra miljarder för att stödja skolutveckling och lärarnas kompetensutveckling. Regeringen gör en kraftsamling för att förbättra resultaten och arbetsmiljön för barn och vuxna i ungdomsskolan och fritidshemmen. Syftet är främst att öka personaltätheten men även att förstärka personalens kompetens. Denna satsning bör kunna leda till en förbättrad situation i skolan med fler vuxna och bland annat med minskad mobbning som resultat. Skollagen säger att skolan skall främja elevernas harmoniska utveckling till ansvarskännande människor och samhällsmedlemmar. I läroplanen står att eleven skall ha grundläggande kunskaper om förutsättningarna för en god hälsa samt ha förståelse för den egna livsstilens betydelse för hälsan och miljön. Detta är ett arbete som inte kan inordnas under ett skolämne. Det rör sig snarare om ett kunskapsområde som berör samtliga aktiviteter och ämnen i skolan. Uppgiften kan formuleras som att utveckla unga människors förmåga att möta och hantera några av livets möjligheter och svårigheter. Det innebär att en rad olika hälsofrågor som sexualitet och samlevnad, droger, tobak och frågor kring relationer och livsstil skall få plats. Lärarna måste med detta uppdrag som utgångspunkt diskutera hur man vill utforma undervisningen på skolan och sätta sina egna mål tillsammans med eleverna. har gett ut referensmaterial till skolorna som ett stöd för undervisningen om frågor som rör alkohol, narkotika och andra droger. fick ett uppdrag att ansvara för kompetens- utveckling inom det specialpedagogiska området samt skolans ansvar och arbete med frågor om alkohol, narkotika, tobak och andra droger (). Regeringen avsatte för ändamålet. Cirka 700 skolledare deltog i kompetensutveckling åren 1999 och 2000. En uppföljning visar att många känner sig stärkta i sin roll att driva värdegrundsfrågorna på hemmaplan. har i regleringsbrev för fått i uppdrag att samverka med med att analysera vilka insatser som kan vidtas för att stärka den alkoholförebyggande verksamheten i skolan. Samverkan mellan skola och polis har tillsammans med givit ut skriften Ska vi ringa polisen? Vad gäller när en elev begår en handling i skolan som kan uppfattas som brott?. Skriften tar upp vikten av ett väl upparbetat samarbete i form av t.ex. samrådsgrupper mellan socialarbetare och poliser. Den tar även upp frågor om i vilka situationer polis skall tillkallas. En kort orientering om aktuella lagar och lagrum samt vilka uppgifter skilda myndigheter har ingår också. driver projektet och det brotts- förebyggande arbetet. Utgångspunkten är att skolan, vid sidan av familjen, kanske är den viktigaste arenan för brottsförebyggande insatser. Skolans roll måste därför tydliggöras så att man kan utveckla och intensifiera skolans engagemang i det brottsförebyggande arbetet. Det kan ske både genom stöd till lokala utvecklingsprojekt och genom att olika slags material produceras. Flera av BRÅ finansierade utvecklingsprojekt pågår redan. Erfarenheterna från dessa kommer successivt att analyseras och spridas. Ett projekt för att producera undervisningsmaterial, som integrerar frågor om brott och straff i den ordinarie undervisningen, kommer att avslutas . Materialet syftar till att stimulera elever till att studera frågor som har att göra med brottslighet, trygghet, brottsförebyggande arbete, etik och moral samt principerna för det svenska rättssystemet m.m. Projektet har bedrivits i samarbete med ett antal skolor, som varit delaktiga i framställningen av materialet som 2000 prövats i tio skolor runt om i landet. BRÅ kommer också att ta fram en skrift i serien idéskrifter om verksamheter och projekt i skolan. har BRÅ prioriterat verksamheter med inriktning på skolan när ekonomiska medel har beviljats. 5.2Att förebygga alkohol- och narkotikamissbruk Det finns en nära koppling mellan brottsförebyggande arbete och alkohol- och drogförebyggande arbete. Det är av stor vikt att man på lokal nivå diskuterar relationen mellan det förebyggande arbetet på dessa områden och i möjligaste mån samordnar insatserna. En ny nationell handlingsplan för alkoholförebyggande insatser har presenterats i en proposition till . har till regeringen överlämnat sitt betänkande med förslag till hur narkotikapolitiken kan effektiviseras. Starkt samband mellan missbruk av alkohol och narkotika och brottslighet En mycket stor andel av brottsligheten har på ett eller annat sätt samband med missbruk av alkohol och narkotika. Inte sällan är våldsbrottslighet kopplad till alkoholberusning i familjen eller i direkt anslutning till eller i närheten av restauranger och nöjesställen. Narkotikamissbruk sammanfaller ofta med annan brottslighet exempelvis inbrottsstölder. I regeringens nationella brottsförebyggande program framhålls också att åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruk är av central betydelse för det brottsförebyggande arbetet. Beslutsfattare på såväl central som lokal nivå har ett ansvar att beakta vilka konsekvenser för brottsligheten som förändringar i lagstiftningen kring narkotika eller beslut i olika tillståndsärenden kring alkohol medför. KBA konstaterade också i sitt slutbetänkande att kommunerna såg det alkohol- och drogförebyggande Skr. 2000/01:62 arbetet som en central del i den brottsförebyggande verksamheten. Det finns en oroande tendens till en mera drogpositiv hållning och en ökad lust att experimentera med droger i vissa ungdomsgrupper. Detta understryker behovet av ett förstärkt förebyggande arbete. Det är också angeläget att utveckla metoder för effektiv rehabilitering av missbrukare. bedriver en restriktiv alkoholpolitik. Målet är att begränsa alkoholens skadeverkningar och verka för att minska den totala alkoholkonsumtionen. Samhällsutvecklingen och inte minst det svenska EU-medlemskapet har dock i grunden påverkat förutsättningarna för den svenska alkoholpolitiken. Såväl varor som kapital och människor rör sig över gränserna på ett helt annat sätt än tidigare, vilket gjort att det blivit allt svårare att upprätthålla nationella regler som avviker från omvärldens. För att motverka att dessa förändringar leder till negativa effekter har regeringen presenterat ett förslag till nationell handlingsplan för att förebygga alkoholskador. Handlingsplanen gäller till och med . Dess huvudinriktning innebär att den framtida alkoholpolitiken skall förstärkas såväl på det internationella som på det nationella, lokala planet. Arbetet på internationell nivå är inriktat på att, i dialog med andra länder, utveckla gemensamma strategier inom såväl EU som WHO och på ett ökat erfarenhets- och informationsutbyte om effekter av olika insatser och konsumtionsmönster. För att förhindra att en ökad tillgång till alkohol leder till fler alkoholskador krävs ett utökat lokalt ansvar för det nationella alkoholskadeförebyggande arbetet. I och med handlingsplanen får kommunerna en ännu viktigare roll än tidigare när det gäller att utveckla och samordna insatser inom samtliga områden på lokal nivå, både när det gäller att begränsa tillgången till och efterfrågan på alkohol. Stödinsatserna för riskgrupper och individer med riskbeteende bör förstärkas liksom vård- och behandlingsinsatser och opinionsbildning. Dessutom bör tillgången till alkoholdrycker inom vissa områden begränsas. För att stödja genomförandet av dessa insatser har regeringen avsatt , varav till insatser i kommunerna. Resterande skall användas för att öka stödet till ett utvecklat internationellt samarbete, frivilligorganisationer, forskning och kompetensutveckling. En kommitté tillsatt av regeringen svarar för samordningen av insatserna på nationell nivå. Regeringen tillkallade en för att utifrån en samlad översyn av narkotikapolitiska insatser få underlag för att effektivisera narkotikapolitiken. till regeringen överlämnat sitt slutbetänkande Vägvalet Skr. 2000/01:62 den narkotikapolitiska utmaningen (SOU 2000:126). Enligt kommissionens bedömning krävs en nystart med starkare politiska prioriteringar, tydligare styrning och bättre uppföljning av narkotikapolitiken och av de konkreta insatserna på alla nivåer, från det lokala arbetet i kommuner och landsting till regeringens arbete. Kommissionen föreslår en modell för förstärkta lokala insatser och förbättrad lokal samordning samt en aktivare roll för de centrala myndigheterna när det gäller utveckling av metod- och kompetensfrågor. Regeringen bör också, menar kommissionen, ta en mer aktiv roll i ledning och samordning av de nationella insatserna genom att utse en särskild minister med ansvar för ledningen av det narkotikapolitiska arbetet. Denna minister bör placeras på . På så sätt skulle man tydligt manifestera ett nationellt politiskt ledarskap i narkotikafrågan. Kommuner och landsting behöver enligt kommissionen upprätta lokala narkotikapolitiska strategier för att möjliggöra och intensifiera en utveckling och samordning av de lokala insatserna. De lokala strategierna skall fungera som övergripande styrdokument där pågående och planerade insatser för hela det narkotikapolitiska området beskrivs. Ambitionsnivån, liksom val av insatser och metoder, är upp till varje kommun att bestämma utifrån lokala förutsättningar, men såväl långsiktiga som kortsiktiga mål för verksamheten skall tydligt framgå liksom hur arbetet skall bedrivas, organiseras, utvärderas och finansieras. Centrala myndigheter har en viktig uppgift i att bistå kommuner och lansting, genom att bidra till att utveckla metoder och kompetens. Kriminalvården måste utveckla sitt motivations- och behandlings- arbete. Kriminalvården spelar, inte minst mot bakgrund av sin intensiva och nära kontakt med ett stort antal narkotikamissbrukare, en central roll för samhällets möjligheter att bekämpa missbruket av narkotika. Såväl häktes- och anstaltstid som tiden i frivård måste utnyttjas för att motivera missbrukare till behandling. bör få möjlighet att göra s.k. § 34-placeringar även om det inte har varit möjligt att få en ansvarsförbindelse från den intagnes hemkommun. För att utveckla kunskap och metoder inom hela det narkotikapolitiska fältet föreslår kommissionen bl.a. att en grundutbildning i förebyggande arbete och en specialistutbildning i missbrukarvård inrättas. 5.3Insatser i utsatta bostadsområden Samtliga kommuner som berörs av storstadssatsningen har fattat beslut om att inrätta lokala brottsförebyggande råd eller motsvarande organisationer. I revideringsprocessen med de lokala utvecklingsavtalen ägnar regeringen det brottsförebyggande arbetet särskild uppmärksamhet. har antalet polisanmälda brott i , som tidigare nämnts, ökat. Brottsökningen har varit större i storstads- regionerna , och än i övriga landet. Även inom städerna finns stora skillnader i brottsnivån. Av Storstadskommitténs betänkande Tre Städer (SOU 1998:25) framgår att invånarna i storstädernas socialt och ekonomiskt utsatta stadsdelar i större utsträckning utsätts för våld och skadegörelse än övriga storstadsinvånare. Våld, kriminalitet och droger oroar ungdomarna i de utsatta stadsdelarna i väsentligt högre grad än andra ungdomar i storstäderna och övriga landet. av ungdomarna upplevde sitt bostadsområde som otryggt och stökigt. Nästan en tredjedel av befolkningen i de utsatta stadsdelarna har avstått från att gå ut på grund av oro för att bli överfallen, rånad eller på annat sätt ofredad. I synnerhet kvinnor upplever bostadsområdena som otrygga, men det är män som i något högre utsträckning drabbas av hot och våld. I de utsatta stadsdelarna är risken fyra gånger högre för män än för kvinnor att drabbas av våld som leder till kroppsskador. Regeringens proposition Utveckling och rättvisa - en politik för storstaden (prop.