prop · GO0321 · 2001-01-01 00:00:00 — En senareläggning av deklarationstidpunkten får antas medföra att även skattebetalningarna senareläggs i motsvarande mån. Den statsfinansiella effekten av detta bedöms bli marginell. 7 Författningskommentar 7.1 Förslaget till lag om ändring i 18 kap. 7 § Tredje stycket har ändrats på så sätt att tillsynsmyndigheten, i stället för tingsrätten, beslutar om anstånd med avvecklingen. Vidare har bestämmelsen om att tingsrätten skall underrätta tillsynsmyndigheten om att anstånd beviljats utgått. Bestämmelser om överklagande, som enligt paragrafens nuvarande lydelse finns i andra stycket, har tagits in i ett nytt fjärde stycke. Ändringen innebär att tillsynsmyndighetens beslut om föreläggande och anstånd överklagas till länsrätt. Vidare har ett krav på prövningstillstånd införts när ett beslut överklagas till kammarrätt. 19 kap. 2 § Detta lagrum handlar om ansökan om förordnande av boutredningsman. Även efter genomförandet av reformen skall en sådan ansökan prövas av tingsrätt. Ändringen i paragrafen är föranledd av att det då inte längre kommer att förvaras några bouppteckningar på tingsrätterna. Ändringen innebär att en kopia av bouppteckningen, om sådan har förrättats, alltid måste bifogas en ansökan om boutredningsmannaförordnande. Har bouppteckningen blivit registrerad skall bevis därom bifogas, t.ex. genom att en kopia av den med bevis om registrering försedda bouppteckningen bifogas ansökan. Vidare har vissa mindre språkliga förändringar gjorts. 20 kap. 1 § Ändringen i första stycket innebär att skattemyndigheten i stället för som tingsrätten beslutar om anstånd med att förrätta bouppteckning. I övrigt har språket i paragrafen moderniserats i mindre omfattning. 20 kap. 3 § I paragrafens första stycke har kravet på att den avlidnes yrke skall anges tagits bort. Ett krav på att den avlidnes personnummer eller samordningsnummer skall anges har lagts till. Som framgår av avsnitt 5.6 kan enligt 18 a § folkbokföringslagen (1991:481) personer som inte är eller har varit folkbokförda här i landet efter begäran av en myndighet tilldelas ett särskilt samordningsnummer. bestämmelser om bouppteckning torde endast i sällsynta fall vara direkt tillämpliga när den avlidne inte är eller har varit folkbokförd här i landet. Enligt lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo och lagen (1935:44) om dödsbo efter dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare som hade hemvist här i riket, m.m. skall svensk lag i vissa fall tillämpas även vid internationella förhållanden. I dessa situationer kommer en bestämmelse om att samordningsnummer skall anges i bouppteckning sannolikt att ha större betydelse. Saknas personnummer eller samordningsnummer kan något sådant naturligtvis inte anges. Genom en hänvisning i 20 kap. 10 § gäller vad som föreskrivs om bouppteckning även beträffande tilläggsbouppteckning. Språket i paragrafen har moderniserats i mindre omfattning. 20 kap. 8 § Ändringarna i första stycket innebär bl.a. att det är till en skattemyn- dighet, och inte som till en tingsrätt, bouppteckningen skall ges in. Vilken skattemyndighet som är behörig framgår av 34 § lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Ändringen i andra stycket innebär att en bestyrkt kopia av bouppteck- ningen skall förvaras hos skattemyndigheten i stället för som hos tingsrätten. Vidare har en mindre språklig omarbetning skett. 20 kap. 8 a § Ändringarna i första och andra styckena innebär att dödsboanmälan, som lämnas in till och förvaras hos tingsrätten, i stället skall lämnas in till skattemyndigheten och förvaras där. Vidare har i andra stycket införts ett krav på angivande av samordningsnummer (jfr. till 20 kap. 3 §). Liksom beträffande bouppteckningar torde det endast i undantagsfall förekomma att samordningsnummer anges i en dödsboanmälan. Språket i paragrafen har vidare moderniserats i mindre omfattning. 20 kap. 9 § Ändringarna i första stycket innebär att tillsynsansvaret för att en bouppteckning förrättas och ges in förs över från tingsrätten till skattemyndigheten. Vidare skall beslut om att förelägga vite när bouppteckningsskyldigheten inte uppfylls fattas av skattemyndigheten. Även förordnande av lämplig person att föranstalta om bouppteckning skall beslutas av skattemyndigheten. Ett nytt andra stycke har tillförts paragrafen. innehåller inte någon uttrycklig bestämmelse om att bouppteckningen skall registreras. Efter påpekande av Lagrådet har en sådan bestämmelse införts. Vidare föreskrivs i det nya andra stycket att bouppteckningen skall förses med bevis om att den blivit registrerad. I 51 § andra stycket lagen om arvsskatt och gåvoskatt finns en bestämmelse av innebörd att bevis om till vilket belopp skatten blivit fastställd skall tecknas på bl.a. bouppteckning och tilläggsbouppteckning. Enligt förslaget införs i en motsvarande bestämmelse när det gäller bevis om registrering. Bestämmelsen gäller även beträffande tilläggsbouppteck- ning (20 kap. 10 § tredje stycket). Ändringen i det nuvarande andra stycket, som enligt förslaget blir ett tredje stycke, innebär att det är skattemyndigheten och inte tingsrätten som får förelägga vite när en bouppteckning måste kompletteras. En mindre språklig omarbetning har skett i syfte att något modernisera paragrafen. 20 kap. 11 § Enligt paragrafen i dess nuvarande lydelse skall tingsrätten, när det i den dödes tillgångar ingår fast egendom som är taxerad som lantbruksenhet, underrätta tillsynsmyndigheten, dvs. , om dödsfallet. Till följd av reformen skall den skyldigheten överföras till skattemyndig- heten. En bestämmelse om denna underrättelseskyldighet skall, som redovisats i avsnitt 5.2.3, tas in i förordning. I den föreslagna lydelsen av paragrafen föreslås i stället en bestämmelse enligt vilken lagen om arvsskatt och gåvoskatt i övrigt skall gälla i fråga om förfarandet hos skattemyndigheten och om överklagande. Bestämmelsen har utformats i enlighet med ett förslag av Lagrådet. Hänvisningen innebär att vissa bestämmelser i lagen om arvsskatt och gåvoskatt blir tillämpliga även för skattemyndighetens handläggning och beslut enligt 20 kap. . Det är bestämmelserna i 34 § tredje stycket samt 60 § första stycket, 60 a § och 60 c e §§ lagen om arvsskatt och gåvoskatt som avses med hänvisningen. Härigenom kommer frågor om registrering av bouppteckning m.m. även i fortsättningen att kunna handläggas gemensamt med frågor som rör beskattningen. Uppgiften att fatta beslut enligt 20 kap. kan således enligt 34 § tredje stycket lagen om arvsskatt och gåvoskatt flyttas till annan skattemyndighet än den ursprungligen behöriga. Om så sker kommer fortfarande enligt bestämmelserna i 34 § tredje stycket lagen om arvsskatt och gåvoskatt vad som sägs i 20 kap. 8 § andra stycket och 8 a § andra stycket om förvaring av handlingar att gälla den skattemyndighet som är behörig enligt ordinarie regler. Hänvisningen innebär vidare att angivna bestämmelser i lagen om arvsskatt och gåvoskatt kommer att gälla även vid överklagande av de beslut som skattemyndigheten fattar enligt 20 kap. . Det innebär bl.a. att bestämmelsen i 60 § andra stycket lagen om arvsskatt och gåvoskatt om att får överklaga ett beslut av länsrätten eller kammarrätten även om verket inte har fört det allmännas talan i målet kommer att gälla även för frågor som prövas enligt 20 kap. . Vidare kommer t.ex. bestämmelsen i 60 c § lagen om arvsskatt och gåvoskatt om krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt att gälla även för beslut enligt 20 kap. . Se i övrigt kommentarerna till nämnda lagrum i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Övergångsbestämmelser Den äldre lydelsen skall fortfarande gälla i fråga om ärenden om anstånd enligt 18 kap. 7 § , om ansökan har inkommit till tingsrätten före ikraftträdandet. Dessa ärenden skall således avgöras av tingsrätten. Det innebär bl.a. att överklagande, i enlighet med allmänna bestämmelser därom, skall ske till hovrätt. Beslut enligt 18 kap. 7 § om föreläggande vid vite som tillsynsmyndigheten () har meddelat före ikraftträdandet skall överklagas enligt den äldre bestämmelsen, dvs. Äldre föreskrifter skall fortfarande gälla i fråga om dödsboanmälningar samt ärenden om registrering av bouppteckning eller tilläggsbouppteck- ning om handlingen kommit in till tingsrätten före ikraftträdandet. Tingsrätten skall således fortsätta handläggningen av sådana ärenden även efter ikraftträdandet. Äldre bestämmelser gäller därvid i alla avseenden. Det innebär bl.a. att tingsrätten kan förelägga vite när den begär att en bristfällig bouppteckning skall kompletteras. Överklagande av tingsrättens beslut sker, även efter ikraftträdandet, enligt allmänna regler till hovrätt. För att undvika att handläggningstiderna för de ärenden som skall handläggas vid tingsrätt efter i vissa fall blir alltför långa, ges regeringen möjlighet att besluta att en annan tingsrätt än den som anges i 20 kap. 8 § i dess äldre lydelse skall vara behörig att handlägga en dödsboanmälan eller ett ärende om registrering av bouppteckning eller tilläggsbouppteckning. Den tingsrätt som ursprungligen varit behörig skall efter ett beslut av regeringen lämna över handlingarna till den tingsrätt som fortsättningsvis skall handlägga ärendet. Vidare skall den förstnämnda tingsrätten underrätta ingivaren om överlämnandet. När bouppteckningen eller tilläggsbouppteckningen har registrerats skall en kopia sändas för förvaring till den tingsrätt som är behörig enligt 20 kap. 8 § i sin äldre lydelse. En kopia skall även förvaras hos den beslutande tingsrätten. När det gäller dödsboanmälningar förvaras, till skillnad från bouppteckningar och tilläggsbouppteckningar, originalhandlingen alltid hos domstolen. I fråga om dödsboanmälningar innebär övergångs- bestämmelsen därför att originalhandlingen skall sändas till den tingsrätt som är behörig enligt 20 kap. 8 § i sin äldre lydelse och att en kopia skall förvaras hos den handläggande tingsrätten. I övrigt gäller allmänna regler. Det innebär bl.a. att vid överklagande skall skrivelsen ges in till den tingsrätt som har meddelat det överklagade beslutet. I de fall då en ansökan om registrering av en bouppteckning eller tilläggsbouppteckning har getts in till tingsrätten före ikraftträdandet och genom ett lagakraftvunnet beslut ansökan har avvisats eller registrering vägrats eller högre rätt har upphävt ett beslut om registrering, skall den förnyade handläggningen ankomma på skattemyndigheten. Denna bestämmelse, som motsvarar de föreslagna punkterna 6 och 7 i lagrådsremissen, har i enlighet med Lagrådets förslag arbetats ihop till en gemensam punkt. Ärenden där föreläggande eller förordnande enligt 20 kap. 9 § utfärdats före ikraftträdandet men bouppteckning ännu inte har getts in skall överlämnas till skattemyndigheten för fortsatt handläggning. Beslut om föreläggande av vite enligt 20 kap. 9 § första stycket skall efter ikraftträdandet anses ha fattats av den skattemyndighet till vilken bouppteckning skall ges in. Därigenom kommer genomgående de nya bestämmelserna att gälla. Det innebär bl.a. att frågan om utdömande av ett av tingsrätten före ikraftträdandet förelagt vite kommer att prövas av länsrätt. 7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt 15 § 1 a mom. 3 mom. och 15 a 16 §§ I enlighet med Lagrådets förslag har ordet beskattningsmyndigheten ändrats till skattemyndigheten. 17 § I första stycket har ordet beskattningsmyndigheten ändrats till skattemyn- digheten. Att orden inom vederbörlig tid tagits bort innebär att anstånd kan medges även om bouppteckningen getts in . Första meningen i femte stycket om att ställd säkerhet skall omhänder- tas av beskattningsmyndigheten och överlämnas till skattemyndigheten har tagits bort. Säkerhet som före ikraftträdandet getts in till tingsrätten skall även därefter överlämnas till skattemyndigheten. I övrigt har ordet beskattningsmyndigheten ändrats till skattemyndigheten. I både första och femte styckena har vissa språkliga justeringar skett. 22 § 2 mom. Momentet behandlar olika situationer där särskild värdering av fast egendom måste ske. I första stycket har den särskilda regeln om att det är skatte- myndigheten i den region där egendomen är belägen som skall åsätta egendomen särskilt värde tagits bort, se kommentaren till det nya fjärde stycket. Vidare har viss språklig justering skett. I andra stycket har endast viss språklig justering skett. Enligt nuvarande tredje stycket skall fastighet som saknar taxerings- värde värderas av skattemyndigheten. Hänvisningen till skattemyn- digheten i första meningen har tagits bort, jfr kommentaren till nya fjärde stycket. Den nuvarande föreskriften i andra meningen att det åligger skattskyldig, boutredningsman eller testamentsexekutor att ansöka om värdering behövs till följd av överflyttningen inte längre och har tagits bort. Sista meningen behövs inte heller och har tagits bort. I ett nytt fjärde stycke regleras för hela momentet vilken skatte- myndighet som i förekommande fall skall göra värderingen. Nuvarande regleringar av denna fråga i första tredje styckena har därför tagits bort. Värderingen skall som huvudregel göras av skattemyndigheten i den region där fastigheten är belägen. Innebörden av bestämmelsen i andra meningen är att beslutsbehörigheten kan flyttas mellan två skatte- myndigheter. Den skattemyndighet som är behörig får uppdra åt en annan skattemyndighet att fatta beslut. Uppdraget förutsätter att den andra skattemyndigheten samtycker och att överflyttningen kan ske utan att det medför avsevärd olägenhet för den som beslutet rör. I femte stycket har ordet beskattningsmyndigheten ändrats till skattemyndigheten. Vidare har sista meningen som är obehövlig tagits bort. 26 § I andra stycket har skattskyldigs skyldighet att förete taxeringsbevis för fast egendom tagits bort eftersom skattemyndigheten har tillgång till taxeringsvärdet. Vidare har viss språklig justering skett. I fjärde stycket första meningen har ordet beskattningsmyndighet ändrats till skattemyndighet när det gäller möjligheten att förordna lämplig person att verkställa uppskattning av lös egendom till ledning för värdering. Den motsvarande möjlighet till förordnande som tillkommit hovrätten i ett överklagat skatteärende efter framställning från granskningsmyndigheten har tagits bort. I stället har sådan möjlighet införts för rätten. I övrigt har vissa språkliga justeringar skett. 33 § 3 mom. I första och andra styckena har ordet beskattningsmyndighet ändrats till skattemyndighet. Vidare har vissa språkliga justeringar skett i båda styckena. 34 § Paragrafen innehåller behörighetsregler i fråga om beslut om arvsskatt. I enlighet med Lagrådets förslag har i första stycket uttrycket beskatt- ningsmyndighet behållits. Rätt beskattningsmyndighet för arvsbeskatt- ningen har ändrats på så sätt att det skall avgöras av arvlåtarens folkbokföring året före dödsfallet. Vidare har ett tillägg gjorts angående person som inte var folkbokförd inom riket året före dödsfallet. I så fall skall beslut fattas av skattemyndigheten i den region där han var bosatt eller stadigvarande vistades vid dödsfallet. Bestämmelser om registrering av bouppteckning och om dödsboanmälan finns kvar i 20 kap. . Ärenden om gåvoskatt regleras i 44 §. I övrigt har vissa språkliga justeringar skett. Nuvarande andra stycket, som reglerar behörigheten i det fall behörig myndighet saknas enligt första stycket, har ändrats på så sätt att Skatte- myndigheten i har ersatt . Det nuvarande tredje stycket har upphävts eftersom behörigheten att fatta beslut å skattemyndighetens vägnar regleras i arbetsordning, jfr 3 kap. 13 § förordningen (1990:1293) med instruktion för skatte- förvaltningen. I ett nytt tredje stycke har tagits in en regel som gör det möjligt att flytta behörigheten mellan två skattemyndigheter. Den skattemyndighet som är behörig enligt bestämmelserna i första eller andra stycket får uppdra åt en annan skattemyndighet att fatta beslut. Uppdraget förutsätter att den andra skattemyndigheten samtycker och att överflyttningen kan ske utan avsevärd olägenhet för den som beslutet rör. Uppdraget får avse ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Termen skattemyndigheten förekommer i ett stort antal paragrafer i lagen. På Lagrådets inrådan har en kompletterande bestämmelse tagits in för att reglera vilken skattemyndighet som avses i de olika paragraferna sedan ett uppdrag har lämnats. Vad som i lagen sägs om skattemyndigheten skall därvid i tillämpliga delar gälla den skattemyndighet till vilken ett uppdrag har lämnats. Inbetalning av skatt skall dock ske till den skattemyndighet som ursprungligen varit behörig. Den myndigheten skall även pröva frågor om dröjsmålsavgift. Vidare skall handlingar förvaras hos den skattemyndighet som ursprungligen varit behörig. Bestämmelsen får betydelse vid tillämpningen av följande paragrafer. 15 § 1 a mom. andra stycket, 15 § 2 mom. sjätte stycket, 15 § 3 mom., 15 a § tredje stycket, 16 § tredje stycket, 17 § första och femte styckena, 46 § första och andra styckena, 48 §, 51 § första och tredje styckena, 52 § 1 mom. andra och tredje styckena, 53 § andra och tredje styckena, 55 § 1 mom. första och andra styckena, 55 § 3 mom. 62 § första och andra styckena och 67 § första och andra styckena. 44 § Paragrafen innehåller behörighetsregler i fråga om beslut om gåvoskatt. I enlighet med Lagrådets förslag har i första stycket, som reglerar gåva till fysisk person, uttrycket beskattningsmyndighet behållits. är skattemyndigheten i den region där den skattskyldige var folkbokförd året före skattskyldighetens inträde. Frågan om vilken skattemyndighet som skall fatta beslut om skatt när gåvotagaren är en juridisk person regleras i andra stycket. Regeln är utformad på samma sätt som den om fysiska personer. Styrelsens eller förvaltningens säte året före skattskyldighetens inträde är avgörande för myndighetens behörighet. I tredje stycket har ordet beskattningsmyndighet ändrats till skatte- myndighet samt viss språklig justering skett. I ett nytt fjärde stycke har tagits in en regel som gör det möjligt att flytta beslutsbehörigheten mellan två skattemyndigheter, jfr kommen- taren till 34 § tredje stycket. På Lagrådets inrådan har en kompletterande bestämmelse tagits in för att reglera vilken skattemyndighet som i vissa fall avses sedan ett uppdrag har lämnats, jfr kommentaren till 34 § tredje stycket. 46 § I första stycket har ordet beskattningsmyndighet ersatts av skatte- myndighet. Därutöver har en viss språklig justering skett. I andra stycket har deklarationstidpunkten för gåva ändrats från till året efter skattskyldighetens inträde. Ändringen kommenteras i avsnitt 5.7. Vidare har viss språklig justering skett. 47 § I paragrafen finns en uppräkning av vilka uppgifter en deklaration skall innehålla. I första stycket har ett tillägg gjorts i punkterna A) 1) och C) 1) angående att uppgift om personnummer eller samordningsnummer enligt folkbokföringslagen (1991:481) skall lämnas i deklarationen. En motsvarande ändring har gjorts i tredje stycket. Personnummer skall tilldelas endast personer som folkbokförs här i landet. En person som inte är eller har varit folkbokförd får efter begäran från en myndighet tilldelas ett särskilt samordningsnummer (18 och 18 a §§ folkbokföringslagen (1991:481)). I de fall en person tilldelats samordningsnummer skall detta i stället för personnummer anges i deklarationen. Vidare har vissa språkliga justeringar skett. I nuvarande lagstiftning har inte såvitt gäller deklaration för arvsskatt något eller några särskilda formulär föreskrivits. Enligt första meningen i femte stycket föreskrivs däremot särskilt formulär beträffande deklaration för gåva. Formuläret fastställs av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Av 15 § arvs- och gåvoskatteförordningen (1958:563) följer att fastställer formulär för blanketter för gåvoskattedeklarationer. Första meningen har ändrats på så sätt att begränsningen till deklaration som avser gåva eller annat enligt 37 § därmed i beskattningshänseende likställt fång har tagits bort. Vidare har en viss språklig justering skett. 48 § I paragrafen har ordet beskattningsmyndigheten ändrats till skatte- myndigheten. Vidare har regleringen om granskningsmyndigheten tagits bort. 49 § Paragrafen handlar om kontrolluppgiftsskyldighet för försäkringsgivaren. I första stycket har ordet beskattningsmyndighet ändrats till skatte- myndighet. Enligt nuvarande lydelse föreskriver regeringen vilka övriga förhållanden som skall uppges för skattens bestämmande. Bemyndigandet har i enlighet med Lagrådets förslag tagits bort. I stället har en erinran om att närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer lagts till. Se avsnitt 5.8. I övrigt har en viss språklig justering skett. I tredje stycket har föreskriften om inom vilken tid kontrolluppgift senast skall lämnas, utom såvitt avser skattskyldighet som inträtt till följd av dödsfall , ändrats från till . Överensstämmelse har därmed uppnåtts med den tidsgräns som gäller för kontrolluppgiftsskyldighet enligt lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Vidare har viss språklig justering skett. 49 a § I första stycket har hänvisningen till 5 § lagen om allmänna arvsfonden ändrats till 24 och 25 §§ lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden (jfr prop. 1993/94:124). Vidare har en ändring gjorts såtillvida att meddelande om avstående från arv skall lämnas till skattemyndigheten i stället för till beskattningsmyndigheten. 51 § I första och tredje styckena har ordet beskattningsmyndigheten ändrats till skattemyndigheten. Vidare har viss språklig justering skett. I fjärde stycket har, utöver en viss språklig justering, den del som berör det s.k. anmärkningsförfarandet tagits bort, jfr kommentaren till 60 §. 52 § 1 mom. I första stycket har den del som berör det s.k. anmärkningsförfarandet tagits bort, jfr kommentaren till 60 §. Vidare har en viss språklig justering skett. I andra stycket har ordet beskattningsmyndighet ändrats till skattemyndighet samt viss språklig justering skett. I tredje stycket har den nuvarande hänvisningen för betalning till viss skattemyndighet beroende på om underrätt eller skattemyndighet varit beskattningsmyndighet tagits bort eftersom skattemyndigheten blir första instans när det gäller beslut om skatt jämte eventuell ränta. I fjärde stycket har en språklig justering skett. Lagrådet har framfört att det i tydlighetens intresse av lagtexten bör framgå att det alltid är skattemyndigheten som påför ränta och inte en domstol dit ett ärende överklagats. Enligt regeringens uppfattning är detta en materiell ändring som bör övervägas i ett annat sammanhang. Dock kan bestämmelserna i 52 a § och 55 § 2 mom. om att ränta påförs av skattemyndigheten, vilka i lagrådsremissen föreslogs utgå, för tydlig- hetens skull behållas. Den i 2 mom. reglerade möjligheten att betala arvsskatt med skuldebrev eller aktier har tagits bort. Ändringen behandlas i avsnitt 5.11. 52 a § I första tredje styckena har följdändringar, bestående i att överrätt bytts ut mot domstol och beskattningsmyndighet mot skattemyndighet, gjorts. Vidare har vad som sägs om anmärkningsförfarandet utgått, eftersom detta institut avskaffas. I tredje stycket har vidare andra meningen ändrats till en upplysning om att det av 61 § framgår att ränta skall betalas även på ränta som återbetalas. Vidare har vissa språkliga justeringar gjorts. Den i lagrådsremissen förslagna ändringen i tredje stycket har utgått, se kommentaren till 52 § 1 mom. 53 § I nuvarande första stycket regleras de åtgärder som skall vidtas av under- respektive överrätt i fråga om uttagande av arvsskatt. Underrätt, dvs. tingsrätten, har skyldighet att översända vissa närmare angivna handlingar till den skattemyndighet som enligt 52 § 1 mom. tredje stycket är uppbördsmyndighet.