prop · GP0330 · 2001-10-16 00:00:00 — fattade kommissionen beslut om att släppa ut ett kolesterolsänkande margarin på den europeiska marknaden, s.k. bredbara fetter med tillsats av fytosterolestrar (säljs i under namnet Becel pro.active). Ett beslut fattades även om att godkänna fosfolipider från äggula, renframställda enligt en viss metod. När det gäller genetiskt modifierade livsmedel, började medlems- staterna detta år tillämpa förordningen (EG) 49/2000 som är en ändring av rådets förordning (EG) 1139/98 om obligatoriska uppgifter vid märkning av vissa livsmedel som framställts från genetiskt modifierade organismer utöver de uppgifter som föreskrivs i direktiv /13/EG. Förordningen innebär att ett tröskelvärde fastställs på . För att fastställa att förekomsten av detta material är oavsiktlig, måste tillverkarna kunna lämna fullgoda bevis. Tröskelvärdet skall tillämpas på varje livsmedelsingrediens för sig. Medlemsstaterna började även tillämpa förordningen (EG) 50/2000 om märkning av livsmedel och livsmedelsingredienser som innehåller genetiskt modifierade tillsatser och aromer eller sådana som framställts av genetiskt modifierade organismer. 24.3Ramlag för livsmedel och bildande av europeisk livsmedelsmyndighet Kommissionen föreslog i sin vitbok om livsmedelssäkerhet att det skulle inrättas en europeisk livsmedelsmyndighet samt att man skulle skapa en horisontell ramlag för livsmedel. Trots att livsmedelslagstiftningen är i stort sett totalt harmoniserad inom gemenskapen har det inte funnits någon gemensam ram för denna. lade kommissionen ett integrerat förslag som omfattade bl.a. allmänna principer och krav för livsmedelslagstiftning, förslag till inrättandet av en europeisk livsmedels- myndighet, ändringar av systemet för snabbt informationsutbyte samt förändringar i kommissionens föreskrivande kommittéer på livsmedels- och veterinärområdet. Förslaget mottogs väl av både medlemsstaterna och . Det franska ordförandeskapet påbörjade diskussionerna i rådet om förslaget och dessa fortsattes av det svenska ordförandeskapet. lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om kosttillskott. Med kosttillskott menas livsmedel som är koncentrerade källor av näringsämnen eller andra ämnen med näringsfunktion eller fysiologisk funktion och som säljs i form av kapslar, tabletter och liknande. Förslagets huvudsakliga innehåll kan mycket kort sammanfattas i två punkter: För vitaminer och mineraler anges vilka substanser som får användas vid tillverkning av kosttillskott, samt dagliga maximi- och Skr. 2001/02:30 minimihalter för dessa ämnen. Vidare innehåller förslaget märknings- regler för alla kosttillskott, alltså inte bara för vitaminer och mineraler. Det primära syftet med direktivet är att ge konsumenterna säkra produkter. För att garantera en hög skyddsnivå för konsumenterna och underlätta deras val måste de produkter som släpps ut på marknaden vara säkra och förses med adekvat och korrekt märkning. Ett annat syfte är att kosttillskott regleras av nationella bestämmelser. Dessa bestämmel- ser kan variera mycket från land till land. I flera länder, bl.a. , saknas bestämmelser. Förslaget behandlas på rådsnivå. Beslut om reglerna för kosttillskott bedöms som tidigast kunna bli klart . 24.5Gemensamma regler för hygien inom EU presenterade kommissionen sitt förslag till gemensamma regler om livsmedelshygien. Syftet med förslaget är att samordna, uppdatera och förenkla gällande regelverk som består av ett tjugotal direktiv som antagits . Förslaget består av fem delar: Allmänna regler som gäller för alla livsmedel inklusive primärproduktion, regler för livsmedel av animaliskt ursprung, regler för offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung, djurhälsoregler samt ett direktiv som upphäver tidigare direktiv på området. har en rådsarbetsgrupp arbetat med den första delen med allmänna regler och arbetet kommer antagligen att fortsätta . Den gemensamma fiskeripolitiken är en fullt utvecklad gemenskaps- politik med för medlemsstaterna gemensamma bestämmelser som omfattar fiskerinäringens alla aspekter. Bestämmelserna avser såväl resursförvaltning som utvecklingen av näringens olika sektorer, såsom yrkesfisket, fiskförädlingsindustrin och vattenbruket. En omfattande genomgång av den gemensamma fiskeripolitiken har påbörjats av kommissionen och medlemsstaterna inför den revidering som senast måste beslutas . Revideringen av den gemensamma fiskeri- politiken var en viktig fråga under det svenska ordförandeskapet i EU . Beslut om nyttjandet av fiskeresurserna fattas såväl internt inom gemenskapen som inom regionala fiskeriorganisationer där gemenskapen deltar som part. Dessa beslut har tagit sin utgångspunkt i att genomföra den internationellt stadfästa försiktighetsprincipen i enlighet med FN- avtalet om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och lång- Skr. 2001/02:30 vandrande fiskebestånd som antogs . huvudsakliga instrument gemenskapen använder sig av är totala tillåtna fångstmängder (TAC) och tekniska förvaltningsåtgärder för fisket. Gemenskapen använder i allt större utsträckning även långsiktiga förvaltningsstrategier för bevarande av fiskbestånden. I förberedelserna inför det svenska ordförandeskapet är revideringen av den gemensamma fiskeripolitiken en prioritet. Inom Nordostatlantiska (), inom Nord- atlantiska laxorganisationen () samt inom ramen för EG:s avtal med , fortskrider arbetet med den praktiska tillämpningen av försiktighetsprincipen. På basis av vetenskaplig rådgivning från det internationella havsforskningsrådet har högsta tillåtna fångstmängder och kvoter fastställts för de flesta bestånd i . Därutöver har havsforskningsrådets mer långsiktiga råd utgjort grunden för beslut om långsiktiga förvaltningsplaner för de viktigaste bestånden, t.ex. atlanto- skandisk sill inom NEAFC och en rad Nordsjöbestånd genom avtalet mellan och nämligen sill, torsk, kolja, gråsej och rödspätta. Bestånden av torsk och kummel befinner sig i en kritisk situation. För att förbättra beståndssituationen för dessa arter har EU sänkt de högsta tillåtna fångstmängderna med . Vidare arbetar EU och med att ta fram återhämtningsplaner för dessa bestånd. för (IBSFC) har fortsatt med det EU- finansierade projektet () där framförallt svenska och finska forskare arbetar med att genomföra undersökningar som syftar till att uppnå högre selektivitet i trålfisket efter torsk i . Inom ramen för projektet arbetar man även för att höja minimåttet (MLS) för landad torsk, liksom med att ändra bestämmelser i garnfisket. Strandstaterna runt väntas ta beslut i denna fråga . arbete med att stärka vildlaxbeståndet i genom aktionsplanen för vildlaxen (SAP) har gett resultat, och har en majoritet av vildlaxälvarna uppnått sin potentiella produktionskapacitet. Inom FN:s jordbruks- och livsmedelsorganisation (FAO) som har huvudansvaret för det multilaterala samarbetet på fiskeområdet, har bl.a. utarbetats en internationell handlingsplan mot olagligt, okontrollerat och orapporterat fiske samt en analys av subventioner till fiskesektorn. Inom har arbetet fortsatt med att analysera effekterna av marknadsliberalisering. 25.1.4 Förbättrad kontroll av fisket har diskuterats förändringar i förordningen som rör finansiering av ett gemensamt system för kontroll, inspektion och övervakning av den gemensamma fiskerikontrollen. En ny tidsperiod har fastställts för med en årlig finansieringsram på 35 Enligt förslaget kan EU-bidrag ges till installationer av teknisk utrustning, t.ex. datanät och datautrustning, vid utprovning av ny teknik, utbildning av kontrollpersonal, genomförande av inspektions- och övervakningsprogram samt förvärv eller modernisering av kontroll- eller Vidare har bedrivits ett fortsatt arbete med att installera utrustning på fiskefartyg för satellitövervakning, och finns utrustning på ca 100 svenska fartyg. genomfördes även en kontrollverksamhet i det område som avses i konventionen om framtida multilateralt samarbete om fisket i Detta innebar att den svenska under en sexveckorsperiod genomförde fiskeriövervakning och kontroll i området mellan och . verksamhet skall bedrivas samt att kommissionen därefter skall utvärdera verksamheten. 25.2 Den gemensamma marknadspolitiken har det pågått ett kontinuerligt arbete gällande den nya förordningen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter vilken huvudsakligen träder i kraft och ersätter den nuvar- ande förordningen 3759/92. Kommissionens mål med den nya förordningen är att den gemensamma marknadspolitiken skall bidra till en ansvarsfull förvaltning av resurserna genom att aktörerna får större ansvar för att de nyttjas på bästa sätt. Förordningen medför även vissa förändringar inom handelsområdet. EG fattar beslut om inrättandet av tullkvoter för import från tredjeland av vissa fiskslag som beredningsindustrin inte kan få tag på i tillräcklig utsträckning inom gemenskapen. För att underlätta berednings- industrins planering har man för inrättat 3-åriga tullkvoter. förekom endast 1-åriga tullkvoter vilka omprövades . ansökte om en 1-årig autonom tullkvot för beredd surimi; dock avslogs detta av kommissionen. Den nedåtgående trenden för återtag av fisk från den svenska marknaden har fortsatt även , med undantag för sill och strömming där det förekommit betydande återtag. EU:s andra programperiod för strukturpolitiken avslutades i och med utgången av . För fiskets del innebär det nya regelverket, för , att nuvarande program för fiskerinäringen mål 5a och gemenskapsinitiativet Pesca ersätts med ett horisontellt program utanför mål 1 samt en integrering av fiskeriåtgärder i mål 1-programmen. De medfinansieringsmedel från gemenskapen som står till förfogande för Skr. 2001/02:30 fiskerinäringen uppgår till ca 63 meuro (ca ) för det horisontella programmet och ca 12 meuro (ca ) inom mål 1. har därför arbetet avsett två programperioder. När det gäller den gamla perioden har arbetet i huvudsak bestått i att förbereda periodens avslutande och att analysera stödets effekter. har utbetalningar skett, men utfallet har varit helt beroende av tidigare fattade beslut samt i vilken utsträckning stödmottagarna utnyttjat beviljade medel. För såväl mål 5a som för mål 6 uppgår utnyttjandegraden till och för gemenskapsinitiativet Pesca till . Utbetalningar sker även . Parallellt med uppföljning och avslutning av föregående program- period har arbetet med att ta fram en ny strukturplan för fiskerinäringen utanför mål 1 genomförts. Planen lämnades av regeringen till kommissionen och godkändes . Således har inga beslut om stöd enligt det nya programmet kunnat fattas och därmed har inte heller några utbetalningar gjorts. Generellt kan sägas att den nya planen kommer att ha en starkare fokusering på branschgemensamma projekt. Ett antal horisontella mål har fastställts som syftar till långsiktigt och effektivt resursutnyttjande, miljöanpassning, regional balans, utveckling av kust- och insjöfisket samt förstärkning av konsumentperspektivet. 25.4Integrering av miljö och hållbar utveckling Hållbar utveckling och integration av miljöhänsyn i sektorspolitiken behandlades vid i och fiskesektorn inbjöds att delta i denna process vid rådets möte i (se även 26.1.1). Kommissionen utarbetade ett meddelande: och bevarande av naturen i havsmiljö. Därefter hade fiskerådet fått i uppdrag att till Europeiska rådets möte i Feira överlämna en rapport om integrering av miljökrav och hållbar utveckling i den gemensamma fiskeripolitiken. Den rapport som överlämnades var av mer beskrivande karaktär och skall ses som ett första steg mot en strategi. Vid i uppmanades fiskerådet att överlämna en strategi för integrering av miljöhänsyn i fiskeripolitiken till Europeiska rådets möte i . Denna strategi skulle innehålla fastställda mål, åtgärder med angiven tidsplan samt indikatorer för regelbunden uppföljning och utvärdering. har även tagits beslut om att inrätta regler på gemenskapsnivå för att skapa fleråriga serier av uppgifter. Dessa uppgifter skall samlas in på ett enhetligt och standardiserat sätt. Genom detta antogs en gemenskapsram för insamling och förvaltning av de uppgifter som behövs för att utvärdera situationen beträffande fiskeresurserna och fiskerinäringen. Detta beslut kommer att kompletteras med särskilda tillämpningsregler för specifika uppgifter som typ av data, fiskbestånd och metoder som skall användas vid EG:s miljöpolitik skall bidra till att bevara, skydda och förbättra miljön, skydda människors hälsa, utnyttja naturresurserna varsamt och rationellt samt främja åtgärder på internationell nivå. Amsterdamfördraget trädde i kraft och innebär en viktig utveckling av de grundläggande principerna för skyddet av miljön. Hållbar utveckling slås fast som ett övergripande mål för alla politikområden i EG. har fyra miljörådsmöten och två informella möten hållits. På det portugisiska informella rådsmötet behandlades stadsmiljöfrågor. Under det franska ordförandeskapet hölls ett informellt miljörådsmöte i och huvudtema var globala institutionella frågor på miljöområdet inför världstoppmötet om hållbar utveckling . Angående beslut vid de formella rådsmötena under det portugisiska ordförandeskapet kan särskilt uppmärksammas att gemensamma ståndpunkter antogs om ett direktiv om takvärden för försurande ämnen, och ett direktiv om utsläpp från stora förbränningsanläggningar. Dessa direktiv är viktiga i den försurningsstrategi som tagits fram på svenskt initiativ. Det kan även noteras att EU:s ramdirektiv för vatten har antagits genom förlikningsförhandlingar med . Under det franska ordförandeskapet var klimatfrågan i centrum med anledning av det sjätte partsmötet inom klimatkonventionen. Det fattades även beslut om bedömning och hantering av omgivningsbuller, samt om aktualiserade regler om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer. 26.1Utvecklingen på de av prioriterade områdena 26.1.1 Hållbar utveckling och integration av miljö i andra Genom Amsterdamfördraget skrevs målet om hållbar utveckling in i EG- och Unionsfördragen (artikel 2 i respektive fördrag) och en förstärkning gjordes av principen om integrering av miljö i andra politikområden (artikel 6 i EG-fördraget). Vid Europeiska rådets möte i beslöts att man skulle utarbeta en strategi för att integrera miljöhänsyn i I 1998 beslöts att de olika ministerråden skall utarbeta strategier för integration av miljö och hållbar utveckling inom Råden för transport, energi och jordbruk ombads Vid Europeiska rådets möte i och gavs uppdrag även till råden för utveckling, inre marknad och industri respektive allmänna rådet, fiske och Ekofin. Till Europeiska rådets möte i rapporterade sex rådskonstellationer, nämligen transport, energi, jordbruk, industri, inre marknad och utvecklingsbistånd. 2001/02:30 rapporterade till Europeiska rådets möte i . och allmänna rådet inledde sitt arbete med sikte på att anta rådsslutsatser . fortsatte arbetet för att uppfylla de slutsatser som stats- och regeringscheferna antog i dels om de nio sektorsrådens rapportering som skulle ske på toppmötet i , dels om förslaget att kommissionen skulle presentera ett förslag till en övergripande EG-strategi för hållbar utveckling till toppmötet i . i 2000 slog fast att vid sitt möte skulle göra en omfattande översyn av hur miljöskyddskrav och hållbar utveckling skall integreras i prioriterad sektorspolitik samt anta en strategi för hållbar utveckling på grundval av ett förslag från kommissionen. Kommissionen påbörjade arbetet med hållbarhetsstrategin och tillsatte en särskild arbetsgrupp inom generalsekretariatet. Det nya sjätte miljöhandlingsprogrammet skall ligga till grund för EU:s miljöpolitik . Det var en av de frågor som gavs mycket hög prioritet på rådsagendan (miljö) i planeringen inför det svenska ordförandeskapet. Programmet hänger nära samman med kommissionens arbete med att utveckla en hållbarhetsstrategi för EU, som skall antas vid i , och det pågående arbetet med integrering av miljöhänsyn inom de olika sektorerna. var därför pådrivande i arbetet med att ta fram ett nytt sjätte miljöhandlingsprogram för EU. Kommissionen lade fram sitt meddelande om utvärdering av det femte miljöhandlingsprogrammet. Utvärderingen skulle enligt tidsplanen ha varit klar men försenades till följd av kommissionens avgång. I slutsatserna från Europeiska rådets möte i föreslogs att kommissionen före utgången av skulle presentera ett förslag till ett sjätte miljöhandlingsprogram. Syftet med kommissionens meddelande om det femte miljöhandlingsprogrammet var att det skulle utgöra en plattform inför utarbetandet av ett nytt program, det sjätte miljöhandlingsprogrammet. Det skulle också stimulera till debatt och synpunkter från allmänheten och olika samhällsaktörer. I förordet till meddelandet välkomnades därför skriftliga synpunkter från alla intresserade parter före mitten av . Kommissionen gick också ut med en bred förfrågan till såväl medlemsstater och intresseorganisationer som kandidatländer, att bidra med idéer om utformningen av det sjätte miljöhandlingsprogrammet. Förfrågan fick ett stort gensvar. I tolv medlemsstater anordnades seminarier om det nya miljöhandlings- programmet. Kommissionen anordnade också möten med företrädare från kandidatländerna och övriga intressenter. I hölls bl.a. ett seminarium i samarbete mellan , Kemikalieinspektionen Skr. 2001/02:30 och där myndigheter, intresseorganisationer och representanter från kommissionen deltog. antog vid sitt möte slutsatser om utvärderingen av det femte miljöhandlingsprogrammet. Med utgångspunkt i utvärderingen gav rådet sin syn på vad som skall ingå i det nya programmet. I rådsslutsatserna slogs bl.a. fast att det är viktigt att det nya handlingsprogrammet dels angriper bristerna i det femte programmet, dels inriktas på nya prioriterade frågor. Det nya programmet bör bidra till att göra miljöfrågorna mer lättillgängliga för allmänheten samt till att utvärdera, stärka och utveckla de styrmedel som används inom EU:s miljöpolitik. Vid miljörådets möten informerade kommissionen om arbetet. stod det klart att kommissionen inte skulle hinna lägga fram förslag till det sjätte miljöhandlingsprogrammet före utgången av 2000. 26.1.3 Kampen mot försurning och klimatförändringar När blev medlem i unionen var en av de viktigaste frågorna på den miljöpolitiska dagordningen kampen mot försurningen. lyckades få till stånd ett uppdrag till kommissionen att utveckla en strategi för att bekämpa försurningen. Rådet ställde sig bakom kommissionens förslag till strategi. Det långsiktiga målet i kommissionens strategi är att utsläppen av försurande ämnen skall minskas så att kritiska belastningsgränser, dvs. gränsen för vad naturen tål, inte skall överskridas någonstans i unionen. I strategin fastställdes också ett konkret delmål: att minska arealen med oskyddade ekosystem . arbetade kommissionen också med en strategi för att minska problemet med marknära ozon. Eftersom utsläpp av kväveoxider både bidrar till försurning och bildning av marknära ozon arbetades dessa två strategier samman , den s.k. försurningsstrategin, för att på detta sätt få de mest kostnadseffektiva åtgärderna. Det långsiktiga målet för ozonexponering i strategin är att de kritiska nivåerna inte skall överskridas någonstans i unionen. Delmålet är att den ozonexponering som påverkar människors hälsa skall minska samt att den ozonexponering som påverkar växtligheten skall minska med mellan och . Åtgärderna som minskar dessa utsläpp för att uppnå ovanstående delmål kommer också att bidra till att ytan hos de ekosystem som påverkas av övergödning minskar . Kommissionen har i sin strategi föreslagit ett antal direktiv med åtgärder för att uppnå de ovan nämnda delmålen. direktivet i försurningsstrategin är direktivet om nationella utsläppstak för föroreningarna svaveldioxid, kväveoxider, flyktiga organiska ämnen Skr. 2001/02:30 samt ammoniak (det s.k takdirektivet) som förhandlades i rådet Kommissionens arbete med att fastställa nationella tak för dessa utsläpp bygger på att delmålen skall nås och att den modell som används tar hänsyn till utsläppsutvecklingen, gränsen för vad naturen tål, ländernas olika åtgärdsmöjligheter, kostnader m.m. Takdirektivet förhandlades tillsammans med ett förslag om att revidera direktiv /609/EEG om utsläpp från stora förbränningsanläggningar. nåddes gemensamma ståndpunkter för båda direktiven. lämnades direktiven till för en andra behandling, vilket resulterade i ett förlikningsförfarande. Den första fasen i försurningsstrategin är avslutad i och med att dessa två direktiv slutligen antas. Nästa steg är att kommissionen skall göra en översyn av hur utvecklingen går mot att uppnå delmålen samt göra utblickar mot möjligheten att nå det långsiktiga målet om inget överskridande av kritiska belastningar och nivåer. Året präglades av förberedelser inför det sjätte partsmötet i i Ambitionen var att där nå en uppgörelse i de frågor där Kyotoprotokollet behöver preciseras för att det skall kunna ratificeras av Inför det sjätte partsmötet fokuserades EU:s arbete i stor utsträckning på utveckling av unionens ståndpunkter. antog rådsslutsatser vid tre olika tillfällen före mötet. Stor vikt lades vid att betona behovet av att säkerställa protokollets miljömässiga integritet. Ett omfattande förberedelsearbete skedde också inom rådsarbetsgruppen för klimatfrågor samt i de till denna grupp knutna expertgrupperna. deltog även vid ett antal workshops som föregick det sjätte partsmötet. hade en allt viktigare roll som medlem i trojkan inför det svenska ordförandeskapet. Vid det sjätte partsmötet nåddes viktiga framsteg i en rad av de centrala En slutlig uppgörelse kunde dock inte nås. fattades i stället ett beslut om att inte avsluta mötet utan att, efter en paus, fördes också täta samtal mellan EU och några av de viktigaste förhandlingsparterna, och en principuppgörelse föreföll Dessa samtal färgades av en önskan hos många parter att nå en uppgörelse med den utgående amerikanska Meningsskiljaktigheterna mellan parterna var dock för stora och försöken att nå en uppgörelse fick avbrytas och skjutas till de officiella förhandlingarna som återupptas i . kom också EU:s interna arbete att utvecklas i syfte att förbereda EU:s ratificering av Kyotoprotokollet. lanserade det europeiska klimatförändringsprogrammet, ECCP (KOM (2000) 88). Inom ramen för detta initiativ påbörjades ett brett samarbete mellan tekniska experter, ideella organisationer, industriföreträdare och företrädare för kommissionen och medlemsstaterna i fem olika En delrapport om det samlade arbetet lades fram under Arbetet kommer att fortsätta med en samlad slutrapport och ett meddelande om vilka åtgärder kommissionen Skr. 2001/02:30 avser gå vidare med . lade kommissionen fram en grönbok om handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom Europeiska unionen (KOM (2000) 87). Förslaget i grönboken omfattar utsläpp av koldioxid från större anläggningar i olika industrisektorer samt el- och värmeproduktion. Systemet är tänkt att starta , dvs. före protokollets första åtagandeperiod 2008-2012. Ett förslag till direktiv om handel med utsläppsrätter väntas . Förutom ECCP och grönboken om utsläppshandel har en stor mängd andra initiativ tagits som är av betydelse för unionens klimatpolitik. Bland andra direktiv och initiativ som hanteras av miljöministrarna och som har betydelse för EU:s interna klimatarbete märks sjätte miljöhandlingsprogrammet, direktivet om stora förbrännings- anläggningar och direktivet om utsläppstak (se ovan). Inom närliggande områden tas nu också en mängd initiativ som har betydelse för klimatpolitiken, t.ex. energiområdet. 26.1.4 Kretsloppsanpassning och resurseffektivitet Fortsatt arbete med en integrerad produktpolitik (IPP) Regeringen presenterade i skrivelsen En miljöorienterad produktpolitik (skr. 1999/2000:114, bet. 2000/01:MJU3, rskr. 2000/01:52) en strategi för det fortsatta arbetet med att minska produkters negativa påverkan på människors hälsa och på miljön.