prop · GO0367 · 2001-01-01 00:00:00 — Till detta kommer att en reglering som ger regeringen möjlighet att besluta om vidsträckt dispens med utgångspunkt från ett så relativt vagt krav som synnerliga skäl medför en risk att dispensprövningen kan komma att uppfattas som alltför skönsmässig och kanske delvis politisk. Ett annat alternativ skulle kunna vara en ändring i sekretesslagen där direkt pekas ut. En sådan ändring skulle ta sikte på under vilka förhållanden uppgifter skulle kunna hindras att lämna tillsynsmyndigheten. Det avgörande för är dock att handlingarna inte skall lämna stiftelsen. En ändring i sekretesslagen synes därför inte vara en framkomlig väg. Regeringens förslag Regleringen bör inte ges ett vidare tillämpningsområde än det finns behov av och inte heller ensidigt inriktas på behov. Den bör ge så litet utrymme för skönsmässiga bedömningar som möjligt och det bör finnas stöd i stiftelseurkunden för undantaget. Utifrån dessa utgångspunkter är enligt vår bedömning den lämpligaste lösningen en särskild bestämmelse i stiftelselagen som säger att en stiftelse kan undantas från tillsyn "i visst begränsat hänseende", om stiftelseförordnandet ger stöd för ett sådant undantag och det finns "särskilda skäl" för det. I detta sammanhang bör noteras att föreskrifter som före ikraftträdandet har fastställts för en stiftelse av regeringen, Kammarkollegiet eller en länsstyrelse skall anses som föreskrifter i ett stiftelseförordnande (11 § lagen [1994:1221] om införande av stiftelselagen). Det innebär att bl.a. grundstadgar här omfattas av uttrycket stiftelseförordnande. Det kan övervägas hur preciserat stiftelseförordnandets stöd för ett undantag skall behöva vara. Enligt regeringens mening finns det inte anledning att ställa några särskilda krav i detta hänseende. Det väsentliga är att undantaget blir begränsat och tydligt preciserat samt att skälen för undantaget är övertygande. Utgångspunkten bör vara att ett undantag förutsätter dels att det skall begränsas med hänsyn till vad som är ett klart påvisat behov, dels att det finns skäl att förlita sig på att inga oegentligheter eller dylikt undanhålls genom begränsningen i tillsyn. Härvid finns det anledning att vara särskilt varsam beträffande stiftelser som driver näringsverksamhet. De nu nämnda förutsättningarna bör komma till uttryck i lagtexten genom det nyssnämnda kravet på särskilda skäl. I de fall det kan misstänkas att ett undantag missbrukas eller det framgår att det inte längre finns något behov av undantaget, bör det kunna återkallas. Lagrådet har menat att ett undantag från tillsynsmyndighetens rätt till information knappast kan sägas ha stöd i stadgebestämmelse om tystnadsplikt (jfr ovan 4.2.1), utan att det snarare är fråga om en konflikt mellan tystnadsplikten och insynsrätten som skall lösas i lagstiftningsärendet. Med anledning av detta har Lagrådet föreslagit att regleringen utformas så att Kammarkollegiet får besluta om undantag, om stiftelseförordnandet ger anledning till det och det finns särskilda skäl. Enligt regeringens mening utgår den av Lagrådet föreslagna lösningen i alltför stor utsträckning från situation, dvs. ett enskilt fall. Som ovan framhållits bör regleringen inte ensidigt inriktas på behov. Som framhålls i författningskommentaren (avsnitt 7) bör det vidare vara tillräckligt att det framgår indirekt av stiftelseförordnandet att avsikten varit att komma ifrån viss tillsyn. Stiftelseförordnandet får sålunda tolkas. I fall är det enligt regeringens mening tydligt att stadgarna ger stöd för ett undantag från viss tillsyn. Att byta ut "stöd" mot "anledning" ger intryck av att det behövs mindre för dispens. Det av Lagrådet föreslagna uttrycket kan tolkas så att man kan göra en bred bedömning av vad som ter sig lämpligt och rimligt utifrån stiftelseförordnandets utformning och innehåll. Detta är enligt regeringens mening inte en lämplig ordning. Vi anser därför att ett krav för undantag bör vara att stiftelseförordnandet ger stöd för detta. Enligt Lagrådets mening torde det vara mera träffande att ange att Kammarkollegiet får besluta att tillsynen skall vara begränsad i visst hänseende än att tala om att det är fråga om undantag från tillsyn i visst begränsat hänseende. Någon närmare förklaring till detta ges inte. Enligt vår mening ger uttrycket "i visst begränsat hänseende" bättre uttryck för den restriktiva syn som bör prägla regleringen. Vi förordar därför den lösningen. Det är slutligen enligt vår mening mer pedagogiskt att tala om undantag än om begränsning. Beslutsordningen Frågan är då vem som skall besluta om undantag. Beslut om ändring av föreskrifter i ett stiftelseförordnande fattas av Kammarkollegiet och kan överklagas hos regeringen (se 6 kap. 1 och 2 §§ stiftelselagen). Det finns en allmän strävan att befria regeringen från ärenden av olika slag. Vid införandet av nya stiftelselagen behandlades frågan om överklaganden av Kammarkollegiets beslut i fråga om permutation av stiftelser borde prövas av allmän förvaltningsdomstol. Då gjordes den bedömningen att en sådan nyordning inte borde införas utan en allsidig utredning (se prop. 1993/94:9 s. 84-85). Regeringen avser att överväga frågan om en nyordning i samband med den utvärdering av stiftelselagen som är planerad att inledas . Innan så skett talar allt för att i den nu aktuella frågan ansluta till den gällande instansordningen. Eftersom beslut om undantag från viss tillsyn har likheter med beslut om ändring av föreskrifter i stiftelseförordnanden, är det lämpligt att de fattas i samma ordning. Vi föreslår därför att beslut om undantag från tillsyn skall fattas av Kammarkollegiet och kunna överklagas hos regeringen. Detsamma bör gälla för beslut om återkallelse av undantag. På samma sätt som när det gäller frågor om tillstånd till ändring m.m. av föreskrifter i stiftelseförordnandet bör det vara styrelsen eller förvaltaren som för stiftelsens räkning kan ansöka om undantag från tillsyn i det hänseende som är aktuellt (jfr 6 kap. 2 § stiftelselagen). Det torde normalt vara tillsynsmyndigheten som bäst kan bedöma när skäl för ytterligare tillsyn finns. Även styrelsen eller förvaltaren i en stiftelse, eller Kammarkollegiet själv, kan dock ha anledning att uppmärksamma detta. En återkallelse av undantag bör därför kunna prövas på ansökan av tillsynsmyndigheten eller om det annars finns skäl för det. Det finns naturligtvis anledning för tillsynsmyndigheten att särskilt vaka över stiftelser som undantagits från viss tillsyn och vid behov överväga om det finns skäl att återkalla ett undantag. Förvaltningsmyndigheters självständighet Justitiekanslern har tagit upp frågan om den ändring som förespråkar är förenlig med regeringsformens bestämmelser om förvaltningsmyndigheters självständighet vid handläggningen av enskilda fall. I 11 kap. 7 § regeringsformen anges nämligen att ingen myndighet får bestämma hur en förvaltningsmyndighet skall besluta i ett särskilt fall som rör myndighetsutövning mot enskild. Förbudet mot inblandning gäller dock bara handläggningen av enskilda fall. Med den utformning regleringen nu föreslås få är det inte fråga om att regeringen ges möjlighet att påverka hur skall besluta i ett särskilt fall. Det handlar i stället om en möjlighet att undanta en stiftelse från viss begränsad tillsyn utan samband med något konkret ingripande från tillsynsmyndighetens sida. Regeringsformens bestämmelser lägger alltså inte hinder i vägen för den lösning som regeringen föreslår. Slutsats Vi föreslår alltså att det införs en möjlighet att undanta en stiftelse från tillsyn i visst begränsat hänseende, om stiftelseförordnandet ger stöd för ett sådant undantag. Eftersom det inte är fråga om att tillföra ytterligare en kategori stiftelser till den särskilda tillsynsordningen, utan om undantag från tillsyn i särskilda fall, bör bestämmelsen inte tas in i 9 kap. 10 §, utan i en ny paragraf i samma kapitel. Revisorers upplysningsskyldighet Som tidigare angetts finns ett undantag i bestämmelsen om revisorernas upplysningsskyldighet till tillsynsmyndigheten för stiftelser som omfattas av den särskilda tillsynsordningen (se 4.1.3). För att regleringen skall bli konsekvent bör ett motsvarande undantag i upplysningsskyldigheten införas för upplysningar i sådana hänseenden som föreslås kunna undantas från tillsyn. 6 Kostnader och ikraftträdande De föreslagna ändringarna torde inte få några beaktansvärda kost-nadskonsekvenser för det allmänna. Antalet tillkommande ärenden för Kammarkollegiet och regeringen kan förväntas bli så få att de kan handläggas inom ramen för befintliga resurser. För tillsynsmyndigheterna får ändringarna inga kostnadskonsekvenser. Inte heller för stiftelserna eller för andra intressenter uppkommer några kostnadskonsekvenser att beakta. De föreslagna ändringarna bör kunna träda i kraft . Några övergångsbestämmelser behövs inte. 7 Författningskommentar Förslaget till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) 4 kap. 10 § Styrelsen eller förvaltaren skall ge revisorerna tillfälle att verkställa granskningen i den omfattning som dessa finner behövligt samt lämna de upplysningar och den hjälp som revisorerna begär. Samma skyldighet har företagsledningen och revisorerna i ett dotterföretag gentemot en revisor i moderstiftelsen. I 8 kap. 2 och 16 §§ årsredovisningslagen (1995:1554) finns bestämmelser om årsredovisningen och, i förekommande fall, koncernredovisningen senast skall lämnas till revisorn. Om stiftelsen inte är skyldig att upprätta årsredovisning enligt bokföringslagen (1999:1078), skall årsbokslutet eller den sammanställning över räkenskaperna som anges i 3 kap. 2 § andra stycket lämnas till revisorn efter räkenskapsårets utgång. I sista stycket har ett "i" lagts till. Ändringen är av korrekturkaraktär (jfr SFS 1999:1106). 4 kap. 15 § Revisorerna får inte lämna upplysningar till utomstående om sådana stiftelsens angelägenheter som de har fått kännedom om vid fullgörandet av sitt uppdrag, om det kan vara till nackdel för stiftelsen. Revisorerna är skyldiga att 1. till medrevisor, ny revisor, tillsynsmyndigheten och, om stiftelsen har försatts i konkurs, konkursförvaltaren lämna behövliga upplysningar om stiftelsens angelägenheter, samt 2. på begäran lämna upplysningar om stiftelsens angelägenheter till undersökningsledaren under förundersökning i brottmål. Bestämmelsen i andra stycket 1 om upplysningsskyldighet till tillsynsmyndigheten gäller inte när det är fråga om en sådan stiftelse som avses i 9 kap. 10 § första stycket. Detsamma gäller upplysningar i sådana hänseenden där stiftelsen är undantagen från tillsyn enligt 9 kap. 10 a §. Revisorerna i en stiftelse som omfattas av 1 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100) är även skyldiga att på begäran lämna upplysningar om stiftelsens angelägenheter till de förtroendevalda revisorerna i kommunen eller . Paragrafen handlar om revisorns upplysningsskyldighet. Ändringen har behandlats i avsnitt 5.2. Enligt andra stycket första punkten är revisorerna skyldiga att lämna behövliga upplysningar om stiftelsens angelägenheter till bl.a. tillsynsmyndigheten. I tredje stycket finns dock ett undantag från denna upplysningsskyldighet. Undantaget gäller stiftelser som omfattas av den särskilda tillsynsordningen. Ett tillägg har gjorts till stycket. Det gäller beslut om undantag från viss tillsyn enligt den nya bestämmelsen i 9 kap. 10 a §. Ett sådant undantag kan komma att omfatta förhållanden som revisorn får kännedom om vid sin granskning. Det har ansetts att revisorns upplysningsplikt inte heller bör omfatta sådana upplysningar. Om t.ex. ett undantag enligt 9 kap. 10 a § tar sikte på en viss typ av uppgifter, är revisorerna alltså inte skyldiga att lämna tillsynsmyndigheten upplysningar i dessa hänseenden. Bestämmelsen har justerats med anledning av Lagrådets synpunkter. 9 kap. 1 § för en stiftelse med egen förvaltning är i det län där stiftelsens styrelse har sitt säte eller, om säte inte är bestämt, där förvaltningen huvudsakligen utövas. med anknuten förvaltning står under tillsyn av i det län där förvaltaren har sitt säte eller, om säte inte är bestämt, där förvaltarens egen förvaltning huvudsakligen utövas eller, om ett handelsbolag är förvaltare, där bolagets huvudkontor är inrättat. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att en annan myndighet än som följer av första stycket skall vara tillsynsmyndighet för en stiftelse. Att det för vissa stiftelser gäller särskilda bestämmelser om tillsynen framgår av 10 och 10 a §§. Paragrafen innehåller vissa grundläggande bestämmelser om tillsynen över stiftelser. I sista stycket har en hänvisning till den nu föreslagna 10 a § lagts till (se nedan). 9 kap. 10 a § Kammarkollegiet får besluta att en stiftelse i visst begränsat hänseende skall vara undantagen från tillsyn, om stiftelseförordnandet ger stöd för ett sådant undantag och det finns särskilda skäl. Kammarkollegiet får återkalla ett beslut om undantag, om det inte längre finns skäl för undantaget. Frågor om undantag prövas på ansökan av styrelsen eller förvaltaren. Frågor om återkallelse av undantag prövas på ansökan av tillsyns-myndigheten eller när det annars finns skäl för det. Kammarkollegiets beslut får överklagas hos regeringen. Enligt paragrafen, som är ny, kan Kammarkollegiet besluta att en stiftelse skall vara undantagen från tillsyn i visst begränsat hänseende. Övervägandena finns i avsnitten 5.1 och 5.2. Undantagsmöjligheten är alltså av mer begränsat slag än den särskilda tillsynsordningen enligt 9 kap. 10 §. När det sägs i första stycket att undantag kan göras "i visst begränsat hänseende" är avsikten att begränsningen skall kunna avse antingen befogenheter eller stiftelsens verksamhet eller bådadera. Ett undantag kan sålunda gälla t.ex. rätten att få tillgång till dokumentation eller information om hur de personer utses som får förmåner av stiftelsen. Ordet "visst" är avsett att innebära att undantaget skall vara tydligt preciserat. En förutsättning för ett undantag är att det finns stöd i stiftelseförordnandet för ett sådant undantag. Om stiftelseförordnandet direkt anger att stiftelsen skall vara undantagen från viss tillsyn, är det inget problem. Men det bör också räcka att det framgår indirekt av stiftelseförordnandet att avsikten varit att komma ifrån viss tillsyn, t.ex. genom att det anges att vissa uppgifter inte får röjas. Då bör alltså ett beslut om undantag kunna meddelas, under förutsättning att övriga krav är uppfyllda. Uttrycket "stiftelseförordnandet" är avsett att inrymma även stadgar m.m. som före stiftelselagens ikraftträdande har fastställts för stiftelsen av regeringen, Kammarkollegiet eller en länsstyrelse (jfr 11 § lagen [1994:1221] om införande av stiftelselagen). Ett beslut om undantag förutsätter också att det finns särskilda skäl. Normalt bör fordras att det finns ett klart påvisbart behov av undantaget. I fråga om de handlingar hos som gäller överväganden angående beslut om är det tydligt att det finns ett sådant behov. Vidare bör det krävas att man kan förlita sig på att förvaltningen i det hänseende som undantaget avser är betryggande ordnad och att det inte heller i övrigt finns skäl att anta att tillsynen behövs. För att ett tillräckligt behov av att slippa tillsyn skall finnas bör behovet ha sin orsak i de nackdelar som tillsynen som sådan kan föra med sig. Att en stiftelse rent allmänt kan vilja hemlighålla förhållanden i stiftelsen - exempelvis för att skydda en företagshemlighet - utgör inte i sig något godtagbart behov i den mening som avses. Vid bedömningen av om särskilda skäl föreligger bör man vara särskilt restriktiv i fråga om stiftelser som bedriver näringsverksamhet. I andra meningen anges att Kammarkollegiet kan återkalla ett beslut om undantag om det inte längre finns skäl för det. Så kan t.ex. vara fallet om det finns misstankar om brister i förvaltningen i den del som berör undantaget. I andra stycket anges att frågor om undantag prövas på ansökan av styrelsen eller förvaltaren. Andra är inte behöriga att ansöka om undantag. Vidare anges att frågor om återkallelse av undantag prövas på ansökan av tillsynsmyndigheten eller när det annars finns skäl till det. Kammarkollegiet kan alltså ta upp frågan om återkallelse på eget initiativ, men också efter hemställan av exempelvis stiftelsens styrelse eller förvaltare. Av tredje stycket framgår att Kammarkollegiets beslut kan överklagas hos regeringen. lagförslag Förslag till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 10 § Bestämmelserna i 3 § första stycket, 4 § samt 5 § första stycket 2 och 3 gäller inte i fråga om 1. stiftelser som bildats av eller tillsammans med staten, en kommun eller ett landsting, 2. stiftelser som förvaltas av en statlig myndighet, eller 3. stiftelser som enligt stiftarens förordnande skall vara undantagna från tillsyn enligt denna lag och som varken under innevarande eller de tre närmast föregående räkenskapsåren har utövat näringsverksamhet eller varit moderstiftelse. I fråga om stiftelser som avses i första stycket gäller dock bestämmelserna i 3 § första stycket, 4 § första stycket 1 och 2 samt 5 § första stycket 2 och 3 om det kan antas att 1. stiftelsen saknar namn, 2. stiftelsen inte har upprättat års- eller koncernredovisning eller inte har avlämnat års- eller koncernredovisning, årsbokslut eller sammanställning över räkenskaperna till revisorn, 3. stiftelsen inte håller års- eller koncernredovisning eller revisions- eller koncernrevisionsberättelse tillgänglig för var och en, 4. stiftelsen saknar behörig revisor, eller om 5. fråga uppkommer om sådant beslut som avses i 4 kap. 5 §. Regeringen får i enskilda fall besluta, att en stiftelse skall vara undantagen från åtgärder enligt 4 §, om sådana åtgärder kan medföra att uppgifter röjs om hur de som får förmåner av stiftelsen utses. Beslut om sådant undantag får meddelas endast om det kan antas att förmånstagarna utses på ett betryggande sätt och det även i övrigt finns särskilda skäl till det. Finns det inte längre skäl till undantag, får beslutet återkallas. Lagförslaget i det remitterade utkastet till lagrådsremiss Förslag till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) Härigenom föreskrivs i fråga om stiftelselagen (1994:1220) dels att 4 kap. 15 § och 9 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i 9 kap. skall införas en ny paragraf, 10 a §, med följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 15 §1 Revisorerna får inte lämna upplysningar till utomstående om sådana stiftelsens angelägenheter som de har fått kännedom om vid fullgörandet av sitt uppdrag, om det kan vara till nackdel för stiftelsen. Revisorerna är skyldiga att 1. till medrevisor, ny revisor, tillsynsmyndigheten och, om stiftelsen har försatts i konkurs, konkursförvaltaren lämna behövliga upplysningar om stiftelsens angelägenheter, samt 2. på begäran lämna upplysningar om stiftelsens angelägenheter till undersökningsledaren under förundersökning i brottmål. Bestämmelsen i andra stycket 1 om upplysningsskyldighet till tillsynsmyndigheten gäller inte när det är fråga om sådan stiftelse som avses i 9 kap. 10 § första stycket. Bestämmelsen i andra stycket 1 om upplysningsskyldighet till tillsynsmyndigheten gäller inte när det är fråga om sådan stiftelse som avses i 9 kap. 10 § första stycket. Bestämmelsen gäller inte heller upplysningar om sådana angelägenheter som är undantagna från tillsyn enligt 9 kap. 10 a §. Revisorerna i en stiftelse som omfattas av 1 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100) är även skyldiga att på begäran lämna upplysningar om stiftelsens angelägenheter till de förtroendevalda revisorerna i kommunen eller . 9 kap. 1 § för en stiftelse med egen förvaltning är i det län där stiftelsens styrelse har sitt säte eller, om säte inte är bestämt, där förvaltningen huvudsakligen utövas. med anknuten förvaltning står under tillsyn av i det län där förvaltaren har sitt säte eller, om säte inte är bestämt, där förvaltarens egen förvaltning huvudsakligen utövas eller, om ett handelsbolag är förvaltare, där bolagets huvudkontor är inrättat. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att en annan myndighet än som följer av första stycket skall vara tillsynsmyndighet för en stiftelse. Att det för vissa stiftelser gäller särskilda bestämmelser om tillsynen framgår av 10 §. Att det för vissa stiftelser gäller särskilda bestämmelser om tillsynen framgår av 10 och 10 a §§. Kammarkollegiet får besluta att en stiftelse i visst begränsat hänseende skall vara undantagen från tillsyn enligt denna lag, om stiftelseförordnandet ger stöd för ett sådant undantag och det finns särskilda skäl. Kammarkollegiet får återkalla ett beslut om undantag, om det inte längre finns skäl för undantaget. Frågor om undantag prövas på ansökan av styrelsen eller förvaltaren. Frågor om återkallelse av undantag prövas på ansökan av tillsynsmyndigheten. Kammarkollegiets beslut får överklagas hos regeringen. Denna lag träder i kraft . Lagrådsremissens lagförslag Förslag till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) Härigenom föreskrivs i fråga om stiftelselagen (1994:1220) dels att 4 kap. 15 § och 9 kap. 1 § skall ha följande lydelse, dels att det i 9 kap. skall införas en ny paragraf, 10 a §, med följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 15 §1 Revisorerna får inte lämna upplysningar till utomstående om sådana stiftelsens angelägenheter som de har fått kännedom om vid fullgörandet av sitt uppdrag, om det kan vara till nackdel för stiftelsen. Revisorerna är skyldiga att 1. till medrevisor, ny revisor, tillsynsmyndigheten och, om stiftelsen har försatts i konkurs, konkursförvaltaren lämna behövliga upplysningar om stiftelsens angelägenheter, samt 2. på begäran lämna upplysningar om stiftelsens angelägenheter till undersökningsledaren under förundersökning i brottmål. Bestämmelsen i andra stycket 1 om upplysningsskyldighet till tillsynsmyndigheten gäller inte när det är fråga om sådan stiftelse som avses i 9 kap. 10 § första stycket. Bestämmelsen i andra stycket 1 om upplysningsskyldighet till tillsynsmyndigheten gäller inte när det är fråga om en sådan stiftelse som avses i 9 kap. 10 § första stycket. Bestämmelsen gäller inte heller upplysningar om sådana angelägenheter som är undantagna från tillsyn enligt 9 kap. 10 a §. Revisorerna i en stiftelse som omfattas av 1 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100) är även skyldiga att på begäran lämna upplysningar om stiftelsens angelägenheter till de förtroendevalda revisorerna i kommunen eller . 9 kap. 1 § för en stiftelse med egen förvaltning är i det län där stiftelsens styrelse har sitt säte eller, om säte inte är bestämt, där förvaltningen huvudsakligen utövas. med anknuten förvaltning står under tillsyn av i det län där förvaltaren har sitt säte eller, om säte inte är bestämt, där förvaltarens egen förvaltning huvudsakligen utövas eller, om ett handelsbolag är förvaltare, där bolagets huvudkontor är inrättat. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att en annan myndighet än som följer av första stycket skall vara tillsynsmyndighet för en stiftelse. Att det för vissa stiftelser gäller särskilda bestämmelser om tillsynen framgår av 10 §. Att det för vissa stiftelser gäller särskilda bestämmelser om tillsynen framgår av 10 och 10 a §§. Kammarkollegiet får besluta att en stiftelse i visst begränsat hänseende skall vara undantagen från tillsyn enligt denna lag, om stiftelseförordnandet ger stöd för ett sådant undantag och det finns särskilda skäl. Kammarkollegiet får återkalla ett beslut om undantag, om det inte längre finns skäl för undantaget. Frågor om undantag prövas på ansökan av styrelsen eller förvaltaren. Frågor om återkallelse av undantag prövas på ansökan av tillsynsmyndigheten eller när det annars finns skäl för det. Kammarkollegiets beslut får överklagas hos regeringen. Denna lag träder i kraft . Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet . , regeringsrådet , justitierådet .