prop · GO0321 · 2001-01-01 00:00:00 — 17 § För företeende av sådan hand- ling rörande delning av dödsbo, som avses i 15 § 1, 1 a och 2 mom. Eller av sådan handling, som avses i 15 a §, eller av arvskifteshandling skall av beskattningsmyndigheten medgivas anstånd med skattens fastställande, såvitt arvinge, universell testamentstagare, bo- utredningsman eller testaments- exekutor gör framställning därom i samband med ingivande inom vederbörlig tid av bouppteckning för inregistrering. För företeende av sådan hand- ling rörande delning av dödsbo, som avses i 15 § 1, 1 a och 2 mom. eller av sådan handling, som avses i 15 a §, eller av arvskifteshandling skall skattemyndigheten medge anstånd med skattens fastställande, om arvinge, universell testaments- tagare, boutredningsman eller testamentsexekutor gör fram- ställning om det i samband med ingivande av bouppteckning för inregistrering. Anstånd skall bestämmas från det bouppteckningen senast skolat vara ingiven. Ställes eller, om anstånd redan beviljats, före anståndstidens utgång nöjaktig säkerhet för det belopp, vartill skatten uppgår vid lotternas beräkning enligt lag och testamente, må anstånd medgivas högst från det bouppteckningen senast skolat vara ingiven. Anstånd som sagts skall icke föranleda uppskov med boupp- teckningens registrering. På framställning av delägare, boutredningsman eller testaments- exekutor i dödsbo efter den, som vid sin död ej hade hemvist i riket, skall för förrättande av sådan delning av dödsbo, som avses i 15 § 1 eller 2 mom. eller 15 a §, eller av arvskifte anstånd beviljas med avlämnande av deklaration, därvid bestämmelserna i första och andra styckena skola äga motsvarande tillämpning. Ställd säkerhet skall av beskatt- ningsmyndigheten överlämnas till skattemyndigheten. Mot bevis att sedermera påförd skatt blivit skall säkerheten återställas till den, som nedsatt densamma. Därest genom löftesmans död eller av annan orsak säkerheten blivit minskad och icke efter anmaning annan nöjaktig säkerhet lämnas, skall beskattningsmyndigheten förklara beviljat anstånd icke vidare gälla. Mot bevis att påförd skatt blivit betald skall säkerheten återställas till den som nedsatt den. Om säkerheten minskat genom borgensmans död eller av annan orsak och inte efter anmaning annan godtagbar säkerhet lämnas, skall skattemyndigheten förklara att beviljat anstånd inte längre skall gälla. 22 § 2 mom. Har fast egendom efter den tidpunkt, som näst föregående årets taxeringsvärde avsett, ned- gått i värde genom eldsvåda, vattenflöde eller annan dylik till- dragelse eller genom borttagande av byggnad eller annan anläggning å egendomen eller av tillbehör därtill eller genom skogsavverk- ning eller genom nedläggning eller väsentlig förändring av verksam- het i vilken egendomen varit använd, eller av annan liknande anledning, skall skattemyndigheten i den region där egendomen är belägen på ansökan av skatt- skyldig, boutredningsman eller testamentsexekutor, efter verk- ställd utredning, åsätta egendomen särskilt värde till ledning för beräkning av på egendomen belöpande arvsskatt. 2 mom. Har fast egendom efter den tidpunkt som näst föregående års taxeringsvärde avsett, sjunkit i värde genom eldsvåda, vattenflöde eller annan sådan händelse eller genom borttagande av byggnad eller annan anläggning på egendomen eller av tillbehör till egendomen eller genom skogsav- verkning eller genom nedläggning eller väsentlig förändring av verksamhet i vilken egendomen använts, eller av annan liknande anledning, skall på ansökan av skattskyldig, boutredningsman eller testamentsexekutor, efter verkställd utredning, egendomen åsättas särskilt värde till ledning för beräkning av på egendomen belöpande arvsskatt. Där efter tidpunkt som nämnts fortsatt bebyggelse skett å fast egendom eller dess värde eljest förhöjts till följd av ny-, till- eller ombyggnad eller väsentlig förändring av verksamhet, vari egendomen varit använd, eller annan liknande anledning, äger beskattningsmyndigheten hos skattemyndigheten påkalla att egendomen för ändamål, som i föregående stycke sägs, åsättes särskilt värde. Där efter tidpunkt som nämnts fortsatt bebyggelse skett på fast egendom eller dess värde annars höjts till följd av ny-, till- eller ombyggnad eller väsentlig förändring av verksamhet, vari egendomen använts, eller annan liknande anledning, får egen- domen för ändamål enligt första stycket, åsättas särskilt värde. Fast egendom som inte har särskilt taxeringsvärde skall också värderas av skattemyndigheten till ledning för arvsskattens bestäm- mande. Det åligger skattskyldig, boutredningsman eller testaments- exekutor att ansöka om detta. Värdering behövs dock inte om det är uppenbart att egendomens värde inte överstiger . skall vidare göra värdering om beskatt- ningsmyndigheten begär det. Fast egendom som inte har särskilt taxeringsvärde skall också värderas till ledning för arvs- skattens bestämmande. Skatt- skyldig, boutredningsman eller testamentsexekutor kan ansöka om detta. Värdering behövs dock inte om det är uppenbart att egendomens värde inte överstiger . Värdering enligt detta moment görs av skattemyndigheten i den region där fastigheten är belägen. får uppdra åt en annan skattemyndighet att fatta beslut i dess ställe i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Ett sådant uppdrag får ges endast om den andra myn- digheten medger det och om det inte medför avsevärda besvär för den som beslutet rör. Vid värdering enligt detta moment skall hänsyn tas till egendomens beskaffenhet som avses i 21 §. Värdet skall uppskattas enligt de grunder som gäller för bestämmande av taxeringsvärde året före det år då denna tidpunkt inföll. Före- skrifterna i 22 § 1 mom. andra och tredje meningarna skall därvid tillämpas. Skattskyldig, boutred- ningsman eller testamentsexekutor skall lämna skattemyndigheten de upplysningar som behövs för prövning av ansökningen. Skatte- myndigheten får även besluta om besiktning av egendomen. Har ärendet tagits upp på ansökan av annan än beskattnings- myndigheten, får dock sådant beslut fattas endast om sökanden åtar sig att betala kostnaderna för besiktningen. Har värderingen begärts av beskattningsmyndig- heten skall kostnaderna betalas av allmänna medel. Vid värderingen skall hänsyn tas till egendomens beskaffenhet som avses i 21 §. Värdet skall uppskattas enligt de grunder som gäller för bestäm- mande av taxeringsvärde året före det år då denna tidpunkt inföll. Föreskrifterna i 22 § 1 mom. andra och tredje meningarna skall därvid tillämpas. Skattskyldig, boutred- ningsman eller testamentsexekutor skall lämna skattemyndigheten de upplysningar som behövs för prövning av ansökningen. Skatte- myndigheten får även besluta om besiktning av egendomen. Har ärendet tagits upp på ansökan av annan än skattemyndigheten, får dock sådant beslut fattas endast om sökanden åtar sig att betala kostnaderna för besiktningen. beslut enligt detta moment får inte överklagas. 26 § Den som omhänderhar dödsbos egendom ävensom skattskyldig har att tillhandahålla den utredning, som prövas erforderlig för bedömande av egendoms värde. Till upplysning om värde av fast egendom skall företes taxerings- bevis eller, där egendomen enligt 22 § 2 mom. första eller tredje stycket åsatts särskilt värde, skattemyndighetens beslut i ärendet. Påkallar skattskyldig tillämpning av sådant särskilt värde, skall erforderligt anstånd med skatteärendets avgörande lämnas för uppvisande av skattemyndighetens beslut, såvida det visas, att ansökan om åsättande av särskilt värde av egendomen blivit gjord. Till upplysning om värde av fast egendom som enligt 22 § 2 mom. första eller tredje stycket åsatts särskilt värde, skall skattemyn- dighetens beslut i ärendet företes. Påkallar skattskyldig tillämpning av sådant särskilt värde, skall erforderligt anstånd med skatte- ärendets avgörande lämnas när ansökan om åsättande av särskilt värde av egendomen blivit gjord. Till ledning för värdering av aktier, obligationer och därmed jämförliga värdehandlingar skall företes intyg av bank, mäklare eller annan sakkunnig. Om sådan handling inte är börsnoterad och inte heller annars omsätts på kapitalmarknaden skall i stället företes av skattemyndigheten meddelat bevis om det värde, vartill handlingen enligt senast verkställd prövning kan ha upptagits vid taxering till statlig förmögenhetsskatt. må, där särskild anledning föreligger, förordna lämplig person att verkställa uppskattning av lös egendom till ledning för dess värdering. Förordnande som sagts må, efter framställning av den enligt 64 § 1 mom. förordnade granskningsmyndigheten, med- delas av hovrätten i dit fullföljt skatteärende. Det åligger skatt- skyldig eller den, som för skatt- skyldig omhänderhar egendom, att hålla egendomen tillgänglig för besiktning ävensom att tillhandagå förrättningsmannen med upp- lysningar och annan utredning. Ersättning åt förrättningsmannen erlägges, om egendomen ingår i dödsbo, av boet och eljest av den för egendomen skattskyldige. får, där sär- skild anledning föreligger, för- ordna lämplig person att verkställa uppskattning av lös egendom till ledning för dess värdering. För- ordnande som sagts får efter överklagande meddelas av allmän förvaltningsdomstol. Det åligger skattskyldig eller den, som för skattskyldig har hand om egen- dom, att hålla egendomen till- gänglig för besiktning samt att tillhandagå förrättningsmannen med upplysningar och annan utredning. Ersättning åt förrätt- ningsmannen betalas om egendomen ingår i dödsbo, av boet och eljest av den för egendomen skattskyldige. 33 § 3 mom. Har från det beskattningsmyndighet meddelat beslut i skatteärendet dödsbo avträtts till konkurs, äger dödsboet eller skattskyldig återfå erlagd skatt. Uppkommer i konkursen överskott, skall skatt utgå enligt föreskrifterna i 1 och 2 mom. 3 mom. Har från det skattemyndighet meddelat beslut i skatteärendet dödsbo avträtts till konkurs, äger dödsboet eller skattskyldig återfå betald skatt. Uppkommer det överskott i konkursen skall skatt utgå enligt föreskrifterna i 1 och 2 mom. Ansökan om återvinning av skatt efter vad nu sagts göres skriftligen och upptages av den beskattningsmyndighet, som med- delat beslut i skatteärendet. Ansökan om återvinning av skatt efter vad nu sagts görs skriftligen och tas upp av den skattemyndighet, som meddelat beslut i skatteärendet. 34 § är den tingsrätt vid vilken arvlåtaren (testator) eller, då fråga är om egendom till vilken en föregående innehavare på livstid haft i 8 § första eller andra stycket avsedd rätt, denne hade att svara i mål som rörde hans person. Beslut i fråga om arvsskatt fattas av skattemyndigheten i den region där arvlåtaren (testator) var folkbokförd året före dödsfallet eller, om han då inte var folkbokförd inom riket, där han var bosatt eller stadig- varande vistades vid dödsfallet. Detsamma gäller i fråga om en föregående innehavare som på livstid haft sådan rätt till egendomen som avses i 8 § första eller andra stycket. Om det inte finns någon tingsrätt som är behörig enligt första stycket, tas skatteärendet upp av . Om det inte finns någon skattemyndighet som är behörig enligt första stycket, tas skatte- ärendet upp av i . Regeringen får bestämma att även sådana anställda i en tingsrätt som inte är lagfarna domare skall få handlägga enkla ärenden om arvsskatt. Den skattemyndighet som är behörig enligt första eller andra stycket får uppdra åt en annan skattemyndighet att fatta beslut i dess ställe i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Ett sådant uppdrag får ges endast om den andra myndigheten medger det och om det inte medför avsevärda besvär för den som beslutet rör. 44 § är skattemyndigheten i den region, där den skattskyldige var folk- bokförd, när skattskyldigheten inträdde, eller, om han då ej var folkbokförd inom riket, där han var bosatt eller stadigvarande vistades. Beslut i fråga om gåvoskatt fattas av skattemyndigheten i den region, där den skattskyldige var folkbokförd året före skattskyldighetens inträde eller, om han då inte var folkbokförd inom riket, där han var bosatt eller stadigvarande vistades. I fråga om juridisk person är beskattningsmyndighet skatte- myndigheten i den region, där styrelsen eller förvaltningen hade sitt säte, när skattskyldigheten inträdde. Beslut i fråga om gåvoskatt när det gäller juridisk person fattas av skattemyndigheten i den region, där styrelsen eller förvaltningen hade sitt säte året före skattskyldighetens inträde. Finnes ej behörig beskattnings- myndighet efter vad nu sagts upptages skatteärendet av Skatte- myndigheten i . Om det inte finns någon skattemyndighet som är behörig enligt första eller andra stycket tas skatteärendet upp av Skattemyn- digheten i . Den skattemyndighet som är behörig enligt första tredje stycket får uppdra åt en annan skattemyndighet att fatta beslut i dess ställe i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Ett sådant uppdrag får ges endast om den andra myndigheten medger det och om det inte medför avsevärda besvär för den som beslutet rör. 46 § Deklaration skall, i fall som angivas i 45 § under A), B) och C), vara till beskattningsmyn- digheten avlämnad , räknat i fall som angivas Deklaration skall, i fall som anges i 45 § under A), B) och C), avlämnas till skattemyndigheten , räknat i fall som anges under A) 1), 2) och 3) samt B) från det skattskyldighet inträdde; under A) 4) från det överskott i dödsboets konkurs överlämnades till den skattskyldige; under C) i fall som avses i 32 § h) från det att delningen skedde och i övrigt från det att kännedom erhölls angående den omständighet, som föranleder efterbeskattningen. I fall som angivas i 45 § under D) skall deklaration avlämnas till beskattningsmyndigheten året efter det varunder skattskyldighet inträdde. Har givaren eller, vad angår förvärv som i 37 § 2 mom. avses, försäkringstagaren avlidit efter det skattskyldighet inträtt, må dock deklarationen icke avlämnas senare än efter dödsfallet. I fall som anges i 45 § under D) skall deklaration avlämnas till skattemyndigheten året när skattskyldighet inträdde. Har givaren eller, vad angår förvärv som avses i 37 § 2 mom., försäkringstagaren avlidit efter det skattskyldighet inträtt, skall dock deklarationen avlämnas senast efter dödsfallet. 47 § Deklaration skall avgivas på heder och samvete och innehålla uppgift om Deklaration skall avges på heder och samvete och innehålla uppgift om A) då deklarationen avser arvfallen eller testamenterad egendom: 1) arvlåtarens (testators) och den skattskyldiges fullständiga namn och hemvist; 1) arvlåtarens (testators) och den skattskyldiges fullständiga namn, personnummer eller samordnings- nummer och hemvist; 2) arvlåtarens (testators) dödsdag och om skattskyldighet inträtt senare, tidpunkten härför; 3) förhållandet mellan arvlåtaren (testator) och den skattskyldige ävensom, vid tillämpning av 30 § första stycket, det förhållande, efter vilket i sådant fall skatten skall beräknas: 3) förhållandet mellan arvlåtaren (testator) och den skattskyldige samt, vid tillämpning av 30 § första stycket, det förhållande, efter vilket i sådant fall skatten skall beräknas: 4) de grunder, efter vilka storlek bestämts; 5) beskaffenheten och värdet av den egendom, varav består; B) då deklarationen avser förvärv, som vid försäkringstagares död tillfallit förmånstagare, vilken icke tillika är arvinge eller testamentstagare: förhållanden motsvarande de ovan under A) 1), 2), 3) och 5) angivna; C) då deklarationen avser gåva eller annat jämlikt 37 § därmed i beskattningshänseende likställt fång: 1) givarens och den skatt- skyldiges fullständiga namn och hemvist; 1) givarens och den skatt- skyldiges fullständiga namn, personnummer eller samordnings- nummer och hemvist; 2) tidpunkten för gåvans fullbordande eller för överlämnandet till mottagaren av handling, innefattande giltig utfästelse om gåvan, eller, om skattskyldighet inträtt senare, tidpunkten härför; 3) förhållandet mellan givaren och den skattskyldige ävensom, vid tillämpning jämlikt 40 § av föreskriften i 30 § första stycket, det förhållande efter vilket i sådant fall skatten skall bestämmas; 3) förhållandet mellan givaren och den skattskyldige samt, vid tillämpning jämlikt 40 § av föreskriften i 30 § första stycket, det förhållande efter vilket i sådant fall skatten skall bestämmas; 4) egendomens beskaffenhet och värde; 5) tidigare förvärv, till vilka jämlikt 41 § hänsyn skall tagas vid skattens bestämmande. 5) tidigare förvärv, till vilka enligt 41 § hänsyn skall tas vid skattens bestämmande. Angående skyldighet att i deklaration, som avser arvfallen eller testamenterad egendom eller förvärv, som omförmäles ovan under B) lämna uppgift angående vissa tidigare förvärv stadgas i 19 §. Där deklaration avser egendom, vilken av föregående innehavaren på livstid innehafts med sådan rätt, varom förmäles i 8 §, skola jämväl föregående innehavarens full- ständiga namn och hemvist upp- givas. Där deklaration avser egendom, vilken av föregående innehavaren på livstid innehafts med sådan rätt, som sägs i 8 §, skall också föregå- ende innehavarens fullständiga namn, personnummer eller sam- ordningsnummer och hemvist uppges. Vad ovan sägs beträffande arvlåtare (testator) skall beträffande fideikommiss, som avses i 30 § andra stycket, gälla närmast föregående innehavaren. Deklaration som avser gåva eller annat enligt 37 § därmed i beskattningshänseende likställt fång, avfattas på blankett enligt formulär, som fastställs av rege- ringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Deklaratio- nen skall åtföljas av handlingar, innefattande upplysning om de förhållanden, som är av betydelse för skattens bestämmande. Har bouppteckning efter utlänning för- rättats här men vid ingivandet av deklaration angående kvarlåten- skapen ännu icke blivit inregistre- rad, skall vid deklarationen fogas bouppteckningen i huvudskrift eller bestyrkt avskrift. Till deklara- tion som ges in med anledning av att sådan delning som avses i 15 § 1 a mom. Har skett skall handling- en fogas. Om sådan handling gäl- ler vad i 15 § 3 mom. är stadgat. Deklaration avfattas på blankett enligt formulär, som fastställs av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Dekla- rationen skall åtföljas av hand- lingar, innefattande upplysning om de förhållanden, som är av betydelse för att bestämma skatten. Har bouppteckning efter utlänning förrättats här men vid ingivandet av deklaration an- gående kvarlåtenskapen ännu inte blivit inregistrerad, skall vid deklarationen fogas bouppteckningen i huvudskrift eller bestyrkt avskrift. Till deklaration som ges in med anledning av att sådan delning som avses i 15 § 1 a mom. har skett skall handlingen fogas. Om sådan handling gäller vad i 15 § 3 mom. är stadgat. 48 § Avlämnade deklarationer skall förvaras hos beskattningsmyn- digheten från utgång- en av det år, under vilket de har ingivits. Vad nu har sagts gäller även om deklarationen inte har föranlett att skatt fastställts. Om beskattningsmyndigheten eller den enligt 64 § 1 mom. Förordnade granskningsmyndigheten av sär- skild anledning finner det påkallat, skall en deklaration förvaras från utgången av det år, under vilket den har ingivits. Efter utgången av nu angivna tider skall deklarationerna förstöras. Avlämnade deklarationer skall förvaras hos skattemyndigheten från utgången av det år, under vilket de har ingivits. Vad nu har sagts gäller även om deklarationen inte har föranlett att skatt fastställts. Om skattemyn- digheten av särskild anledning finner det påkallat, skall en deklaration förvaras från utgången av det år, under vilket den har ingivits. Efter utgången av nu angivna tider skall deklarationerna förstöras. 49 § Där någon i enlighet med lagen om försäkringsavtal blivit insatt såsom förmånstagare, åligger det försäkringsgivaren att angående händelse, som enligt denna lag medför skattskyldighets inträde, lämna kontrolluppgift till den beskattningsmyndighet, vilken har att upptaga fråga om beskattning av försäkringsbeloppet, och därvid enligt närmare föreskrifter, som meddelas av regeringen, jämväl uppgiva övriga förhållanden av betydelse för skattens bestäm- mande. Där någon i enlighet med lagen om försäkringsavtal blivit insatt såsom förmånstagare, åligger det försäkringsgivaren att angående händelse, som enligt denna lag medför skattskyldighets inträde, lämna kontrolluppgift till den skattemyndighet, vilken har att ta upp fråga om beskattning av försäkringsbeloppet, och därvid enligt närmare föreskrifter, som meddelas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer, även uppge övriga förhållanden av betydelse för skattens bestämmande. Uppgiftsskyldighet föreligger dock icke, därest försäkringsbeloppet eller, i fråga om belopp som utfaller periodiskt, det sammanlagda års- beloppet ej överstiger . Där fråga är om flera försäkringar, skall vad nu sagts hava avseende å försäkringarnas sammanlagda belopp. Uppgift, varom i första stycket sägs, skall för varje kalenderår lämnas påföljande år. Har skattskyldighet inträtt till följd av dödsfall, skall dock uppgift lämnas inom efter det försäkringsgivaren erhöll vetskap om dödsfallet. Uppgift enligt första stycket skall för varje kalenderår lämnas följande år. Har skattskyldighet inträtt till följd av dödsfall, skall dock uppgift lämnas inom efter det försäkringsgivaren erhöll vetskap om dödsfallet. Vad i första och andra styckena sägs skall äga motsvarande tillämpning i fall, som avses i 12 § sjätte stycket. 49a § Skriftligt meddelande i två exemplar angående beslut om avstående av arv enligt 5 § lagen om allmänna arvsfonden tillställes beskattningsmyndigheten. Skriftligt meddelande i två exemplar angående beslut om avstående av arv enligt 24 och 25 §§ lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden skall lämnas till skattemyndigheten. Innan skatteärendet avgöres, skall den skattskyldige lämna sådan uppgift eller försäkran som avses i 19 § 4 mom. Tillfälle skall beredas honom att yttra sig i ärendet i övrigt. 51 § Ärende rörande fastställande av skatt, som ej skall uttagas efter deklaration, upptages till av- görande vid inregistrering av bouppteckning eller tilläggs- bouppteckning, eller när handling som avses i 49 a § inkommit till beskattningsmyndigheten eller, där jämlikt 17 § anstånd med skattens fastställande blivit beviljat, när till beskattningsmyndigheten ingivits handling, för vars företeende anståndet beviljats, eller, om sådan handling icke ingives inom anståndstiden, vid utgången av sistnämnda tid. Ärende rörande fastställande av skatt, som inte skall tas ut efter deklaration, tas upp till avgörande vid inregistrering av boupp- teckning eller tilläggsbouppteck- ning, eller när handling som avses i 49 a § inkommit till skattemyn- digheten eller, där anstånd med skattens fastställande beviljats enligt 17 §, när till skattemyn- digheten ingivits handling, för vars företeende anståndet beviljats, eller, om sådan handling inte inges inom anståndstiden, vid utgången av sistnämnda tid. Bevis om det belopp, vartill skatten blivit fastställd, skall tecknas på bouppteckning, tilläggsbouppteckning eller handling, som avses i 49 a §. Har jämlikt 17 § beviljats anstånd med fastställande av skatten, åligger det dödsboet att tillhandahålla beskattningsmyn- digheten utlämnad bouppteckning för sådan anteckning som sägs i föregående stycke. Handling, som anges i andra stycket, skall för anteckning, som där avses, tillhandahållas överrätt, när denna fastställt skatt till högre belopp än förut beräknats, och den enligt 64 § 1 mom. förordnade granskningsmyndigheten, när skattskyldig vitsordat anmärkning som framställts av denna myndighet. Har anstånd med fastställande av skatten beviljats enligt 17 §, åligger det dödsboet att tillhanda- hålla skattemyndigheten utlämnad bouppteckning för sådan anteckning som sägs i föregående stycke. Handling, som anges i andra stycket, skall för anteckning, som där avses, tillhandahållas domstol när denna fastställt skatt till högre belopp än förut beräknats.