prop · GO0379 · 2001-01-01 00:00:00 — Flera åklagare svarade att de är restriktiva med att föreslå vilka belopp som målsäganden bör yrka. De beskriver i stället vilka poster som skadeståndet kan avse. Andra svarade att de brukar hänvisa till praxis i ersättningsärenden. Ingen åklagare svarade att de inte hjälper målsäganden med skadeståndsanspråket. En del uppgav dock att det sker sällan. Ett par åklagare svarade att de undviker att hjälpa målsäganden med skadeståndsanspråket därför att de som åklagare skall vara opartiska. Resultatet av enkätundersökningen ger vid handen att det trots lagstiftning fortfarande finns betydande skillnader i hur mycket stöd som målsäganden får och hur benägna åklagarna är att ta på sig uppgiften att föra målsägandens talan om enskilt anspråk. Detta har också framkommit under remissbehandlingen. Flera tingsrätter och hovrätter har anfört att åklagarna i många fler fall än borde kunna föra målsägandens talan. Frågan är om det på grund av dessa brister i lagens tillämpning finns skäl att på nytt ändra bestämmelsen. anser att nuvarande reglering är tillräckligt långtgående och att någon lagändring inte är nödvändig. Utredning föreslår i stället att Riksåklagaren i sina allmänna råd klargör i vilken utsträckning åklagaren skall hjälpa målsäganden att formulera sina skadeståndsanspråk. Regeringen delar uppfattning. Bestämmelsen innebär en långtgående skyldighet för åklagaren att bistå den enskilde med hans eller hennes skadeståndstalan. Att den inte tillämpas på avsett sätt tyder på att det finns ett utbildningsbehov, vilket också framkommit bland annat genom vad flera av åklagarna uppgett i sina enkätsvar. Riksåklagaren har i samband med remissbehandlingen förklarat att han har för avsikt att inleda en översyn av sina (numera upphävda) allmänna råd "Målsägande i brottmål". Det är enligt regeringens mening angeläget att en sådan översyn genomförs. Som flera åklagarkammare anfört bör översynen även kombineras med adekvat utbildning för åklagarna i de delar av skadeståndsrätten, där nödvändiga kunskaper synes saknas. Regeringen förutsätter också att Riksåklagaren inom ramen för sin tillsynsverksamhet undersöker att vidtagna åtgärder får avsedd effekt. Mot nu angivna bakgrund finner regeringen att förslag kan godtas. Regeringen föreslår ingen ändring av 22 kap. 2 § RB. I sammanhanget skall avslutningsvis nämnas en promemoria som upprättats av arbetsgrupp för processrättsliga frågor . I den föreslås att det införs en mer långtgående skyldighet för åklagare att utföra målsägandens talan om enskilt anspråk. Vidare föreslås bland annat skärpta krav, hämtade från tvistemålsprocessen, om vad som skall anges när ett enskilt anspråk anmäls i brottmålsrättegång. Promemorian, som överlämnades till , bereds i (dnr Ju2000/6591). 10.3 Särskilda forumregler för förföljda personer 10.3.1 Inledning Frågan om särskilda forumregler för förföljda personer har övervägts vid ett flertal tillfällen . Bland annat föreslog i sitt betänkande Kvinnofrid (SOU 1995:60) en särskild forumregel för frågor om vårdnad och umgänge när ett barn medgivits fingerade personuppgifter. Behörig domstol i dessa fall skulle enligt förslaget vara . Utredningen om vissa folkbokföringsfrågor övervägde i sitt betänkande Några folkbokföringsfrågor (SOU 1996:68) en särskild forumregel som skulle berättiga käranden att väcka talan där han själv har sitt hemvist om sekretess råder beträffande svarandens hemvist eller om svaranden har fingerade personuppgifter. Utredningen bedömde dock att någon sådan särskild regel inte behövdes. Skälet för detta angavs vara att den nuvarande ordningen är till fördel för den förföljde eftersom den leder till att han eller hon emellanåt inte kan nås för rättegång. Flera remissinstanser ansåg dock att en särskild forumregel behövs, särskilt då en part har sekretessmarkering. I förarbetena till de senaste ändringarna i lagen om fingerade personuppgifter (prop. 1997/98:9), uttalade regeringen att frågan om särskilda forumregler för förföljda personer bör övervägas ytterligare och att en sådan utredning bör omfatta såväl mål om vårdnad och umgänge som andra tvistemål. Regeringen ansåg att frågan lämpligen kunde behandlas inom ramen för uppdrag. Sekretessmarkering Enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess bland annat i verksamhet som avser folkbokföring eller annan liknande registrering av befolkningen. Sekretessen gäller för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Sekretess kan gälla för en särskilt känslig uppgift om exempelvis adoption men också för en normalt harmlös uppgift om adress som kan behöva skyddas vid personförföljelse. I vissa fall kan man på förhand misstänka att en uppgift kommer att efterfrågas för att användas på ett sätt som kan vara till men för den enskilde, t.ex. att en adressuppgift används som ett led i förföljelse. , som ansvarar för folkbokföringsregistret, har då möjlighet att föra in en s.k. sekretessmarkering i registret. Markeringen anger att särskild försiktighet bör iakttas vid bedömningen av om uppgifter om personen i fråga bör lämnas ut, eftersom uppgifterna kan omfattas av sekretess. Sekretessmarkering är alltså avsedd att ge myndigheten en varningssignal vid utlämnande av uppgifter som normalt sker utan särskild sekretessprövning. Markeringen anger att personen i fråga t.ex. löper risk för förföljelse. Den omständigheten har naturligtvis stor betydelse vid en prövning av om en uppgift kan lämnas ut. För att markeringen skall få avsedd effekt får den regelmässigt omfatta samtliga medlemmar i den förföljdes hushåll. Sekretessmarkering har använts inom folkbokföringen . har också utarbetat särskilda rutiner för systemet med sekretessmarkeringar. Förfarandet med sekretessmarkering är inte närmare lagreglerat men motsvarar det som gäller för den hemligstämpel som enligt 15 kap. 3 § sekretesslagen kan åsättas en allmän handling. Förfarandet med sekretessmarkering har accepterats i praxis, se JO 1984/85 s. 282 och JO 1987/88 s. 195. Kvarskrivning Reglerna om kvarskrivning återfinns i folkbokföringslagen (1991:481). Enligt 16 § får en person som av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott, förföljelser eller allvarliga trakasserier på annat sätt, om han har flyttat eller avser att flytta, efter ansökan medges att vara folkbokförd på den gamla folkbokföringsorten i högst (kvarskrivning). När det inte längre finns skäl för kvarskrivning skall den upphöra. Kvarskrivning får även medges den utsatte personens medflyttande familj. Kvarskrivning beslutas av skattemyndigheten. Skyddet vid kvarskrivning är inriktat på att hemlighålla den förföljdes bostadsort och verkliga adress då skydd med stöd av sekretessreglerna bedöms otillräckligt. Kvarskrivning skall främst skydda mot sådan personförföljelse som grundas på att en person spåras med hjälp av uppgift om adress m.m. som finns hos folkbokföringen. En kvarskriven person har normalt bytt bostadsort men är inte folkbokförd på vistelseorten. I stället är personen folkbokförd - kvarskriven - där hon eller han tidigare var bosatt. Personens verkliga adress registreras inte inom folkbokföringen och sprids inte heller till andra myndigheter. Den kvarskrivne är i folkbokföringen registrerad endast med adress hos den skattemyndighet som har beslutat om kvarskrivningen. Det är också denna adress som automatiskt överförs från folkbokföringen till myndigheter och företag m.m. Post som sänds till den kvarskrivne med ledning av adressen som folkbokföringen tillhandahåller hamnar alltså hos skattemyndigheten. Myndigheten har kännedom om personens verkliga adress och vidaresänder posten till den kvarskrivne. skall förvara uppgiften om den kvarskrivnes adress på ett betryggande sätt. Fingerade personuppgifter Bestämmelser om fingerade personuppgifter infördes och regleras i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter. Enligt 1 § lagen om fingerade personuppgifter får en person som är folkbokförd i landet medges att använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter) om det finns en uppenbar risk att personen kan bli utsatt för särskilt allvarlig brottslighet som riktar sig mot dennes liv, hälsa eller frihet. Det krävs också att personen inte kan ges tillräckligt skydd på annat sätt. När ett medgivande att använda fingerade personuppgifter har givits registreras den som fått medgivandet med bland annat fingerat personnummer och namn i folkbokföringen. Därifrån förs de fingerade uppgifterna vidare till bland annat olika myndigheter på samma sätt som andra folkbokföringsuppgifter. Personen i fråga använder så gott som undantagslöst de fingerade uppgifterna. Den "gamla identiteten" är avregistrerad inom folkbokföringen. Det framgår att avregistreringen har sin grund i att den enskilde använder fingerade personuppgifter. Den som fått fingerade personuppgifter är folkbokförd under de nya uppgifterna på den ort där hon eller han är bosatt. Genom att personen använder fingerade personuppgifter om sig själv kan vederbörande sägas ge sken av att vara en annan person än den hon eller han verkligen är. Fingerade personuppgifter har samma syfte som kvarskrivning. Åtgärden skall skydda mot att en viss person utsätts för förföljelse av en eller flera andra personer. Förföljaren är ofta känd när fråga om byte aktualiseras men åtgärden kan användas även när denne inte går att närmare identifiera. Mera avgränsat kan syftet med fingerade personuppgifter sägas vara att hindra att en förföljare, med hjälp av allmänna handlingar hos en myndighet, får kännedom om var den person som behöver skyddas bor eller vistas. Fingerade personuppgifter medför inte någon rättslig förändring av personens namn eller andra förhållanden. Den skyddade får rätt att dölja de verkliga uppgifterna men rättsligt är hon eller han samma person som . Personen i fråga torde inte ha någon skyldighet att använda de fingerade uppgifterna utan kan i vissa sammanhang också nyttja sitt verkliga namn och personnummer m.m. Det har inte någon privaträttslig betydelse om personen ingår avtal eller andra rättshandlingar med användande av verkliga eller fingerade uppgifter. är det samma rättssubjekt som kan göras ansvarigt. Motsvarande gäller i fråga om offentligrättsliga förpliktelser. Nuvarande ordning - forumregler och skyddad identitet Enligt den allmänna forumregeln i 10 kap. 1 § RB skall talan väckas vid rätten på den ort där svaranden har sitt hemvist. När svaranden har erhållit sekretessmarkering har käranden små möjligheter att få kännedom om svarandens hemvist. I vissa fall kan skattemyndigheten, som ju känner till svarandens adress, medverka till att en svarande som har sekretessmarkering får del av en ansökan om stämning. Det fordras då att käranden klargör förhållandena och att domstolen begär hjälp av skattemyndigheten med att få kontakt med svaranden. Om denna ingår i svaromål utan att göra foruminvändning kan målet handläggas på vanligt sätt. Det förekommer dock att en svarande som får del av stämningsansökan genom skattemyndighetens försorg inte ingår i svaromål. Käranden kan då behöva visa att han väckt talan vid rätt forum. Om skattemyndigheten, med hänvisning till sekretesslagens regler, inte röjer uppgiften om svarandens hemvist kan käranden inte fullgöra sin skyldighet att visa rätt forum. Hans talan kommer då att avvisas. har inte alltid rätt att hemlighålla uppgiften om svarandens hemvist. I vissa fall måste uppgiften lämnas ut. Det kan gälla exempelvis när det är en annan person än förföljaren som framställer ett anspråk i domstol. Då kan det knappast av särskild anledning antas att svaranden eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs (se 7 kap. 15 § sekretesslagen). När det är förföljaren som vill inleda rättegång talar naturligtvis mycket för att skattemyndigheten bör hemlighålla uppgifterna om den förföljde. kan emellertid även en förföljare ha ett berättigat anspråk på att kunna föra talan mot en person som han har trakasserat. I familjerättsliga mål föreligger ofta en tydlig konflikt mellan motstående intressen. I ett visst fall kan en kvinna som har fått sekretessmarkering på grund av förföljelse ha barn tillsammans med förföljaren. Mot rätten till umgänge mellan barnet som kvinnan har vårdnaden om och barnets far får då ställas kvinnans behov av skydd. Det kan inte uteslutas att en sekretessprövning i ett visst fall leder fram till att en utpekad förföljare i egenskap av kärande, trots sekretessmarkering, får del av uppgiften om svarandens/offrets hemvist. I praktiken torde det dock ankomma på den utpekade förföljaren att visa att svaranden inte kommer att lida något men om uppgiften om dennes hemvist röjs. Det kan troligen inte ske utan att käranden förebringar ganska omfattande utredning om sina personliga förhållanden. Trots vad som har sagts ligger det närmast till hands att anta att en utpekad förföljare kommer att ha mycket svårt att få ut uppgiften om offrets hemvist. Om det finns den minsta risk att en uppgift om hemvist kommer att användas för förföljelse kan det förefalla självklart att uppgiften inte skall lämnas ut. kan ett sådant ställningstagande komma i konflikt med europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Enligt denna har var och en då hans eller hennes civila rättigheter eller skyldigheter berörs rätt att få sin sak prövad av en domstol. Får käranden inte reda på adressen kan han sålunda inte utöva denna sin rätt att väcka talan. Vidare uppkommer fråga om en kvarskriven person kan medverka i en rättegång, som svarande eller kärande, utan att avslöja sin verkliga adress. Frågan är naturligtvis särskilt aktuell om det är förföljaren som är den kvarskrivnes motpart. I den mån en motpart till en kvarskriven person skall lämna uppgift om den kvarskrivne kan uppgifterna om namn, personnummer, hemvist samt postadressen hos skattemyndigheten inhämtas på vanligt sätt från folkbokföringen. Om en kvarskriven person som är svarande i en rättegång följer rättens förelägganden och kallelser behöver varken domstolen eller motparten känna till den kvarskrivnes verkliga adress. Motsvarande gäller om vederbörande har anledning att själv inleda rättegång. Den kvarskrivne kan således tämligen problemfritt uppträda i en process utan att avslöja sin verkliga adress. Praktiska problem kan dock uppkomma om förföljaren är den kvarskrivnes motpart och den kvarskrivne behöver vara personligen närvarande vid en muntlig förhandling. När det gäller den som fått fingerade personuppgifter kan det, i likhet med vad som gäller vid sekretessmarkering, bli problem för såväl den enskilde som tredje man. Det är inte meningen att det skall finnas någon laglig möjlighet för den som använder fingerade personuppgifter att undandra sig några förpliktelser. Personen i fråga har inte heller rätt att vägra medverka i ett rättsligt förfarande med hänvisning till att han fått fingerade personuppgifter. Det är inte otänkbart att personen ifråga kan bli skyldig att inställa sig personligen exempelvis inför allmän domstol. Därvid föreligger risk för att den skyddade personens verkliga identitet avslöjas. Även om den som använder fingerade personuppgifter anlitar ombud eller biträde är en sådan risk inte utesluten. () har behandlat frågan om delgivning av stämning i ett mål om umgängesrätt m.m. där svaranden hade fingerade personuppgifter (se JO:s ämbetsberättelse, 2000/01:JO1, sid. 36-40). JO konstaterar inledningsvis, efter att ha redogjort för regleringen i 15 kap. 5 § och 14 kap. 2 § tredje stycket sekretesslagen (1980:100), att det enligt 2 § delgivningslagen (1970:428) åligger den myndighet där målet eller ärendet handläggs att ombesörja delgivning. Då det torde ha varit näst intill omöjligt för käranden att, i enlighet med 33 kap. 1 § RB, i ansökan om stämning ange bl.a. svarandens adress och förhållandena i övrigt av betydelse för delgivning, menar JO att det hade ålegat tingsrätten att få fram uppgifterna. Skyldigheten förelåg i vart fall när det hade visat sig att svaranden inte avsåg att bidra till målets handläggning. 10.3.2 Frågan om särskilda forumregler behöver utredas Regeringens bedömning: Frågan om särskilda forumregler i mål där ena parten har fått sekretessmarkering, medgetts kvarskrivning eller fått fingerade personuppgifter bör utredas särskilt. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att det görs ett tillägg i bestämmelsen om allmänt forum i tvistemål (10 kap. 1 § RB) så att käranden - i de fall där svaranden har medgetts att använda fingerade personuppgifter eller har sekretessmarkering - kan väcka talan vid den domstol där käranden har sitt hemvist. Om käranden saknar hemvist i föreslås denne ha rätt att väcka talan vid . Utredningen föreslår vidare beträffande mål om vårdnad och umgänge - för det fall det råder sekretess om barnets hemvist eller barnet har fingerade personuppgifter - att talan får väckas där käranden har sin hemvist eller, om denne saknar hemvist i , vid . I fråga om äktenskapsmål föreslås - för de fall en av parterna saknar hemvist i och den andra har ett sekretessbelagt hemvist eller använder fingerade personuppgifter och har sitt hemvist i - att görs till behörig domstol. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig över förslaget. , som i och för sig inte har något att erinra mot förslaget, framhåller att de föreslagna forumreglerna är begränsade till vissa typer av mål. Det innebär att de t.ex. inte omfattar mål om underhåll till barn, om talan inte väcks i äktenskapsmål eller mål om vårdnad om barn. Eftersom samma överväganden som motiverar särskilda forumregler i äktenskapsmål och vårdnadsmål kan göra sig gällande även i andra typer av familjerättsliga mål menar att det är önskvärt med en mer allmän översyn av de särskilda forumreglerna. Skälen för regeringens bedömning: De överväganden som har gjorts av (SOU 1995:60) och Utredningen om vissa folkbokföringsfrågor (SOU 1996:68) beträffande särskilda forumregler för personer med sekretessmarkering eller fingerade personuppgifter har varit inriktade på förhållandevis begränsade delar av den problematik som frågan om särskilda forumregler enligt regeringens mening ger anledning att diskutera. synes närmast ha lagt aspekter om rättssäkerhet till grund för sitt förslag om en särskild forumregel i vårdnads-, boende- och umgängestvister. Utredningen om vissa folkbokföringsfrågor har å sin sida till övervägande del sett på frågan ur den skyddades perspektiv, vilket ledde utredningen fram till slutsatsen att det inte fanns skäl att föreslå någon ändring av forumreglerna eftersom den nuvarande ordningen utgör ett bra skydd för den som skall skyddas. I förarbetena till regeringens förslag med anledning av Utredningen om vissa folkbokföringsfrågors betänkande uttalade regeringen att frågan om särskilda forumregler för förföljda personer borde övervägas ytterligare och att en sådan utredning lämpligen borde omfatta såväl mål om vårdnad och umgänge som andra tvistemål (prop. 1997/98:9). Eftersom frågan omfattades av det uppdrag som hade ansåg regeringen att frågan skulle behandlas inom ramen för det arbetet. Som angetts ovan har föreslagit att det bör göras ett tillägg till 10 kap. 1 § så att käranden - i de fall där svaranden har medgetts att använda fingerade personuppgifter eller har sekretessmarkering - kan väcka talan vid den domstol där han eller hon har sin hemvist. Om käranden saknar hemvist i föreslås denne ha rätt att väcka talan vid . Utredningen har vidare, beträffande mål om vårdnad och umgänge - för det fall det råder sekretess om barnets hemvist eller barnet har fingerade personuppgifter - föreslagit att talan bör få väckas där käranden har sitt hemvist eller, om denne saknar hemvist i , vid . I fråga om äktenskapsmål föreslås - för de fall en av parterna saknar hemvist i och den andra har ett sekretessbelagt hemvist eller använder fingerade personuppgifter och har sitt hemvist i - att görs till behörig domstol. Utredningen har dock inte på något mer ingående sätt diskuterat de för- och nackdelar en reglering av forumfrågan för med sig för den som vill väcka talan mot en person med skyddade uppgifter respektive för sistnämnda person. Utredningen har endast anfört att om det råder sekretess beträffande en förföljd persons hemvist eller han eller hon har fingerade personuppgifter, så finns det en uppenbar risk för att denna person får sitt hemvist eller sin identitet avslöjad om han eller hon blir instämd i ett tvistemål. Utredningen anser att en särskild forumregel i tvistemål i allmänhet visserligen inte skulle utesluta risken men dock minska den. Det förslag som Utredningen om vissa folkbokföringsfrågor har övervägt men förkastat anges av vara den bästa lösningen Eventuella fördelar eller nackdelar med särskilda forumregler i familjerättsliga mål har inte heller diskuterats. Utredningen konstaterar att det i familjemål behövs en särskild forumregel för de fall då det råder sekretess beträffande barnets hemvist eller barnet har fingerade personuppgifter. Beträffande äktenskapsmål anges att sådana mål enligt 14 kap. 3 § ÄktB. skall tas upp av tingsrätten i den ort där kvinnan eller mannen har sitt hemvist. Har ingen av dem hemvist i tas målet upp av . En kärande som har hemvist i kan ju välja mellan sitt eget och svarandens hemvistforum och därför behövs enligt utredningen inte någon särskild forumregel för äktenskapsmål i allmänhet. För det fall en av parterna saknar hemvist i och den andre har ett sekretessbelagt hemvist eller använder fingerade personuppgifter och har hemvist i , föreslås dock ett tillägg som gör till behörig domstol också i dessa fall. förslag syftar enligt vad som anges i betänkandet till att öka skyddet för dem som har sekretessmarkering eller fingerade personuppgifter. Någon analys av att denna effekt skulle uppnås har emellertid inte förebringats. Som reglerna är utformade är det mycket svårt för en käranden att få fram adressen till en person med sekretessmarkering och nästintill omöjligt vad gäller en person som medgivits rätt att använda fingerade personuppgifter. Detta leder, som bland annat framhållits av Utredningen om vissa folkbokföringsfrågor, till att käranden inte kan väcka talan mot personen i fråga. Detta kommer man inte tillrätta med genom att ändra forumreglerna på föreslaget sätt eftersom käranden fortfarande kommer att ha lika svårt att få fram svarandens adressuppgifter. Här har visserligen , som redogjorts för ovan, uttalat att det åligger domstolen att få fram de uppgifter som behövs för att delge svaranden stämningsansökan. En sådan eventuell skyldighet torde dock bara föreligga i indispositiva tvistemål. Till detta kommer att frågan om domstolens behörighet egentligen skall prövas innan frågor om delgivning över huvud taget kan bli aktuella. Det positiva som skulle kunna uppnås med en ändring i enlighet med utredningens förslag är dock att svaranden som medverkar till att domstolsprocessen kan genomföras inte på grund av forumbestämmelsernas utformning får sin nya hemort (hemvist) avslöjad. Här kan dock andra problem göra sig gällande, som t.ex. domstols möjlighet att hemlighålla adressuppgifter vid exempelvis delgivning med svaranden m.m. Det kan vidare uppstå säkerhetsrisker i och med att den som lever under skyddad identitet kan bli tvungen att inställa sig personligen. En annan brist med utredningens förslag är, såsom framhållits av , att utredningen inte beaktat att det även finns andra mål och ärenden för vilka det kan finnas behov av särskilda forumregler då ena parten har skyddad identitet. Som exempel kan nämnas talan om underhåll (7 kap. 12 § ) och mål om hävande av faderskap (7 kap. 3 § ). Det ovan anförda talar enligt regeringens mening för att frågan om särskilda forumregler bör utredas ytterligare.