prop · GO038 · 2001-01-01 00:00:00 — 2 kap. 1 5 §§ lagen (1981:691) om socialavgifter, 1. 2 kap. socialavgiftslagen (2000:000), 2. 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvs- inkomster, och 3. 1 och 3 §§ lagen (1994:1920) om allmän löneavgift. 3 § En arbetsgivare får vid beräk- ningen av arbetsgivaravgifter göra avdrag för sådana kostnader som avses i 2 kap. 4 § första stycket 6 lagen (1981:691) om social- avgifter och som arbetstagaren haft, om kostnaderna kan beräknas uppgå till av arbetstagarens ersättning för arbete från arbetsgivaren under beskattningsåret. Vid beräkningen av kostnaderna gäller 8 kap. 22 § andra och tredje styckena. Om en arbetsgivare har utgett ersättning som till viss del motsvarar utgifter i arbetet och ersättningen till den delen är av- giftsfri enligt 2 kap. 22 § social- avgiftslagen (2000:000), gäller vid beräkningen av utgifterna be- stämmelserna i 8 kap. 22 § andra och tredje styckena. 11 kap. 10 § I slutlig skatt ingår 1. skatt som avses i 1 kap. 1 § första stycket taxeringslagen (1990:324), 2. egenavgift som avses i 3 kap. lagen (1981:691) om social- avgifter, 2. egenavgift som avses i 3 kap. socialavgiftslagen (2000:000), 3. skatt som avses i 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, 4. begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), om den inte ingår i avgiften enligt 7, 5. sådan mervärdesskatt som enligt 10 kap. 31 § första stycket denna lag skall redovisas i självdeklaration, 6. avgift som avses i 2 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, och 7. avgift som avses i lagen (1999:291) om avgift till registrerat tros- samfund. 12 § När den slutliga skatten bestäms gäller att 1. egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter de- biteras på grundval av uppgifter om försäkringsförhållanden som lämnas av den allmänna försäk- ringskassan, 1. egenavgifter enligt social- avgiftslagen (2000:000) debiteras på grundval av uppgifter om för- säkringsförhållanden som lämnas av den allmänna försäkringskas- san, 2. begravningsavgift enligt begravningslagen (1990:1144), som inte ingår i avgift enligt 3, räknas ut med ledning av den avgiftssats som för inkomståret gäller för den skattskyldige enligt de uppgifter som lämnats för den församling eller kommun som avgiften skall betalas till, och att 3. avgift som avses i lagen (1999:291) om avgift till registrerat tros- samfund räknas ut med ledning av den avgiftssats som för inkomståret gäller för den skattskyldige enligt de uppgifter som lämnats av trossam- fundet. 14 § Influtna arbetsgivaravgifter skall fördelas mellan de avgifts- ändamål som anges i lagen (2000:000) om fördelning av socialavgifter enligt beskattnings- beslut som följer av 11 kap. Avdrag som görs enligt 2 kap. 29 och 30 §§ socialavgiftslagen (2000:000) skall avse arbets- marknadsavgiften. Bestämmelserna i första stycket skall tillämpas också på avgifts- och räntebelopp som betalas ut till arbetsgivare. Föreskrifter om fördelningen får meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Riks- försäkringsverket. 15 § får tillgodoföra sig ett visst belopp från varje inkomsttitel på stats- budgeten där egenavgifter redo- visats. Beloppet motsvarar sum- man av de under föregående året debiterade egenavgifterna mins- kad med summan av de avgifter som satts ned eller återbetalats. får under respektive period som preliminär skatt betalas som förskott på belopp enligt första stycket tillgodoföra sig av den preliminära skatt som debite- rats fysiska personer före . För- skottet tillgodoförs med en tolfte- del . skall lämna Riksförsäkrings- verket uppgift om summan av den före de- biterade preliminära skatten för fysiska personer. Om under en sådan tolvmånadersperiod som anges i andra stycket tillgodoförts förskott som överstiger beloppet enligt första stycket skall skillna- den regleras genom avräkning på belopp som närmast därefter skall tillgodoföras enligt första eller andra stycket. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2 §, 2 kap. 16 § och 8 kap. 1 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 2 § Försäkringen och kostnaderna för förvaltningen av den skall fi- nansieras genom ålderspen- sionsavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, all- männa pensionsavgifter enligt lagen (1994:1744) om allmän pen- sionsavgift och statliga ålderspen- sionsavgifter enligt lagen (1998:676) om statlig ålderspen- sionsavgift samt genom avkastning på avgiftsmedel. Försäkringen och kostnaderna för förvaltningen av den skall fi- nansieras genom ålderspen- sionsavgifter enligt social- avgiftslagen (2000:000), allmänna pensionsavgifter enligt lagen (1994:1744) om allmän pen- sionsavgift och statliga ålderspen- sionsavgifter enligt lagen (1998:676) om statlig ålderspen- sionsavgift samt genom avkastning på avgiftsmedel 2 kap. 16 § Intäkt som avses i 10 kap. 3 § 1 4 inkomstskattelagen (1999:1229) är inte pensionsgrundande inkomst. Pensionsgrundande inkomst är inte heller sådana lönetillägg som, vid arbete som har utförts utom- lands, har betingats av ökade lev- nadskostnader och andra särskilda förhållanden i sysselsättningslandet. 8 kap. 1 § skall ansvara för förvaltningen av de avgiftsmedel som enligt 4 kap. 3 § lagen (1981:691) om social- avgifter skall placeras på konto hos till dess att de förs över enligt 2 § till annan förvaltning. Myndigheten skall träffa avtal med kontoret om för- räntning och andra villkor för pla- ceringen av medlen. Myndigheten skall sträva efter att med ett lågt risktagande och med hänsyn till kravet på betalningsberedskap uppnå så god avkastning på med- len som möjligt. skall ansvara för förvaltningen av de avgiftsmedel som enligt 6 § lagen (2000:000) om fördelning av socialavgifter skall placeras på konto hos till dess att de förs över enligt 2 § till annan förvaltning. Myndigheten skall träffa avtal med kontoret om förräntning och andra villkor för placeringen av medlen. Myndig- heten skall sträva efter att med ett lågt risktagande och med hänsyn till kravet på betalningsberedskap uppnå så god avkastning på med- len som möjligt. Avkastningen skall fördelas mellan pensionsspararna i förhållande till storleken av vars och ens fastställda pensionsrätt. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser skall fortfarande tillämpas i fråga om inkomster som uppburits före ikraftträ- dandet. Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har rege- ringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. socialavgiftslag, 2. lag om fördelning av socialavgifter, 3. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 4. lag om ändring i lagen (1999:1366) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 5. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, 6. lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483), 7. lag om ändring i lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Lagförslagen innehåller få sakliga nyheter. De båda förslagen till social- avgiftslag och lag om fördelning av socialavgifter ersätter den nuvarande lagen om socialavgifter. I förhållande till denna har lagförslagens teknik och disposition betydande fördelar, bl.a. genom att antalet hänvisningar främst till lagen om allmän försäkring minskat betydligt. Förslagen står också i god samklang med den nya lagstiftningen på socialförsäkrings- området, t.ex. lagen om inkomstgrundad ålderspension och socialförsäk- ringslagen. På enstaka punkter har de föreslagna bestämmelserna blivit så ab- strakta att den genomsnittlige läsaren har svårt att förstå deras betydelse och genomskåda om de i förening med andra bestämmelser täcker alla praktiska situationer. Dessa bestämmelser är med andra ord föga pedago- giska. Lagrådet tänker härvid främst på bestämmelserna om avgiftspliktig inkomst i 3 kap. 3 och 4 §§ och har bl.a. frågat sig om det i förhållande till dessa är tillräckligt att i 3 kap. 10 § göra undantag endast för sjukpenning och rehabiliteringspenning. En närmare analys synes emellertid ge vid handen att bestämmelserna är korrekt utformade. Att då bygga ut dem ytterligare i pedagogiskt syfte skulle kunna medföra att de brister i stringens. En lösning kan vara att författningskommentaren görs fylligare, inte såsom lagstiftning genom motiv utan enbart för att förklara syftet med bestämmelserna. 1 kap. 3 § Enligt den föreslagna bestämmelsen kan, förutom gemenskapsrätten inom Europeiska unionen (EU) eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), avtal om social trygghet som ingåtts med andra stater medföra begränsningar i skyldigheten att betala avgifter enligt denna lag. Bestämmelsen indikerar att avtalen om social trygghet kan innehålla föreskrifter som utgör en del av den svenska rättsordningen. Detta förutsätter dock att avtalen inkorporerats med den svenska rätten genom beslut i den ordning som gäller för författningars beslutande. De ifrågavarande avtalen är i allmänhet inkorporerade i svensk rätt, men detta har i vissa fall skett genom en förordning som beslutats av regeringen. Socialavgifterna är enligt svensk rättsuppfattning att jämställa med skatter, vilket bl.a. framgår av att lagförslaget i åtskilliga hänseenden knyter an till inkomstskattelagen och skattebetalningslagen. Enligt 8 kap. 3 § regeringsformen skall besluta föreskrifter om skatt till staten. Regeringen får på sin höjd besluta verkställighetsföreskrifter till en skattelag. De hänvisningar till avtal om social trygghet som lagförslaget innehåller åsyftar regler som materiellt sett skall komplettera socialavgiftslagen. Lagrådet vill här påpeka att i den mån föreskrifterna skulle finnas i en av regeringen beslutad förordning de inte kan anses ha beslutats i den för skattelag gällande ordningen. 2 kap. 12 § Paragrafen anger endast innehållet av följande paragrafer. Detta innehåll framgår emellertid dels av avsnittets rubrik, dels av varje enskild paragraf i det inte alltför långa avsnittet. Paragrafen saknar varje praktisk funktion och bör därför utgå, så mycket mer som andra avsnitt i lagen saknar motsvarande innehållsförteckning. 2 kap. 22 § Enligt vad som anförs under 4 kap. 3 och 4 §§ bör den materiella regel som 4 kap. 3 § andra meningen innehåller komma till uttryck i föreva- rande paragraf. Lagrådet förordar att tredje stycket ges följande lydelse: "Utgifterna får för bestämda yrkesgrupper beräknas enligt schablon grun- dad på de genomsnittliga utgifterna inom respektive grupp." 3 kap. 17 § Enligt vad som anförs under 4 kap. 3 och 4 §§ bör den materiella regel som 4 kap. 4 § tredje meningen innehåller komma till uttryck i föreva- rande paragraf. Lagrådet förordar att paragrafen ges följande lydelse: "Den för vilken sjukpenningsförsäkring enligt 3 kap. 11 § lagen (1962:381) om allmän försäkring gäller med karenstid skall betala sjuk- försäkringsavgift efter en procentsats som beräknas med hänsyn till hur karenstiden bedöms påverka försäkringens utgifter." 3 kap. 20 § Paragrafen anger i vilken ordning särskilda avdrag vid avgiftsberäk- ningen skall avräknas på de olika avgiftsformerna. Detta är emellertid en fråga som saknar betydelse för förhållandet mellan den enskilda och det allmänna och som inte bör regleras i förevarande lag. Paragrafen bör därför utgå. Enligt Lagrådets mening är det, av skäl motsvarande dem som utvecklas under 16 kap. 14 och 15 §§ förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen, tveksamt om bestämmelsen över huvud taget bör finnas i lag. Om frågan anses böra lagregleras, har paragrafen närmast sin plats i förslaget till lag om fördelning av socialavgifter. 4 kap. 3 och 4 §§ Bestämmelser om socialavgifter tillhör det obligatoriska lagområdet. Eftersom det i konstitutionellt hänseende är fråga om skatt finns inte ut- rymme för något normbemyndigande enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Det är därför endast föreskrifter enligt 8 kap. 13 § regeringsformen som regeringen kan meddela. Att detta också är regeringens ståndpunkt fram- går av att paragraferna föregås av rubriken . När verkställighetsföreskrifter används för att komplettera en lag inom det obligatoriska lagområdet får regleringen inte tillföras något väsentligt nytt genom föreskrifterna. Det sakliga innehållet i paragrafernas andra respektive tredje mening måste därför ges lagform. Bestämmelser i ämnet bör emellertid ges i anslutning till bestämmelserna i 2 kap. 22 § och 3 kap. 17 §. Lagrådet ser inte något hinder i och för sig mot att verkställighetsföre- skrifter skall kunna meddelas för tillämpningen av de aktuella bestäm- melserna. Huruvida sådana föreskrifter blir konstitutionellt godtagbara beror självfallet på deras innehåll. Det bör inte komma i fråga att ålägger regeringen att meddela verkställighetsföreskrifter (jfr , Normgivningsmakten enligt regeringsform, 3 uppl. 1999, s. 145 f). Lagen bör därför endast innehålla en erinran om att det behövs tillämpningsföreskrifter. En sådan erinran kan för båda de berörda frågorna ges i samma paragraf, 4 kap. 3 §, av förslagsvis följande innehåll: "Närmare föreskrifter för tillämpningen av 2 kap. 22 § tredje stycket och 3 kap. 17 § meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer." Enligt punkt 8 skall betalningsskyldigheten enligt tidigare ingångna för- bindelser att betala ålderspensionsavgift kvarstå efter socialavgiftslagens ikraftträdande. I vissa fall kommer sådana förbindelser att bli överflödiga på grund av att avgiftsskyldigheten utvidgas genom den föreslagna lagen. I övriga fall skall förbindelserna alltjämt gälla. Övergångsbestämmelsen bör utformas så att den avspeglar sistnämnda förhållande och inte, som i det remitterade förslaget, synas ålägga betalningsskyldighet. Bestämmel- sen kan lämpligen ges följande lydelse: "8. En förbindelse som avses i 2 kap. 11 eller 12 § eller 15 kap. 18 § lagen (1998:674) om inkomstgrun- dad ålderspension i dess lydelse före skall alltjämt gälla, om arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. 4 § denna lag inte skall betalas på den ersättning som omfattas av förbindelsen." Förslaget till lag om fördelning av socialavgifter Bestämmelserna torde vara avsedda att utgöra en erinran om att rege- ringen meddelar föreskrifter i de angivna ämnena. De bör därför inte ut- formas som ett åläggande för regeringen att meddela föreskrifterna. Enklast kan detta rättas till genom att ordet "skall" utmönstras ur texten till de båda bestämmelserna. Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen 8 kap. 22 § Under hänvisning till vad som anförts under 2 kap. 22 § förslaget till socialavgiftslag förordar Lagrådet att andra stycket första meningen ges följande lydelse: "Av 2 kap. 22 § tredje stycket socialavgiftslagen (2000:000) följer att arbetstagarens kostnader i vissa fall skall beräknas enligt schablon." 16 kap. 14 och 15 §§ I de föreslagna föreskrifterna regleras, som framgår av rubrikerna, för- delning av arbetsgivaravgifter respektive omföring av egenavgifter. Det är alltså inte fråga om den betalningsskyldighet som åvilar enskild enligt skattebetalningslagen. När de föreslagna föreskrifterna kommer att aktu- aliseras, har avgifterna redan influtit till statskassan. Vad som regleras i föreskrifterna är den interna, statliga fördelningen av medlen. Med hän- syn härtill hör föreskrifterna knappast hemma i skattebetalningslagen. Av de lagförslag som är aktuella i ärendet skulle föreskrifterna hellre kunna passa in i lagen om fördelning av socialavgifter. Bestämmelser av ifrågavarande art berör inte förhållandet mellan en- skilda och det allmänna och faller således inte inom ramen för 8 kap. 3 § regeringsformen. Rätten att förfoga över statens medel utgör i själva ver- ket en del av finansmakten, vilken huvudsakligen regleras i 9 kap. rege- ringsformen. Redan i 1 kap. 4 § andra stycket regeringsformen föreskrivs att bestämmer hur statens medel skall användas. I 9 kap. 2 § första stycket sägs vidare att statens medel inte får användas på annat sätt än har bestämt. Det framgår inte av 9 kap. i vilken form riks- dagen skall besluta om användningen av statsmedel. bör självfallet ha rätt att välja att ge beslutet i form av lag (märk här möjlig- heten till s.k. specialdestination i sista meningen andra stycket av 2 §). Jfr t.ex. lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder). Om normgivning på finansmaktens område, se uttalanden av departe- mentschefen i prop. 1973:90 s. 212 samt också s. 347 f. (beträffande tillämpningen av 9 §). Avsikten med bestämmelsen i 9 kap. 2 § första stycket är dock inte att i detalj skall bestämma över statens ut- gifter. I 9 kap. 8 § föreskrivs också uttryckligen att statens medel och dess övriga tillgångar står till regeringens disposition. Enligt Lagrådets mening bör i den fortsatta beredningen av ärendet övervägas om föreskrifterna är av det slag att de bör finnas i en lag eller om innehållet i dem skulle kunna ges som direktiv i regleringsbrev. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2000/01:8 Ny socialavgiftslag Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upp- häver eller upprepar ett normgivnings- bemyndigande Celexnummer för bakomliggande EG- regler Lag om fördelning av socialavgifter 11 § Senaste lydelse 1998:677. Senaste lydelse 1995:900. Lydelse enligt prop. 1999/2000:126. Senaste lydelse 1999:315. Senaste lydelse 1999:1300. Senaste lydelse 1999:1301. Senaste lydelse 1996:1405. Senaste lydelse 1997:774. Senaste lydelse 1997:495. Senaste lydelse 1999:1263. Senaste lydelse 1999:1263. Senaste lydelse 1999:1263. Senaste lydelse 1994:548. Senaste lydelse 1994:548. Senaste lydelse 1999:1267. Senaste lydelse 1996:1062. Senaste lydelse 1999:1273. Senaste lydelse 1995:1485. Senaste lydelse 1998:700. Senaste lydelse 1998:700. Senaste lydelse 1999:1291. Senaste lydelse 1997:949. Senaste lydelse 1998:677. Senaste lydelse 1995:900. Lydelse enligt prop. 1999/2000:126. Senaste lydelse 1999:315. Senaste lydelse 1999:1300. Senaste lydelse 1999:1301. 2000/01:8 Bilaga 1 2000/01:8 Bilaga 2 2000/01:8 Bilaga 3 2000/01:8 Bilaga 4 2000/01:8 Bilaga 5