prop · GO0322 · 2001-01-01 00:00:00 — Bestämmelsen gäller bara när resor företas mellan två platser inom EES. Om resan företagits till eller från någon plats som inte är belägen inom detta område är förmånen eller ersättningen i sin helhet skattepliktig. 11 kap. 33 § Ändringen föranleds av att lagen (1997:1268) om kommuners ansvar för ungdomar mellan upphävts. De s.k. utvecklings- ersättningarna som regleras i den upphävda lagen motsvaras numera av utvecklingsersättningar som betalas ut enligt lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program. 11 kap. 35 § Ändringen innebär att termen särskilda bidrag ersätts med särskilt stöd och yrkesinriktad med arbetslivsinriktad . Eftersom begreppet arbetsmarknadsutbildning [jfr 11 § förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program] numera har renodlats till att endast avse utbildning, ändras bestämmelsen så att den omfattar särskilt stöd till deltagare i arbetsmarknadsutbildning eller annan utbildning inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program. Bestämmelsen kompletteras också med programmen arbetspraktik och datorteksverksamhet. Av andra stycket framgår att särskilt stöd som betalas ut till ledsagare till deltagare i sådan verksamhet omfattas av samma skattefrihet. Detsamma gäller om det särskilda stödet betalas till elever med funktionshinder vid utbildning i , gymnasieskolan eller motsvarande utbildning. Detta innebär inte någon förändring i sak. 11 kap. 36 § Ändringen i punkt 2 är en följd av att de ersättningar som regleras i nuvarande punkt 2 och 4, fortsättningsvis kommer att betalas ut i form av aktivitetsstöd. Detta innebär även att ersättning vid s.k. aktivitetsgaranti, som infördes som ett arbetsmarknadspolitiskt program skall tas upp i inkomstslaget tjänst. Punkt 3 har slopats till följd av att åtgärden generationsväxling har upphört fr.o.m. . 12 kap. 3 § Regleringen i paragrafen ger uttryck för principen att de utgifter som bidrag enligt bl.a. 11 kap. 35 § skall täcka inte får dras av. Ändringen innebär inte någon förändring i sak, utan är en komplettering till följd av att begreppet särskilda bidrag i 11 kap. 35 § första stycket bytts ut mot särskilt stöd . 12 kap. 21 § För dem som arbetar tillfälligt utanför bostadsorten, oavsett om arbetet utförs inom ramen för en tjänsteresa eller på annat sätt, får avdrag göras för logiavgifter enligt bestämmelserna i 13 §. Utformningen av första stycket har ändrats i enlighet härmed. 12 kap. 24 och 25 §§ Ändringarna som är redaktionella motsvarar dem som görs i 11 kap. 26 §. Bestämmelserna gäller bara när resor företas mellan två platser inom EES. Om resan företagits till eller från någon plats som inte är belägen inom detta område får utgiften för resan inte till någon del dras av. 12 kap. 35 § När IL infördes utvidgades rätten att dra av avgifter till en utländsk arbetslöshetskassa till att gälla även i inkomstslaget näringsverksamhet. I 16 kap. 33 § hänvisas till bestämmelserna som gäller i inkomstslaget tjänst i 12 kap. 35 §. Av andra stycket framgår att avdrag bara får göras om inkomsten av arbetet i den utländska staten skall tas upp i inkomstslaget tjänst under beskattningsåret och utgiften inte skall dras av enligt 62 kap. 6 §. För att förtydliga att bestämmelsen också skall tillämpas i näringsverksamhet har orden i inkomstslaget tjänst bytts ut mot som intäkt. 16 kap. 19 § Förslaget innebär att en begränsat skattskyldig har rätt till avdrag för utländsk skatt om förutsättningarna för avräkning inte är uppfyllda. Avdrag får bara göras för utländsk skatt som betalas på inkomster som beskattas i . 16 kap. 29 § Tredje stycket slopas. Ändringen innebär att enskilda näringsidkare som är bokslutsföretag inte längre behöver göra avsättning i räkenskaperna för att få dra av egenavgifter som belöper sig på beskattningsåret. I andra stycket behålls dock uttrycket sätts av. I inkomstskattelagen (1999:1229, IL) används uttrycket i en mer allmän bemärkelse för att koppla samman avdraget med den skattemässiga reserveringen, se prop. 1999/2000:2, del 2 s. 375. Förslaget motiveras också i avsnitt 5.6. 16 kap. 30 § Tredje stycket slopas, vilket innebär att avdrag för beräknade egenavgifter för beskattningsåret även får göras för egenavgifter som belöper sig på inkomster i en näringsverksamhet som bedrivs utomlands. 17 kap. 6 § I rubriken före och i paragrafen görs några redaktionella ändringar för att bestämmelserna om skall vara enhetligt utformade i IL. Bestämmelserna anpassas till 48 kap. 8 § IL som gäller om de mottagna andelarna skall kapitalvinstbeskattas. 17 kap. 7 § En anpassning görs till motsvarande bestämmelse som gäller om aktierna kapitalvinstbeskattas, 48 kap. 9 § IL. Det är fråga om redaktionella ändringar i lagtexten samt införande av en ny rubrik före paragrafen. 18 kap. 11 § Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande paragraf i fråga om byggnader i 19 kap. 14 §. Paragrafen inleds med orden om den skattskyldige i stället för om en skattskyldig. 18 kap. 20 § Paragrafen har korrigerats så att den överensstämmer med bestämmelserna i den nya bokföringslagen (1999:1078). De företag som enligt den upphävda bokföringslagen (1974:125) skulle upprätta årsbokslut skall enligt den nya bokföringslagen upprätta årsredovisning eller årsbokslut. 21 kap. 9 § Bestämmelserna om rationaliseringsförvärv i 10 § gäller inte heller om ett dödsbo förvärvar fastigheter efter dödsfallet. I andra stycket har ett förtydligande tillägg gjorts. Det anges att i sådana fall tillämpas bestämmelserna i 7 § i stället för första stycket och 10 §. 22 kap 10 § I andra stycket har en felaktig hänvisning rättats. 23 kap. 14 § I 2 § 6 mom. den upphävda lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt reglerades att livförsäkringsföretag inte var skattskyldiga för vissa inkomster. Eftersom dessa företag inte var skattskyldiga kunde de inte heller vara förvärvare vid tillämpning av bestämmelserna i den upphävda lagen (1998:1600) om beskattningen vid överlåtelser till underpris i fråga om tillgångar som ingick i verksamhet som de inte var skattskyldiga för. Enligt 19 § den nämnda lagen skulle förvärvaren efter förvärvet vara skattskyldig för inkomst av näringsverksamhet i vilken tillgången ingick. Vid tillämpning av bestämmelserna i är livförsäkringsföretagen i och för sig skattskyldiga för verksamheten. I stället anges i 39 kap. 3 § en begränsning för livförsäkringsföretagen i skyldigheten att ta upp vissa inkomster och liksom en motsvarande avdragsbegränsning. I 39 kap. 4 § finns undantag från denna regel. Undantaget gäller inte till den del inkomsterna, premierna och utgifterna hänför sig till försäkringar som i redovisningshänseende tas upp som grupplivförsäkringar eller sådana sjuk- och olycksfallsförsäkringar som avses i 2 kap. 3 a § första stycket 1 och 2 samt 3 b § första stycket 1 b och 4 försäkringsrörelselagen (1982:713). Till den del inkomsterna är skattepliktiga skall de beskattas enligt reglerna som gäller för skadeförsäkringsföretag. Vid tillämpning av reglerna om underprisöverlåtelser i 23 kap. skall i enlighet med vad som gällde innan IL infördes ett livförsäkringsföretag inte kunna vara förvärvare i fråga om tillgångar som ingår i sådan verksamhet som inte skall beskattas enligt IL. Eftersom dessa företag inte beskattas för sådana inkomster blir reglerna om uttagsbeskattning inte tillämpliga på dem. Reglerna om underprisöverlåtelser som innebär undantag från uttagsbeskattning har ingen funktion att fylla i nu aktuella fall. Vid tillämpning av reglerna om underprisöverlåtelser får alltså livförsäkringsföretag bara vara förvärvare i fråga om tillgångar som ingår i sådan verksamhet som enligt 39 kap. 4 § skall beskattas enligt reglerna för skadeförsäkringsföretag. 23 kap. 26 § Ändringen i första stycket har gjorts för att markera att det bara är den överlåtande delägaren som är undantagen från villkoret i första meningen. I andra stycket har, när bestämmelserna fördes över till IL, orden med underskott av misstag fallit bort. 23 kap. 28 § Bestämmelserna i 28 § gäller inte för delägare i svenska handelsbolag. Motsvarande bestämmelse för delägare i handelsbolag finns i 26 §. Orden respektive varje delägare i andra stycket har därför tagits bort. 24 kap. 15 och 20 §§ I 15 § anges vilka företag som skattefritt kan ta emot utdelning på näringsbetingade andelar. Det nya andra stycket innebär att utlandsägda fasta driftställen kan ta emot utdelning skattefritt om det utländska bolaget som bedriver verksamheten här har hemvist inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Det är bara utländska juridiska personer med fast driftställe i som kan bli föremål för beskattning här. Bestämmelsen blir därför bara tillämplig på sådana driftställen som är belägna här även om bestämmelsen inte uttryckligen har begränsats till dessa. Utdelning som tas emot av ett utlandsägt fast driftställe som inte är beläget i beskattas inte här. Motsvarande utvidgning föreslås i 20 § när det gäller möjligheten att ta emot skattefri utdelning på andelar i utländska juridiska personer. Detta åstadkoms genom att ordet svensk i första meningen slopas. Att bestämmelsen bara gäller svenska företag och utländska fasta driftställen i följer av kravet i punkten 1 att utdelningen enligt 12 19 §§ skulle ha varit skattefri om den utdelande juridiska personen hade varit svensk. Av det nya andra stycket i 15 § framgår att utländska bolag som motsvarar ett sådant företag som anges i punkterna 1 4 skall behandlas som ett svenskt företag. Eftersom det krävs att den utländska juridiska personen är ett utländskt bolag, även i det fall då den utländska juridiska personen hör hemma i ett land inom EES, måste inkomstbeskattningen av den utländska juridiska personen vara likartad med svensk inkomstbeskattning av aktiebolag, se 6 kap. 9 § IL. Kravet på likartad beskattning gäller dock inte om den utländska juridiska personen hör hemma och är skattskyldigt i ett avtalsland som räknas upp i 6 kap. 10 § och personen omfattas av avtalets begränsning av beskattningsrätten. Motiven för ändringarna finns i avsnitt 5.2. 25 kap. 11 § I andra stycket har en felskrivning rättats. 25 kap. 14 § I den nya punkten, 5, jämställs utländska bolag som hör hemma inom EES med svenska företag om de motsvarar sådana svenska företag som anges i första stycket. Förslaget innebär att vid tillämpning av reglerna om koncerninterna andelsavyttringar avses med svensk koncern även koncerner där moderbolaget är ett sådant utländskt bolag. 25 kap. 20, 23 och 24 §§ Ändringen i 20 § innebär att kapitalvinsten inte behöver tas upp om det säljande företaget upphör att existera genom en fission. Som förutsättning gäller att de övertagande företagen ingår i samma svenska koncern som det säljande företaget. Ändringen i 14 § innebär att bestämmelsen blir tillämplig även i de fall de övertagande företagen har ett moderbolag som hör hemma i en stat inom EES. Motsvarande skall genom ändringen i 24 § gälla om det avyttrade företaget upphör att existera genom en fission. Som en konsekvens har också rubriken närmast före 24 § justerats. När det säljande företaget upphör att existera genom en fission skall kapitalvinsten, för vilket det säljande företaget fått uppskov, fördelas på de övertagande företagen med beaktande av hur stor del dessa företag har haft av kapitalet i det bolag som fissionerats. Upphör det avyttrade företaget att existera genom en fission skall i stället kapitalvinsten på de faktiskt avyttrade andelarna fördelas enligt samma metod. I lagrådsremissen föreslogs att fördelning skulle ske utifrån de skattemässiga värdena på tillgångarna som överförs till de övertagande företagen. Eftersom bestämmelserna har betydelse för utländska företag är det lämpligare att fördelningen sker utifrån det kapital som förs över till respektive företag. Ändringen i 23 § är en konsekvens av att utländska bolag i vissa fall skall behandlas som svenska aktiebolag. 25 kap. 25 § Ändringarna är en konsekvens av att kapitalvinsten inte skall tas upp till beskattning vid en fission. 26 kap. 13 § I 26 kap. finns bestämmelser om att gjorda värdeminskningsavdrag m.m. skall återföras när en näringsfastighet eller näringsbostadsrätt avyttras eller blir privatbostadsfastighet respektive privatbostadsrätt. Här i 13 § regleras den situationen att en näringsfastighet eller näringsbostadsrätt som är lagertillgång övergår till en ny ägare genom vissa benefika förvärv och i samband därmed blir privatbostadsfastighet respektive privatbostadsrätt. Det finns liknande regler i 9 och 11 §§ i fråga om kapitaltillgångar. De bestämmelserna ändrades efter ett förslag från Lagrådet (se prop. 1999/2000:2 del 2 s. 341 och del 3 s. 427 f.) så att lagtexten överensstämmer med lydelsen enligt motsvarande bestämmelse i KL, dvs. punkt 5 åttonde stycket av anvisningarna till 22 §. Ändringen bestod i att det skrevs in att återföring skall ske inte bara om fastigheten/bostadsrätten blir privatbostadsfastighet/privatbostadsrätt utan också om den kan antas komma att bli privatbostadsfastighet/privatbostadsrätt. Någon motsvarande ändring gjordes inte här i 13 § för lagertillgångar. Det finns emellertid inte någon anledning till att ha olika regler för kapitaltillgångar och lagertillgångar och det fanns inte heller någon skillnad i reglerna i KL (se punkt 5 åttonde stycket av anvisningarna till 22 § KL). Därför kompletteras denna paragraf med orden eller kan antas komma att bli . 26 kap. 15 § I denna paragraf finns hänvisningar till olika bestämmelser med regler om att värdeminskningsavdrag m.m. inte skall återföras. I den tredje strecksatsen hänvisas till bestämmelserna om fusioner och fissioner i 38 kap. 12 §. Den paragrafen är emellertid begränsad till kvalificerade fusioner och fissioner. Därför har ordet kvalificerade lagts till här i 15 §. 27 kap. 17 § I andra stycket har en felskrivning rättats. 31 kap. 25 a § I 31 kap. 25 § finns bestämmelser om att skattemyndigheten kan medge att ersättningsfonder får tas över av ett annat företag. Den nya paragrafen är en konsekvens av att motsvarande tillägg gjorts i 35 kap. 2 a § och innebär att ett utländskt bolag, om det hör hemma i en stat inom EES, jämställs med ett svenskt företag. Som förutsättning gäller dels att det utländska bolaget är skattskyldigt i för den näringsverksamhet som fonden förs över till, dels att verksamheten inte är undantagen från beskattning i genom ett skatteavtal. Som ett svenskt företag skall också anses ett sådant svenskt företag som på grund av ett skatteavtal har hemvist i en stat inom EES om företaget bedriver näringsverksamhet här genom ett fast driftställe och fonden förs över till näringsverksamhet som beskattas här. 35 kap. 2 a § I paragrafen som är ny införs en bestämmelse som likställer utländska bolag med svenska företag om det utländska bolaget hör hemma i en stat inom EES. Som förutsättningar gäller att både givaren och mottagaren av koncernbidraget beskattas i för näringsverksamhet och att koncernbidraget tas upp som intäkt i sådan näringsverksamhet. Av sista meningen framgår att som ett svenskt företag skall också behandlas ett sådant svenskt företag som på grund av ett skatteavtal har hemvist i en utländsk stat inom EES och det utländska företaget bedriver näringsverksamhet i genom ett fast driftställe och koncernbidraget hänför sig till sådan näringsverksamhet. Ändringarna motiveras också i avsnitt 5.4. 35 kap. 3 § Här anges vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för att koncernbidrag skall kunna ges med avdragsrätt mellan två företag. En av förutsättningarna är enligt punkt 4 att mottagaren inte enligt ett skatteavtal får ha hemvist i en utländsk stat. Ett tillägg görs som undantar fasta driftställen till svenska bolag som enligt ett skatteavtal har hemvist i en stat inom EES. I den nya punkten 5 anges att näringsverksamheten som koncernbidraget hänför sig till inte får vara undantagen från beskattning i genom ett skatteavtal. I 6 § 1 mom. a) den upphävda lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL) användes uttrycket hänför sig till fastighet eller fast driftställe här i riket. Uttrycket näringsverksamheten som koncernbidraget hänför sig till har formulerats med nämnda bestämmelse i SIL som förebild. 35 kap. 4 och 5 §§ Ändringarna är konsekvensändringar. 36 kap. 2 a § Vid tillämpning av bestämmelserna om kommissionärsförhållanden skall ett utländskt bolag som motsvarar ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening anses som ett svenskt företag om det utländska bolaget bedriver näringsverksamhet i vid ett fast driftställe här under förutsättning att bolaget hör hemma i en stat inom EES. Ett krav som skall upprätthållas i de fallen då det utländska bolaget är kommittentföretag är att inkomsten från kommissionärsverksamheten tas upp som intäkt i näringsverksamhet som beskattas i . Att näringsverksamheten som bedrivs här inte får vara undantagen från beskattning i genom ett skatteavtal framgår genom att den nya punkten 5 i 35 kap. 3 § omfattas av hänvisningen i 36 kap. 3 § till reglerna om koncernbidrag. Förslaget motiveras i avsnitt 5.5. 36 kap. 3 § Här anges anger vilka förutsättningar som skall vara uppfyllda för att bestämmelserna om kommissionärsförhållanden skall bli tillämpliga. Ändringen i andra stycket markerar att vid prövningen om förutsättningarna i paragrafen är uppfyllda skall, om kommissionärsföretaget är ett utländskt bolag eller ett svenskt företag som har hemvist i ett annat EES-land, det som sägs i punkterna 3 och 4 om kommissionärsföretaget gälla dess fasta driftställe här. 40 kap. 5 § I paragrafen finns en förklaring till vad som i detta kapitel avses med bestämmande inflytande. I tredje strecksatsen hänvisas till bankaktiebolagslagen (1987:618). Den lagen upphävdes emellertid (prop. 1997/98:166, bet. 1998/99:LU4, SFS 1998:1500). Strecksatsen har därför strukits. 40 kap. 6 § I paragrafen har orden hör hemma i en medlemsstat i Europeiska unionen bytts ut mot hör hemma inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och begränsningen i övrigt till sådana utländska bolag som avses i 6 kap. 10 § IL tagits bort. Bestämmelsen föreslås gälla för alla utländska bolag. Ändringen görs för bestämmelserna i skall bli utformade på ett likformigt sätt. 40 kap. 18 § I 40 kap. 10 och 14 §§ finns bestämmelser om att det inträder en koncernbidragsspärr vid olika ägarförändringar. Här i 18 § första stycket förklaras vad som avses med koncernbidragsspärren. I tredje stycket första meningen föreskrivs att om ett belopp på grund av bestämmelsen i första stycket inte har kunnat dras av, skall det dras av det följande beskattningsåret, om det inte finns någon begränsning då. Av styckets andra mening framgår att då skall koncernbidragsspärren gälla även och de därpå fyra följande åren. Meningen har dock fått en olycklig utformning om den läses isolerat från föregående mening. För att förtydliga vad som avses har bestämmelsen formulerats om. 40 kap. 23 § Ändringen är en konsekvens av att utländska bolag i vissa fall skall behandlas som svenska ekonomiska föreningar. 41 kap. 3 § I paragrafen har en felaktig hänvisning rättats. 42 kap. 16 a § Paragrafen som är ny innebär att bestämmelserna om utdelning av dotterbolagsandelar utan omedelbara skattekonsekvenser också skall gälla om moderbolaget är ett utländskt bolag som hör hemma i en stat inom EES eller i en stat med vilken har ett skatteavtal som innehåller en artikel om ömsesidigt informationsutbyte. Vad som avses med utländskt bolag framgår av 6 kap. 9 och 10 §§ IL. Kravet på utländska bolag innebär, om bolaget inte hör hemma i ett avtalsland, bl.a. att beskattningen är likartad med beskattningen av svenska aktiebolag. I anslutning till detta förslag har Lagrådet tagit upp en fråga om paragrafens räckvidd och behov av att göra lagtexten tydligare. Lagrådet hänvisar till 22 kap. 10 § IL, som reglerar frågan om uttagsbeskattning skall ske hos det utdelande bolaget. Paragrafen innebär att uttagsbeskattning under vissa förutsättningar inte skall ske. Lagrådet konstaterar att det av förslaget åtminstone inte framgår att bestämmelserna i 22 kap. 10 § också skall omfattas av utvidgningen i 16 a § till utländska bolag, dvs. att ändringen även tar sikte på andra situationer än dem som avses i 16 § första stycket. Lagrådet pekar på att tillämpningsområdet för 22 kap. 10 § bestäms bl.a. genom orden: Vid sådan utdelning av andelar som avses i 42 kap. 16 § . Lagrådet anser att om avsikten är att bestämmelserna i 22 kap. 10 § även skall omfatta utländska bolag bör det uttryckas klarare i lagtexten. Enligt Lagrådet torde den bästa utvägen i det fallet vara att låta hänvisningen i 22 kap. 10 § omfatta både 16 och 16 a §§ i 42 kap. Den senare bestämmelsen föreslås omformulerad eftersom den då inte kan ha karaktär av definitionsregel. Lagrådet pekar också på att motsvarande ändring kan behöva göras i andra lagrum i IL. Det är vanligt förekommande i IL att en definition utvidgas eller inskränks genom bestämmelser i andra paragrafer, oftast placerade i nära anslutning till definitionen. Som exempel kan nämnas definitionen av kvalificerad andel i 57 kap. 4 §. I 57 kap. 2, 3, 5 och 6 §§ finns bestämmelser som påverkar innebörden av definitionen. När uttrycket kvalificerad andel används i andra paragrafer finns det ingen hänvisning till dessa kompletterande bestämmelser. Detta förfaringssätt har tillämpats med konsekvens i den nya lagstiftningen. Ett alternativt förhållningssätt med uttryckliga hänvisningar skulle ha tyngt lagtexten och medfört andra effekter som var svåra att överskåda i det exceptionellt omfattande lagstiftningsarbete IL innebar. Den valda systematiken föranledde inte några kommentarer från Lagrådet vid föredragningen (jfr Lagrådets yttrande i prop. 1999/2000:2, del 3, bilaga 6). Enligt regeringens mening framstår det inte som lämpligt att göra ett enstaka avsteg från den metod som valts i IL. En mer övergripande genomlysning i syfte att få en klarare lagstiftning i nu berört avseende är inte aktuell. När samlade erfarenheter från lagstiftningens tillämpning föreligger kan det finnas anledning att se över denna och andra frågor av liknande slag. Mot bakgrund av vad som anförts är regeringen inte beredd att följa Lagrådets förslag till ändring av 42 kap. 16 a §. 42 kap. 20 a § Vid tillämpning av bestämmelserna om utskiftning i samband med att en ekonomisk förening upplöses (42 kap. 19 § IL) eller ombildas till ett svenskt aktiebolag (42 kap. 20 § IL), skall utländska bolag som motsvarar svenska ekonomiska föreningar och aktiebolag jämställas med sådana svenska företag. Som förutsättning gäller att det utländska bolaget hör hemma i en stat inom EES. Lagrådet anser att vad det anfört om förhållandet mellan denna paragraf och 22 kap. 10 § har motsvarande tillämpning här, se Lagrådets yttrande och regeringens inställning i frågan i kommentaren till 16 a §. 44 kap. 7 § Ändringen är en konsekvens av att utländska bolag i vissa fall skall behandlas som svenska ekonomiska föreningar. 46 kap. 17 § I paragrafen har en felaktig hänvisning rättats. 48 kap. 7 § I paragrafen har en felaktig hänvisning rättats. 48 kap. 8 och 9 §§ I rubrikerna före 8 och 9 §§ och i paragraferna görs några redaktionella ändringar för att bestämmelserna skall bli utformade på samma sätt som motsvarande rubriker och paragrafer som gäller om de mottagna andelarna blir lagertillgångar i 17 kap. 6 och 7 §§. 49 kap. 8 § Terminologin har anpassats till förslagen i 10 kap. 11 § och 11 kap. 16 § IL. 49 kap. 22 § Ändringen är en konsekvens av att kapitalvinsten inte skall tas upp till beskattning vid en fission. 51 kap. 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om att fysiska personer som avyttrar en andel i ett handelsbolag i vissa fall skall ta upp ett belopp som inkomst av aktiv näringsverksamhet. I första paragrafen finns en uppräkning under vilka förhållanden reglerna gäller. I första stycket 2 står som en förutsättning att andelen är en kapitaltillgång hos överlåtaren. Termen kapitaltillgång definieras i 25 kap. 3 § andra stycket som vissa tillgångar i näringsverksamheten.