prop · GO0313 · 2001-01-01 00:00:00 — När den prioritetsgrundande ansökningen inte avser skydd vare sig i eller i en stat som är ansluten till , krävs ju att förutsättningarna i 6 § första stycket andra meningen är uppfyllda. Det krävs alltså reciprocitet och lagstiftning som i huvudsak överens- stämmer med konventionen. Bestämmelser om prioritet när det gäller växtförädlarrätt finns i 3 kap. 6 § växtförädlarrättslagen. Bestämmelserna innebär att en senare ansökan vid tillämpning av lagens bestämmelser om nyhet, särskiljbarhet, enhet- lighet och stabilitet skall anses gjord som en tidigare, priori- tetsgrundande ansökan. Enligt första stycket kan prioritet grundas på en ansökan om skydd för växtsorten i en stat som är ansluten till växtförädlarrättskonventionen. I andra stycket anges att prioritet också får medges från en ansökan om skydd som har gjorts i en annan främmande stat, om motsvarande prioritet från en svensk ansökan om skydd för växtsort medges i den staten och om den där gällande lagstiftningen i huvudsak stämmer överens med konventio- nen. Om skydd har sökts i flera främmande stater, räknas prioritetsfristen från den dag då den första ansökan om skydd gjordes. I fråga om WTO finns här möjligen samma problem som beträffande patent. Inte heller enligt 3 kap. 6 § växtförädlarrättslagen kan prioritet grundas på det förhållandet att den prioritetsgrundande an- sökningen avser registrering i en stat som är medlem i WTO. Se i det följande angående tolkningen av det s.k. i fråga om växt- förädlarrätt. I 6 § andra stycket patentlagen anges att regeringen, eller efter rege- ringens bemyndigande (), föreskriver i vilken ordning yrkanden om prioritet skall framställas och vilka hand- lingar som skall inges till stöd för yrkandet. Föreskrifter av detta slag finns i 10 13 §§ patentkungörelsen (1967:838). I 6 § andra stycket patentlagen fastslås att rätten till prioritet inte gäller om dessa föreskrifter Bestämmelser med motsvarande innebörd när det gäller växtförädlarrätt finns 3 kap. 6 § andra stycket växtförädlarrättslagen och 7 § växtförädlarrättsförordningen (1997:383). Artiklarna 3 och 4 i Innebörden av bestämmelser om nationell behandling och mest-gynnad-nationsbehandling (se ovan avsnitt 4.2) har när det gäller prioritet från varumärkes- och patentansökningar varit föremål för diskussioner i inom WTO. Vid diskussionerna har fram- kommit att bestämmelserna genomgående synes tolkas så att medlems- staterna erkänner prioritet grundad på varumärkes- och patentansök- ningar i andra WTO-stater som gjorts av någon som är medborgare i en WTO-stat. Tolkningen innebär i praktiken att prioritet måste medges från ansökningar som gjorts i andra WTO-stater. Det kan nämnas att änd- ringar i syfte att uppfylla detta krav har gjorts i bl.a. de danska, norska och finska patentlagarna. Som redovisats ovan (se avsnitt 4.2) gjordes i förarbetena till den nya växtförädlarrättslagen bedömningen att allmänna be- stämmelser inte torde vara tillämpliga på växtförädlarrätt (prop. 1996/97:128 s. 83). påpekades att den anförda uppfattningen var föremål för diskussion på det internationella planet. När det gäller lagens reglering av frågan om vem som kan förvärva växtförädlarrätt (växtförädlarrättens subjekt) valdes en lösning som sammanfattningsvis innebär att lagen omfattar bl.a. den som framställt en växtsort i eller är medborgare eller har hemvist i en stat som är ansluten till växtförädlar- rättskonventionen (1 kap. 1 §). I 1 kap. 2 § andra stycket bemyndigas vidare regeringen att föreskriva om lagens tillämpning med avseende på andra länder under förutsättning av ömsesidighet eller om det följer av ett sådant avtal med en främmande stat eller en mellanfolklig organisation som har godkänt. I propositionen anfördes att regeringen ge- nom bemyndigandet kommer att ha formell kompetens att meddela de föreskrifter som är eller visar sig bli nödvändiga till följd av bl.a. TRIP:s- avtalet. I författningskommentaren (se prop. s. 111) anförs att bestäm- melsen ger regeringen det handlingsutrymme som är nödvändigt för att uppfylla åtagandena enligt , om diskussionerna kring av- talets tillämpning på växtförädlarrättsområdet skulle leda till en allmän uppfattning att principen om nationell behandling gäller även skyddet för växtsorter. Regeringen har med stöd av bemyndigandet ännu endast meddelat en bestämmelse om att medborgare i ett land som ingår i Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet vid tillämpning av 1 kap. 1 § växtförädlarrättslagen skall behandlas som en svensk medborgare (1 § växtförädlarrättsförordningen [1997:383]). 6.2 Reformbehovet Patent Som vi sett i föregående avsnitt är den allmänna uppfattningen att medför en skyldighet för medlemsstaterna att medge prio- ritet från en ansökan om patent eller motsvarande som gjorts i en WTO- stat. Eftersom det kan hävdas att den svenska patentlagen inte föreskriver någon tillräckligt tydlig skyldighet på denna punkt bör lagens bestämmelser om prioritet ses över. Växtförädlarrätt Som framgår av föregående avsnitt är det ännu oklart vilken skyldighet att medge prioritet för växtsortansökningar som kan följa av TRIP:s-av- talet. Redan denna oklarhet ger anledning att överväga om prioritetsbe- stämmelserna i växtförädlarrättslagen bör ändras. Om patentlagens regler ändras kan detta i sig vara ett skäl att även ändra bestämmelserna i växt- förädlarrättslagen. Varumärkesrätt och mönsterskydd ger anledning att överväga prioritetsbestämmelserna även när det gäller varumärken och mönster. Som sagts arbetar utredningar på båda dessa områden. Utredningarna kommer att behandla den nu aktuella frågan, varför den inte berörs vidare i här. 6.3 Förslag Regeringens förslag: I patentlagen och växtförädlarrättslagen anges ut- tryckligen att prioritet skall medges också från ansökningar som gjorts i en stat som är ansluten till eller ett område som är anslutet till Världshan- delsorganisationen (WTO). De föreskrifter om de närmare förutsättning- arna för rätten till prioritet som finns i patentkungörelsen (1967:838) och växtförädlarrättsförordningen (1997:383) förs över till patentlagen respektive växtförädlarrättslagen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian innehåller inte något förslag om att ge vissa befintliga be- stämmelser lagform. Remissinstanserna har tillstyrkt eller i huvudsak inte haft några in- vändningar mot promemorians förslag. Ett par remissinstanser har haft synpunkter på några detaljer när det gäller utformningen av förslaget. Skälen för regeringens förslag 6 § patentlagen När prioritet åberopas i fråga om en patentansökan som har gjorts i en stat som inte är ansluten till (PK) men är medlem i , måste förutsättningarna i 6 § första stycket andra meningen patentlagen vara uppfyllda för att prioritet skall medges. För att ansökan skall vara prioritetsgrundande krävs alltså att motsva- rande prioritet från en svensk patentansökan medges där ansökningen har gjorts. Vidare krävs att där gällande lagstiftning i huvudsak överens- stämmer med PK. Det kan visserligen göras gällande att dessa förutsättningar alltid är uppfyllda när det är fråga om ansökningar som gjorts i WTO-stater. En- ligt artikel 2.1 i krävs nämligen att medlemsstaterna upp- fyller relevanta regler i PK. Det kan dock finnas fall där det kan anses tveksamt om förutsättningarna i 6 § första stycket andra meningen pa- tentlagen är uppfyllda i fråga om en WTO-stat. Om det i bestämmelsen i stället uttryckligen angavs att prioritet skall medges från en ansökan som avser skydd i en sådan stat, skulle sådana oklarheter undvikas. Ett sådant förtydligande skulle också undanröja eventuella tvivel om patentlagens prioritetsbestämmelsers förenlighet med . Ändringar med motsvarande syfte har gjorts i de danska, norska och finska patentlagarna. Sådana ändringar synes också stå i överensstämmelse med uppfattningen hos övriga medlemsstater i EU. Mot bakgrund av att det torde vara en folkrättslig skyldighet att medge prioritet för ansökningar i WTO-stater finns inte något bärande skäl emot ett sådant förtydligande i lagen som har sagts. Med hänsyn till vad som har anförts bör alltså i 6 § första stycket första meningen patentlagen uttryckligen anges att prioritet skall medges från en ansökan som avser skydd i en stat som är medlem i Världshan- delsorganisationen. Eftersom inte enbart stater utan också ett par områden (t.ex. ) är anslutna till WTO bör bestämmelsen utformas så att också så- dana områden omfattas. 3 kap. 6 § växtförädlarrättslagen Som framgår ovan har regeringen ännu inte med stöd av bemyndigandet i 1 kap. 2 § andra stycket växtförädlarrättslagen föreskrivit om lagens till- lämpning på WTO-stater. Regleringen av växtförädlarrätten i artikel 27.3 b är vidare föremål för diskussioner. Oavsett om allmänna bestämmelser skall anses tillämp- liga på växtförädlarrätt eller inte, och oavsett utgången av diskussionerna om regleringen av växtförädlarrätten i , bedömer rege- ringen det vara lämpligt att regleringen av prioritet i växtförädlarrättsla- gen när det gäller ansökningar i WTO-stater överensstämmer med regle- ringen i patentlagen. Mot detta synsätt kan möjligen anföras att det inte finns ett tillräckligt behov av att vidga möjligheterna till prioritet utöver vad som följer av nuvarande reglering. Vi bedömer dock inte att det finns några betydande nackdelar med en sådan för sökanden generösare reglering. Mot bakgrund av vad som har anförts bör, i likhet med vad som ovan har förordats när det gäller 6 § patentlagen, i 3 kap. 6 § växtföräd- larrättslagen uttryckligen anges att prioritet skall medges från en ansökan som avser skydd i en stat som är medlem i . Av samma skäl som anförts när det gäller utformningen av patentlagens bestämmelser på denna punkt bör 3 kap. 6 § växtförädlarrättslagen också omfatta områden som inte är stater men som är anslutna till Världshan- delsorganisationen. Föreskrifter om de närmare förutsättningarna för rätten till prioritet Lagrådet har mot bakgrund av regeringsformens bestämmelser anfört att det är ett ofrånkomligt krav att föreskrifterna om de villkor som en sö- kande skall uppfylla för att få rätt till prioritet finns i lag. Synpunkten grundar sig på den omständigheten att påföljden av att föreskrifterna inte iakttas är av civilrättslig art och av stor betydelse för sökanden; rätten till prioritet går förlorad. Regeringen konstaterar att det i ett tidigare lagstiftningsärende gjordes bedömningen att de ifrågavarande föreskrifterna inte behövde ges lag- form (se prop. 1977/78:1, Del A, s. 207). Regeringen delar ändå Lagrå- dets uppfattning och föreslår att bestämmelserna i patentkungörelsen (1967:838) och växtförädlarrättsförordningen (1997:383) på denna punkt förs in i patentlagen respektive växtförädlarrättslagen. 7 Skriftlighetskravet för ansökningar om patent 7.1 Nuvarande ordning En ansökan om patent skall enligt 8 § första stycket patentlagen (1967:837) göras skriftligen hos patentmyndigheten. Enligt 77 § patent- lagen meddelar regeringen, eller efter regeringens bemyndigande patent- myndigheten, närmare bestämmelser om bl. a. ansökan. I 2 § andra stycket patentkungörelsen (1967:838) ställs krav bl.a. på att ansökan skall vara underskriven. 7.2 Reformbehov och förslag Regeringens förslag: För att förbereda införandet av elektronisk ingiv- ning av ansökningar om patent slopas kravet i lagen att en patentansökan skall vara skriftlig. Regeringens bedömning: Formerna för ansökan om patent bör i sin helhet regleras i patentkungörelsen (1967:838). Regeringen avser där meddela föreskrifter som på lämpligt sätt reglerar såväl skriftlighetskrav som ansökningar i elektronisk form. Någon allmän bedömning av skrift- lighetskravets innebörd i olika avseenden görs alltså inte här. Promemorians bedömning: I promemorian bedöms det inte finnas något behov av att ta bort kravet på skriftlighet i 8 § första stycket pa- tentlagen (1967:837) i syfte att möjliggöra elektronisk ingivning av an- sökningar om patent. Remissinstanserna: () har invänt mot pro- memorians uttalanden om rättsläget. JO och har anfört att frågan bör belysas i ett större sammanhang. Flertalet remissinstanser har dock instämt i eller inte haft några invändningar mot den bedömning som görs i promemorian. () har vidhållit sin uppfattning i en framställning till regeringen (se nedan) att kravet på skriftlighet i 8 § patentlagen kan strykas. Skälen för regeringens förslag och bedömning: () har i en framställning till rege- ringen föreslagit att ordet skriftligen stryks i 8 § första sycket patentla- gen. Som skäl för förslaget har myndigheten anfört att det finns en osä- kerhet om i vad mån kravet på skriftlighet inrymmer en skyldighet att ge in handlingen i pappersform och att denna osäkerhet bör undanröjas. Bakgrunden till framställningen är att system för ingivning av patentan- sökningar genom elektronisk post förbereds och att det anses angeläget att eventuella lagliga hinder mot sådan ingivning tas bort. I promemorian konstateras att kravet på skriftlighet utan tvekan ute- sluter muntliga rutiner (s. 41). Vidare anförs att elektroniska rutiner där- emot kan anses uppfylla ett krav på skriftlighet. I promemorian hänvisas på denna punkt till betänkande (se Elektronisk doku- menthantering, SOU 1996:40, s. 93 med hänvisningar). behandlade bl.a. behovet av ändringar i förvaltningslagen (1971:291) (FL) för att möjliggöra elektronisk dokumenthantering. I promemorian (s. 42) redovisas också att det vid patentlagens tillkomst klargjordes att kravet på skriftlighet i 8 § patentlagen inte uteslöt att en ansökan över- sänds telegrafiskt (prop. 1966:40 s. 323 f. och s. 360). Av detta dras slut- satsen att innebörden av kravet därmed torde få anses vara att endast muntliga rutiner utesluts. I promemorian anförs vidare att det knappast finns skäl att avvika från denna bedömning av kravets innebörd när det gäller de elektroniska rutiner som förekommer . JO framhåller att förslag till ändringar i förvaltnings- lagen inte har blivit föremål för lagstiftning. JO pekar vidare på uttalan- den i lagkommentaren till Nya förvaltningslagen (och Malm- qvist, Nya förvaltningslagen med kommentarer, 5:e uppl., 1999) om bl.a. innebörden av ett krav i författning om att t.ex. en ansökan eller ett över- klagande skall göras skriftligen. I lagkommentaren anförs att det i sådana fall inte gärna kan godtas att åtgärden i stället vidtas genom ett elektro- niskt meddelande. Vidare sägs i kommentaren att det kan ligga i service- skyldigheten enligt 4 § FL att myndigheten skall göra en utskrift i stället för att påpeka för avsändaren att han måste ge in ett pappersexemplar för att uppfylla kravet på skriftlig form samt att kravet på skriftlig form då kan anses uppfyllt genom utskriften (a.a. s. 100). JO erinrar också om tullagens (1987:1065) bestämmelser om användande av elektroniska do- kument, som trädde i kraft (SFS 1990:138). JO påpekar vidare att regeringen i prop. 1999/2000:128 Offentlig upphandling i in- formationssamhället, när det gäller reglerna i lagen (1992:1528) om off- entlig upphandling, utgått från att krav på skriftliga anbud utgör ett hin- der för elektroniskt lämnade anbud. JO anför slutligen att uttalandena i promemorian om rättsläget är tvi- velaktiga och anser att frågan bör behandlas samlat och i ett större sam- manhang. , som inte har några synpunkter på promemorians tolkning av patentlagens krav på skriftlig ansökan, anser också att frågan bör sättas in i ett större sammanhang där den kan belysas närmare. PRV anför att verket inte har några invändningar mot promemorians överväganden och slutsatser i denna del. PRV framhåller dock att upp- fattningarna om innebörden av krav på skriftlighet varierar och att det finns behov av tydlighet i författningstexten. Ett grundläggande krav på skriftlighet bör enligt PRV anges i direkt anslutning till föreskrifter om vilka kommunikationsalternativ som står till buds. Enligt verket finns dock inte anledning att belasta lagtexten med utförliga formaliakrav av detta slag. I stället bör det vara tillräckligt att formkraven framgår av 2 § patentkungörelsen. Skriftlighetskravet i 8 § patentlagen får enligt PRV anses obehövligt redan av den anledningen att regeringen enligt bemyn- digandet i 77 § patentlagen kan utfärda föreskrifter om ansökan om pa- tent och att det är svårt att se skäl varför bemyndigandet inte skulle kunna omfatta ingivningsformen. PRV vidhåller därför att kravet på skriftlighet med fördel kan utmönstras ur 8 § patentlagen. Regeringen bedömer det varken möjligt eller lämpligt att i detta be- gränsade sammanhang behandla frågan om innebörden av krav på skrift- lighet mera utförligt. Enligt vår uppfattning är det visserligen mycket som talar för att promemorians bedömning av innebörden av kravet på skriftlighet i 8 § patentlagen är riktig. Det framstår därför i och för sig också som en rimlig slutsats att det inte finns något behov av att ta bort kravet på skriftlighet i syfte att möjliggöra elektronisk ingivning av an- sökningar om patent. Mot bakgrund av remissynpunkterna bedömer rege- ringen dock att formerna för ansökningar om patent bör regleras i patent- kungörelsen enbart. Det bör göras tydligt vad som gäller. Regeringen avser sålunda att i patentkungörelsen meddela föreskrifter som på lämp- ligt sätt ger uttryck för skriftlighetskravet samt reglerar ingivningen av patentansökningar inte bara i pappersform, utan också genom elektronisk överföring. Regeringen gör därmed i detta sammanhang inte någon allmän bedömning av frågan om den närmare innebörden av lagstadgade krav på skriftlighet. Som anförs i promemorian förutsätter elektronisk ingivning att det in- förs bestämmelser som gör det tillåtet att uppfylla kravet på underskrift med elektroniska rutiner. Regeringen avser att föra in också sådana be- stämmelser i patentkungörelsen. I linje med det anförda föreslås att kravet att patentansökningar skall göras skriftligen slopas i patentlagen. 8 Ikraftträdande m.m. Regeringens förslag: Lagändringarna skall träda i kraft . Ändringen i 8 § patentlagen om kravet på skriftlighet skall dock träda i kraft regeringen bestämmer. I fråga om ansök- ningar om växtförädlarrätt som har gjorts före ikraftträdandet skall 5 kap. 4 § växtförädlarrättslagen i dess äldre lydelse tillämpas. I övrigt skall de nya föreskrifterna gälla också i pågående mål och ärenden. Promemorians förslag: Promemorians förslag överensstämmer med regeringens såvitt avser de lagändringar som föreslås i promemorian. I promemorian föreslogs dock att ändringen i 8 § patentlagen skulle träda i kraft som övriga ändringar. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte lämnat några syn- punkter i denna del. Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att de föreslagna ändringarna i bestämmelserna om ombudskrav och prioritet träder i kraft . Det föreslås därför att dessa ändringar träder i kraft . Ändringen om slopandet av kravet på skriftlighet för patentansökningar bör träda i kraft som de ovan aviserade för- ordningsändringarna på denna punkt. Ikraftträdandet förutsätter alltså att ett system för elektronisk ingivning av patentansökningar är färdigt att sättas i bruk. Den föreslagna ändringen av 5 kap. 4 § växtförädlarrättslagen innebär en viss skärpning genom att det krävs att ombudet skall ha hemvist här i landet. I fråga om ansökningar om växtförädlarrätt som har gjorts före ikraftträdandet bör därför gälla att 5 kap. 4 § växtförädlarrättslagen i dess äldre lydelse skall tillämpas. De nya föreskrifterna om ombud i patentlagen medför lättnader för sö- kande. Det finns därför inte något hinder mot att dessa föreskrifter till- lämpas också i fråga om pågående ansökningsförfaranden. Mot den bak- grunden finns det inte något behov av övergångsbestämmelser för dessa föreskrifter. Det finns inte heller något hinder mot att de nya föreskrifterna om prioritet tillämpas också beträffande ansökningar som har inkommit före ikraftträdandet eller beträffande yrkanden om prioritet som har fram- ställts före men prövas efter denna tidpunkt. Inte heller för dessa be- stämmelser finns det alltså något behov av övergångsbestämmelser. Det saknas också behov av övergångsbestämmelser när det gäller den föreslagna ändringen i 8 § patentlagen. 9 Kostnader Regeringen bedömer att de föreslagna bestämmelserna inte får några kostnadseffekter för berörda myndigheter eller domstolar. Vissa besparingar kan uppkomma för berörda företag genom att ombud ibland inte behövs eller kan hämtas på mera närliggande håll, eller genom att hanteringen av patent- och växtförädlarrättsansökningar i vissa fall kan göras effektivare. 10 Författningskommentar 10.1 Förslaget till lag om ändring i patentlagen (1967:837) 6 § En ansökan om patent på en uppfinning, som före ansökningsdagen har angetts i en tidigare ansökan om patent i , skall vid tillämpningen av 2 § första, andra och fjärde styckena samt 4 § anses gjord med den tidigare ansökan, om sökanden yrkar det (prioritet). Detsamma gäller en ansökan om patent på en uppfinning, som före ansökningsdagen har angetts i en tidigare ansökan om patent, uppfinnarcertifikat eller skydd som nyttighetsmodell antingen i en främmande stat som är ansluten till för skydd av den industriella äganderätten (), eller i en stat som är ansluten eller ett område som är anslutet till avtalet om upprättandet av (). Sådan prioritet får åtnjutas också från en ansökan om skydd som avser någon annan stat eller något annat område, om motsvarande prio- ritet från en svensk patentansökan medges där den tidigare ansökan gjorts och om där gällande lagstiftning i huvudsak överensstämmer med . Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt att räkna prioritet från en tidigare ansökan om patent eller liknande skydd för en viss uppfinning. Ändringarna i första stycket innebär att prioritet skall medges också från en ansökan i en stat eller ett område som är medlem i Världshan- delsorganisationen (WTO). Ändringarna har behandlats i avsnitt 6. I öv- rigt föreslås endast språkliga ändringar. Andra stycket upphävs till följd av de nya bestämmelserna i 6 a §§. 6 a § Sökanden skall från den dag då ansökan gjordes eller skall anses gjord begära prioritet. Sökanden skall därvid lämna uppgifter om var och när den åberopade ansökan gjordes. Sökanden skall också, så snart det kan ske, uppge numret på den tidigare ansökan. Om det är fråga om en internationell patentansökan enligt 3. kap., skall prioritet begäras från den internationella ingiv- ningsdagen. Sökanden skall därvid lämna uppgifter om var och när den åberopade ansökan gjordes samt, om denna är en internationell ansökan, vilken mottagande myndighet den gavs in till. Sökanden skall vidare från den dag från vilken prioritet begärs lämna uppgifter om den åberopade ansökans nummer till den mottagande myndigheten för den internationella patentansökan eller till den internationella byrå som anges i 35 §. Om en ansökan delas med stöd av 11 § denna lag och 22 § patentkun- görelsen (1967:838), skall en begäran om prioritet för den ursprungliga ansökan utan särskilt yrkande gälla också för en ny ansökan som upp- kommer genom delningen. 6 b § En sökande som har yrkat prioritet skall från den dag från vilken prioritet begärs ge in följande handlingar till patentmyn- digheten i fråga om den tidigare ansökan. Ett bevis om sökandens namn och om ingivningsdagen utfärdat av den myndighet som har mottagit ansökan. En av samma myndighet bestyrkt kopia av ansökan. 6 c § Om det är fråga om en internationell patentansökan enligt 3 kap., gäller andra fjärde styckena såvitt avser en sökandes skyldigheter enligt 6 b §. Sökanden skall ge in det bevis som avses i 6 b § 1 endast om patent- myndigheten förelägger sökanden att göra det.