prop · GP0334 · 2001-10-11 00:00:00 — Till följd av Postens beslut om ändrad inriktning av verksamheten ko m- mer bolaget att lämna den finansiella sektorn för att i stället fokusera på kärnverksamheterna meddelande och logistik. Det innebär att Posten inte längre kommer att förmedla andra finansiella tjänster än en grundlägga n- de kassaservice. Upphörandet av det tidigare samarbetet med Nordba n- ken och en förväntad försäljning av utgör ett led i bolagets nya inriktning av verksamheten. Posten har också mot bakgrund av minskande transaktionsvolymer av kassatjänster och kon- sumenternas förändrade efterfrågan på brev- och paketservice planerat och redovisat en plan för en omstrukturering av sitt distributionsnät som bättre skall möta kundernas efterfrågan på olika tjänster. Med beaktande av dessa ändrade förutsättningar har Posten pekat på alternativa lösningar avseende det distributionsnät genom vilket kass a- service kan tillhandahållas. Posten har upprättat en ekonomisk förkalkyl för de olika alternativen som visar att Postens kostnad för att tillhand a- hålla kassaservice på samma sätt och i samma utsträckning som kommer att öka. Enligt kalkylen kan kassaserviceverksamheten generera ett underskott på i genomsnitt ca . fick uppdrag att bl.a. granska Postens beräkningar. Resultatet av uppdraget visar att kostnaden för Posten att tillhandahålla en grundläggande kass a- service på nuvarande nivå kommer att öka. Av rapporten framgår att b e- räkningarna av hur mycket kostnaden kommer att öka inrymmer vissa osäkerheter, bl.a. avseende ersättningsnivåer och volymer. miska belastning som kommer att uppstå för att tillhandahålla en grun d- Prop. 2001/02:34 läggande kassaservice beror också av nätets utformning. Som tidigare nämnts (4.2) utgår ersättning till Posten för att til l- handahålla en grundläggande kassaservice där alternativ saknas och det inte är kommersiellt motiverat att bedriva verksamheten. Ersättningen fastställs i samband med att beslutar om statsbudget för bu d- getperioden och uppgår till för . Behovet av ersättning för att bedriva kassaserviceverksamheten kvarstår. Storleken av den framtida ersättningen får avgöras inom ramen för den sedvanliga budgetprocessen. I budgetpropositionen (prop. 2001/02:1) har regeringen föreslagit för detta ändamål. Förändrin g- ar i ersättningsnivån skall finansieras inom befintliga ramar för utgift s- område 22. I EG-fördragets artikel 86 anges de grundläggande principerna för medlemsstaternas möjlighet att säkerställa tillhandahållandet av tjänster av allmännyttig natur, s.k. tjänster i allmänhetens intresse. Artikeln är utformad på sådant sätt att den ger ett visst utrymme för avvikelse från gemenskapens gängse principer för konkurrenspolitiken och friheterna inom den inre marknaden. Under vissa omständigheter kan riktad eko- nomisk ersättning lämnas till viss aktör på marknaden, om det är nö d- vändigt för att säkerställa tillgången på vissa tjänster. Den intervention med statliga medel som görs på en viss marknad får inte gå utöver vad som är nödvändigt för att garantera att tjänsten utförs på ett effektivt sätt. Syftet är att säkerställa en allmän tillgång till vissa grundläggande tjän s- ter av god kvalitet och till ett överkomligt pris. I enlighet med EG- fördragets principer är det en självklar utgångspunkt att ersättningen för tillhandahållandet av den grundläggande kassaservicen inte får innebära en överkompensation. Enligt bestämmelserna i kommissionens direktiv /723/EEG av , senast ändrat genom direktiv /52/EG av , om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlem s- stater och offentliga företag, skall separat redovisning upprättas för sta t- ligt finansierad och annan konkurrensutsatt verksamhet. I enlighet med detta kommer regeringen att ställa krav på att en separat redovisning up p- rättas för den statligt finansierade kassaservicen och annan av Posten bedriven konkurrensutsatt verksamhet. Förslaget till lag om grundläggande kassaservice Första stycket är identiskt med nuvarande 1 a § postlagen (1993:1684) och innebär att staten ansvarar för att det finns en grundläggande kass a- service. I andra stycket anges att det är genom det statligt ägda bolag som också har till uppgift att genomföra röstmottagning enligt 11 kap. vallagen (1997:157) som tjänsten skall tillhandahållas samt bemyndigas Prop. 2001/02:34 regeringen att meddela närmare föreskrifter om de tjänster som skall ingå Skälen för bestämmelsen och vad som ligger i uppgiften behandlas i avsnitt 4 och 5. Regleringen innebär givetvis inget hinder för andra aktörer att bedriva kassaserviceverksamhet. Det nämnda bolagets uppgift är att vara ansv a- rigt för det statliga åtagandet att garantera kassaservice i viss ordning. Paragrafen innehåller vad som stadgas i nuvarande 2 § postlagen (1993:1684) om kassaservicen. Se närmare avsnitt 4. Förslag till lag om grundläggande kassaservice Härmed föreskrivs följande. 1 § Det skall finnas en kassaservice i hela landet som innebär att alla har möjlighet att verkställa och ta emot betalningar till enhetliga priser. Den i första stycket angivna kassaservicen skall tillhandahållas genom (publ). 2 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer skall bevaka att kassaservicen motsvarar samhällets behov. Denna lag träder i kraft . 2001/02:34 Bilaga 1 Förslag till lag om ändring i postlagen (1993:1684) Härigenom föreskrivs i fråga om postlagen (1993:1684) dels att 1 a § skall upphöra att gälla, dels att 2 § skall ha följande lydelse. Regeringen eller myndighet som Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer skall fortlö - regeringen bestämmer skall fortlö - pande följa utvecklingen på pos t- pande följa utvecklingen på pos t- området och bevaka att posttjän s- området och bevaka att posttjän s- ten och kassaservicen motsvarar ten motsvarar samhällets behov. Denna lag träder i kraft . Efter remiss har yttrande över promemorian Grundläggande kassaservice avgivits av riksbank, Hovrätten för , Kamma r- rätten i , , , , , , Riksförsäkring s- verket, , , Riksrevisionsver- ket, , , Konsumen t- verket, , , , Konkurrens- verket, , Kammarkollegiet, Statskontoret, i , kommun, , Handikappfö r- bundens Samarbetsorgan, , , , (Ind u- striförbund och ), Företagarnas Riksorg a- nisation, , , Facket för service och kommunikation, (publ), , Hela ska leva, Statstjänstemann a- förbundet , , , , . Yttrande har dessutom avgivits av TjänsteForum vid . Förslag till lag om grundläggande kassaservice m.m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Det skall finnas en kassaservice i hela landet som innebär att alla har möjlighet att verkställa och ta emot betalningar till enhetliga priser. Den i första stycket angivna kassaservicen skall tillhandahållas genom (publ). Regeringen får meddela närmare föreskrifter om de tjänster som skall ingå i kassaservicen. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall bevaka att kassaservicen motsvarar samhällets behov. 3 § (publ) skall svara för att det kan anordnas röstmottagning i enlighet med vad som stadgas i 11 kap. vallagen (1997:157). Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om grundläggande kassaservice m.m. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet lhandske. Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I remissen anges att regeringen har beslutat att inhämta Lagrådets yttra n- de över förslag till lag om grundläggande kassaservice m.m. I enlighet härmed begränsar Lagrådet sitt yttrande till att avse denna lag, och La g- rådet avstår alltså från att uttala sig om det förslag till lag om ändring i postlagen (1993:1684) som också återges i remis stexten. Materiellt innebär det till Lagrådet remitterade förslaget att bestämme l- serna om att det skall finnas en grundläggande kassaservice i hela landet bryts ut ur postlagen och i stället bildar en egen lag i detta ämne. En s å- dan åtgärd innebär inte någon materiell förändring av gällande rätt och Lagrådet ser ingen anledning att motsätta sig att så sker. I remissen föreslås emellertid också att det i den nya lagen skall anges att det är som skall tillhandahålla den grundläggande kassaserv i- cen och att bolaget dessutom skall svara för att det kan anordnas rös t- mottagning i enlighet med vad som stadgas i 11 kap. vallagen (1997:157), dvs. I själva verket framstår utpekandet av detta bolag som det huvudsakliga motivet till den nya lagen och lagens rubrik ger därför ett missvisande intryck. En mer rättvisande rubrik skulle ha varit Lag om åligganden för . Det aktualiserar fr å- gan om det är möjligt för att genom lag ålägga ett namngivet enskilt subjekt att utföra en viss up pgift. Regeringsformens regler om normgivningsmakten bygger på en distink- tion mellan generella föreskrifter och beslut i enskilda fall. Ett grun d- läggande krav på en föreskrift är att den skall vara generellt utformad. I förarbetena till regeringsformen (prop. 1973:90 s. 203 f.) sägs att det inte bör vara möjligt för att fatta ett beslut som uttryckligen anges avse endast ett visst konkret fall. Kravet på generell tillämpbarhet får enligt propositionen anses vara uppfyllt om en lag avser situationer av ett visst slag eller vissa typer av handlingssätt eller om den riktar sig till eller på annat sätt berör en i allmänna termer bestämd krets av personer. Detta hindrar inte att bestämmelser i en lag undantagsvis kan vara så utformade att de i praktiken blir tillämpliga endast på ett enstaka fall. Lagen måste emellertid även i en sådan situation vara generellt utformad. Kravet på normgivningens allmängiltighet har betydelse också för sta d- gandet i 11 kap. 8 § regeringsformen enligt vilket inte får full- göra rättskipnings- eller förvaltningsuppgift i vidare mån än som följer av grundlag eller riksdagsordningen. kan därför inte ens g e- nom lag tillägna sig rätten att fatta beslut i enskilda fall. Det förekommer dock att enskilda subjekt nämns vid namn i lagstiftnin g- en. Att det ibland ansetts nödvändigt att göra så beror inte sällan på för e- skriften i 11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen att det krävs stöd i lag för att en förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning skall kunna överlämnas till enskilda organ. Som exempel på sådan la g- stiftning kan förutom den redan tidigare nämnda vallagen nämnas lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet, där det anges att bl.a. Aktiebolaget skall vara besiktningsorgan för vissa fordonstyper, och lagen (1989:41) om TV-avgift, där det anges att den som innehar en TV-mottagare skall betala TV-avgift till Radiotjänst i . Här kan nämnandet av det enskilda organet vid namn sägas likna sådana bestämmelser som uttalar att en viss statlig myndighet skall handlägga vissa ärenden. Kravet på allmängiltighet får i sådana sammanhang anses uppfyllt genom att det enskilda organet eller den namngivna myndigheten skall handlägga alla sådana ärenden som anfö r- trotts dem. Även om lagstiftningen om myndighetsutövning genom enskilda ibland kan ta formen av ett påbud riktat till ett enskilt organ är föreskriftens rättsliga funktion att legitimera de beslut organet avses komma att fatta. Enligt 1 kap. 8 § sekretesslagen (1980:100) skall reglerna om rätten att ta del av handlingar hos en myndighet i tillämpliga delar gälla också för ett antal enskilda organ som anges i bilagan till lagen. De organ som på detta sätt jämställs med myndigheter har alla fått sig åtminstone vissa uppgifter anförtrodda som innefattar myndighetsu tövning. Det skulle ligga nära till hand att också när ett monopol tillskapas genom lagstiftning utpeka den aktör som skall utnyttja den genom lagen tillsk a- pade ensamrätten. Såvitt Lagrådet kunnat se har man emellertid varken i lagen (1996:1152) om handel med läkemedel m.m. eller i alkohollagen (1994:1738) utpekat någon särskild innehavare av monopolet. På alk o- holområdet har i stället i allmänna termer angetts att det för detaljhandel med spritdrycker m.m. skall finnas ett särskilt för ändamålet bildat bolag som staten äger. Regeringen har sedan i ett tillkännagivande angett att Systembolaget är det bolag som avses (se SFS 2000:383). Frågan om det är grundlagsenligt att i en lag ta in en lista med flera namn på enskilda subjekt uppmärksammades i samband med en översyn av de regler om undantag från skattskyldighet som finns i 7 kap. 17 § in- komstskattelagen (1999:1229). Stiftelse- och föreningsskattekommittén kom i sitt betänkande (SOU 1995:63 s. 225) till slutsatsen att den upp- räkning av enskilda namngivna subjekt som där görs visserligen inte uppfyller det i regeringsformens förarbeten formulerade kravet på gen e- rell tillämpbarhet men att lagformen hade använts tillräckligt ofta för att det skulle vara befogat att tala om en konstitutionell praxis som tillåter ett undantag från generalitetskravet. Den nämnda listan innebär att de namngivna subjekten ges en från skatterättslig synpunkt förmånligare ställning än de annars skulle ha. I ett yttrande över ett förslag om att vissa forskningssti f- telser skulle underkastas en strängare skatterättslig reglering än andra stiftelser som bildats för samma ändamål uttalade Lagrådet, efter att ha redovisat det tidigare nämnda kommittébetänkandet, att den lagstif t- ningsteknik varigenom en regel i en skattelag görs tillämplig på enskilda rättssubjekt mot bakgrund av det i motiven till regeringsformen formule- rade kravet på generell utformning av föreskrifter i princip inte bör o m- fatta fall där undantag görs i oförmånlig riktning från en generellt ve r- kande regel. Lagrådet ifrågasatte därför starkt om det remitterade lagfö r- slaget var ägnat att läggas till grund för lagstiftning. Regeringen lade s e- dan inte fram någon proposition till på grundval av remissen. Det nu remitterade förslaget innebär att ett i privaträttsliga former org a- niserat bolag åläggs vissa uppgifter. Att staten äger samtliga aktier i b o- laget saknar i detta sammanhang betydelse. Bolaget är när det gäller dess relationer till det allmänna att betrakta som en enskild i regeringsfor- mens mening. Att genom lag skulle ålägga ett visst bolag att tillhandahålla grundläggande kassaservice eller att ensam svara för någon annan up p- gift som inte innefattar myndighetsutövning står enligt Lagrådets up p- fattning i strid såväl med grunderna för 8 kap. regeringsformen som med 11 kap. 8 §. Lagrådet avstyrker därför förslaget i denna del. Såvitt avser valförfarandet finns redan föreskrifter i vallagen om Posten AB:s medverkan vid poströstningen. En erinran om dessa föreskrifter i en lag som anges handla om grundläggande kassaservice förefaller La g- rådet omotiverad. Det innebär som tidigare nämnts också att lagens r u- brik blir missvisande. Om syftet med bestämmelsen inte bara är att erinra om vad som redan gäller utan i stället är att ge bolaget ett längre gående åliggande än som följer av vallagen, är det av samma skäl som anförts beträffande kassaservicen olämpligt att så sker i denna form. Då Lagrådet således avstyrker samtliga förslag som innebär en ändring av gällande rätt framstår de ändringar som Lagrådet inledningsvis förkl a- rat sig inte ha något att invända emot som onödiga. Lagrådet avstyrker mot denna bakgrund även dem. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , gholm, Regeringen beslutar proposition 2001/02:34 Grundläggande kassaservice inför, ändrar, upp-