prop · GP0356 · 2001-11-20 00:00:00 — Regeringens bedömning: Kontroll av att oönskad subventionering inte sker från nätverksamheten till konkurrensutsatt verksamhet bör utövas inom ramen för tillsynen av tariffnivån. bedömning: Överrensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstansernas yttranden: De flesta remissinstanserna har av- stått från att kommentera förslagen. anser att all upphandling av tjänster inom en koncern tydligt skall dokumenteras, samt att all förlustel skall upphandlas enligt Lagen (1992:1528) om o f- fentlig upphandling. tillstyrker utredningens förslag om att inköp av förlustel skall övervakas inom ramen för tillsynen av tariffnivån. stöder utredningens förslag angående koncernbidrag och utdelningar. Skälen för regeringens bedömning: Om nätföretagen har möjlighet att subventionera elhandels- och elproduktionsföretagen innebär detta en risk för att konkurrensen på elmarknaden snedvrids. Det finns olika mö j- ligheter för nätföretagen att genomföra en sådan subventionering, t.ex. genom inköp av förlustel till överpris, ekonomiska ansvarsförbindelser, koncernbidrag, utdelningar och genom samarbete mellan nät- och elhan- delsför etag. I nätmyndighetens tillsyn över nätverksamheten ingår att säkerställa skäligheten i nättarifferna. Enligt regeringens bedömning är det främsta medlet för att reducera nätföretagens möjligheter att subventionera annan verksamhet en effektiv tillsyn som reducerar det ekonomiska utrymmet för konkurrenssnedvridande subventioner. Regeringen bedömer att risken för oönskad subventionering från nätf ö - retagen till elhandel eller elproduktion till stor del undanröjs genom det förslag till ny reglering beträffande skäligheten av nättariffen som för e- slås i avsnitt 4. De tidigare reglerna om leveranskoncession och krav på timvis mätning vid byte av elleverantör innebar att nätägarna i praktiken var tvungna att köpa förlustel från leveranskoncessionären (som vanligen var ett närb e- släktat elhandelsföretag). Detta eftersom en mätning av förlustel krävde timvis mätning för all inmatning och uttag av el i nätägarens område. Endast om samtliga kunder hade haft utrustning för timvis mätning skulle nätägaren ha kunnat byta elleverantör och handla förlustel från valfri leverantör till bästa möjliga pris. Införandet av schablonberäkning och avskaffandet av leveranskoncessionssytemet innebär att nätföretagen nu kan handla förlustel av annan elleverantör utan krav på särskild mä t- ning. Härutöver har börshandeln med el utvecklats betydligt och ett ty d- ligare marknadspris för el har etablerats. Regeringen anser att dessa faktorer innebär att det har blivit lättare att bedöma om prissättningen för förlustel är skälig eftersom det finns ko n- kurrens på området. Att ställa krav på offentlig upphandling av förlustel torde inte ge ytterligare kostnadsbesparingar, utan skulle snarare kunna öka kostnaderna genom ökad administration. Mot bakgrund av detta och med den nya inriktningen på bedömningen av nättariffens skälighet, som utgår från företagets prestation istället för kostnaderna, anser regeringen att en särskild regel för inköpen av förlustel inte skulle medföra någon förbättring. Enligt gällande bestämmelser skall nätföretagen i noter till årsrapporten lämna uppgifter om ställda säkerheter och ansvarsförbindelser till förmån för intresseföretag, vilket framgår av förordningen (1995:1145) om red o- visning av nätverksamhet. Att ställa säkerhet eller ingå en ansvarsförbindelse innebär inte någon direkt kostnad för nätföretaget så länge åtagandet inte måste infrias. Nätverksamhet bedrivs ofta i samma företag, eller i samma koncern, som ett flertal andra verksamheter. I allmänhet torde därför inte nätver k- samheten, eller tillgångar som är hänförliga till nätverksamheten, fo r- mellt utgöra hela säkerheten för åtaganden av detta slag. Regeringen a n- ser att infriande av en ställd ansvarsförbindelse av angivet slag inte bör hänföras till nätverksamhet och att en sådan kostnad därför inte skall kunna belasta nätverksamhetens resultat. En felaktig riskbedömning bör självfallet inte kunna drabba nätkunderna genom att tariffnivån höjs. R e- geringen anser dock att det inte finns skäl att lämna förslag på någon sä r- skild reglering i denna fråga eftersom denna situation omfattas av nä t- myndighetens tillsyn av skäliga tariffer. Med den nya inriktningen på tillsynen, som föreslås i avsnitt 4, där skälighetsbedömningen av tariffn i- vån skall utgå från företagets prestation minskar också betydelsen av en sådan kostnadsinriktad bestämmelse. Inte desto mindre anser regeringen att det är viktigt att understryka att ett infriande av en ställd ansvarsfö r- bindelse inte kan anses tillhöra nätverksamheten och därför inte kan åb e- ropas som grund för nättariffen. Enligt 4 § förordningen om redovisning av nätverksamhet skall nätför e- tagen i årsrapporten lämna upplysningar om koncernbidrag till eller från det företag som bedriver nätverksamhet samt uppgift om ägartillskott i den mån det berör nätverksamhet. Koncernbidrag och utdelningar görs av den juridiska personen. För nätföretag med omfattande övrig verksamhet inom samma juridiska pe r- son kan man ifrågasätta hur företagna koncernbidrag och utdelningar skall hänföras till respektive verksamhet. Koncernbidrag och utdelningar framgår inte alltid av årsrapporten eftersom företaget ansett att de inte skall hänföras till nätverksamheten utan till övrig verksamhet. Däremot framgår de alltid av år sredovisningen. För att underlätta nätmyndighetens tillsyn bör en bestämmelse införas i förordningen om redovisning av nätföretag om att årsrapporten skall i n- nehålla uppgifter om koncernbidrag och utdelningar motsvarande den juridiska personen. Ett krav på ökad information från nätföretagen bör inte innebära någon nämnvärd ökad administrativ börda för företagen, eftersom uppgifterna redan finns upprättade. Samarbete mellan företag eller olika verksamheter kan vara rationellt och leda till ökade möjligheter att utnyttja stordriftsfördelar. Samarbete kan därför i vissa fall vara önskvärt eftersom sänkta kostnader kan komma kunderna till godo. Regeringen anser däremot att samarbete inte får leda till höjda nättariffer. Regeringen bedömer att ett förbud mot samarbete mellan företagen skulle kunna få oönskade konsekvenser. Ett förbud mot t.ex. gemensam fakturering eller gemensamma personalresurser skulle vara både kost- nadshöjande och leda till komplicerade gränsdragningsproblem. Rege r- ingen anser därför att tillsynen av att oönskad subventionering inte sker genom samarbete mellan nätföretagen och elhandels- och elproduktion s- företag skall ske inom ramen för den allmänna tillsynen av skäligheten i nättarifferna. 12.3Koncernförhållanden mellan elhandels- och nätför e- tag Regeringens bedömning: Inga särskilda regler för koncernförhålla n- den mellan elhandels- och elnätsföretag bör införas. bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Bedömningen har inte föranlett några särskilda invändningar. har påtalat att förslagen om förbud mot gemensam styrelsemajoritet och gemensam VD är utan ve r- kan eftersom koncernförhållanden trots detta ger möjlighet till subve n- tionering. Skälen för regeringens bedömning: Enligt NUTEKs rapport om Prop. 2001/02:56 korssubventionering ingår av nätföretagen i en ko n- siffror stöds även av kartläg g- ning (SOU 2000:69) av elhandelsföretagens koncernförhållanden. Sa m- manställningen omfattar 65 elhandelsföretag. Resultatet från undersö k- ningen visar att av företagen ingår i en koncern. Av dessa a n- gav 61 företag nä tverksamhet som annan verksamhet inom koncernen. Subventioneringar mellan koncernbolag, ägare och närstående, kräver legala transaktioner mellan juridiska personer. De är därmed förhålla n- devis enkla att upptäcka. Möjligheterna till upptäckt minskar om su b- ventioneringen görs inom en och samma juridiska person. De större pr o- blemen torde således inte gälla koncernförhållanden utan företag med omfattande övrig verksamhet inom samma juridiska person. Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att det inte finns skäl att föreslå särskilda regler för koncernförhållanden. Regeringen anser vidare att förslaget som presenterats i avsnitt 7 om ökad åtskillnad mellan nätver k- samhet och konkurrensutsatt verksamhet tillsammans med den nya in- riktningen på skälighetsbedömningen av nättariffen, som föreslås i a v- snitt 4 och som utgår från nätföretagets prestation, medför att något b e- hov av ytterligare åtgärder inte föreli gger. har i tre delrapporter redovisat sina bedömningar av utvecklingen på elmarknaden efter schablonberäkning s- reformens genomförande. I de två första delrapporterna har förslag till justeringar av det gällande regelverket lämnats beträffande mätning av mindre produktionsanläggningar, timvis mätning av elförbrukning under schablongränsen, anvisad elleverantör och leverantörsbyten. De förslag som gäller mätning av mindre produktionsanläggningar och timvis mä t- ning av elförbrukning under schablongränsen har behandlats i avsnitt 11. När det gäller leverantörsbytesprocessen understryker Energimyndigh e- ten att denna ännu inte fungerar tillfredställande. Myndigheten betonar att regelverket tydligt och klart anger hur berörda aktörer skall agera vid ett leverantörsbyte och vilka tidsfrister som gäller. Energimy n- digheten anför att man avser att skärpa sin tillsyn för att säke r- ställa att regelverket efterlevs. I rapporterna behandlas även förutsät t- ningarna för att införa ett sanktionssystem mot nätbolag som inte up p- fyller regelverkets krav vid byte av elleverantör. gör bedömningen att införandet av ett sanktionssystem bör avvakta en nä r- mare analys av de praktiska förutsättningarna och möjligheterna med ett sådant system. Flertalet remissinstanser anser dock att någon form av sanktionssystem bör införas för att komma tillrätta med problemen avs e- ende rapportering av leverantörsbyten, mätvärden och andelstal. uppmanade regeringen att utreda förutsättnin g- Prop. 2001/02:56 arna och formerna för ett sanktionssystem mot nätbolag som inte up p- fyller de regler som gäller vid byte av elleverantör (bet. 2000/01:NU8, rskr. 2000/01:172). Med anledning av ställningstagande har en utredning om förutsättningarna för att införa ett sanktionssystem g e- nomförts (Dnr N2001/6137/ESB). Utredningen genomfördes på Nä r- ingsdepartementets uppdrag av (tidig a- re Advokatfirman ) och resultatet av arbetet redovis a- des till . tillsatte regeringen en särskild utredare med uppdrag att se över konkurrensen på elmarknaden (dir. 2001:69). I utr e- darens uppdrag ingår bl.a. att utreda betydelsen av olika hinder för ku n- dernas rörlighet på marknaden. I detta sammanhang betonas att levera n- törsbytesprocessen fungerat bristfälligt och att dessa problem kan tänkas ha haft en negativ inverkan på kundernas rörlighet och därmed på ko n- kurrensen på elmarknaden. Rapporten från t- byrå har överlämnats till utredningen om konkurrensen på elmarknaden som underlag för utredningens ställningstagande i denna fråga. Regeringens bedömning: genomförs satsningar inom elbranschen för att minska elnätets känslighet för snöoväder och liknande förhållanden, samt för att minska konsekvenserna av strömavbrott som uppstår trots de planerade åtgärderna. Ett frivilligt åtagande om ekonomisk ersättning för att kompensera de kunder som drabbas av strömavbrott har också införts av ett stort antal e l- nätsföretag. De frivilliga åtagandena, bl.a. goodwillersättning, som införts av ett mycket stort antal företag, bör vara ett tillräckligt incitament för att snabbt åtgärda elavbrotten. Berörda myndigheter bör dock få i uppdrag att under kommande vintrar följa branschens arbete och följa upp vilken effekt de frivilliga insatserna har. med regeringens förslag. inga kortsiktiga åtgärder behövde vidtas eftersom branschen har p å- börjat ett frivilligt arbete med informationsinsatser och samarbete om Utöver detta föreslog dock utredningen att ett system med straffavgifter för elavbrott skulle införas samt ett krav på upprustning av näten . Ett bidrag skulle lämnas till nätför e- tag för investeringar med syfte att påskynda upprustningen. skulle finansieras med en avgift på per kWh som tas ut av ku n- der anslutna till nät med områdeskoncession. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser delar utredningens uppfattning att branschens frivilliga arbete är bra och att staten inte behöver vidta ytterligare åtgärder vad gäller informationsinsatser och dock det önskvärda i att ett kommunikationsnät enligt TETRA- Prop. 2001/02:56 standarden byggs ut. tillstyrker förslaget om att påskynda ombyggnaden av ledningsnätet och förslaget om att bekosta en del av merkostnaden med en leveranssäkerhetsavgift. och Riksrevisions- verket (RRV) är tveksamma till förslaget om myndighetskrav på sta n- dardhöjningar av ledningsnätet och förslaget om bidrag till merkostn a- der för tidigareläggning av ledningsombyggnad. anser att varje elnätsföretag skall ta sitt ansvar för att hålla en god standard för sina kunder och att det även omfattar finansieringen och avstyrker därför förslaget. , , Hyre s- gästernas , , Kons u- mentråd och () är negativa till förslaget om finansiering av bidrag till merkostnaden för tidigareläg g- ning av ledningsombyggnad via en avgift som tas ut av elnätskunder- na. Flertalet av dessa remissinstanser påpekar att det inte är lämpligt att de företag som inte skött sitt nät skall få hjälp med finansiering när de som skött sina nät fått klara det på egen hand. () menar att kraven på en standardhöjning av nätet i första hand bör bevakas av nätmyndigheten vid prövningen av skäligheten i nättariffen i förhållande till nätföretagets prestation. Sta- tens energimyndighet () påtalar att förslaget om att skall fördela bidragen till nätföretag kommer att kräva en till två årsarbetskrafter. påtalar också att det inte är möjligt för myndigheten att inom ramen för nuvarande b e- stämmelser ställa krav på standardhöjning av ledningsnätet. Statskon- toret menar att det finns flera oklarheter med utredningens förslag, bl.a. saknas analys av nödvändigheten av bidraget till nätföretagen och införandet av leveranssäkerhetsavgift samt analys av behovet av resu r- ser hos . , , Konsumentråd, Hyre s- gästernas och () tillstyr- ker förslaget om avbrottsersättning. , Svensk Elbr u- karförening och anser att en utökad rätt till ersättning vid elavbrott bör hanteras inom ramen för avtal mellan det lokala nätföretaget och kunden. S venska kraftnät, och () har alla påtalat de juridiska problemen med att i lag slå fast en elavbrottserstättning. menar att en förutsättning för att i svensk rätt införa ett straf f- skadestånd, vilket utredningens förslag innebär, bör vara att det för e- gåtts av en grundlig juridisk och rättspolitisk analys. Eftersom en s å- dan analys saknas avstyrker förslaget. Även ÖCB ställer sig tveksamma till avbrottsersättningen med hänvisning till dess karaktär av skadestånd utan anknytning till verklig skada. avvisar förslaget då de anser att förslaget innebär grundlägga n- de förändringar i skadeståndsrätten. RRV stöder utredarens förslag att ge elkonsumenterna bättre möjlighet att få kompensation vid elavbrott men de sakar underlag för att bedöma om det föreslagna ersättningss y- stemet är optimalt utformat och förslagets administrativa och kos t- nadsmässiga konsekvenser. Norrländska Skogsbyrån, Svenska röjningsentreprenör föreningen och organisationen påtalar att bättre röjningskompetens behövs och att detta fått för lite uppmärksamhet i utredningen. Genomförda och pågående insatser inom elbranschen har tagit fram branschpraxis för informationsverksam- het i samband med större störningar och för förebyggande inform a- tionsinsatser inför framtida störningar i elförsörjningen. Inom ramen för arbetet med informationsinsatser ingår också att öka samarbetet mellan elnätföretagen och för att elnätsföretagen bl.a. skall få kunskap om och ansluta sig till radios s.k. OJJE- system. OJJE-systemet hanterar alla typer av infrastrukturella stö r- ningar inom trafik, el, tele, vatten, m.m. Syftet med OJJE-systemet är att all information skall bearbetas, spridas och följas upp på lokal nivå. När informationen vidareförädlas i OJJE-systemet kan alla andra ra- diostationer ta del av den. Informationen vidarebefordras sedan till allmänheten vid ordinarie trafikrapporter eller genom avbrott i sändningar vid större händelser. Utöver samarbetet med arbetar svensk Energi för att etablera kommunikationskanaler till övriga media, kommuner och länsstyrelser. Branschen jobbar också med storstörningssamverkan . Det finns sju samverkansområden som geografiskt omfattar hela . Nätf ö - retagen inom varje samverkansområde kommer att samarbeta för att snabbare kunna åtgärda fel vid strömavbrott. Samverkansområdena har också etablerat kontaktvägar till massmedia. Inom ramen för storstö r- ningssamverkan kommer nätföretagen på förhand överens om vilka resurser som finns till hands och vilka ersättningar som skall utgå för utnyttandet av dessa resurser. Om en storstörning inträffar samma n- kallas direkt en ledningsgrupp som samordnar arbetet. Branschens målsättning är att ingen enskild nätkund skall vara utan tillgång till el . För att klara målet kommer elnätföretagen att se över leveranssäkerheten i befintliga nät , särskilt där det finns oisolerad ledning i icke trädsäkra områden, vilka också ofta är väderutsatta. Översynen syftar till att begränsa antalet elavbrott och elavbrottens längd. Flera elnätföretag har också avsatt extra medel för åtgärder inom områden med svagare nät eller där nätet är extra u t- satt för störningar. arbetar för att någon form av goodwillersättning skall utgå om en kund blir utan elleverans i . Utgående från att det ofta är svåra väderleksförhållanden vid storstörningar är det för att klara personalens säkerhet rimligt att utgå för att nätföretaget skall få en rimlig möjlighet att åtgärda felet. Utgång s- punkten för är att varje nätföretag utgående från det egna företagets lokala förutsättningar skall utforma en goodwillersät t- ning vid elavbrott som kan tillämpas fr.o.m. . Med utgångspunkt i de erfarenheter som vunnits /2002 är det sedan avsikt att utforma en branschrekommenda- tion. Enligt en enkätundersökning som genomfört kommer av landets lågspänningskunder omfattas av en goodwillersättning vid avbrott på . elnätsföretagen har redan infört goodwill ersättning medan andra har beslutat om införande och åter andra har för avsikt att införa en ersät t- ning och befinner sig i en beslutsprocess. Endast ett fåtal elnätsföretag har deklarerat att de inte har för avsikt att införa en goodwillersättning. Skälet till detta är ofta att dessa elnätsbolag antingen inte har några luftledningar alls eller bara har tätortsdistribution med mycket få och korta elavbrott. Skälen för regeringens bedömning: Leveranssäkerheten i de svenska elnäten är vid en internationell jämförelse mycket hög. De senaste vintrarnas snöoväder har dock orsakat stora störningar i ellev e- ranserna i vissa delar av landet. Detta har väckt stor uppmärksamhet och frågan om elnätens leveranssäkerhet har hamnat i fokus. För de flesta invånare i är en säker tillgång på el en självklarhet, men leveranssäkerheten är inte jämnt fördelad över landet. I glesbygdso m- råden är leveranssäkerheten sämre, som kostnaden för att förbättra nätet är större. Sedan föregående vinter har ett flertal insatser gjorts för att förbättra såväl beredskapen för att hantera stora elavbrott liksom informationsinsatser till kunderna. I likhet med flertalet remissinstanser anser regeringen att det inte finns tillräckliga skäl att i lag slå fast något krav på en särskild avgift vid elavbrott. Enligt regeringens bedömning bör i första hand de frivilliga åtagandena om goodwillersättning, som införs av ett mycket stort antal företag vara ett tillräckligt incitament för att nä t- företagen snabbt skall åtgärda avbrott. Det är dock viktigt att bra n- schens frivilliga åtgärder följs upp och att de frivilliga insatserna i branschen får genomslag vid kommande vintrars snöoväder genom bättre information till de kunder som drabbas, snabbare avhjälpning av felen och framför allt genom att färre kunder drabbas av elavbrott. Regeringen avser att ge berörda myndigheter i uppdrag att, under de kommande vintrarna, följa utvecklingen och resultaten av branschens frivilliga insatser, såväl vad avser avbrottsersättning som övriga insa t- ser. Om inga förbättringar sker avser regeringen att återkomma i fr å- gan. Regeringen anser vidare att de förslag som lämnas i denna propos i- tion, om nya kriterier för skälighetsbedömningen av nättarifferna (a v- snitt 4) och om att överföringen av el skall vara av god kvalitet (avsnitt 8), tillsammans med nätnyttomodellen som utfor- mar kommer att skapa incitament för investeringar i ökad leveranss ä- kerhet. Nätnyttan beror på företagets prestation och leveranskvalitet. I begreppet prestation ingår bl.a. leveranskvaliteten som i sin tur inklu- derar antalet avbrott och längden på dessa avbrott. en hög nättnytta motiverar det en högre intäkt medan en låg nätnytta b e- tyder att företaget bör öka sin prestation eller leveranskvalitet för att kunna motivera en högre intäkt. På detta sätt skapar den nya formen av tillsyn ett incitament för företagen att förbättra leveranskvaliteten. Sårbarhets- och säkerhetsutredningen (SOU 2001:41) anser att det finns anledning att skärpa de grundläggande kraven på leveranssäke r- het i elsystemet. Det bör dels ske genom krav på en ökad störningst å- lighet hos överförings- och distributionssystemet (nätfunktion), dels som vissa krav på effektreserver i elsystemet (produktionsreserv). Vis- sa krav bör också enligt utredningen ställas på elanvändarna. krav kan ställas i ellagen, elberedskapslagen eller i andra författningar. 2001/02:56 Som tidigare nämnts avser regeringen att behandla utre d- 15.1Regler om kommunala fjärrvärmeföretag Regeringens bedömning: Ett sådant kommunalt företag som avses i 3 kap. 1618 §§ kommunallagen (1991:900) och som bedriver fjärr- värmeverksamhet i den egna kommunen bör få bedriva sådan verksamhet även utanför kommungränsen. För sådana kommunala fjärrvärmeföretag bör dock ett undantag från lokaliseringsprincipen endast gälla om syftet är att nå en ändamålsenlig verksamhet som b e- drivs i geografisk närhet till kommunens område. Regeringen anser dock att ett undantag bör genomföras först efter ytterligare utredning av möjligheterna att införa en pristillsyn av värmedistribution. Värme- och gasmarknadsutredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Utredningen har dock inte berört frågan om pristillsyn. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till ett bortta- gande av lokaliseringsprincipen för kommunala fjärrvärmeföretag. Sta- tens energimyndighet (), och anser att ett fullständigt undantag från lokalisering s- principen bör göras för att skapa samma affärsmässiga förutsättningar som för övriga aktörer på marknaden. och Statskonto- ret anser att utredningens underlag är för begränsat för att kunna utgöra beslutsunderlag i frågan. De framhåller även att det finns möjligheter för kommuner att samarbeta genom gemensamma bolag, entreprenadavtal eller kommunalförbund. Skälen för regeringens bedömning: Inom energiområdet gäller u n- dantag från lokaliserings-, likställighets- och självkostnadsprinciperna för handel med och produktion av el (7 kap. 1 § ellagen (1997:857)) och handel med naturgas (5 kap. 1 § naturgaslagen (2000:599)). Bestämmel- serna har införts för att göra konkurrensvillkoren för kommunala el- och naturgasföretag likvärdiga med dem som gäller för övriga företag. För elnätsverksamhet och överföring av naturgas gäller undantag från lokal i- seringsprincipen för verksamhet i geografisk närhet till företagets nät- och överföringsverksamhet inom kommunen och där syftet är att uppnå en ändamålsenlig verksamhet.