prop · GO0372 · 2001-01-01 00:00:00 — Detta skapar i sin tur krav på fortsatt lärande för denna grupp unga, för att de skall kunna behålla sitt fäste på arbetsmarknaden, söka sig vidare till fortsatt utbildning eller allmänt stärka sin kompetens. SCB:s temarapport visar att personer som avslutade vuxenutbildning /93 återfinns som studerande vid högskolan i mycket högre grad än personer i kontrollgruppen. Kontrollgruppen bestod individer med samma kön, ålder, boenderegion, utbildning och arbetslöshet . Det är sannolikt att detta mönster kommer att hålla i sig särskilt bland de unga som väljer arbete i stället för studier. Analysen visar att personer som deltagit i vuxenutbildning har högre förvärvsinkomst och högre andel sysselsatta än kontrollgruppen. Det är vidare klarlagt att deltagarna i komvux har kortare perioder av arbetslöshet än personer i kontrollgruppen. Sammanfattningsvis tyder studien på att en flexibel vuxenutbildning bidrar till en ökad sysselsättningsgrad, en ökad förvärvsinkomst samt kortare tider i arbetslöshet. Resultaten tyder på att åtgärder som stöder vuxnas lärande medverkar till att uppnå långsiktigt hög sysselsättning. Sysselsättningsfrågan - och därmed 80-procentmålet - bör ses i ett kort och ett mer långsiktigt perspektiv. På kort sikt är det sannolikt så att ett ökat arbetskraftsdeltagande i åldrar under är den viktigaste vägen att öka sysselsättningen. Här gäller det att finna lösningar för att stimulera ett ökat deltagande, t.ex. att det skall gå lättare att kombinera arbete och studie. Med hänsyn till behovet att öka antalet långtidsutbildade i flera yrkesområden, exempelvis lärare, ingenjörer och sjuksköterskor, bör man undvika att locka unga att avbryta sina studier. För att sysselsättningsmålet skall kunna uppnås är det viktigt att hela arbetskraften är väl för att ta de arbeten som skapas. Arbetskraftspotentialen finns främst bland personer , men att öka arbetskraftsdeltagandet i dessa åldersgrupper kan vara svårt, åtminstone på kort sikt. Utbildning i olika former är ett viktigt verktyg för att ge personer i dessa åldersgrupper en ny chans på arbetsmarknaden. Inte minst kan utbildning utgöra ett viktigt inslag i rehabilitering av personer som av olika skäl tvingats lämna sina tidigare arbeten. måste man vara medveten om att det i ett ekonomisk-politiskt perspektiv finns ett samband mellan omfattningen av utbildningsinsatserna och omfattningen av arbetsutbudet. Den demografiska utvecklingen innebär att en allt större del av arbetskraften är . arbetar allt färre fram till . Inte minst bland äldre kvinnor är förvärvsfrekvensen låg. Ett ökat arbetskraftsutbud i dessa åldrar förutsätter att individerna har en för arbetsmarknadens behov adekvat utbildning och kompetens. Lärande som vuxen har också stor betydelse för att stimulera människor att finna möjligheter till fortsatt arbete genom att byta yrke eller utveckling till nya uppgifter på arbetsplatsen. Vuxnas lärande kan därmed motverka trenden att alltför många äldre faller ut ur arbetslivet långt innan de blir . Stöd för vuxnas lärande Samhället stöder både det arrangerade och det icke arrangerade lärandet på många olika sätt. Skillnaden är främst att stödet till det arrangerade lärande är direkt och tydligt, medan stödet till det icke arrangerade är indirekt och det primära syftet är inte alltid att stödja lärande. Självklart ges merparten av stödet till arrangerat lärande inom ramen för utbildningspolitiken, som omfattar olika skolformer i det formella utbildningssystemet och studiestöd. Inom ramen för arbetsmarknadspolitiken stöds utbildning i form av arbetsmarknadsutbildning. Genom närings- och skattepolitiken ges stöd till kompetensutveckling i arbetslivet. Socialpolitiken ger stöd till direkta utbildningsinsatser, bl.a. för rehabilitering, som finansieras av försäkringskassorna. har intagit en tätposition i västvärlden i fråga om satsningar på vuxnas lärande. Tillkomsten av vuxenutbildning, uppbyggnaden av arbetsmarknadsutbildningen inom ramen för den aktiva arbetsmarknadspolitiken, de studiesociala reformerna fullföljde den tradition som grundlagts genom det folkligt förankrade studie- och bildningsarbetet inom folkbildningen. De anmärkningsvärt goda och mycket uppmärksammade svenska resultaten i jämförande undersökningar av vuxnas läsförståelse torde kunna förklaras bl.a. med denna långsiktiga satsning på vuxnas lärande. En mycket stor del av det arrangerade lärandet sker i form av personalutbildning finansierad av arbetsgivare. En allt snabbare ökning av medel tillgängliga genom den europeiska socialfonden för kompetensutveckling ställer nya krav på tillgång till stöd för lärande. Statligt stöd lämnas också till olika föreningar som i sin verksamhet arrangerar utbildning. De regionala tillväxtavtalen har pekat på behovet av utbildningsinsatser som en förutsättning för att främja regional tillväxt. I vissa fall betalar enskilda avsevärda belopp till privata utbildningsanordnare för att få tillgång till speciellt attraktiva kurser och utbildningar. Inom folkbildningen förekommer avgifter, om än på en ganska låg nivå. Det individuella kompetenssparandet kan, om det genomförs öka människors efterfrågan på olika slags utbildning. Det icke arrangerade lärandet har av naturliga skäl inte någon tydlig koppling till ett direkt offentligt stöd, eftersom det i stor utsträckning bygger på initiativ som utgår från individen själv. Däremot kan den enskilde använda olika samhällsstödda verksamheter för sitt lärande. Exempel på sådan verksamhet är när grupper av individer startar studiecirklar i syfte att stödja varandras lärande. Biblioteken och deras roll i både skola och samhälle är ett annat exempel. Museerna och annat kulturutbud har varit en viktig kunskapskälla för många människor. Mediaburen information ökar explosionsartat : i tryckt form, ett snabbt växande antal radio- och TV-kanaler och inte minst Internet. Denna utveckling ger oanade möjligheter till lärande. Komplexiteten visar att vi behöver en nationell strategi för livslångt lärande som innefattar ett helhetstänkande över den traditionella indelningen i nuvarande politiska verksamhetsområden. Samhället stöder vuxnas lärande dels genom att tillhandahålla undervisning, dels genom system för studiefinansiering, Men också genom bidrag till utbildning i företag som tillhandahåller utbildning för anställda i syfte att upprätthålla och främja sysselsättning. Det är nödvändigt att samhället anpassar sina system för att främja lärande och kompetensutveckling till de behov av och villkor för vuxnas lärande som kan förutses för av . Det livslånga lärandet är i grunden ett individuellt projekt. När man tar det till utgångspunkt för planering av samhällets insatser, måste man utgå från de enskilda individernas behov. Perspektivet behöver vara individcentrerat, däremot kan själva lärandet bäst ske i samspel med andra. De resurser som stat och kommun kan avsätta för att stödja vuxnas lärande måste användas effektivt. Utgångspunkten måste vara att individen, inom ramen för givna resurser, skall kunna få ett stöd , i det sammanhang och med den inriktning han eller hon behöver. Möjligheten till lärande och stödet till detta måste i ökad grad finnas när och där medborgaren behöver och söker ny kunskap. Han eller hon måste i möjligaste mån själv kunna bestämma innehåll, tid och form. Att i ett givet utbud enbart kunna välja mellan terminsbundna kurser försvårar ofta för enskilda personer att tillgodose sitt aktuella behov av kunskap. Stat och kommun har inte ensamma ansvar för att de enskilda individerna erbjuds och tar tillvara de tillfällen till lärande som utvecklingen kräver. Parterna på arbetsmarknaden och de enskilda medborgarna delar ansvaret. Fördelningen av detta ansvar mellan individen, parterna och samhället är en central fråga. Lika central blir frågan om fördelningen av insatserna mellan individerna. I detta sammanhang diskuteras i första hand samhällets insatser, som med nödvändighet är begränsade. Inom vuxenutbildningsområdet har staten eftersträvat en fördelningspolitisk profil, som prioriterat dem med kortast utbildning. Andra strävanden som har betydelse för resursfördelningen är av sysselsättnings- och tillväxtpolitisk natur. I kunskapssamhället är fördelningsfrågan fortfarande aktuell. Konsekvenserna för dem som har den kortaste utbildningen eller inadekvata kunskaper blir och än mer drastiska. Fördelningsfrågan accentueras av den demografiska utvecklingen, som medför att tillflödet till arbetsmarknaden av unga med modern utbildning minskar, medan de stora åldersgrupperna, som ofta har mindre aktuell kunskap, utgör en allt större del av arbetskraften. Samhällets insatser för att främja lärande inom den vuxna befolkningen bör därför även fortsättningsvis i första hand riktas mot dem som har störst behov, dvs. vuxna som saknar kunskaper motsvarande treårig gymnasieutbildning. Såväl kraven på rättvisa och delaktighet i samhället mellan individer och generationer som nödvändigheten av en välutbildad och kompetent arbetskraft stöder en sådan prioritering. En viktig uppgift för den kommunala vuxenutbildningen är att göra det möjligt för dem som redan gått igenom gymnasieskolan att komplettera sina val av program eller kurser i syfte att få behörighet för viss fortsatt utbildning. Inte minst behovet att öka antalet personer behöriga till naturvetenskapliga och tekniska utbildningar motiverar att resurser satsas på gymnasial utbildning av personer, såväl unga som äldre, som redan har en treårig gymnasieutbildning. Den grundläggande principen om allas lika tillgång till lärande innebär att särskilda insatser därutöver behöver göras, för att möta behoven hos människor med funktionshinder, vilka annars lätt utestängs. Att sätta av resurser för ungdomar, som just genomgått gymnasieskolan - eller som fortfarande går i gymnasieskolan - och som vill höja sina betyg, måste i detta perspektiv ha lägsta prioritet. Många vuxna tar för sig av de möjligheter till lärande som finns. De allra flesta behöver dock någon form av stöd och vägledning för att kunna välja och planera inte bara sina studier utan också yrkesinriktning och karriär. Utbildnings- och studievalet är också av avgörande betydelse för utvecklingen av självförtroende, social kompetens och personlig växt. För dem, för vilka ett arrangerat lärande är främmande eller t.o.m. hotfullt, krävs särskilda åtgärder för att förhindra marginalisering och utslagning. På samma sätt som erbjudandet om utbildning i dagens vuxenutbildning lockar fler välutbildade än kortutbildade och fler kvinnor än män är benägenheten att anamma tanken på ett livslångt lärande knappast lika förankrad hos alla människor. För dem som förvärvat kunskaper på annat sätt än genom formell utbildning eller som har utländsk utbildning eller som förlorat sina dokument behöver det finnas möjligheter till validering av faktisk kunskap och yrkeskompetens. En förändrad vuxenutbildning Den skisserade utvecklingen innebär att fokus behöver förskjutas från undervisning i skollika former till ett mer flexibelt stöd för individens lärande. Modern teknik kan användas för långtgående individualisering och geografisk spridning. Kunskap förmedlad med modern teknik behöver dock kompletteras med individuell handledning. Ju mer begränsade den enskildes erfarenheter av självständiga studier är, desto viktigare är den personliga handledningen. På nivå innebär detta att planeringsfaktorer som skolhus, klassrum, grupper, lektioner och undervisning får minskad betydelse medan faktorer som handledning och IT samt lärande på arbetsplatsen, i studiecentra och blir viktigare. Den kunskap som vuxna söker följer inte alltid utbildningssystemets indelning i nivåer, program och kurser. En individs behov av ny kunskap, aktualiseras av strävan att kunna sköta och behålla arbetet, men också att kunna byta arbete, att utvecklas i arbetet, att förstå och vara delaktig i samhällsutvecklingen. Detta kräver inte sällan studier på olika nivåer och inom olika ämnesområden. Att kunna studera parallellt på olika nivåer, såväl kursplanebundet som icke kursplanebundet, är grundläggande för att individen skall kunna nå sina kunskapsmål . Ett konsekvent förhållningssätt till det livslånga lärandet innebär att krav måste ställas på långtgående förändring av vuxenutbildningen, såsom den formats . Ett omfattande utvecklingsarbete har redan inletts inom ramen för . Erfarenheterna från denna kraftsamling på vuxnas lärande och kompetensutveckling utgör en viktig utgångspunkt för det fortsatta förändringsarbetet. innebar en mycket kraftig volymökning . För att klara av denna var det naturligt att söka otraditionella lösningar. I skeden av snabb volymtillväxt är det också jämförelsevis lätt att få gehör för nya idéer, såväl pedagogiskt som organisatoriskt. Tillväxten gör det möjligt att tillföra det nya utan att något annat behöver tas bort. Statens särskilda bidrag till kommuner och folkhögskolor kommer att minska och avses ligga på ca hälften av innevarande års bidragsnivå. Den minskning av verksamheten som då genomförs måste ske på ett sådant sätt att gjorda framsteg inte går förlorade. har medverkat till att ytterligare utveckla marknaden för utbildning som skapades genom att länsarbetsnämnderna började upphandla arbetsmarknadsutbildning. finns det ett betydande antal utbildningsanordnare vid sidan av kommunernas utbildning i egen regi, som har bidragit till att öka variationsrikedomen, inte minst vad gäller pedagogik, tillgänglighet och innehåll. Kommunerna, arbetsmarknadsverket och försäkringskassorna är stora uppdragsgivare, men även företag, andra myndigheter och förvaltningar köper utbildningstjänster av dem. Inom ramen för har dessa utbildningsanordnare genomfört betydande volymer. Det system för individuell kompetensutveckling som bereds inom kan också bidra till att stimulera vuxnas lärande. Den europeiska socialfonden tillför också utbildningsområdet stora belopp. Därmed bör det finnas förutsättningar för att en variationsrikedom vidareutvecklas även när det särskilda projektet inordnas i den reguljära verksamheten. Mål och strategi för vuxnas lärande Mot den bakgrund som tecknats i detta avsnitt föreslår regeringen att antar dels mål för vuxnas lärande, dels en strategi för hur vuxnas lärande - vid sidan av högskoleutbildningen - skall förverkligas i ett samhälle som präglas av livslångt lärande. Regeringens förslag till mål har formulerats i anslutning till de mål för vuxenutbildning som ställt sig bakom upprepade gånger . Dessa målformuleringar innefattar ett demokratimål, ett tillväxtpolitiskt mål, ett individmål och ett fördelningspolitiskt mål. Denna sammansatta målbild har alltjämt relevans. Enligt regeringens uppfattning skall målet för vuxnas lärande inför 2000-talet formuleras på följande sätt. Alla vuxna skall ges möjlighet att utvidga sina kunskaper och utveckla sin kompetens i syfte att främja personlig utveckling, demokrati, jämställdhet, ekonomisk tillväxt och sysselsättning samt en rättvis fördelning. Enligt regeringens uppfattning är det ändamålsenligt att tydligt lägga fast hur det uppställda målet skall nås, genom att en strategi för förverkligande av vuxnas lärande i ett samhälle präglat av livslångt lärande antas av . I de föregående avsnitten i detta kapitel har ett antal centrala områden pekats ut. I det följande i denna proposition redovisar regeringen mer i detalj hur olika delar av vuxenutbildningen bör förändras för att målet skall nås och en rad åtgärder, som stöder en sådan förändring. Strategin föreslås omfatta följande punkter. * Pedagogik och arbetsformer utvecklas för att motsvara individernas föränderliga och ökande behov av lärande i ett kunskapsbaserat samhälle. * Individens lärande och kunskapssökande stöds genom rådgivning och vägledning, baserad på erkännande av faktiska, redan förvärvade kunskaper. * Ändamålsenliga lärmiljöer samt undervisning, handledning och nätbaserad utbildning tillhandahålls i en omfattning som så långt möjligt svarar mot alla vuxnas varierande behov av och förutsättningar för lärande. * Ekonomiskt stöd erbjuds vuxna för att stimulera till deltagande i utbildning och kompetensutveckling. * Samhället, arbetsgivarna och de enskilda ansvarar gemensamt för att olika individers och olika gruppers behov av såväl allmän som specialinriktad utbildning tillgodoses. * Allt formellt och icke formellt lärande, som åtnjuter samhällets stöd, genomsyras av ett demokratiskt förhållningssätt och respekt för allas lika värde. * En grundläggande samsyn över politikområden och samverkan mellan myndigheter, arbetsmarknadens parter och folkrörelser eftersträvas för att förverkliga individernas lärande och kompetensutveckling. Ett delat ansvar Uppgiften för staten när det gäller vuxnas lärande är att ange mål och vissa riktlinjer för utvecklingen, att lägga fast de formella ramarna som säkerställer likvärdighet och rättstrygghet för medborgarna samt att - för vissa ändamål och i viss utsträckning - ställa resurser till förfogande. Lärandet förverkligas av de enskilda människorna med stöd av insatser från kommuner, folkhögskolor, studieförbund, andra utbildningsanordnare, arbetsgivare, fackliga organisationer och många andra, inte minst andra som deltar i det livslånga lärandet. I en del avseenden kan staten utöva en starkare styrning genom att knyta särskilda villkor till finansieringen. Så har skett t.ex. under och så föreslås ske under vad gäller kommunernas utbildning för vuxna. Denna proposition handlar bl.a. om hur villkoren för vuxnas lärande kan utvecklas när den särskilda organisation som skapades för skall övergå i reguljär verksamhet. Inte minst är det fråga om hur det förnyelse- och utvecklingsarbete som bedrivits kan tas tillvara, vidareutvecklas och integreras i den dagliga verksamheten. Ansvaret för att så sker vilar på de många aktörerna, framför allt skolhuvudmännen. De förslag och bedömningar som redovisas här gör inte anspråk på att slutligt lägga fast riktlinjer för vuxenutbildningen . De snabba samhällsförändringarna gör det sannolikt nödvändigt att relativt regelbundet anpassa regelverk och lösningar till nya omständigheter. Detta mått av osäkerhet i framtidsbedömningen får dock aldrig tas till intäkt för avstå från utveckling och förändring. I det följande redovisar regeringen sin syn på hur villkoren för vuxnas lärande och därmed en viktig del av hur det livslånga lärandet bör utvecklas, främst inom vuxenutbildningen. På ett antal punkter föreslås att medel ställs till förfogande för att möjliggöra eller påskynda utvecklingen. Några förslag till ändrad lagstiftning förs också fram. Regeringen avser att på grundval av kommande beslut förordningsmässigt förnya regleringen av kommunernas utbildning för vuxna, statens skolor för vuxna och svenskundervisningen för invandrare. Frågan om ny lagreglering av vuxenutbildningen får prövas på grundval av förslag. Regeringen avser också att återkomma till med förslag rörande en särskild form av studiemedel för vissa vuxenstuderande, vägledning och validering. 6 Flexibelt lärande 6.1 Inledning I detta kapitel redovisar regeringen sin syn på en rad frågor som rör vuxnas lärande. Väsentligen handlar det om pedagogiska och metodiska frågor som normalt hanteras av skolledare och lärare. har valet av arbetssätt, pedagogik och metod ett starkt samband med synen på vuxnas lärande och de krav som kunskapssamhället ställer på detta lärande. För att underlätta förståelsen av regeringens förslag i denna proposition och av den utveckling av stödet till vuxnas lärande som förordas, redovisas bedömningen relativt utförligt. 6.2 Pedagogisk-metodisk utveckling Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att dels initiera forskning och utveckling med inriktning mot vuxnas lärande, dels stödja kompetensutveckling av lärare med inriktning mot vuxenpedagogiskt arbetssätt och specialpedagogik. förslag: Kommittén föreslår att regeringen skall vidta åtgärder för att åstadkomma en kraftfull och omedelbar satsning på forskning inom området vuxenutbildning och livslångt lärande och lägga detta under ämnesråd för humaniora och samhällsvetenskap. Den framtida forskningen bör utvidgas från att i huvudsak ha varit en fråga för de pedagogiska institutionerna till att omfatta flera discipliner och ämnen. Kommittén föreslår att ett eller flera resurscentrum får i uppdrag att ansvara för spridning av resultat från både svensk och internationell forskning kring vuxenutbildning och bygga ett nätverk för erfarenhetsutbyte. En organisationskommitté föreslås få i uppdrag att utreda lämpliga former för hur kunskap om flexibelt lärande bör spridas. föreslås få i uppdrag att underhålla och uppdatera de databaser som utvecklats i samband med Kommitténs utvärderingar. De medel som beslutas för forskning om livslångt lärande föreslås avsättas för ett förprojekt som syftar till att ta fram ett statistikförsörjningsprogram för det aktuella forskningsområdet. Vidare föreslår kommittén att ges i uppdrag att kartlägga behovet av fort- och vidareutbildning i specialpedagogiska frågor för lärare i den kommunala vuxenutbildningen och vid behov föreslå åtgärder. föreslås ges motsvarande uppdrag för sina lärare i specialpedagogiska frågor. Remissinstanserna: Få instanser har berört de frågor som gäller statistik men de som berört förslaget ställer sig positiva. Av de remissinstanser som uttalar sig kring förslagen rörande forskning och kompetensutveckling är majoriteten för en utveckling inom området vuxnas lärande. Även tanken på etablering av nätverk för erfarenhetsutbyte och spridning av forskningsresultat stöds av flertalet. anser att satsningar på forskning och utveckling inom det vuxenpedagogiska området krävs bl.a. med tanke på utökningen av aktörer, vilket kräver ett säkerställande av kompetensen. Relativt få av instanserna har berört frågan om kartläggning av behovet av fort- och vidareutbildning i specialpedagogiska frågor men de som gjort det är generellt positiva. betonar dock att en sådan kartläggning redan sker. Skälen för regeringens bedömning: De förändringar i samhälle och arbetsliv som brukar beskrivas som övergången från industrisamhället till informationssamhället reser krav även på förändrade arbetssätt och förhållningssätt inom pedagogikens område. Skolan och utbildningssystemet har än mindre än tidigare monopol på kunskap. Den intresserade kan själv söka den kunskap han eller hon önskar och på så sätt själv styra sitt lärande. Det klassiska problemet att alls få tillgång till information har i hög grad ersatts med svårigheten att välja och värdera i ett svåröverskådligt flöde. Lärande sker inte bara i klassrum. Lärande pågår kontinuerligt såväl i hemmet och som på en arbetsplats eller i en utbildningssituation. Tillgången till information ökar ständigt. Det gäller för det formaliserade lärandet att ta vara på denna möjlighet. Alla medborgare skall ha rätten att ta del av det "nya" samhällets möjligheter till lärande. Det livslånga och livsvida lärandet skall genomsyra människors vardag. Vuxenutbildning skall möta många olika människors behov. En del är mycket studiemotiverade och målinriktade, andra har lockats tillbaka till ett utbildningssystem, som inte har erbjudit någon utmaning eller lust till lärande. I det livslånga lärandet kan människor på nytt behöva lära sig att lära. Det kan handla om att sätta upp mål för sitt lärande, att fokusera på själva lärandet, att utveckla attityder till hur inlärning går till och att värdera det egna lärandet. Ett nytt förhållningssätt till vuxnas lärande behöver därför utvecklas. Det finns ett intressant samspel mellan det formella och det informella lärandet. Hur kan korsbefruktning ske mellan det ena och det andra lärandet? På vilket sätt kan det formella lärandet lära av arbetslivet och hur kan det informella och icke-formella lärandet på ett aktivt och reflekterande sätt närma sig det formella lärandet?