prop · GO0347 · 2001-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2000/01:47 Ändringar i bilskrotningslagen Prop. Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslås ändringar i bilskrotningslagen (1975:343) som innebär att endast en auktoriserad bilskrotare får sköta skrotningen av en personbil, buss eller lastbil om fordonets totalvikt understiger . Genom förslaget genomförs delar av EG-direktivet (2000/53/EG) av om uttjänta fordon. I propositionen föreslås också att skrotningsintyg under vissa förutsättningar skall få utfärdas av den som yrkesmässigt i tillverkar eller till för in bilar. Vidare föreslås att skrotningsavgift skall betalas för alla personbilar, bussar och lastbilar som är registrerade i bilregistret om fordonets totalvikt inte överstiger samt att bilskrotningspremie skall kunna betalas för bilar som blivit administrativt avregistrerade. I propositionen aviserar regeringen också ett antal förordningsändringar om bl.a. det ekonomiska producentansvaret för bilar samt höjningar av skrotningsavgiften och skrotningspremien. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Bokmärket är inte definierat. 2 Förslag till lag om ändring i bilskrotningslagen (1975:343) 4 3 Ärendet och dess beredning 6 4 Bakgrund och utgångspunkter 7 4.1 Reformbehovet 7 4.2 Den nuvarande bilskrotningslagstiftningen och producentansvaret 8 4.3 EG-direktivet 9 5 Förändrade regler för producentansvar för bilar 12 6 Bilskrotningsfonden 15 6.1 Fondens användningsområde 15 6.2 Förändring av skrotningsavgiften 17 6.3 Skrotningspremien höjs och skall gälla alla bilar 19 6.4 Förvaltning av bilskrotningsfonden 21 7 Skärpta miljökrav för bilskrotningsverksamhet 22 7.1 Auktorisation av bilskrotare m.m. 22 7.2 Miljöavgift på avställda bilar 23 8 Konsekvenser 24 9 Författningskommentar 26 Bilaga 1 Europaparlementets och rådets direktiv /53/EG 28 Bilaga 2 Förteckning över remissyttranden över av bilskrotningslagstiftningen 48 Bilaga 3 Förteckning över remissyttranden över en översyn 49 Bilaga 4 Förslag till lag om ändring i bilskrotningslagen (1975:343) 50 Bilaga 5 Lagrådets yttrande 52 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . 53 Rättsdatablad 54 1 2 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i bilskrotningslagen (1975:343). 4 Förslag till lag om ändring i bilskrotningslagen (1975:343) Härigenom föreskrivs att 2 5 och 9 §§ bilskrotningslagen (1975:343) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Sådana personbilar, bussar eller lastbilar som har en totalvikt som inte överstiger får yrkesmässigt skrotas endast av en auktoriserad bilskrotare. Regeringen eller förvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om auktorisation av bilskrotare. 3 § Skrotningsintyg får utfärdas endast av auktoriserad bilskrotare eller av kommun som inrättat upplag eller annat mottagnings- ställe för skrotbilar Skrotningsintyg får utfärdas av 1. auktoriserad bilskrotare, 2. den som yrkesmässigt i tillverkar bilar, eller 3. den som yrkesmässigt till för in bilar. För att ett skrotningsintyg enligt första stycket 2 eller 3 skall få utfärdas krävs att utfärdaren har ett avtal med en auktoriserad bilskrotare om omhändertagande av skrotbilen. 4 § Skrotningspremie utgår för 1. personbil med en tjänstevikt av , 2. buss med en totalvikt av högst , 3. lastbil med skåpkarosseri och med en totalvikt av högst , om fordonet avregistreras enligt bilregisterkungörelsen (1972:599) på grund av skrotningsintyg från auktoriserad bilskrotare eller kommun som avses i 3 § denna lag. Skrotningspremie betalas ut för sådana personbilar, bussar eller lastbilar som har en totalvikt som inte överstiger , om fordonet avregistreras enligt bil- registerkungörelsen (1972:599) på grund av skrotningsintyg från någon som avses i 3 § första stycket. Skrotningspremie betalas ut också för ett sådant fordon som anges i första stycket och som har avregistrerats enligt 61 § bil- registerkungörelsen, om fordonet lämnas till en auktoriserad bilskrotare och skrotningspremie inte har betalats för fordonet. 5 § Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om skrotningspremiens storlek och villkoren i övrigt för utbetalning av premien. Regeringen får överlåta åt förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter för utbetalning av premien. Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om skrotningsintyg, skrotnings- premiens storlek och villkoren i övrigt för utbetalning av premien. Regeringen får överlåta åt förvaltningsmyndighet att meddela föreskrifter om skrotningsintyg och om utbetalning av premien. Lydelse enligt prop. 2000/01:31 9 § Skrotningsavgift skall betalas till staten för fordon som registreras i bilregistret och som är personbil, buss med en totalvikt av högst eller lastbil med skåpkarosseri och med en totalvikt av högst . Skrotningsavgift skall betalas till staten för personbilar, bussar eller lastbilar som har en totalvikt som inte överstiger och som har registrerats i bilregistret. Denna lag träder i kraft . Ett skrotningsintyg som utfärdats av en kommun med stöd av 3 § i dess äldre lydelse skall fortfarande gälla. 6 Ärendet och dess beredning Bilskrotningsverksamhet regleras genom att antal lagar och förordningar, bl.a. bilskrotningslagen (1975:343), bilskrotningsförordningen (1975:348), förordningarna om producentansvar för bilar (1997:788) och däck (1994:1236) samt bilregisterkungörelsen (1972:599). Reglerna om bilskrotning har varit i huvudsak oförändrade sedan de tillkom. Det behövs nu en översyn av regelverket på området. har att i svensk lagstiftning genomföra och rådets direktiv (2000/53/EG) av om uttjänta fordon (EGT L 269, 21.10.2000, s. 34, Celex 300L0053), se bilaga 1. Förslaget till direktiv om uttjänta fordon har remissbehandlats och remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr EUM98/2422/M6 m.fl.). fick regeringens uppdrag att se över bilskrotningslagstiftningen i syfte att uppnå en förbättrad miljömässig hantering av uttjänta bilar. I uppdraget ingick bl.a. att göra en översyn av och föreslå de ändringar som behövs med beaktande av förordningen om producentansvar samt förslaget till EG-direktiv. kom in till regeringen med sin . Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr M1999/5298/Kn). Den aktuella rapporten bygger delvis på en av tidigare upprättad rapport av reglerna för auktorisation av bilskrotare . Även denna rapport är remissbehandlad och en sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr M97/3396/Kn). Regeringen beslutade att uppdra åt att belysa den statliga bilskrotningsfonden. I uppdraget ingick att bl.a. bedöma den statliga bilskrotningsfondens framtida utveckling samt ange eventuella behov av ändringar avseende och avgifter. Även i detta uppdrag ingick att beakta förslaget till EG-direktiv om uttjänta fordon. kom in till regeringen med sin . Rapporten har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig hos (dnr M2000/1/Kn). Regeringen har i budgetpropositionen för föreslagit att försäljningsskatten på motorfordon skall avskaffas. Ett avskaffande av försäljningsskatten föranleder vissa följdändringar i andra författningar. Regeringen har mot denna bakgrund i propositionen 2000/01:31 Vissa förmögenhets- och punktskattefrågor, m.m., som avlämnats till , föreslagit vissa förändringar i bilskrotningslagen. Dessa berörs i avsnitt 6.2. Regeringen tar i detta ärende upp en del av de frågor som behandlas i rapporterna från och . Ett ytterligare antal författningsändringar är nödvändiga bl.a. för att helt anpassa svenska regler till EG-direktivet om uttjänta fordon. Regeringen avser att senare återkomma till i denna fråga. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets synpunkter på förslaget behandlas i samband med att sakfrågorna diskuteras i motiveringen eller i anslutning till att enskilda bestämmelser kommenteras i författningskommentaren. Regeringen har följt Lagrådets synpunkter. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Vissa redaktionella och språkliga ändringar har gjorts efter det att Lagrådet yttrat sig. 7 Bakgrund och utgångspunkter 7.1 Reformbehovet Skrotbilar innehåller ett stort antal miljöstörande ämnen och komponenter, t.ex. oljor, lösningsmedel, stabila organiska miljögifter såsom PCB och bromerade flamskyddsmedel, ozonnedbrytande ämnen samt tungmetaller. Det finns således en rad miljöproblem förknippade med uttjänta fordon, om de inte tas om hand på ett miljömässigt riktigt sätt. Dessutom tillkommer att många skrotbilar aldrig lämnas in till auktoriserade bilskrotare. En del av dessa bilar hittas i stället övergivna i i naturen. Det finns indikationer på att antalet övergivna bilar har ökat . De övergivna bilarna rostar och miljöstörande ämnen läcker ut i den omgivande miljön. Den bristande resurshushållningen leder även till att värdefulla metaller m.m. inte återanvänds eller återvinns. gäller att bilskrotare inte behöver vara auktoriserade för att få bedriva verksamhet. Möjligheterna att kontrollera verksamhetens miljöpåverkan blir därför inte fullgod. Enligt förekommer emellertid brister även vid auktoriserade bilskrotningsanläggningar. De brister som identifierats är bl.a. en slarvig hantering av farliga kemikalier och att auktoriserade bilskrotare inte alltid följer de föreskrifter som meddelats med stöd av tidigare lagstiftning. För att minska den negativa miljöpåverkan som bilskrotningsverksamhet ger upphov till finns det alltså behov av skärpta miljökrav och en bättre tillsyn över denna verksamhet. Inom EU har ett direktiv om uttjänta fordon antagits . Direktivet innebär bl.a. att ett producentansvar för uttjänta bilar införs inom hela EU från för bilar som släpps ut på marknaden från det datumet. Från gäller producentansvaret också för bilar som släppts ut på marknaden före . Direktivet innebär vidare att användningen av tungmetallerna bly, kvicksilver, kadmium och sexvärt krom skall upphöra att användas till material och komponenter i bilar som släpps ut på marknaden från . Direktivet ställer också krav på att alla bilskrotare skall vara auktoriserade. Det finns således även på grund av direktivet skäl att se över de nuvarande reglerna om bilskrotning. 7.2 Den nuvarande bilskrotningslagstiftningen och producentansvaret I bilskrotningslagen (1975:343) och bilskrotningsförordningen (1975:348) finns bestämmelser som reglerar bilskrotningsverksamhet. Bestämmelserna har i huvudsak förblivit oförändrade sedan förordningen tillkom. Författningarna har till syfte att motverka att uttjänta fordon placeras i naturen. För att bedriva verksamhet som bilskrotare krävs inte auktorisation. Däremot får ett s.k. skrotningsintyg (se nedan) endast utfärdas av auktoriserad bilskrotare eller av kommun som inrättat upplag eller annat mottagningsställe för skrotbilar. Auktorisation av bilskrotare meddelas av i det län där bilskrotningen huvudsakligen skall ske. Auktorisation meddelas eller tills vidare. Auktorisation kan erhållas endast om de tillstånd som kan behövas enligt (1987:10) eller har meddelats för verksamheten. För auktorisation krävs även att bilskrotaren innehar maskinell anläggning för att kunna omvandla skrotbilar till skrot eller att denne på annat sätt kan se till att mottagna bilar kommer att slutskrotas samt att det inte finns skäl att anta att bilskrotaren åsidosätter villkor enligt bl.a. eller handlar i strid med lagstiftning angående bebyggelse, naturvård eller miljövård. Auktoriserade bilskrotare är skyldiga att ta emot skrotbilar som lämnas vid anläggningen och får föreskriva att bilskrotare skall vara skyldiga att mot ersättning avhämta skrotbil inom visst område. Under vissa förutsättningar kan auktorisationen återkallas. Exempelvis kan detta ske om bilskrotarens tillstånd enligt återkallas. Bilskrotaren skall utfärda skrotningsintyg när en skrotbil tas emot. Sedan fordonet avregistrerats på grund av skrotningsintyget utfaller en bilskrotningspremie till bilägaren. Bilskrotningspremierna finansieras av bilskrotningsfonden som i sin tur byggs upp av medel från de bilskrotningsavgifter som betalas i samband med att fordonet registreras i bilregistret. Till följd av det producentansvar för bilar som trädde i kraft är en producent skyldig att för skrotning ta emot uttjänta bilar som producenten tillverkat i eller fört in i . Förutsättningen är att bilarna är registrerade enligt bilregisterkungörelsen (1972:599). Har bilen registrerats efter är producenten skyldig att ta emot den utan ersättning, såvida den inte saknar vissa ekonomiskt värdefulla delar eller i betydande omfattning har utrustats med delar från en annan producent. Producenterna skall, genom att t.ex. anvisa lämpliga ställen för mottagning, underlätta för den som vill lämna in sin uttjänta bil. För att underlätta återanvändning m.m. är producenten dessutom skyldig att redovisa bl.a. vilka material och komponenter som finns i de bilar som producenten ansvarar för. Vid bilskrotning skall producenten tillse att återanvändning, återvinning m.m. sker på ett miljömässigt godtagbart sätt. Särskilda mål för återanvändning och återvinning av uttjänta bilar har angetts i förordningen (se avsnitt 5). Bilskrotningslagstiftningen behölls parallellt med producentansvaret. Regeringen uttalade emellertid att den avsåg att ytterligare överväga behovet av en skärpning av reglerna om auktorisation och administrativ skrotning (prop. 1996/97:174 s. 20). 7.3 EG-direktivet Avsikten med och rådets direktiv (2000/53/EG) av om uttjänta fordon är att fastställa åtgärder som först och främst syftar till att förebygga generering av avfall från fordon. Direktivet syftar också till att främja återanvändning, materialåtervinning och andra former av återvinning av uttjänta fordon och deras komponenter för att minska bortskaffandet av avfall samt till förbättrade miljöprestationer från alla ekonomiska aktörer som berörs under fordonens livstid, särskilt från operatörer som direkt har att göra med behandlingen av dessa fordon. Direktivet finns i sin helhet i bilaga 1. Huvuddragen i direktivet är följande. Direktivet syftar till att säkerställa en hög miljöskyddsnivå inom EU och till att bevara den inre marknadens funktion vad gäller uttjänta fordon. Det syftar också till att förhindra uppkomsten av avfall från fordon och till att främja återanvändning, materialåtervinning och återvinning av fordon och deras komponenter. Genom dessa förfaranden skall bortskaffandet av avfall minskas och alla inblandade ekonomiska aktörers miljöprestationer förbättras. Med fordon avses personbilar och lastbilar med en totalvikt om högst samt två- och trehjuliga motorfordon med undantag för trehjuliga motorcyklar. Producent i direktivets mening är den fordonstillverkare eller importör som yrkesmässigt för in ett fordon till en medlemsstat. Ekonomiska aktörer enligt direktivet är var och en som bedriver verksamhet inom tillverkning, distribution, insamling, försäkringsföretag för motorfordon, demontering, fragmentering, återvinning, materialåtervinning och annan behandling av uttjänta fordon, inbegripet deras komponenter och material. För att främja förebyggande av avfallsgenerering skall medlemsstaterna uppmuntra tillverkare att kontrollera användningen av farliga ämnen i fordon och minska dem så långt som möjligt, främja produktion som underlättar demontering, återanvändning och återvinning samt uppmuntra tillverkare att integrera en allt större kvantitet av återvunnet material i fordon och andra produkter. Medlemsstaterna skall också tillse att material och komponenter i fordon som släpps ut på marknaden efter inte, annat än i särskilt angivna undantagsfall, innehåller bly, kvicksilver, kadmium och sexvärt krom. Det åligger medlemsstaterna att se till att de ekonomiska aktörerna upprättar system för insamling av uttjänta fordon. Skrotningsintyg skall vara ett villkor för avregistrering av det uttjänta fordonet och i direktivet finns angivet vem som får utfärda skrotningsintyg och under vilka förutsättningar. skall i fråga om fordon som släpps ut på marknaden följande gälla: Om ett fordon saknar eller har ett negativt marknadsvärde skall medlemsstaterna se till att den siste innehavaren och/eller ägaren utan kostnad kan lämna in fordonet till en auktoriserad behandlingsanläggning. Producenterna skall stå för alla eller en betydande del av kostnaderna för genomförandet av denna åtgärd och/eller ta tillbaka uttjänta fordon kostnadsfritt. Om det uttjänta fordonet inte innehåller ett fordons nödvändiga komponenter, särskilt motor eller karosseri, eller om det innehåller avfall som tillförts det uttjänta fordonet får medlemsstaterna föreskriva att inlämningen av sådant fordon inte skall vara avgiftsfri. skall motsvarande regler gälla också i fråga om fordon som släppts ut på marknaden före . Medlemsstaterna skall säkerställa att varje inrättning eller företag som hanterar uttjänta fordon har tillstånd eller registreras hos behörig myndighet samt att de miljöbehandlar uttjänta fordon på ett sätt som säkerställer fordonkomponenternas lämplighet för återanvändning och återvinning. Enligt direktivet skall medlemsstaterna säkerställa att följande mål uppnås av de ekonomiska aktörerna. skall återanvändningen och återvinningen för alla uttjänta fordon ökas till av genomsnittsvikten per fordon och år. skall återanvändas och återvinnas. Dessutom anges att skall av den genomsnittliga vikten per fordon och år återanvändas eller materialåtervinnas. Från skall motsvarande mängd vara . Detta innebär att högst av genomsnittet per fordon och år får gå till annan återvinning, exempelvis energiutvinning. För att möjliggöra för de ekonomiska aktörerna att uppnå nämnda återanvändnings- och återvinningsmål förutses en ändring av direktiv /156/EEG om typgodkännande av fordon. Fordon som är typgodkända enligt detta direktiv och som släpps ut på marknaden efter det att det berörda direktivet ändrats skall vara återanvändningsbara eller materialåtervinningsbara till av fordonets vikt och skall vara återanvändningsbara eller återvinningsbara till av fordonets vikt. För att lättare kunna urskilja de komponenter och material som lämpar sig för återanvändning och materialåtervinning skall producenter, i samarbete med tillverkare av material och utrustning, använda kodningsstandarder för komponenter och material. Sådana standarder skall fastställas i särskild ordning. Producenterna skall vidare tillhandahålla demonteringsinformation för varje typ av nytt fordon som släpps ut på marknaden. Informationen skall avse fordonskomponenterna och fordonsmaterialen samt lokaliseringen av farliga ämnen i fordonen i den omfattning som behövs för att behandlingsanläggningarna skall kunna följa bestämmelserna i direktivet. Tillverkare av fordonskomponenter åläggs att göra i huvudsak samma information tillgänglig för behandlingsanläggningarna om så begärs. Medlemsstaterna åläggs att till kommissionen rapportera om genomförandet av direktivet. Producenter skall göra uppgifter om bl.a. konstruktion och komponenter med avseende på möjligheter till återvinning m.m. tillgängliga för tänkbara fordonsköpare. Uppgifterna skall ingå i skriftlig reklam som används i marknadsföringen av det nya fordonet. Under vissa angivna förutsättningar och om direktivets mål uppnås får medlemsstaterna genomföra vissa av direktivets bestämmelser (t.ex. bestämmelsen om system för insamling av uttjänta fordon) genom avtal mellan de behöriga myndigheterna och de berörda ekonomiska aktörerna. Medlemsstaterna skall genomföra direktivet i nationell rätt . Genomförande av EG-direktivet m.m. Regeringen tar i detta ärende bara upp en del av de frågor som krävs för ett fullständigt genomförande av direktivet. Övergången till det nya ekonomiska systemet för finansiering av bilskrotning från det gamla kan komma att behöva ses över, bl.a. med beaktande av utfallet av de utredningar som anges nedan. Frågor bl.a. om hur direktivet skall genomföras på lämpligaste sätt när det gäller trehjuliga motorfordon, fordons komponenter och material samt reklam kräver enligt regeringens mening ytterligare överväganden. Regeringen kommer att ta ställning till hur frågorna lämpligen skall beredas vidare. I detta sammanhang kommer regeringen också att behandla frågan om en eventuell modernisering av terminologin i nuvarande regelsystem. Regeringen har tillkallat en särskild utredare för att göra en bred översyn av producentansvaret och för att lämna förslag till garantier för producentansvarets fullföljande och funktion (dir. 2000:28). I uppdraget ingår bl.a. att generellt analysera förutsättningar, möjligheter och hinder för ansvarig producents framtida omhändertagande av produkter som omfattas av producentansvar och uppskatta kostnaderna för omhändertagandet. Utredaren skall också belysa för- och nackdelar med olika former av ekonomiska garantier för framtida omhändertagande såsom obligatoriska respektive frivilliga försäkringar, privata eller statliga fonder etc. Till utredningen har även överlämnats den del av som avser förslag till en återvinningsförsäkring. Utredningen utgör en viktig beståndsdel i det fortsatta regelarbetet. Utredaren skall redovisa uppdraget till regeringen . Att beakta är också den rapport om en översyn av bestämmelserna om flyttning av fordon som utfört på regeringens uppdrag. I den rapporten har föreslagits bl.a. utvidgade möjligheter för kommuner och att besluta om och verkställa flyttning av fordon. Rapporten är föremål för remissbehandling. Regeringen har också erfarit att uppmärksammat det faktum att minderåriga kan registreras som bilägare kan skapa problem vid tillämpningen av lagstiftningen. 8 Förändrade regler för producentansvar för bilar Regeringens förslag: Bilskrotningslagen skall tillämpas också på bilar utan skåpkarosseri, t.ex. s.k. pick-up-bilar. Regeringens bedömning: För att genomföra EG-direktivet, såvitt det avser skärpt ekonomiskt producentansvar, är följande åtgärder nödvändiga. Ett partiellt ekonomiskt producentansvar bör införas från för samtliga bilar med en totalvikt om högst som tillverkats i eller yrkesmässigt förts in till . Detta innebär att även bilar som registrerats i före och som omfattas av producentansvar kommer att omfattas av ett partiellt ekonomiskt producentansvar. Målet i förordningen (1997:788) om producentansvar för bilar att av en bils tjänstevikt beräknat på genomsnittet per producent och år skall återanvändas eller återvinnas bör preciseras så att av bilens tjänstevikt skall återanvändas eller materialåtervinnas . Målet i samma förordning att av en bils tjänstevikt beräknat på genomsnittet per producent och år skall återanvändas eller återvinnas preciseras så att skall återanvändas eller materialåtervinnas. Dessa ändringar kräver inte lagändring. Föreskrifterna meddelas med stöd av de bemyndiganden som finns i . förslag och bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har haft invändningar mot förslaget att också bilar utan skåpkarosseri (och med en totalvikt understigande ) omfattas av bilskrotningslagen. Flertalet remissinstanser har uttalat sig positivt om förslaget till direktiv. har emellertid hävdat bl.a. att ett retroaktivt ekonomiskt ansvar för bilindustrin inte kan accepteras och att krav angående ämnen som räknas som farligt avfall bör omfatta alla produkter och inte bara bilar. En del remissinstanser, bl.a. har påpekat att varje land skall ha rätt att bestämma kvoterna mellan återvinning, material- och energianvändning m.m. Skälen för regeringens förslag och bedömning Bilskrotningslagens bestämmelser om skrotningspremier och avgifter gäller personbilar med en tjänstevikt av , bussar med en tjänstevikt av högst och lastbilar med skåpkarosseri och med en totalvikt av högst .