prop · GO031D2 · 2001-01-01 00:00:00 — Därtill kommer att pensionsutgifter på överförs till staten från ålderspensionssystemet . Som kompensation för denna försvagning har staten tillförts medel från AP-fonden motsvarande vartdera åren för amortering av statsskulden. sker ytterligare en överföring på . Denna slutliga överföring utgör kompensation även för tiden därefter. Överföringen antas till bestå av statsobligationer, som inte påverkar det redovisade budgetsaldot utan skrivs av direkt mot statsskulden. En del av överföringen 2001 antas bestå av bostadsobligationer, som ska förvaltas av till dess obligationerna förfaller till betalning. Den del av dessa obligationer som förfaller efter 2001 påverkar därför inte statens budgetsaldo och statsskulden detta år. I prognosen har antagits att förfaller 2002 och förfaller 2003, vilket förbättrar budgetsaldot med motsvarande belopp. , när infasningen av pensionsreformen är slutförd, beräknas statens sparande visa ett underskott på nästan , eller av BNP, inklusive den beräkningstekniska överföringen. Överskottet i den offentliga sektorns finansiella sparande upp- Tabell 11.5 Statens finanser (exkl. statliga affärsverk och aktiebolag) Miljarder kronor, löpande priser 1999 2000 2001 2002 2003 Inkomster 738,5 714,7 835,9 700,7 720,5 Skatter och avgifter 631,7 607,2 620,7 640,1 659,0 Överföring från AP-fonden 45,0 45,0 155,0 Övriga inkomster 61,7 62,5 60,2 60,6 61,5 Utgifter 662,0 708,8 678,3 690,9 711,1 Transfereringar till hushåll, näringsliv och utlandet 290,9 288,6 294,6 295,4 317,8 Bidrag till kommuner 83,1 81,6 84,2 86,9 79,8 Ålderspensionsavgifter till pensionssystemet 15,6 19,9 21,2 22,9 24,0 Premiepensionsmedel 56,0 17,3 19,5 20,4 Konsumtion och investeringar 175,2 184,5 191,9 198,5 205,3 Ränteutgifter 97,3 78,3 69,1 67,7 63,8 Finansiellt sparande före överföring 76,5 5,9 157,6 9,8 av BNP 3,9 0,3 7,2 0,4 0,4 Beräkningsteknisk överföring 29,5 36,8 Finansiellt sparande efter överföring 76,5 5,9 157,6 19,7 av BNP 3,9 0,3 7,2 0,9 1,2 Budgetsaldo 82,0 76,2 22,4 1,4 av BNP 4,2 3,7 1,0 0,1 0,8 Statsskuld 1374,2 1275,3 1163,0 1153,1 av BNP 69,7 61,7 53,3 50,8 49,3 Källor: , Statstiska centralbyrån och kommer i stället i ålderspensionssystemet och i någon mån i den kommunala sektorn. Detta är en följd av att pensionsreformen innebär en mycket stor omfördelning av det offentliga finansiella sparandet från staten till ålderspensionssystemet. Genom försäljningar av statens aktier blir amorteringen av statsskulden sammantaget 2003 något större än de finansiella överskotten. Statsskulden beräknas minska med till motsvarande av BNP. Normalt är budgetsaldot något lägre än det finansiella sparandet på grund av att staten har viss utlåning, t.ex. studielån. Justerat för tillfälliga effekter av överföringar från AP-fonden och försäljningar av statliga aktier visar budgetsaldot underskott på efter den beräkningstekniska överföringen. Staten har således ett underliggande lånebehov och statsskulden kommer att öka när de tillfälliga faktorerna faller bort. Överskotten i den offentliga sektorn kommer i stället att användas till att bygga upp pensionsfonderna inför de stora pensionsavgångar som kommer . Den statliga konsumtionen svarar för en fjärdedel av statens utgifter och av BNP. Den statliga konsumtionen sjönk oväntat med i volym enligt nationalräkenskapernas preliminära utfall. De preliminära utfallen har visat sig vara osäkra och genomgår ofta stora revideringar. Statens budgetutfall för tyder inte på en nedgång i den statliga konsumtionen. tyder de prognoser som kan göras utifrån statsbudgeten inte heller på någon minskning. Mot denna bakgrund bedöms den statliga konsumtionen vara oförändrad . För perioden 2003 förutses en ökning i volym . 11.3 Ålderspensionssystemet understeg avgiftsintäkterna till den allmänna tilläggspensionen (ATP) de utbetalda pensionerna med . Detta underskott finansierades med AP-fondens direktavkastning i form av utdelningar och ränteinkomster, som sammantagna uppgick till . Överföringen till staten på (se kapitel 11.2) medförde att det finansiella sparandet visade ett underskott på . Trots detta underskott ökade värdet av AP-fondens tillgångar till följd av värdestegringar på aktier. Tabell 11.6 Ålderspensionssystemet Miljarder kronor, löpande priser 1999 2000 2001 2002 2003 Inkomster 148,2 237,5 200,2 208,9 219,4 Avgifter 111,0 149,5 156,4 162,8 169,3 Premie- pensionsmedel 20,4 Räntor, utdel- ningar m.m. 29,7 Utgifter 184,9 185,1 299,7 150,8 151,1 Pensioner 135,0 138,8 143,4 149,5 149,7 Överföring till staten Övriga utgifter 4,9 1,3 1,3 1,3 1,4 Finansiellt sparande av BNP 1,9 2,5 4,6 2,6 2,9 AP-fonden 3,4 119,4 35,0 43,1 Premiepensions myndigheten 25,1 Källor: , , och Ålderspensionsreformen innebär att AP-fonden har en delvis ny roll. Fonden finansierar numera inkomstbaserade ålderspensioner inom det reformerade pensionssystemets s.k. fördelningsdel. Finansieringsansvaret för förtids- och efterlevandepension har förts över till statsbudgeten. Vidare medför reformen att fondens avgiftsinkomster förstärks genom att det införs statliga ålderspensionsavgifter på vissa transfereringar m.m., som betalas över statsbudgeten. Nivåerna för allmänna pensionsavgiften och ålderspensionsavgiften höjdes fr.o.m. respektive . Höjningen av ålderspensionsavgiften kompenseras av motsvarande lägre arbetsgivaravgifter till staten så att det samlade avgiftsuttaget i stort sett är oförändrat. Därigenom sker en avgiftsväxling mellan staten och ålderspensionssystemet med motsvarande ca . Vid sidan av AP-fonden sker en förmögenhetsuppbyggnad inom premiepensionssystemet. De medel som avsätts motsvarar intjänad premiepensionsrätt och placeras först i och därefter hos den fondförvaltare som den enskilde själv väljer. Genom att den statliga () formellt är ägare av fondandelarna kommer sparandet i premiepensionssystemet att i nationalräkenskaperna inräknas i den offentliga sektorn. överförs retroaktiva premiepensionsmedel avseende inkomståren 1995-1998 från den tillfälliga förvaltningen hos till PPM, sammanlagt . Det sparande som sker inom premiepensionssystemet motsvaras således av ett reducerat sparande inom staten. Medel motsvarande premiepensionsrätten överförs till PPM först andra året efter inkomståret. Från och med har den intjänade premiepensionsrätten höjts från till av pensionsgrundande inkomster och belopp. På grund av infasningen av pensionsreformen reduceras AP-fondens finansiella sparande åren 1999 2001. När infasningen är över beräknas sparandet i pensionssystemet, dvs. AP- fonden och premiepensionssystemet, uppgå till av BNP. stiger sparandet till 2,av BNP till följd av att staten övertar utgifter för för bosättningsbaserad folkpension. Det innebär att mer än hela överskottsmålet på av BNP för den offentliga sektorn ligger i pensionssystemet och används för att bygga upp pensionsfonderna. 11.4 Kommunsektorn Den gynnsamma utvecklingen av skatteinkomster och statsbidrag skapar ett utrymme för fortsatt tillväxt av konsumtion och . Kommunsektorn som helhet beräknas klara balanskravet . Enligt kommunallagen är primärkommuner och landsting skyldiga att uppnå ekonomisk balans . Om utfallet visar att kostnaderna överstiger intäkterna skall underskottet täckas . Bedömningen av hur kommunsektorns konsumtionsutgifter utvecklas har gjorts med beaktande av balanskravet och under förutsättning att den kommunala skattesatsen är oförändrad. Inkomsterna i kommunsektorn fortsätter att utvecklas starkt och . Skatteintäkterna väntas fortsätta att öka på grund av den kraftiga sysselsättningsökningen. Den genomsnittliga skatten för primärkommuner och landsting är och den beräknas ligga kvar på en oförändrad nivå fram . Primärkommunerna har, sedan sanktionerna mot kommunalskattehöjningar som upphörde att gälla vid utgången av 1999, höjt skattesatsen med i genomsnitt . Landstingen har höjt med i genomsnitt. Skatteinkomsterna ökar kraftigt fram . En del av denna ökning beror emellertid på förändringar i inkomstbeskattningen, som sammantaget ökar kommunsektorns skatteunderlag. Det generella statsbidraget har reglerats i motsvarande grad. Minskningen av det generella statsbidraget 2003 motsvaras av en lika stor höjning av skatteinkomsterna till följd av att garantipensionen blir skattepliktig. Tabell 11.7 Kommunsektorns finanser Miljarder kronor, löpande priser 1999 2000 2001 2002 2003 Inkomster 450,9 471,0 491,8 503,1 521,8 Skatter 316,0 338,1 354,5 361,8 386,5 Statsbidrag 1 83,1 81,5 84,2 86,9 79,8 Skatter och stats- bidrag, % av BNP 19,7 Övrigt 51,8 51,3 53,0 54,3 55,5 Utgifter 453,7 458,0 474,1 496,0 515,4 Konsumtion 378,3 381,6 396,2 416,5 434,1 Volymförändring3 2,0 1,94 1,0 1,2 1,1 Övrigt 75,4 76,4 77,9 79,5 81,3 Finansiellt sparande 2,9 13,0 17,6 7,1 6,5 Anm: Kommunsektorn redovisas exkl. . 1 Statsbidrag redovisas netto efter avdrag för primärkommunernas och landstingens avgifter till det kommunala momssystemet. 2 Efter överföringen av kyrkan till hushållssektorn. Inkl. kyrkan uppgår andelen 3 Årlig procentuell förändring av konsumtionsutgifter i fasta priser. 4 Effekten av överföringen av kyrkan från kommunsektorn till hushållens ideella organisationer uppgår till av konsumtionsutgifterna. Exkl. överföringen blir utvecklingstakten . Källor: , och Statsbidragen till primärkommuner och landsting har höjts i flera steg med början . är statsbidragen till primärkommuner och landsting högre än 1996. Regleringen av förändringar i inkomstbeskattningen har då inte beaktats. föreslår regeringen att statsbidragen höjs med ytterligare . Av dessa avser den satsning på vård och omsorg som aviserades redan i budgetpropositionen . Kommunsektorns skatteinkomster och statsbidrag som andel av BNP, den s.k. kommunala skattekvoten, ökar från 1999 till 2000, exklusive effekten av överföringen av från kommunsektorn till hushållens ideella organisationer. och förstärks primärkommunernas och landstingens inkomster genom en tillfällig överföring av statlig inkomstskatt motsvarande ca . Satsningen på skolan i form av ökade statsbidrag är beräknad till 2001, 2002 och 2003. I kalkylen har vidare hänsyn tagits till de reformer inom familjepolitiken som regeringen aviserar. Enligt nationalräkenskaperna ökade kommunsektorns konsumtionsutgifter i volym, jämfört med . Med anledning av utfallet har konsumtionsprognosen reviderats ned i förhållande till prognosen i vårpropositionen. Mätt som årsgenomsnitt beräknas konsumtionen öka , varav primärkommunerna väntas växa och landstingen . Om hänsyn tas till överföringen av från kommunsektorn till hushållens ideella organisationer minskar konsumtionsvolymen . Tabell 11.8 Konsumtionsutgifter i kommuner och landsting Procentuell volymförändring 2000 2001 2002 2003 Primärkommuner Konsumtionsutgifter 0,3 1,1 1,6 1,0 Produktion 0,4 1,2 1,6 1,1 Arbetade timmar 0,5 0,9 1,4 0,9 Landsting Konsumtionsutgifter 1,6 0,9 0,3 1,2 Produktion 1,3 0,7 0,8 0,8 Arbetade timmar 0,8 0,5 0,5 0,5 Källor: , och bedöms det finansiella utrymmet i primärkommunerna tillåta en genomsnittlig konsumtionsökning i volym . Rensas konsumtionsutgifterna för effekten av nedtrappningen av erhålls en utvecklingstakt på i genomsnitt 2002 2003. Satsningen på ökad lärartäthet i skolan väntas bidra med ca två tiondelar högre konsumtionstillväxt 2002 respektive 2003. Landstingen förväntas dämpa konsumtionstillväxten för perioden 2002, jämfört med , för att klara balanskravet. Trots detta beräknas konsumtionsvolymen kunna öka 2001 2003. Det finansiella sparandet i kommunsektorn beräknas uppgå till och till . Därav beror ca 10 respektive ca på tillfälligt höga skatteinkomster till följd av slutavräkningen av skatter avseende . Primärkommuner och landsting förväntas inte öka sina utgifter till följd av de tillfälligt högre inkomsterna utan i stället anpassa utgifterna till den varaktiga inkomstnivån. Det finansiella sparandet bedöms vara tillräckligt högt för att primärkommunerna ska klara balanskravet , medan landstingen beräknas uppfylla kravet på ekonomisk balans först . Statens finansiella sparande och budgetsaldo eftersom lånet motsvaras av en fordran. Kon- staterade förluster på utlåning ska emellertid re- Finansiellt sparande definieras av ett internationellt regelverk för nationalräkenskaper. Ett detaljerat regelverk finns för EU, ENS 1995, som alla medlemsländer är förbundna att följa. Det finansiella sparandet är nettot av transaktioner som påverkar en sektors finansiella förmögenhet. Den förändring av den finansiella förmögenheten som uppstår till följd av omvärderingar av tillgångar och skulder inkluderas inte i det finansiella sparandet. Detta förhållande följer av att definitionen baseras på transaktioner mellan två parter. Statens budgetsaldo är ett inhemskt mått, som visar det statliga lånebehovet eller amortering av statsskulden. Liknande inhemska mått finns i andra länder, men är inte jämförbara beroende på skilda institutionella förhållanden. Den principiella skillnaden för svenska förhållanden mellan statens finansiella sparande och statsbudgetens saldo är att i det finansiella sparandet tas hänsyn till förändringar av både finansiella tillgångar och skulder medan budgetsaldot endast avspeglar förändringen av statsskulden. Denna skillnad medför att amorteringar av statsskulden som finansieras genom avyttring av finansiella tillgångar inte inkluderas i det finansiella sparandet, eftersom förmögenheten inte påverkas av en sådan transaktion. Den skuldökning som uppstår genom statlig utlåning, t.ex. studielån, påverkar inte heller det finansiella sparandet ducera det finansiella sparandet. Förutom den principiella skillnaden mellan begreppen finns även andra skillnader som beror på olika periodiseringar av i synnerhet skatter och räntor mellan nationalräkenskaperna och budgetredovisningen. Vad beträffar statens ränteutgifter finns även en skillnad vad avser bokföringen av realiserade kurs- och valutaförändringar. Dessa påverkar budgetsaldot men inte det finansiella sparandet, eftersom även realiserade kursförändringar betraktas som värdeförändringar i nationalräkenskaperna. Skillnaden mellan begreppen beror inte på om en inkomst eller utgift är tillfällig utan endast hur den påverkar den finansiella ställningen. Därför kan man tala om ett underliggande finansiellt sparande likväl som ett underliggande budgetsaldo, där man rensar för tillfälliga faktorer. I tabellen redovisas skillnaden mellan statens finansiella sparande och budgetsaldo. Statsskulden påverkas förutom av budgetsaldot även av skulddispositioner, som huvudsakligen består av icke realiserade valutakursförändringar på skulder i utländsk valuta. är skulddispositionerna särskilt stora. Det beror på att överföringen av statsobligationer från AP- fonden skrivs av direkt mot statsskulden i stället för att redovisas i budgetsaldot. Detta ökar skillnaden mellan finansiellt sparande och budgetsaldot eftersom överföringen från AP- fonden tillgodoräknas statens finansiella sparande. Finansiellt sparande och budgetsaldo Mdkr 1999 2000 2001 2002 2003 Finansiellt sparande 76 6 158 20 27 Effekt av överföringar från AP-fonden Studielån o. återbetalning 8 8 9 8 8 75 15 15 15 Kurs och valutaförändr. 4 9 12 9 5 Periodiseringar 6 3 2 3 3 Övrigt 11 11 0 1 1 Förändring av stats- skulden Statsskuld, nivå 1374 1275 1163 1153 1165 12 Utvärdering av konjunkturprognoser konjunkturbedömningar ligger till grund för beslut om statsbudgeten och den ekonomiska politikens inriktning. Vikten av hög prognosprecision har ökat i takt med att målen för den ekonomiska politiken i allt högre grad kopplas till den förväntade utvecklingen av ett antal makroekonomiska variabler. Det är därför viktigt att kontinuerligt utvärdera prognoserna, i syfte att förbättra precisionen i dessa. Att diskutera prognoser i förhållande till bedömningar som görs av andra prognosmakare ger också viktiga insikter om huruvida det finns gemensamma tendenser, om hur olika förutsättningar för prognosarbetet kan påverka resultatet och om hur stora prognosfel som kan betraktas som normala. Nedan diskuteras därför dels hur och varför prognoser avseende 1999 successivt reviderades , dels vissa skillnader och likheter som kan urskiljas mellan och andra prognosmakare . Sammantaget kan konstateras att konjunkturbedömarna i genomsnitt gör likartade prognosfel. prognoser står sig väl i relation till andra bedömares i fråga om precision, även om tillväxten har överskattats i något högre grad än av övriga prognosmakare. Både , som sammanställer utfallet, och prognosinstituten tycks ha svårt att på ett tidigt stadium skatta styrkan i upp- och nedgångar i konjunkturen, vilket bidrar till att prognosprecisionen försämras. Ytterligare utfallsinformation bidrar i betydande omfattning till precisionen i bedömningarna. 12.1 prognoser Prognoser avseende 1999 karakteriserades av stark ekonomisk tillväxt, en positiv utveckling på arbetsmarknaden och ett mycket måttligt pristryck. Att utvecklingen skulle bli så positiv förutsågs inte av någon prognosmakare förrän , till stor del på grund av osäkerheten avseende Asienkrisens spridningseffekter och effekterna av den finansiella krisen i . I tabell 12.1 återfinns utfall samt prognosfel för ett antal variabler i fyra prognoser avseende 1999. bedömdes förutsättningarna för en stark svensk konjunktur vara goda. Asienkrisens effekt på den reala globala tillväxten väntades bli relativt begränsad, bl.a. på grund av att det försvagade pristrycket väntades leda till en lättare penningpolitik såväl i som i . Därmed väntades svensk export återhämta sig . Den inhemska efterfrågan förutsågs fortsätta att stärkas, bl.a. på grund av en stark sysselsättningsutveckling, låg inflation och låga räntor. Det starka efterfrågeläget beräknades även tillsammans med den låga räntenivån inverka positivt på bruttoinvesteringarna. Den sammantagna konjunkturbild som målades upp i detta läge överensstämde relativt väl med årsutfallet , även om förstärkningen av den inhemska efterfrågan underskattades som den internationella utvecklingen blev något sämre än väntat. Det grundläggande inflationstrycket i ekonomin, som bl.a. tar sig uttryck i handelns marginaler, överskattades dock trots ett antagande om att löneökningarna skulle begränsas till , vilket var lägre än utfallet. I budgetpropositionen , som gjordes , konstaterades att den internationella konjunkturen hade dämpats ytterligare. bedömdes förutsättningarna för den inhemska efterfrågan ha förbättrats, bl.a. på grund av hushållens stärkta förmögenhetsställning. BNP-tillväxten justerades marginellt i fel riktning, men precisionen avseende dess sammansättning förbättrades. Det hade blivit tydligare att pristrycket i ekonomin var mycket lågt och inflationsprognosen reviderades ned. Inga större korrigeringar gjordes avseende arbetsmarknaden. Bilden förändrades därefter markant. I samband med konvergensprogrammet presenterades en prognos där oron över avmattningen i viktiga handelsländer, och en därmed svagare svensk industrikonjunktur, hade tilltagit. BNP-tillväxt reviderades därmed ned betydligt . Avmattningen i förutsågs korrekt, men utvecklingen blev avsevärt bättre än väntat i andra regioner. Trots en stark utveckling av nyanmälda lediga platser beräknades även sysselsättningstillväxten bli lägre än i tidigare prognoser på grund av konjunkturförsvagningen. Konsumtionsutgifterna bedömdes liksom tidigare ha goda utsikter att växa snabbt, även om tillväxten reviderades ned till följd av de förväntade spridningseffekterna av den internationella avmattningen. Utvecklingen kom därmed att underskattas mer än i tidigare prognoser. fortsatte industrikonjunkturen att försämras som väntat. Orderingång och export visade en mycket svag utveckling. Tudelningen mellan negativa företag och optimistiska konsumenter var mycket påtaglig i barometrarna, vilket framgår av diagram 12.1. En försvagning av efterfrågan på arbetskraft bedömdes komma . Förväntningen att sysselsättningstillväxten skulle försvagas fann stöd i det att nyanmälda lediga platser visade en viss nedgång. Nedgången skulle dock visa sig vara kortvarig. Inflationsprognosen låg som helhet väl i linje med årsutfallet, men det inhemska pristrycket överskattades fortfarande. Decemberprognosen låg därmed i stora drag fast, även om skillnaderna i utsikter för hushåll och industri betonades ytterligare. Diagram 12.1 Tillförsiktsindikatorer Nettotal efter vårpropositionen 1999 blev tecknen allt tydligare på att arbetsmarknaden, industrins orderingång och exporten utvecklades gynnsammare än väntat, som hushållens förväntningar blev allt mer positiva. I budgetpropositionen tecknades slutligen bilden av att svensk ekonomi befann sig i en snabb expansionsfas, bl.a. till följd av en mycket stark och sysselsättningsfrämjande utveckling av hushållens konsumtionsutgifter, ett globalt sett dämpat pristryck och en framgångsrik teleproduktsektor. Sannolikt bidrog inte bara den goda utvecklingen av sysselsättningen och disponibelinkomsterna utan även den starka förmögenhetstillväxten i hushållssektorn under loppet av 1999 som inte förutsetts i prognoserna och vars effekter kan ha underskattats till att hushållens konsumtion fortfarande underskattades. Diagram 12.2 prognosfel avseende 1999 Procentenheter Tabell 12.1 prognosfel avseende 1999 Årlig procentuell förändring, Procentenheter där ej annat anges Utfall Våp 1998 BP 1999 Våp 1999 BP 2000 BNP 3,8 0,7 0,8 1,6 0,2 Hushållens konsumtion 4,1 1,6 1,2 1,5 1,0 Offentlig konsumtion 1,8 1,2 1,0 0,8 0,2 Bruttoinvesteringar 8,1 0,5 0,1 3,3 1,7 0,5 0,5 0,5 0,2 0,1 Export 5,2 1,5 0,6 1,6 0,2 Import 5,0 2,0 2,1 2,1 1,8 Sysselsättning 2,2 0,7 0,7 0,8 0,5 Öppen arbetslöshet 1 5,6 0,1 0,1 0,2 0,2 Arb.marknadspol. prog.1 3,1 0,9 0,8 0,5 0,2 KPI 2 0,3 0,9 0,4 0,1 0,0 KPI (dec dec) 1,2 0,3 0,1 0,7 0,3 Världsmarknadstillväxt3 5,5 1,8 0,7 1,7 1,3 TCW-index 2 124,8 5,3 4,4 2,1 0,2 Svensk kortränta, 6mån2 3,25 1,4 1,1 0,1 0,1 Anm: lades nationalräkenskaperna om enligt det europeiska nationalräkenskapssystemet . Prognoser gjorda är anpassade till Accounts . Prognoserna avseende 1999 kan endast utvärderas mot det nya systemet eftersom utfallsberäkningar endast finns i detta. Det är svårt att avgöra hur stora effekterna på tillväxttakterna av omläggningen är, men de bedöms vara förhållandevis små. 1 Andel av arbetskraften 2 Årsgenomsnitt 3 Ökning av total import av bearbetade varor i handelsländerna, viktat för respektive lands andel av svensk export. Jämförelse med tidigare prognoser En tillbakablick på prognoser visar att prognosen var något sämre än genomsnittet för den tidigare perioden avseende BNP-tillväxten, men bättre vad gäller inflation och sysselsättning (se diagram 12.3). Att KPI-prognosen förbättrats torde till stor del bero på att prisstabiliteten ökat. Diagram 12.3 genomsnittliga absoluta prognosfel avseende tre prognosvariabler Procentenheter Som framgår av diagram 12.4 tycks bruttoinvesteringar, för vilka tillväxttakten svänger kraftigt i olika konjunkturfaser, vara den mest svårprognostiserade av försörjningsbalansens poster. Utrikeshandeln är också svårbedömd, men eftersom export och import ofta över- respektive underskattas är prognosfelet avseende nettobidraget till BNP-tillväxten begränsat. Konsumtionsutgifterna visar en mer stabil utveckling över tiden, men den mycket kraftiga uppgången i den privata konsumtionen 1999 underskattades så sent som i budgetpropositionen . Intressant nog var prognoserna för de historiskt sett mest felbedömda variablerna överlag bättre än tidigare . Diagram 12.4 genomsnittliga absoluta prognosfel avseende försörjningsbalansen Procentenheter Informationens betydelse för precisionen En viktig utgångspunkt i prognosarbetet är tillgänglig information i utfall och indikatorer. I nedanstående diagram (12.5) framgår hur genomsnittliga prognosprecision avseende BNP-tillväxten har förbättrats ju kortare prognoshorisonten har varit. Mellan prognostillfällena har oftast två kvartalsräkenskaper publicerats, och de genomsnittliga prognosfelen minskat påtagligt.