prop · GO03138 · 2001-01-01 00:00:00 — Förfaranderegler Ett beslut om överföring som har anknytning till en gemensamhetsanläggning bör, liksom beslut om överföring genom fastighetsreglering, meddelas vid en förrättning. Enligt regeringens uppfattning lämpar sig anläggningslagens förrättningsregler i allt väsentligt även för förrättningar som avser överföring av fastighetstillbehör. Överföringen av fastighetstillbehör bör därvid ses som en del av inrättandet av gemensamhetsanläggningen. Av 18 § anläggningslagen framgår att bl.a. ägarna av deltagande fastigheter samt samfällighetsföreningen, om en sådan är bildad, har rätt att ansöka om förrättning. Detta bör gälla även i fråga om en förrättning som avser en fråga om överföring av fastighetstillbehör. Någon lagändring krävs inte i den delen. I promemorian förordades att frågan om överföring av fastighetstillbehör skulle kunna prövas såväl vid den förrättning då gemensamhetsanläggningen inrättas som vid en senare, särskild förrättning. Regeringen delar den uppfattningen. Den senare förrättningen får då karaktär av omprövning av det första anläggningsbeslutet. I 35 § anläggningslagen uppställs särskilda villkor för att ett anläggningsbeslut skall få omprövas, nämligen att det har inträtt ändrade förhållanden eller att det annars finns ett klart behov av omprövning. Enligt regeringen finns det dock inte anledning att uppställa sådana begränsningar vad gäller möjligheten att få en fråga om överföring av fastighetstillbehör prövad när gemensamhetsanläggningen redan är inrättad. Regeringen föreslår därför att frågan om överföring av fastighetstillbehör skall kunna prövas vid en särskild förrättning enligt anläggningslagen även om villkoren för omprövning inte är uppfyllda. har en samfällighetsförening befogenhet att företräda delägarna vid vissa slag av förrättningar enligt fastighetsbildningslagen (1970:988) och anläggningslagen (se bl.a. 35 § fjärde stycket anläggningslagen). I de fall en gemensamhetsanläggning redan har inrättats skulle det - såsom bl.a. och har påpekat - innebära en avsevärd förenkling om delägarna också vid en förrättning som syftar till att överföra fastighetstillbehör kunde företrädas av samfällighetsföreningen. I den situationen torde delägarna dessutom normalt beröras i endast begränsad omfattning av att ett fastighetstillbehör överförs till dem enligt de föreslagna reglerna. Regeringen föreslår därför att samfällighetsföreningen skall företräda delägarna vid en särskild förrättning om överföring av fastighetstillbehör. I promemorian föreslogs att ägaren av den tjänande fastigheten alltid skall lämna sitt medgivande till åtgärden. Även i fråga om överföring av fastighetstillbehör enligt anläggningslagen har åtskilliga remissinstanser hävdat att det kan finnas behov av att överföra fastighetstillbehör utan stöd av medgivande. Regeringen delar den uppfattningen (jfr avsnitt 6.1). Genom överföring av fastighetstillbehör från en fastighet till en annan kan man åstadkomma en mera rationell användning av marken och de anläggningar som hör till marken. I avsnitt 6.1 har diskuterats om regler om tvångsvis överföring av fastighetstillbehör enligt fastighetsbildningslagen är förenliga med bestämmelserna om egendomsskydd i 2 kap. 18 § regeringsformen och artikel 1 i första tilläggsprotokollet till om mänskliga rättigheter. Regeringens slutsats är att så är fallet. På i huvudsak samma skäl måste regler som ger möjlighet att genom beslut enligt anläggningslagen tvångsvis överföra fastighetstillbehör anses förenliga med regeringsformen och , under förutsättning att reglerna är inriktade på att åstadkomma en från allmän synpunkt ändamålsenlig användning av mark och därtill hörande anläggningar. Redan de gällande bestämmelserna i anläggningslagen tillgodoser i viss utsträckning dessa krav. Själva beslutet om att en gemensamhetsanläggning skall inrättas förutsätter att anläggningen tillgodoser ändamål av stadigvarande betydelse för de fastigheter som deltar i anläggningen (se 1 §). Vidare får gemensamhetsanläggningen inrättas endast om fördelarna av ekonomisk eller annan art av anläggningen överväger de kostnader och olägenheter som anläggningen medför (se 6 §). För ett beslut om överföring av fastighetstillbehör - utan stöd av medgivande av den tjänande fastighetens ägare - bör emellertid krävas att också själva överföringen leder till en mera ändamålsenlig markanvändning och att fördelarna med överföringen överstiger de kostnader och olägenheter som den medför. En uttrycklig regel om detta bör tas in i anläggningslagen. Självfallet bör även ägarna av de fastigheter som genom överföringen kommer att få del i anläggningen ha inflytande vid förrättningen. Antalet fastigheter som deltar i en gemensamhetsanläggning kan emellertid vara stort. Det är inte alltid praktiskt möjligt att få medgivande från ägarna till samtliga de fastigheter som skall delta i gemensamhetsanläggningen. Något krav på att ägarna till samtliga deltagande fastigheter är överens om att inrätta anläggningen har därför inte uppställts. Det är först om ägarna av de fastigheter som skall delta i anläggningen (och hyresgästerna i sådana fastigheter) mera allmänt motsätter sig åtgärden och har beaktansvärda skäl för det som anläggningen inte får inrättas ("opinionsvillkoret", se 7 § anläggningslagen). Detta bör, enligt regeringens mening, gälla även vid överföring av fastighetstillbehör som sker vid en anläggningsförrättning. För detta talar också att frågan om överföring av fastighetstillbehör för den enskilde fastighetsägaren torde vara av underordnad betydelse jämfört med frågan om inrättandet av gemensamhetsanläggningen. I promemorian föreslogs att opinionsvillkoret inte skall tillämpas när frågan om överföring av fastighetstillbehör prövas vid en särskild förrättning. i har menat att opinionsvillkoret bör gälla även vid sådana förrättningar. Regeringen ansluter sig till den uppfattningen och föreslår alltså att opinionsvillkoret skall gälla även vid sådan överföring av fastighetstillbehör som sker vid en särskild förrättning. Detta är av betydelse om den nya förrättningen har initierats av någon eller några enstaka delägare. Det är då rimligt att övriga delägares uppfattning vägs in genom en tillämpning av opinionsvillkoret. Någon särskild lagregel om att opinionsvillkoret är tillämpligt fordras dock inte. Beslutet om överföring utgör nämligen en del av inrättandet av gemensamhetsanläggningen och kommer därmed i likhet med övriga delar av anläggningsbeslutet att vara avhängigt av att opinionsvillkoret är uppfyllt. 7 Frigörande av fastighetstillbehör Regeringens förslag: Om en byggnad eller annan anläggning som enligt 2 kap. 1 § jordabalken hör till en fastighet är ägnad att användas vid utövandet av en ledningsrätt, skall lantmäterimyndigheten kunna besluta att anläggningen inte längre skall höra till fastigheten. Ett sådant beslut får dock, om anläggningens ägare inte har samtyckt till åtgärden, meddelas endast om åtgärden leder till ett mer ändamålsenligt utnyttjande av ledningsrätten och fördelarna av åtgärden överstiger de kostnader och olägenheter som den medför. Genom ett beslut om att anläggningen inte längre skall höra till fastigheten skall äganderätten till anläggningen övergå till innehavaren av ledningsrätten. Beslut om frigörande av fastighetstillbehör skall kunna fattas vid den förrättning då ledningsrätten upplåts eller vid en senare, ny förrättning. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag men omfattar endast anläggningar som avses i 2 kap. 1 § första stycket jordabalken (se promemorian s. 39-42). I promemorian förordas att åtgärden alltid skall vara beroende av medgivande från den berörda fastighetens ägare. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser, utom , är positiva till grundprinciperna i promemorians förslag. Några remissinstanser har dock förslag till detaljförändringar eller utvidgningar av förslaget. Flera instanser, däribland , och , har kritiserat eller ifrågasatt promemorians förslag att ett beslut om frigörande av fastighetstillbehör skall vara beroende av medgivande från den berörda fastighetens ägare. har i det sistnämnda avseendet anslutit sig till promemorians bedömning. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens förslag (se s. 32-35 i utkastet till lagrådsremiss). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot förslaget i utkastet till lagrådsremiss. har dock kritiserat förslaget att ett beslut om frigörande av fastighetstillbehör under vissa förutsättningar skall kunna meddelas även om anläggningens ägare inte har samtyckt till åtgärden. Bakgrund: Ledningsrätt utgör en rätt att utnyttja ett visst utrymme inom en fastighet för att där dra fram och begagna en ledning av visst slag. I 2 § ledningsrättslagen (1973:1144) anges för vilka slag av ledningar som ledningsrätt kan upplåtas. Lagens tillämpningsområde är där begränsat med hänsyn till de olika ledningarnas beskaffenhet och ändamål. Gemensamt för dessa slag av ledningar är att de tjänar olika allmänna ändamål. Förutom den egentliga ledningen ingår i begreppet ledning även för ledningens ändamål erforderliga anordningar, såsom transformatorer, pumpstationer och andra tillbehör (se 3 §). Ledningar omfattas av de allmänna reglerna om fastighetstillbehör i 2 kap. 1 § första stycket jordabalken. Härutöver gäller att en ledning som tryggas genom ledningsrätt genom ett beslut enligt ledningsrättslagen kan knytas till en annan fastighet än den där den är belägen. Jordabalkens regler om fastighetstillbehör blir då, enligt 2 kap. 1 § andra stycket andra meningen jordabalken, tillämpliga på ledningen. Om ledningsrätt upplåts innan ledningen byggs, eller om ledningen dittills har utgjort lös egendom, blir ledningen tillbehör till den fastighet som ledningsrätten knyts till. Annorlunda förhåller det sig, om ledningsrätt i stället upplåts för en befintlig ledning som redan hör till den fastighet där den är belägen. Ledningen kommer då att fortsätta utgöra tillbehör till den fastigheten till dess att den fysiskt avskiljs från fastigheten. Skälen för regeringens förslag: Såsom har framgått av avsnitt 5 anser regeringen att det bör öppnas en möjlighet att genom förrättningsbeslut omvandla vissa slag av fastighetstillbehör till lös egendom. Behovet härav gör sig i synnerhet gällande i fråga om ledningar. Behovet av lagändringar är i viss utsträckning beroende av hur bestämmelserna i 2 kap. 1 § första stycket jordabalken skall förstås. Såsom har påpekats (se avsnitt 4) är det inte klart om dessa bestämmelser innebär att en anläggning utgör tillbehör till den fastighet där den är belägen först om det finns ett ändamålssamband mellan fastigheten och anläggningen. Om något sådant ändamålssamband inte skall intolkas i bestämmelserna, är behovet av regeländringar påtagligt. Innehavarna av de svenska kraft-, tele- och va-näten har då inte någon sakrättsligt skyddad äganderätt till de ledningsavsnitt som är belägna på fastigheter som de har ägt. Skall däremot ett krav på ändamålssamband intolkas i bestämmelserna, t.ex. så att anläggningen utgör tillbehör till fastigheten först om den är ägnad att tjäna samma ändamål som fastigheten i övrigt, är behovet mindre. Flertalet kraftledningar m.m. har då aldrig hört till de fastigheter där de är belägna och frågan om att rättsligt frigöra dem från fastigheterna blir aldrig aktuell. Den osäkerhet som råder om innebörden i 2 kap. 1 § första stycket jordabalken kan inte lämpligen undanröjas genom lagstiftning. Så länge osäkerheten består måste emellertid, enligt regeringens mening, anknytande lagregler utformas så att de kan möta de särskilda svårigheter som uppkommer om den första av de angivna tolkningarna är riktig. Behovet av ändrade regler avser vanligen ledningar och därtill hörande anordningar för vilka ledningsrätt kan upplåtas. Regeringen föreslår därför att behovet tillgodoses genom regler som anknyter till ledningsrättslagens bestämmelser. Reglerna bör sålunda avse endast sådana anläggningar för vilka ledningsrätt upplåts eller har upplåtits, dvs. vissa slag av ledningar jämte för ledningarna behövliga anordningar, t.ex. transformatorer och pumpstationer. Omvandlingen till lös egendom bör ske genom beslut vid en förrättning enligt ledningsrättslagen. För ledningar som inte tryggas genom ledningsrätt gäller att rätten till utrymme är säkrad genom avtalsservitut eller avtal om nyttjanderätt. Ofta är sådana avtal avsedda att gälla . Typiskt sett präglas emellertid ett sådant rättsförhållande inte av samma stabilitet som en upplåten ledningsrätt och oftast framgår rättsförhållandet inte av fastighetsregistret. Regeringen är därför inte beredd att föreslå att ledningar, som inte tryggas genom ledningsrätt, omvandlas till lös egendom. Ledningsrättslagen bygger på att ledningen och ledningsrätten skall ha samma ägare. Så gäller t.ex., enligt 35 § ledningsrättslagen, att en överlåtelse av en ledning för vilken ledningsrätt har upplåtits är giltig endast om överlåtelsen omfattar även ledningsrätten. Det är mot den bakgrunden naturligt att ett beslut om att ledningen inte längre skall höra till fastigheten också skall ha den verkan att äganderätten övergår till innehavaren av ledningsrätten. Förfaranderegler I avsnitten 6.1 och 6.2 har förordats att frågan om överföring av fastighetstillbehör skall kunna tas upp i anslutning till att ett fastighetsbildningsservitut bildas eller en gemensamhetsanläggning inrättas och att fastighetsbildningslagens respektive anläggningslagens regler därvid skall tillämpas. På motsvarande sätt bör frågan om frigörande av fastighetstillbehör kunna tas upp vid den förrättning då ledningsrätt upplåts för ledningen. En sådan ordning är särskilt naturlig för de fall då någon ledningsrätt ännu inte har upplåtits för ledningen och parternas avsikt är att äganderätten till ledningen skall övergå till någon annan än fastighetsägaren. Det ligger då i den nye ledningshavarens intresse att få ledningsrätt upplåten i fastigheten. En förrättning som avser upplåtande av ledningsrätt kan därvid lätt förenas med ett beslut om att ledningen inte längre skall höra till fastigheten. Enligt regeringens mening är det naturligt att se det sistnämnda beslutet som en del av ledningsbeslutet. För en stor del av landets ledningsnät gäller emellertid att rätten till utrymme för ledningen redan är säkrad med ledningsrätt. Även i dessa fall kan det uppkomma behov av att omvandla ledningarna till lös egendom. Det bör därför vara möjligt att få frågan om frigörande av fastighetstillbehör prövad även efter upplåtelsen av ledningsrätten. Enligt regeringens mening är det lämpligt att härvid ansluta till reglerna om omprövning av ledningsbeslut i 33 § ledningsrättslagen. För omprövning uppställer lagen dock särskilda villkor, nämligen att det har inträtt ändrade förhållanden som väsentligt inverkar på ledningsrättsfrågan. Det finns enligt regeringens uppfattning inte anledning att uppställa någon sådan begränsning vad gäller omvandling av ledning till lös egendom vid särskild förrättning. Detta bör komma till uttryck i lagen. Förutsättningarna för beslut om frigörande I promemorian föreslogs att beslut av det aktuella slaget skulle få fattas enbart med stöd av medgivande från ägaren av den fastighet där föremålet är beläget. De remissinstanser som har yttrat sig i frågan, med undantag av , har ifrågasatt denna begränsning. Enligt regeringens mening finns det anledning anta att det ibland uppkommer behov av att kunna besluta om frigörande av ledningar m.m., trots att ägaren av den fastighet som ledningen hör till motsätter sig det. Det torde inte vara ovanligt med fastighetsöverlåtelser där parternas avsikt har varit att ledningar som hör till fastigheten inte skall ingå i överlåtelsen. Det lär också förekomma överlåtelser av ledningsnät utan samtidig överlåtelse av de fastigheter som ledningarna hör till. Parterna har ibland över huvud taget inte uppmärksammat att ledningarna hör till fastigheten. I sådana fall är det osäkert om ledningshavaren över huvud taget kan göra gällande några anspråk mot fastighetsägaren. I andra fall har parterna känt till problemet och har därför tagit in ett förbehåll i överlåtelseavtalet. Förbehållet har emellertid inte någon sakrättslig verkan och ledningshavaren har därför inte någon gentemot tredje man tryggad rätt till ledningen. För ledningshavaren innebär båda situationerna stora risker. Han kan inte vara säker på att en framtida fastighetsägare inte gör anspråk på ledningarna eller förhindrar användandet av ledningarna. Behovet av tvångsregler understryks av det förhållandet att de ledningar som det är fråga om representerar stora värden och ingår i samhällets infrastruktur. Ett beslut om frigörande av fastighetstillbehör kommer, enligt regeringens förslag, ibland att innebära att äganderätten till anläggningen övergår från fastighetsägaren till ledningshavaren. Beslutet kan därför innebära ett expropriativt ianspråktagande. Införandet av lagregler om tvångsvis ianspråktagande av egendom förutsätter därför att reglerna kan anses tillgodose angelägna allmänna intressen (jfr 2 kap. 18 § regeringsformen). Regeringen konstaterar i denna del att anläggningar som omfattas av ledningsrättslagen regelmässigt ingår i samhällets infrastruktur vad gäller energiförsörjning, telekommunikationer, vattenförsörjning m.m. Anläggningarna tjänar uppenbarligen angelägna allmänna intressen. En lagstiftning som medger tvångsvis frigörande av detta slag av anläggningar och som är inriktad på att åstadkomma ett mer ändamålsenligt utnyttjande av ledningsnäten måste därför anses vara förenlig med 2 kap. 18 § regeringsformen. Enligt regeringens uppfattning strider förslaget inte heller mot skyddet för äganderätten såsom det regleras i . Regeringen föreslår därför att beslut om frigörande av fastighetstillbehör skall kunna meddelas även utan medgivande från den aktuella fastighetsägaren. En förutsättning bör dock vara att åtgärden är ägnad att åstadkomma ett mer ändamålsenligt utnyttjande av ledningsrätten, en annan att nyttan av åtgärden överstiger de kostnader och olägenheter som åtgärden medför. 8 Frågor om registrering Regeringens förslag: När ett beslut om överföring eller frigörande av fastighetstillbehör har vunnit laga kraft, skall en uppgift om åtgärden införas i fastighetsregistrets allmänna del. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 45 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller har inte haft några invändningar mot det. Tekniska Högskolan och i har föreslagit att också uppgift om aktuell ledningshavare skall finnas i fastighetsregistret. har lämnat ett liknande förslag. Skälen för regeringens förslag: Av fastighetsregistrets allmänna del framgår vilka förrättningsåtgärder som har berört en viss fastighet. Om ett servitut har bildats, anges detta jämte aktbeteckningen till akten med förrättningshandlingarna. De här aktuella åtgärderna, dvs. överföring av fastighetstillbehör från en fastighet till en annan respektive frigörande av fastighetstillbehör, är av betydelse för tredje man. Bl.a. kommer den säkerhet som en framtida pantsättning av den tjänande fastigheten ger upphov till inte att omfatta den anläggning som har lösgjorts från fastigheten genom åtgärden. Det är därför väsentligt att åtgärden offentliggörs. En uppgift om åtgärden bör därför införas i fastighetsregistrets allmänna del. Detta följer huvudregeln att alla förrättningsbeslut skall registreras. Några lagändringar fordras därför inte. anvisningar för registrering behöver dock kompletteras, liksom det tekniska systemet som ansvarar för. Rättsverkningarna av beslut om överföring respektive frigörande av fastighetstillbehör bör, såsom och har framhållit, knytas till införandet av beslutet i fastighetsregistret. Detta motsvarar vad som gäller vid sedvanlig fastighetsbildning. I 2 kap. 7 § jordabalken bör därför klargöras att de sakrättsliga verkningarna av beslutet inträder i och med att beslutet registreras. Varken fastighetsregistret eller något annat offentligt register innehåller uppgifter om vem som äger befintliga ledningar eller uppgifter om vem som innehar upplåtna ledningsrätter. Som flera remissinstanser har påpekat skulle det i skilda sammanhang vara värdefullt att ha tillgång till sådana uppgifter. Regeringen har dock inte underlag för att i detta lagstiftningsärende lämna några förslag i denna del. Frågan kommer dock att övervägas ytterligare inom . 9 Frågor om ersättning vid överföring respektive frigörande av fastighetstillbehör Regeringens förslag: Om det beslutas att en anläggning skall överföras från en fastighet till en annan, skall ägaren av den fastighet som anläggningen övergår till betala ersättning enligt bestämmelserna i fastighetsbildningslagen respektive anläggningslagen. Beslutas det om frigörande av fastighetstillbehör enligt ledningsrättslagen, skall den som därigenom blir ägare till anläggningen betala ersättning enligt expropriationslagens bestämmelser. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslogs dock att den ersättning som skall betalas vid frigörande av fastighetstillbehör med stöd av ledningsrättslagen skulle fastställas enligt fastighetsbildningslagens bestämmelser (se promemorian s. 46 f.). Remissinstanserna: Promemorians förslag om ersättning vid överföring av fastighetstillbehör har inte mött några invändningar. , samt Fastighetsrådens och har motsatt sig att det införs ett system med vinstdelning i ledningsrättslagen. har menat att en vinstdelning vid frigörande av ledning från en fastighet måste grundas på ett annat vinstdelningssystem än det som finns i fastighetsbildningslagen. Tekniska Högskolan har ifrågasatt om inte fastighetsbildningslagens ersättningsregler bör utvidgas till att omfatta andra åtgärder enligt ledningsrättslagen. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens förslag (se s. 36-38 i utkastet till lagrådsremiss). Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot förslaget i utkastet till lagrådsremiss. Skälen för regeringens förslag: Om en anläggning som utgör fastighetstillbehör överförs till en annan fastighet eller omvandlas till lös egendom, kan detta påverka värdet på den fastighet som anläggningen dittills har hört till. Det måste därför finnas regler som garanterar fastighetens ägare ersättning för värdeminskning och eventuell annan skada. Reglerna bör också garantera att borgenärer med säkerhet i fastigheten inte lider skada till följd av ett beslut om att en viss anläggning inte längre skall höra till fastigheten. De regler som gäller om ersättning på grund av förrättningsbeslut och om verkan av utebliven betalning bör därför tillämpas även i dessa fall. Såvitt gäller överföring av fastighetstillbehör genom fastighetsreglering fordrar detta inte några lagändringar. 5 kap. 10-12 §§ fastighetsbildningslagen innehåller bestämmelser som kan tillämpas också vid överföring av fastighetstillbehör. Dessa bestämmelser innebär att expropriationslagens ersättningsregler skall tillämpas när det finns förutsättningar för expropriation eller liknande tvångsförvärv. Expropriationslagen bygger på principen att den vars egendom tas i anspråk skall ha ersättning för sin skada. Enligt regeringens mening är det rimligt att dessa regler tillämpas när den aktuella egendomen skulle ha kunnat tas i anspråk enligt exempelvis expropriationslagens regler om tvångsförvärv. Av fastighetsbildningslagen följer vidare att, när förutsättningar för expropriation eller liknande tvångsförvärv saknas, ersättningen i stället skall bestämmas enligt en s.k. vinstdelningsprincip. Denna innebär att vinsten av regleringen skall fördelas mellan de berörda fastigheterna. Detta är enligt regeringens mening ändamålsenligt också vid överföring av fastighetstillbehör.