prop · GP0330 · 2001-10-16 00:00:00 — Vid rådsmötet antogs en resolution om planen, som skall betraktas som en verktygslåda för åtgärder för medlemsstaterna och kommissionen att fritt välja ur. vid toppmötet i och utgör bilaga till slutsatserna från detta möte. Tillämpningen av resolutionen skall enligt slutsatserna följas upp Att främja livslångt lärande är det övergripande, långsiktiga målet för den andra etappen av och och, som redan konstaterats ovan, också ett av huvudsyftena med de särskilda åtgärder på utbild- ningsområdet som förordades av Lissabontoppmötet. presenterade vid rådsmötet en promemoria om livslångt lärande som underlag för en bred debatt i ett stort antal organ Utgångspunkten var slutsatserna från toppmötena i och Kommissionen för fram sex centrala huvudbudskap som en ram för en öppen debatt om hur man kan genomföra det livslånga lärandet i praktiken: nya grundläggande färdigheter för alla, ökade investeringar i mänskliga resurser, innovation i undervisnings- och inlärningsmetoder, Skr. 2001/02:30 att värdesätta lärandet, nytt tänkande inom studie- och yrkesvägledning samt att föra lärandet närmare individen. Som ett komplement till den globala handlingsplan för IT-området som antogs av , e-Europa, presenterade kommissionen ett meddelande med en särskild handlingsplan för utbildnings- området, e-lärande. Planen baseras bl.a. på slutsatserna i den rapport som kommissionen presenterade tidigare om tillämpningen av rådets resolution av om multimedia i skolan. Planen är avsedd att stödja uppnåendet av de mål för ökad IT-kunskap och IT- användning som uppställts i de gemensamma sysselsättningsriktlinjerna och slutsatserna från Lissabontoppmötet. Den sätter framför allt mål för infrastruktursatsningar, insatser för att öka kunskaperna i och om IT, pedagogisk utveckling samt samverkan mellan skolor. Att bidra till att utveckla utbildningens kvalitet är gemenskapens främsta uppdrag på utbildningsområdet. Rådet antog 1998 en rekommendation om europeiskt samarbete om kvalitetssäkring i den högre utbildningen, genom vilken ett nätverk inrättades för samarbete mellan berörda myndigheter. lade kommissionen fram ett förslag till rekommendation om motsvarande samarbetet när det gäller utvärdering av skolan, och rådet godkände vid rådsmötet sin gemensamma ståndpunkt beträffande förslaget. antogs och rådets beslut om inrättande av Europeiska . Kampanjen, som genomförs i samverkan mellan , syftar till att öka allmänhetens medvetenhet om värdet av språkliga och kulturella mångfald, om vikten av att kunna flera språk och om olika metoder för språkinlärning. I samtliga dessa frågor har samråd ägt rum med . Samtliga kandidatländer medverkar i den andra etappen av och . Det årliga informella utbildningsministermötet med kandidatländerna ägde rum i , där kommissionen presenterade slutrapporten från arbetsgruppen om indikatorer och referensvärden för utvärdering av skolans kvalitet som inrättades efter ministermötet med kandidatländerna i . 26 länder, däribland , har deltagit i arbetet, som resulterade i urval av 16 indikatorer för jämförelser mellan länder. Kommissionen uppmanades i att fortsätta arbetet samt vidareutveckla det till att omfatta livslångt lärande. startade den tredje etappen av det alleuropeiska programmet för högre utbildning, Tempus, som ingår i EU:s bistånd till de nya republikerna i f.d. , samt de icke-associerade länderna i Öst- och . Programmet pågår till . De avtal som ingicks 1995 med och om samarbete inom högre utbildning löpte ut , men förlängdes genom beslut i rådet . Efter en besvärlig start för det femte ramprogrammet på grund av den sena tidpunkten för programbeslutet utgjorde ett normalt arbetsår med omfattande aktivitet. beviljades ca 4 000 projekt finansiering från det femte ramprogrammet. Detta innebär att ungefär var femte sökande får projektbidrag från kommissionen. Projekten omfattar ca 20 000 deltagare från olika delar av . kom därmed kommissionen att totalt administrera det finansiella stödet till omkring 20 000 löpande forskningsprojekt, knappt 200 nätverk för forskarutbildning och närmare 800 individuella för forskarrörlighet. Den s.k. Helsinkigruppen, bestående av företrädare för medlems- staternas administrationer, fortsatte arbetet med att främja kvinnors deltagande i europeisk forskning, på nationell nivå och på gemenskaps- nivå. Nationell statistik och en rapport har tagits fram om kvinnor och forskning i . När det gäller andelen kvinnor i de olika delprogrammens programkommittéer som nomineras av medlemsstaterna uppgick den till i genomsnitt , i kommissionens rådgivande externa grupper till , i de särskilda externa uppföljningskommittéerna till och i panelerna för utvärdering av projektförslag till . Vikten av Helsinkigruppens arbete har vid återkommande tillfällen betonats av ministerrådet (Forskning). 29.2Mot ett europeiskt forskningsområde och ett nytt ramprogram Diskussionen om ett nytt ramprogram för tiden 20022006, liksom den allmänna diskussionen om europeiskt forskningssamarbete över huvud taget, kom att starkt präglas av den nya kommissionens utspel om ett europeiskt forskningsområde. Kommissionen utgick i detta från den europeiska forskningens ställning i relation till och med en totalt sett lägre investeringsgrad i för forskning, med en bristande synergi mellan de olika insatser som gjordes samt med en lägre effekt av gjorda insatser på den tekniska och ekonomiska utvecklingen. Idén om ett europeiskt forskningsområde omfattade en kraftigt utökad, frivillig samverkan mellan medlemsstaternas forskningsprogram inbördes och mellan dessa och gemenskapens aktiviteter samt en inriktning av det kommande ramprogrammet på att stödja en sådan utveckling, starkt ökad rörlighet bland forskare och forskarstuderande, utbyggnad av ett europeiskt höghastighetsnät för forskning samt Skr. 2001/02:30 tillskapande av ett europeiskt patentsystem. Kommissionens förslag mottogs övervägande positivt inom forskarvärlden. Efter en förberedande diskussion vid en informell ministerkonferens (forskning) ställde sig toppmötet i senare samma månad helt bakom förslagen, som det betonade forskningens allt viktigare roll för en fortsatt ekonomisk och social utveckling. Mera i detalj diskuterades förslagen därefter vid forsknings- ministrarnas rådsmöten samt, sedan kommissionen också lagt fram ett meddelande med förslag till riktlinjer för utformningen av ett nytt ramprogram, . I de rådsslutsatser som antogs vid det senare tillfället gjordes på svensk begäran i anslutning till den föregående diskussionen i en klar markering av den frivilliga karaktären av medlems- staternas samverkan. lades på detta sätt en viktig grund för en principiellt sett helt ny inriktning av det kommande sjätte ramprogrammet jämfört med de föregående fem. En medveten koppling gjordes mellan de nationella och de unionella insatserna, i linje med de principer om öppen samverkan som Lissabonslutsatserna generellt förordade. Detta kom också att helt prägla det förslag om ett nytt ramprogram för tiden 2006 som kommissionen lade fram 2001 och som kom att utgöra den allt dominerande huvudfrågan för det svenska ordförandeskapet på forskningsområdet. var samtliga kandidatländer utom associerade till ramprogrammet och kunde delta fullt ut i dess aktiviteter. påbörjades också förhandlingar med om ett associationsavtal som senare kom att ingås . avslutades de pågående förhandlingarna med om ett samarbetsavtal (som trädde i kraft ), och rådet gav vidare ett uppdrag till kommissionen att inleda förhandlingar med om ett motsvarande avtal. Vid rådsmötet antog forskningsministrarna, efter föregående förhandlingar mellan de båda organisationerna, slutsatser om inriktningen av och formerna för ett intensifierat samarbete på forskningsområdet mellan EU och den europeiska rymdorganisationen (). Motsvarande beslut fattades av . Detta har sedan resulterat i att en gemensam arbetsgrupp inrättats på tjänstemannanivå och att en gemensam rådgivande kommitté etablerats . Samarbetet fokuseras i första hand kring de båda projekten (se kapitel 19.1.1) och GMES, som avser global satellitövervakning av miljö och säkerhet. 30 Kultur och medier Samarbetet skall bidra till den kulturella utvecklingen i medlemsstaterna. Arbetet med att främja kulturen skall ske med respekt för nationella och regionala intressen som det gemensamma kulturarvet framhävs. EU:s insatser skall främja samarbete mellan medlemsstaterna och vid behov stödja verksamhet som syftar till att sprida kunskap om de europeiska folkens kultur och historia, att bevara och skydda kulturarv samt att främja icke-kommersiellt kulturarbete och konstnärligt skapande, även inom den audiovisuella sektorn. hölls tre ministerråd om kulturfrågor och audiovisuella frågor: (behandlades i ), (i ) samt (i ). Kulturramprogrammet, Kultur 2000, löper med en total budget på . Programmet skall bl.a. främja de europeiska folkens kännedom om varandras kultur och historia, kulturens spridning över gränserna samt rörlighet för konstnärer, andra kulturaktörer och yrkesutövare och deras verk. Stor vikt skall läggas vid aktiviteter som riktar sig till ungdomar och socialt missgynnade personer samt vid beaktande av kulturell mångfald. Programmet ger stöd till särskilda nyskapande och/eller experimentella projekt, stöd till fleråriga strukturerade avtal om gränsöverskridande samarbete samt stöd till särskilda kulturevenemang med en europeisk eller internationell dimension (bidrag till kulturhuvudstäder, europeiska priser etc.). inkom totalt 1000 projektansökningar av vilka 219 beviljades stöd. Totalt fördelades (ca ). Det svenska utfallet kan betecknas som gott. Antalet svenska ansökningar låg på en ganska normal nivå jämfört med genomsnittet för alla deltagande stater, men andelen som fick stöd ligger klart över genomsnittet. Sammanlagt utgick stöd till 35 projekt med svenskt deltagande och till 20 översättningsprojekt från svenska förlag. Eftersom programmet förutsätter samarbete mellan olika länder är det betydelsefullt att delta som medorganisatör. Svenska aktörer ingick i 44 av de 219 projekten, vilket är ett mycket positivt resultat. Projektet kulturhuvudstad inrättades av kommissionen 1985. har en europeisk stad utsetts att inneha titeln. Med hänsyn till det stora antalet sökande och till symbolvärdet med övergången till det nya årtusendet var nio städer utsedda till kulturhuvudstäder : , Skr. 2001/02:30 Bergen, , , , , , och En ny turordning för utnämnande av kulturhuvudstäder är införd för åren 20052019. Städerna skall utses med hjälp av en jury sammansatt av sju ledande och oberoende personligheter som skall vara experter på kulturområdet. Rådet, och kommissionen utser vardera två ledamöter och en ledamot. Rådets ledamöter föreslås av de två medlemsstater som innehar ordförandeskapet och rådet fattar sedan sitt beslut med enkel majoritet. valde rådet portugisen (jurist, journalist och delaktig i ) och fransmannen d'Arcier (konstnärlig ledare för ) som representanter i den jury som skall utse en irländsk stad till kulturhuvudstad . skall och nominera personer till juryn. Media-programmet ger stöd till den europeiska audiovisuella industrin i syfte att stärka dess konkurrenskraft och öka spridningen av europeiska verk. Programmets andra omgång, MEDIA II, avslutades och ersätts av ett nytt femårsprogram, MEDIA Plus, från . har med varierande, men stadigt förbättrat, utfall deltagit i programmet . En genomgång av utfallet (19961999) visar att har fått av de fördelade stödmedlen. uppnåddes den högsta stöd- summan till svenska aktörer med totalt , en ökning med jämfört med . Svenska aktörer har fått i stöd för distribution av biograffilm, TV och video/multimedier, jämfört med 1999. I utvecklingsstöd till enskilda projekt samt till produktionsbolag har delats ut. Tre filmfestivaler (, och ) har fått totalt . De tio svenska biografer som ingår i nätverket tilldelades totalt . förhandlades det nya programmet MEDIA Plus fram i en långdragen process mellan kommissionen, rådet och . kunde medlemsstaterna enas om den av kommissionen föreslagna totalbudgeten på , något som även accepterades av . Det nya programmet är uppdelat i två större delar: Utbildning och Utveckling, distribution, marknadsföring och ny teknik. Det direktiv som brukar kallas TV utan gränser (rådets direktiv /552/EEG av om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra för- fattningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, ändrat Skr. 2001/02:30 genom och rådets direktiv /36/EG) innehåller minimiregler för TV-sändningar när det gäller europeiskt program- innehåll, reklam och sponsring, skydd av minderåriga och rätten till genmäle. skall kommissionen presentera förslag till revidering av TV-direktivet. Arbetet med att ta fram ett sådant förslag avses påbörjas . Kommissionens studie om hur TV-reklam och TV-köp påverkar minderåriga och som har beskrivits i föregående års rapportering till , skulle ha redovisats . Studien är dock försenad och någon redovisning har inte gjorts . Kommissionen antog ett meddelande om EU:s framtida politik på det audiovisuella området. Meddelandet beskriver kommissionens intentioner på området och utvecklar de principer som tidigare fastslagits för den audiovisuella sektorn, såsom åtskillnaden i regleringshänseende mellan infrastruktur och medieinnehåll. Rådet antog slutsatser om meddelandet, särskilt aspekterna när det gäller den digitala televisionens inverkan och potential på informationssamhället, sysselsättningen och den ekonomiska tillväxten i . Slutsatserna överensstämmer i huvudsak med svenska ståndpunkter. Rådet konstaterar bl.a. att övergången från analog till digital television är en avgörande faktor för att säkerställa tillgången till informationssamhället och för att bekämpa social och kulturell uteslutning. Vidare betonar rådet att det åligger medlemsstaterna att fastställa de nationella reglerna för innehållet och fatta beslut i nyckelfrågor såsom upprättandet av tidtabellen för avbrytande av de analoga markbundna sändningarna. 30.6Public service-radio och TV Under det franska ordförandeskapet anordnades ett seminarium samt ett antal informella möten om public service-radio och TV i relation till fördragets regler om statsstöd. Bakgrunden är den oklarhet som fortfarande råder om hur kommissionen avser att hantera de klagomål om snedvridande av konkurrensen som ligger på dess bord. Vid det informella rådsmötet upprättades en närmare dialog mellan medlemsstaterna och kommissionens direktorat för konkurrens- frågor. Mötena var viktiga både för att tydliggöra medlemsstaternas ståndpunkter och för en öppen och konstruktiv dialog om hur en balanserad hållning i synen på finansieringen av public service-radio och TV i relation till kommersiell radio och TV kan uppnås. Vid det formella rådsmötet aviserade en ambition att under sitt ordförandeskap skapa en grund för en fortsatt dialog mellan medlemsstaterna och kommissionen. 30.7 Övriga kultur- och mediefrågor Vid det informella kulturrådsmötet i hölls en omfattande debatt om den kulturella mångfalden i den nya internationella miljön. Under det portugisiska ordförandeskapet beslutade rådet om en resolution om bevarandet av det europeiska filmarvet, och expert- seminarier om bl.a. bibliotek, film och finansiering av scenkonst anordnades. Under det franska ordförandeskapet tog rådet beslut om resolutioner om arkitektonisk kvalitet i stads- och landsbygdsmiljö, tillämpning av nationella system för fastställande av bokpriser samt om nationellt stöd till film och audiovisuella medier. Samråd i dessa frågor hade ägt rum med . 31.1.1 Upphovsrätten i informationssamhället Utvecklingen av den digitala tekniken har medfört att text, ljud och bild kan kopieras och spridas på ett helt annat sätt . och tjänster har skapats som snabbt och enkelt kan kopieras och spridas mellan olika länder. Mot denna bakgrund lade kommissionen fram ett direktivförslag som syftar till att harmonisera upphovsrätten och närstående rättigheter till informationssamhällets förutsättningar, (KOM (97) 628 slutlig). behandling lade kommissionen fram ett ändrat förslag , (KOM (1999) 950 slutlig). Fortsatta förhandlingar inom rådet ledde därefter fram till rådets beslut om en gemensam ståndpunkt 2000 (EGT C 344, 1.12.2000, s. 1). Information om förslaget gavs i , samt i lagutskottet och Förslaget avser både upphovsrätt, t.ex. rättigheter för författare och kompositörer, och till upphovsrätten närstående rättigheter, t.ex. rättigheter för artister, filmproducenter, skivbolag och radio- och tv-bolag. Förslaget innehåller regler som är av särskild betydelse i informationssamhället, men det är inte begränsat till sådana Innehållet avser bl.a. bestämmelser om digitala kopior, om att göra skyddade verk tillgängliga för allmänheten på t.ex. Internet, om tekniska skyddsåtgärder (t.ex. kryptering och kopieringsspärrar), samt om elektronisk information om rättigheter (s.k. digitala vattenstämplar). rådets beslut om gemensam ståndpunkt vidtog andra behandling av förslaget, och ett nytt yttrande från förlikningsförfarande mellan rådet och bli aktuellt. 2001/02:30 Direktivet bör under alla förhållanden kunna antas . 31.1.2 Ersättning vid vidareförsäljning av konstverk En majoritet av medlemsstaterna har bestämmelser som ger den konstnär som skapat ett konstverk rätt till en viss del av försäljningspriset när verket säljs vidare (följerätt). I finns sådana regler . Några länder saknar helt regler och andra har regler som inte tillämpas. Bland de medlemsstater som har regler om följerätt skiljer sig reglernas innehåll åt bl.a. vad gäller ersättningens storlek. Avsaknaden av regler i vissa länder och skillnaderna i reglernas utformning mellan länderna medför störningar i den inre marknaden. Kommissionen lade därför fram ett förslag till direktiv om upphovsmannens rätt till ersättning vid vidareförsäljning av originalkonstverk (KOM (96) 97 slutlig). Efter första behandling lade kommissionen fram ett reviderat förslag , (KOM (98) 78 slutlig). Förslaget innehåller bestämmelser om vilka konstverk som skall vara föremål för följerättsersättning, vilka över- låtelser som skall omfattas, hur stor ersättningen skall vara m.m. har bland annat fått gehör för synpunkter vad gäller ersättningens storlek för försäljningar på lägre nivåer och för att brukskonst skall omfattas av följerättsersättningen. Förhandlingarna om förslaget har präglats av ett starkt motstånd från några medlemsstater. Efter vissa kompromiss- lösningar bl.a. vad gäller genomförandetiden, minimibeloppet från vilket ersättning skall utgå samt en övergångsregel för tillämpning av följerätt på arvingar till konstnärer, lyckades rådet nå fram till en gemensam ståndpunkt som antogs (EGT C 300, 20.10.2000, s. 1). Information om förslaget gavs i . andra behandling av förslaget avslutades med att antog ett flertal ändringsförslag av rådets gemensamma ståndpunkt. Eftersom ändringsförslagen starkt avviker från rådets ståndpunkt i delar som var avgörande för rådets kompromiss kommer troligtvis rådet inte att kunna acceptera ändringar. Sannolikt kommer därför förslaget att bli föremål för förlikningsförfarande. Om enighet kan nås i förlikningsförfarandet kan förslaget förväntas antas . 31.2.1 Förslag till förordning om gemenskapspatent I finns det europeiska patentsystemet, grundat på Europeiska patentkonventionen (EPC). Till denna konvention är samtliga medlemsstater anslutna samt ytterligare fem stater: , , , och . EPC innebär att konventionsstaterna har skapat ett gemensamt Skr. 2001/02:30 ansökningsförfarande för patent (s.k. europeiska patent). Den som vill ha ett patent som gäller i en eller flera av de anslutna staterna kan få det genom att lämna in en ansökan till Europeiska patentverket (EPO) i . Sökanden får inte ett enda patent som gäller i samtliga de stater sökanden har valt ut utan skyddet kan i stället närmast beskrivas som ett knippe nationella patent, grundade på en enda ansökan. Systemet har inneburit stora fördelar för patentsökande i , men det har vissa brister, främst bestående av höga kostnader och avsaknad av en gemensam domstol för avgörande av mål om intrång i och ogiltighet av europeiska patent. överlämnade kommissionen ett förslag till en förordning om gemenskapspatent (KOM (2000) 412 slutlig). Den föreslagna förordningen innebär att det tillskapas en ny skyddsform på immaterialrättsområdet kallad gemenskapspatent. Syftet är att möjliggöra för den som gjort en uppfinning att genom en enda ansökan få ett patent som gäller i hela gemenskapen. Gemenskapspatentet skall ha en enhetlig och fristående karaktär och således endast kunna meddelas, överlåtas, ogiltigförklaras eller upphöra för hela gemenskapen. Denna typ av patent skall endast regleras av den föreslagna förordningen och gemenskapsrättens allmänna principer. Förslaget innebär att EG ansluter sig till EPC. Det blir därmed EPO som kommer att meddela gemenskapspatent. Vidare föreslår kommissionen att en ny specialdomstol på EG-nivå skall pröva mål om ogiltighet av och intrång i gemenskapspatent. behandlades förslaget i rådsarbetsgruppen för patent. Förslaget var vidare föremål för presentation respektive lägesrapport vid de två ministerrådsmötena . Inför dessa möten redovisades frågan för . Genom har tillkommit en rättslig grund som möjliggör senare beslut om inrättande av en sådan specialdomstol som kommissionens förslag förutsätter. förväntas yttra sig över förslaget till en förordning om gemenskapspatent . En tidtabell för arbetet med gemenskapspatentet har satts genom slutsatserna från Europeiska rådets möte i . Där anges att ett gemenskapspatent skall finnas tillgängligt vid utgången av . är generellt sett positivt inställt till förordningsförslaget och anser att ett av de viktigaste inslagen i det föreslagna gemenskapspatentsystemet är den nya specialdomstolen. Förordningen var en av de prioriterade rättsakterna under det svenska ordförandeskapet. 31.2.2Direktiv om patenterbarheten av uppfinningar som innefattar datorprogram Uppfinningar som innefattar datorprogram är enligt den praxis som utvecklats av Europeiska patentverket och som gäller i patenterbara om de gängse kraven för patent är uppfyllda. Dessa krav innebär bland annat att uppfinningen skall ha teknisk karaktär, att den är ny och att den väsentligen skiljer sig från vad som varit känt. Det finns dock oklarheter och det pågår en omfattande debatt i många medlemsstater om möjligheterna till patent när det gäller datorprogram. 2001/02:30 Frågan togs upp i grönboken om gemenskapspatentet och patentsystemet i (KOM (97) 314 slutlig). I ett meddelande upplyste kommissionen om att man möjligt skulle lägga fram ett förslag för att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning på detta område. Med anledning av den pågående offentliga debatten i frågan genomförde kommissionen ett brett samråds- förfarande. Till grund för förfarandet låg ett dokument som skisserade en tänkbar inriktning av en harmonisering. Inriktningen var i linje med den praxis som utvecklats vid Europeiska patentverket. gav berörda kretsar i tillfälle att komma med synpunkter på de frågor som togs upp i dokumentet. Av de instanser som yttrade sig var flertalet för ett harmoniseringsdirektiv. Flertalet stödde också den inriktning av en harmonisering som hade angetts i kommissionens dokument. På grundval av de synpunkter som kom in sammanställdes ett yttrande till kommissionen (Ju2000/5852/L3). Som ett led i samrådsförfarandet genomförde kommissionen vidare ett möte med medlemsstaterna. Något förslag hade då ännu inte lagts fram. Alla medlemsstater utom , och har lagstiftning om bruksmodellskydd. En bruksmodell är en registrerad rättighet som ger rättsinnehavaren ensamrätt till enklare uppfinningar. För att någon skall få ett sådant skydd måste uppfinningen bland annat vara ny och ha en viss så kallad uppfinningshöjd. De närmare förutsättningarna för att få bruksmodellskydd varierar mellan de stater som erbjuder sådant skydd.