prop · GO0357 · 2001-01-01 00:00:00 — Regeringen anser mot denna bakgrund att beståndsövervakningen av rovdjuren bör vara en del av miljöövervakningen. I budgetpropositionen för har miljöövervakningen fått betydande resursförstärkningar. Fördelning av medel för miljöövervakningen hanteras av . Nämnden är knuten till men har att självständigt fatta beslut om fördelning av medlen från anslaget för miljöövervakning. Länsstyrelserna svarar generellt för regional miljöövervakning medan det samlade ansvaret för miljöövervakningen för landet som helhet ligger på . För att rovdjursstammarna skall kunna följas är det nödvändigt att inventeringsverksamheten samordnas mellan länen. Detta kräver i sin tur att enhetliga metoder används i varje fall i alla län utanför renskötselområdet. Utredningen har påpekat att en del viktig information från inventeringsverksamhet m.m. är svår att få tag på eftersom den inte systematiserats. Genom den spridning av rovdjuren, som av allt att döma sker, kommer allt fler län att behöva hantera rovdjursfrågor. Länsstyrelsernas del av inventeringsverksamheten bekostas för huvudsakligen genom medel från utgiftsområde 20, anslaget 34:3 Åtgärder för att bevara den biologiska mångfalden. fördelar pengar från anslaget till länsstyrelserna. Regeringen anser att länsstyrelsernas arbete med inventeringar av rovdjur bör bli en del av miljöövervakningsprogrammet genom att anslaget 34:2 Miljöövervakning m.m. utnyttjas för att täcka kostnader för inventeringsverksamheten. Regeringen avser därför att ge i uppdrag att i samråd med länsstyrelserna utforma inventeringsverksamheten av stora rovdjur som en del av miljöövervakningen och att i samråd med lämna förslag till finansiering av verksamheten. I uppdraget bör även ingå att överväga hur inventeringsverksamheten inom ramen för miljöövervakningen kan bidra till arbetet med att förebygga jaktbrott (avsnitt 6.2). Inventeringar inom renskötselområdet En tillförlitlig beståndsuppskattning av rovdjursförekomster inom renskötselområdet är grunden för det befintliga ersättningssystemet. Inom ramen för det nuvarande ersättningssystemet för renar som dödas av rovdjur har man inom renskötselområdet genomfört heltäckande inventeringar av järv, lo och varg. Arbetet görs gemensamt av länsstyrelserna och samebyarna. Länsstyrelserna sammanställer resultaten för respektive län och rapporterar till och . Regeringen anser att detta arbete skall fortsätta. bedöms det inte nödvändigt med några utökade insatser. Regeringen konstaterar att utredningen respektive redovisar delvis olika kostnader beträffande länsstyrelsernas del av verksamheten. Med de medel har att tillgå kan länsstyrelsernas ålagda uppgifter inte finansieras i sin helhet enligt verket. Verket har påpekat att inventeringsverksamheten även bör rymma inventeringar för kungsörn och björn. Regeringen finner att inventeringsverksamheten i renskötselområdet respektive utanför renskötselområdet har delvis olika syften. Inom renskötselområdet sker inventeringsverksamheten i samverkan mellan samebyarna och personal knuten till länsstyrelserna. Ersättningssystemet fordrar att bestånden av rovdjuren kan bestämmas för att behovet av ersättningar skall kunna beräknas och förutsättningar ges för en rättvis fördelning av skademedlen mellan samebyarna. De medel som utgår till för inventeringsverksamheten bör därför även fortsättningsvis finansieras via anslaget för viltskador, utgiftsområde 23. Inventeringar utanför renskötselområdet Utanför renskötselområdet sker inventeringarna främst genom ideella organisationers insatser. På samma sätt som för länsstyrelserna inom renskötselområdet bör det vara berörda länsstyrelsers uppgift i övriga delar av landet att samordna inventeringarna av stora rovdjur och sammanställa rapporter om utvecklingen. För att övervakningen av rovdjursstammarna ska kunna garanteras långsiktigt med bibehållen kvalitet bör verksamheten inte delas upp på flera organisationer som kan ha särintressen att bevaka. Länsstyrelserna har, tillsammans med , tagit initiativ för att samordna inventeringsverksamheten utanför renskötselområdet inom ramen för Viltskadecenters verksamhet. Regeringen anser att en långsiktig lösning av frågan om samordningen i enlighet med detta initiativ kräver att Viltskadecenters organisation och status fastställs (se vidare avsnitt 11). Rovdjursdatabas En del av det inventeringsmaterial om stora rovdjur som insamlats finns lagrat i en gemensam databas för de fyra nordligaste länen. Annat material är spritt och svårt att få del av. Även data om fällda djur behöver sammanställas. Dessa rapporteras till polis och vidare till som ska rapportera till . Befintlig statistik på skador orsakade av rovdjur är inte tillfredställande. Regeringen avser mot bakgrund av detta ge i uppdrag att redovisa hur en nationell databas som innehåller bl.a. inventeringsdata för samtliga stora rovdjur skall utformas och samordnas med miljöövervakningen. Databasen skall vara geografiskt heltäckande. I databasen bör information från länsstyrelserna, , , polisen, m.fl. registreras. 10 Forskning Regeringens bedömning: Regeringen har, som utredningen föreslagit, höjt ambitionsnivån rörande rovdjursforskningen genom att höja bidraget ur jaktvårdsfonden med för viltforskningen. Fördelningen av resurser för forskningen bör ske så att en långsiktig finansiering av rovdjursforskningsprojekt kan säkras. Om de prioriteringar som regeringen gett uttryck för i den forskningspolitiska propositionen inte får avsedd effekt får frågan prövas på nytt. Utredningens förslag: Staten bör öka sina satsningar på rovdjursforskning. En ökning med skulle väsentligt förbättra villkoren för forskningen på de mest angelägna områdena. Remissinstanserna: Remissinstanserna betonar vikten av att tillräckliga resurser satsas på forskning. Flera remissinstanser, bl.a. , anser att föreslaget belopp om är för lågt. och påpekar särskilt behovet av medel för att kunna ta hand om och analysera döda djur eller material från döda djur som av olika skäl samlas in. , och kommun betonar vikten av att forskning sker i samråd med berörda samebyar för att undvika störningar i renskötseln. Skälen för regeringens bedömning: Forskningen är och kommer även framöver att vara en förutsättning för ökad kunskap om rovdjuren och för en långsiktig förvaltning av rovdjursstammarna. Den forskning som har bedrivits om svenska och fennoskandiska rovdjurspopulationer har varit av hög kvalitet och utgör basen för den plattform som rovdjurspolitiken nu står på. Det är viktigt att forskningsprojekten får fortsatt ekonomiskt stöd så att de kan bedrivas med den långsiktighet som krävs och att nya långsiktiga projekt kan startas. Det finns bl.a. ett växande behov av forskning som avser genetiska studier samt forskning beträffande möjligheterna att förebygga skador såväl innanför som utanför renskötselområdet. Flera av de svenska rovdjursforskningsprojekten har bedrivits och bedrivs i samarbete med forskare i grannländerna, främst . Eftersom de flesta rovdjursstammarna är gemensamma med främst men i viss mån även med bör samarbetet mellan forskare och forskningsinstitutioner i dessa länder stärkas. Vidare är det viktigt att samarbetet fortsätter med de frivilliga organisationerna, t.ex. Världsnaturfonden och , vilka mycket förtjänstfullt bidragit till de ökade kunskaperna om de stora rovdjuren i . Forskningen bör sträva efter fortsatt öppenhet gentemot allmänheten. Särskilt viktigt är det att skapa goda relationer och samverka med renägare, andra tamdjursägare, jägare och personer knutna till naturvårdsorganisationer. Om tamdjursägare får information om att det finns rovdjur i ett visst område ökar möjligheterna att förebygga skador. Regeringen har i den forskningspolitiska propositionen (prop. 2000/01:3) angett att forskning om biologisk mångfald är ett viktigt forskningsområde för hållbar utveckling. Regeringen pekar där på att det finns anledning att särskilt poängtera vikten av några forskningsområden varav rovdjursforskning är ett av dem som måste prioriteras. I propositionen anges att det behövs långsiktiga projekt för att fortlöpande kunna ge nödvändiga resultat för förvaltningen av de svenska rovdjurspopulationerna. Vidare anges att om de prioriteringar som regeringen gett uttryck för inte får avsedd effekt får frågan prövas på nytt. Medel för finansiering av rovdjursforskning kan sökas från olika organ. Organen som förmedlar forskningspengar har något olika inriktning. har forskningsmedel främst för tillämpad forskning av kortsiktig natur. För grundforskning inom området har det bildats ett nytt forskningsråd för miljö, areella näringar och samhällsbyggande. För programinriktad verksamhet förfogar MISTRA över forskningsmedel. Därtill kommer viltforskningsnämnden och privata forskningsmedel från t.ex. WWF, och särskilda fonder. Viss basverksamhet vid myndigheter och institutioner är av fundamental betydelse för rovdjursforskningen utan att i egentlig mening vara forskning. Dit hör t.ex. hanteringen av rovdjur i egenskap av statens vilt på och . Regeringen har som aviserats i propositionen Jaktens villkor (prop. 1999/2000:73), mot bakgrund av förslag, ökat bidraget ur jaktvårdsfonden till viltforskningen med . Regeringen anser mot denna bakgrund att en höjd ambitionsnivå rörande rovdjursforskningen av den storleksordning som utredningen anger är möjlig inom ramen för befintliga medel. Fördelningen av resurser för forskningen bör ske så att en långsiktig finansiering av rovdjursforskningsprojekt kan säkras. 11 Information 11.1 Myndigheter och organisationer Regeringens bedömning: Regeringen avser att ge i uppdrag att föreslå utformning av förstärkta informationsinsatser om stora rovdjur. Regeringen avser att ställa extra medel till förfogande för informationsinsatserna. Utredningens förslag: Regeringen bör ge i uppdrag att utarbeta en detaljerad strategi för information om rovdjur. Remissinstanserna: Remissinstanserna betonar vikten av såväl ökade som riktade informationsinsatser. i anser att länsstyrelserna är betjänta av ett omfattande centralt informationsmaterial. stöder utredningens förslag att en informationsstrategi utarbetas av verket men anser att Viltskadecenters betydelse som kunskapsföremedlare till näringar och allmänhet bör betonas. Även framhåller Viltskadecenters roll i informationsarbetet. Länsstyrelserna i och anser att bör samverka med länsstyrelserna i uppdraget. anser att bör utnyttja den kompetens som finns inom ideella organisationer. Skälen för regeringens bedömning: Kunskap om rovdjuren har en nyckelroll för allmänhetens förståelse för rovdjur och rovdjurspolitiken. Ett ökat arbete med väl underbyggd och allsidig information om rovdjuren är därför ett viktig led i arbetet med att minska de konflikter som skapas runt rovdjursförekomsten. Erfarenheterna från Viltskadecenters verksamhet visar också hur information och utbildning - tillsammans med bidrag till skadeförebyggande åtgärder - på ett avgörande sätt medverkat till att tamdjursägare kunnat acceptera rovdjur i sin närhet. Av särskild betydelse är att aktuell kunskap om rovdjurens antal och utbredning finns lätt tillgänglig för allmänheten. På så sätt kan rykten och missuppfattningar motverkas. En bidragande orsak till konflikterna runt rovdjursförekomsten är att olika grupper har olika uppfattningar om hur många rovdjur det finns och var de finns. God och lättillgänglig information om antal och utbredning kan ge ett kunskapsunderlag som kan accepteras av människor med olika uppfattningar i rovdjursfrågorna. Därmed blir det lättare att föra en saklig diskussion och att finna lösningar på konflikter. Information bör också spridas i syfte att bredda kunskapen om de olika arternas biologiska förhållanden samt de skador och problem de orsakar. De sociala aspekterna på rovdjursförekomsten bör också belysas och de bör sättas in i ett historiskt perspektiv. arbetar många myndigheter och organisationer med att sprida kunskap om rovdjuren. Inte minst viktigt är de ideella organisationernas, museernas och djurparkernas informationsarbete, eftersom de ofta även når människor som inte lika lätt nås av information från myndigheter. Regeringen anser mot bakgrund av redovisningen att det finns ett ökat behov av information om rovdjuren. Som central myndighet för förvaltningen av rovdjur har ett huvudansvar för att ta fram information om rovdjur. Regeringen avser därför att ge i uppdrag att redovisa förslag till utformning av förstärkta informationsinsatser om stora rovdjur. I uppdraget bör ingå att göra en bristanalys för att bedöma vilka informationsinsatser som behöver öka i första hand. Verket bör då beakta den information som sprids av andra myndigheter och organisationer, och redovisa såväl egna insatser med information som en bedömning av informationsinsatser som kan genomföras av andra intressenter. Verket bör därvid lämna förslag till fördelning av de medel som regeringen ställer till förfogande för informationsinsatser. 11.2 Rovdjurscentrum Regeringens bedömning: Frågan om statliga medel till ett eller några rovdjurscentrum bör hanteras inom ramen för regeringens uppdrag till om informationsfrågor. Utredningens förslag: En arbetsgrupp tillsätts inom med uppdrag att fortsätta samtalen med , Järvzoo, rovdjurscenter och Viltskadecenter samt med berörda län och kommuner, om inrättandet av ett eller flera rovdjurscentrum. För statens del innefattar satsningen ett visst ekonomiskt stöd till kompetensutveckling och informationsinsatser. Remissinstanserna: Vissa remissinstanser tillstyrker förslaget medan andra menar att staten inte ska gå in och finansiera ett eller flera rovdjurscentrum. i anser att utredningens förslag att staten skall bidra till ett rovdjurscentrum är mycket bra. i anser att samordning i frågan bör ske med det uppdrag som föreslås ges till beträffande informationsstrategi. Skälen för regeringens bedömning: De insatser som redan görs av bl.a. , Järvzoo, rovdjurscenter och Viltskadecenter för att sprida information och kunskap om rovdjur är betydelsefulla. Behovet av information kommer troligen att växa . För de stora rovdjuren finns ett stort intresse hos allmänheten. Rovdjur som iakttas på nya ställen brukar väcka stort medialt intresse. Den verksamhet som skulle kunna vara aktuell att stödja vid ett rovdjurscentrum har på olika sätt koppling till informationsverksamhet. Regeringen bedömer mot den bakgrunden att denna fråga bör hanteras inom ramen för uppdraget till som behandlas närmare i avsnitt 11.1. 11.3 Viltskadecenter Nuvarande organisation och arbetsuppgifter Viltskadecenter finns i anslutning till i . Stationen är organisatoriskt knuten till vid () i . Viltskadecenter har till uppgift att samla in kunskap om viltskador och att förmedla den genom information och utbildning. Till viltskador räknas skador som rovdjur orsakar på tamdjur och annan egendom. Viltskadecenter utvecklar i samarbete med forskarna vid stationen också nya metoder för att förebygga viltskador. Verksamheten på Viltskadecenter riktar sig främst till myndigheter, enskilda näringsidkare och organisationer men också till allmänheten. Viltskadecenter arbetar inte med frågor som rör rennäringen. Viltskadecenter drivs av på uppdrag av . Verksamheten finansieras med viltskademedel som förvaltar. Dessa skall emellertid inte använda för egen verksamhet utan pengarna skall fördelas mellan länsstyrelserna. För finansieringen av centret får därför en länsstyrelse en särskild del av viltskademedlen som betalas till SLU och slutligen slussas till Viltskadecenter. Viltskadecenters framtida organisation och arbetsuppgifter Regeringens bedömning: Viltskadecenters organisation och formella status bör fastställas av innan framtida arbetsuppgifter och finansiering beslutas. Utredningens förslag: Viltskadecenter blir permanent. Den interimistiska styrelsens förslag om organisation avvaktas. Viltskadecenters arbete med frågor som har anknytning till viltskador fortsätter. Centret skall vara sammanhållande när det gäller beståndsövervakningen av björn, lo och varg utanför renskötselområdet. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget. poängterar att finansieringen bör ske direkt via viltskadeanslaget. Verket anser i detta sammanhang att anslaget i stället bör benämnas viltförvaltningsanslag. Några remissinstanser har detaljerade synpunkter på styrelsens sammansättning. Skälen för regeringens bedömning: har tillsatt en interimistisk styrelse för Viltskadecenter. Styrelsen har i uppdrag att utarbeta förslag till vilken verksamhet som skall bedrivas och hur den skall organiseras och finansieras. I styrelsen ingår tre representanter för länsstyrelserna, tre för näringarna och en för . Styrelsen har lämnat ett förslag till . Enligt förslaget bör Viltskadecenter även i fortsättningen drivas som ett projekt för vilket är ansvarigt. bör därför även i fortsättningen svara för att ett särskilt avtal träffas med en lämplig uppdragstagare om genomförande av projektet. För att få kontinuitet i verksamheten bör sådana avtal löpa över perioder som är . För projektet bör det finnas en projektstyrelse med i princip den nuvarande styrelsens sammansättning. Styrelsens uppgift skall vara att genomföra projektet på de ekonomiska villkor som efter samråd med styrelsen ställer. Styrelsen skall därmed få direkta befogenheter att besluta om och ha ansvar för projektets verksamhet och ekonomi. Styrelsen bör utses av efter hörande av berörda organisationer. Inom ramen för instruktion bör Viltskadecenter ges en så självständig roll som möjligt, vad gäller centrets verksamhet och budget. Det är viktigt att lokaliseringen av Viltskadecenter även fortsättningsvis blir . Styrelsen föreslår vidare att finansieringen av centret även fortsättningsvis sker genom medel från viltskadeanslaget. Den nuvarande ordningen med att medel från viltskadeanslaget går via en länsstyrelse bör ändras så att direkt får använda anslaget för Viltskadecenters verksamhet. Den interimistiska styrelsens förslag bereds inom . Länsstyrelserna, och lantbruksnäringen har önskemål att bredda Viltskadecenters verksamhet. Utöver det direkta arbetet med viltskador bör centret även enligt utredningen vara sammanhållande för beståndsövervakningen av de stora rovdjuren utanför renskötselområdet. Därvid skall centret ha till uppgift att biträda de medverkande länsstyrelserna i utbildning av spårare, att samordna metoder för beståndsövervakningen och att sammanställa länsstyrelsernas årsrapporter över denna. En sådan verksamhet har redan påbörjats beträffande varg. Regeringens bedömning är att Viltskadecenter fyller en viktig funktion. Viltskadecenter skulle med fördel kunna arbeta med fler frågor än , inte minst sådana där en samordning av länsstyrelsernas arbete behövs. Den verksamhet som man börjat utveckla när det gäller inventeringsverksamheten av rovdjur utanför renskötselområdet är ett sådant arbete. Centret har emellertid en oklar organisation och formell status och som en följd därav en omständlig finansieringsmodell. I sitt remissyttrande har pekat på att Viltskadecenters roll beträffande inventeringsverksamheten behöver tydliggöras. Regeringen delar uppfattning och vill i det sammanhanget peka på att inventeringsverksamheten enligt förslaget i avsnitt 9 blir en del av miljöövervakningen. Den interimistiska styrelsens förslag bereds inom . Viltskadecenters organisation och formella status bör fastställas innan framtida arbetsuppgifter och finansiering beslutas. 12 Administration 12.1 Samverkan med grannländerna Regeringens bedömning: Regeringen avser att ge i uppdrag att ta initiativ till ett utökat samarbete beträffande rovdjursfrågor med främst norska Direktoratet for naturforvaltning, men även med finska myndigheter. Samarbetet bör, som , i första hand gälla varg men utökas till att även omfatta järv och björn. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flera remissinstanser framhåller att det är nödvändigt med ett mer utvecklat samarbete mellan länderna. Några påpekar att samarbetet naturligt bör vara mest utvecklat med men anser att samarbetet fullt ut bör gälla även och omfatta samtliga rovdjur. Remissinstanserna påpekar att samarbetet bör omfatta alla nivåer i samhället. kommun påpekar att det behövs ett samlat grepp på riksdags- och regeringsnivå när det gäller de grundläggande besluten avseende rovdjuren. Detta behövs för att klara av förvaltningen samt för att kunna hantera opinionsbildningen. anser det önskvärt med en ökad samstämmighet i förvaltningsprinciper och lagstiftning. tillstyrker förslaget men ser med stor oro på den restriktiva inställning till expansion av rovdjurens utbredning som tycks finnas i . Skälen för regeringens bedömning: Regeringen konstaterar att det mellan och skett ett samarbete och även med . För Nordkalottenområdet sker samarbetet mellan länderna främst på den regionala nivån mellan länsstyrelserna och fylkena. Det mest omfattande samarbetet har gällt beståndsuppskattningar och utveckling av gemensamma inventeringsmetoder inom ramen för miljöråds arbetsgrupp för stora rovdjur. Erfarenheterna härifrån är överlag goda och har utmynnat i rapporter angående beståndsövervakning m.m. Beträffande förvaltningen har ett mer formaliserat arbete skett mellan och främst mellan de centrala myndigheterna, respektive Direktoratet for naturforvaltning. Regeringen finner att utredningen mycket tydligt visat att förvaltningsfrågorna är av avgörande betydelse när det gäller bevarande av livskraftiga stammar av de stora rovdjuren och då särskilt vad beträffar vargen. I hanteras rovdjursförvaltningen i betydligt högre utsträckning än i av regionala och lokala instanser. Detta har medfört att information och samordning med den svenska förvaltningen ibland upplevts som mindre tillfredsställande. Det är emellertid angeläget att överbrygga de olikheter som finns i förvaltningen för att skapa ett förtroendefullt samarbete. Regeringen avser att ta initiativ för att utveckla samarbetet med främst och . Som ett led i detta arbete kommer att få i uppdrag att finna lämpliga former för att utveckla samarbetet med och . 12.2 Ett centralt forum för rovdjursfrågor Regeringens bedömning: Till knyts ett rådgivande organ för samråd i rovdjursfrågor med representanter för rennäringen, den ideella naturvården, jakten, jordbruket och forskningen. I detta forum skall övergripande policyfrågor, inventeringsarbetet och rovdjursstammarnas utveckling diskuteras. Även generella beslut om jakt på rovdjur kan diskuteras. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning på flertalet punkter. Remissinstanserna: Remissinstanserna redovisar skilda uppfattningar över förslaget. Vissa ser en fördel med ett centralt partssammansatt organ, medan andra förordar regionala partssammansatta grupper. De länsstyrelser som kommenterat förslaget är i allmänhet positiva. påpekar att det finns en uppenbar risk för dubbelarbete och oklara roller om det dels finns regionala rovdjursgrupper, dels ett centralt organ. Verket påpekar också att förslaget skulle motverka möjligheten till delegering av vissa beslut om stora rovdjur till regional nivå. Riksåklagaren befarar att ett centralt partssammansatt organ snarare kan öka än minska de spänningar som finns i rovdjursfrågan. Flertalet remissinstanser som tillstyrker förslaget, t.ex. och Världsnaturfonden, motiverar inte närmare sina ställningstaganden. Skälen för regeringens bedömning: Som central myndighet har till uppgift att höra olika intressegrupper och väga in deras intressen i de bedömningar som görs när beslut skall fattas i frågor som rör rovdjursförvaltningen. Detta görs bl.a. genom överläggningar med olika intressegrupper och remissförfaranden inför beslut. Den misstro som på sina håll finns mot centrala myndigheter måste tas på allvar.