prop · GP0325 · 2001-10-25 00:00:00 — I de fallen skall den lämnas till den skattemyndighet som är behörig att fatta beslut om den uppgiftsskyldige enligt skattebetalningslagen (1997:483). Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 58 § andra stycket sista meningen den gamla lagen. 7 § Bestämmelsen anger hur kontrolluppgifterna skall lämnas. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 kap. 56 § första stycket den gamla lagen. Kontrolluppgifterna kan lämnas antingen på papper eller på medium för automatiserad behandling. Det innebär att uppgifterna kan lämnas t.ex. genom filöverföring. Lagrådet har hänvisat till vad det anfört under 4 kap. 1 §, dvs. att det av bestämmelsen inte framgår vem som skall fastställa formulären. Lagrådet konstaterar dock att föreskrifter i saken kan enligt 8 kap. 13 § regeringsformen meddelas genom verkställighetsföreskrifter av regeringen eller av den myndighet regeringen bestämmer. 8 § Bestämmelsen reglerar vilka uppgifter en kontrolluppgift skall innehålla utöver vad som särskilt har angetts i de enskilda bestämmelserna i 613 kap. Generellt gäller enligt punkt 1 att alla kontrolluppgifter skall innehålla identifikationsuppgifter för den uppgiftsskyldige och för den som uppgiften avser. Vad som avses är t.ex. namn, organisations-, samordnings- eller personnummer och adressuppgifter. 2001/02:25 motsvarar 3 kap. 57 § första stycket den gamla lagen. Alla kontrolluppgifter skall vidare enligt punkt 2 innehålla upplysning om verkställt skatteavdrag och om innehållen utländsk skatt. Bestämmelser om att kontrolluppgiften skall innehålla uppgift om avdragen preliminär skatt är i den gamla lagen reglerad för varje kontrolluppgift, se 3 kap. 4 § femte stycket, 13 § andra stycket, 14 § tredje stycket, 19 § andra stycket, 22 § tredje stycket och 27 § tredje stycket den gamla lagen. I förhållande till departementspromemorian har punkt 2 ändrats så att det är upplysning om innehållen utländsk skatt som skall lämnas och inte om den är avräkningsbar. Det kan inte krävas att den kontrolluppgiftskyldige skall känna till om den utländska skatten är avräkningsbar eller inte. Enligt punkt 3 skall fåmansföretag och fåmanshandelsbolag i kontrolluppgiften ange om uppgiften avser en företagsledare, en närstående till en sådan person eller en delägare. motsvarar 3 kap. 57 § sista stycket den gamla lagen. 9 § Skyldigheten att lämna ett sammandrag av kontrolluppgifterna infördes (se prop. 1977/78:181). motsvarighet i 3 kap. 60 § första stycket den gamla lagen. bestämmelser är det inte alla kontrolluppgifter som sammandrag skall lämnas över utan endast vissa särskilt angivna. I lagrådsremissen föreslogs att regeringen eller skall besluta vilka kontrolluppgifter det skall lämnas sammandrag över. Lagrådet hänvisade till vad som anförts under 3 kap. 5 § när det gäller tillåtligheten av ett sådant bemyndigande. Enligt Lagrådets mening är det lämpligt att det i paragrafen inledningsvis anges att den som är skyldig att lämna kontrolluppgifter enligt 6, 8 eller 9 kap. skall till dessa foga ett sammandrag av kontrolluppgifterna. I ett andra stycke kan enligt Lagrådet tas in det som i remissförslaget återfinns i 10 § med den justeringen att det där anges vilka uppgifter som sammandragen skall Ett tredje stycke kan enligt Lagrådet innehålla ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva om undantag från första och andra styckena. Bestämmelserna har utformats i enlighet med Lagrådets förslag men har delats upp i flera paragrafer. 10 § Bestämmelsen anger vilka uppgifter som skall ingå i ett sammandrag av kontrolluppgifterna. Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 60 § första och tredje styckena den gamla lagen. Lagrådet har föreslagit att bestämmelsen skall placeras som ett andra stycke till den av Lagrådet föreslagna 9 §. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag men placerats i en egen paragraf. 11 § I enlighet med Lagrådets förslag har i lagen tagits in en bestämmelse med ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att föreskriva om undantag från skyldigheten att lämna sammandrag och vad ett sådant sammandrag skall innehålla. Bestämmelsen har placerats i en egen paragraf. 12 § I enlighet med Lagrådets förslag i sin kommentar till 9 och 10 §§ har det intagits en bestämmelse om att sammandrag av kontrolluppgifter får lämnas på medium för automatiserad behandling. 13 § Bestämmelsen reglerar enligt vilka principer tillgångar och skulder skall värderas vid redovisningen i kontrolluppgiften. Bestämmelsen är ny. 15 kap. Annan uppgiftsskyldighet I lagrådsremissen föreslogs i 4 § att sådana privatbostadsföretag som avses i 2 kap. 17 § inkomstskattelagen skall till den som avyttrat en privatbostadsrätt lämna de uppgifter som denne behöver för att kunna beräkna sin kapitalvinst eller kapitalförlust. Lagrådet har anfört att det knappast är tänkbart att privatbostadsföretaget skulle ha ytterligare uppgifter att lämna som inte redan framgår av meddelandet om kontrolluppgiften och bestämmelsen därför inte förefaller fylla någon funktion och bör utgå. Bestämmelsen har tagits bort. 1 § Bestämmelsen reglerar skyldigheten för en kontrolluppgiftsskyldig att till den person som kontrolluppgiften avser sända ett meddelande om vad kontrolluppgiften innehåller. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 59 § den gamla lagen. I förhållande till lagrådsremissen har bestämmelsen utvidgats till att även avse ett meddelande till den som uppgiften avser i fråga om kontrolluppgifter i inkomstslaget näringsverksamhet. Motsvarande gäller enligt den gamla lagen. 2 § Bestämmelsen reglerar skyldigheten för vissa företag att till företagsledare och delägare samt till deras närstående lämna de uppgifter som dessa behöver för att kunna beräkna sina skattepliktiga intäkter från företaget. Uppgiftsskyldigheten är till för att dels möjliggöra för företagsledaren, delägaren och den närstående i fåmansföretag och fåmanshandelsbolag att kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet i deklarationen enligt 3 kap. 21 § (se t.ex. prop. 1990/91:5), dels för att nämnda personer skall kunna använda sig av de så kallade lättnadsreglerna för ägarbeskattningen i små och medelstora företag (se prop. 1996/97:117). Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 53 § första stycket den gamla lagen. 3 § Om näringsverksamhet har bedrivits av en make med den andre maken som medhjälpande enligt 60 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229) skall den företagsledande maken lämna den medhjälpande de uppgifter som behövs för beräkning av inkomsten från verksamheten. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 52 § den gamla lagen. 4 § Den som företagit en rättshandling med någon som har att lämna kontrolluppgift skall, till den kontrolluppgiftsskyldige, lämna de upplysningar denne behöver för att kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet med anledning av rättshandlingen. rättshandlingar som föranleder en obligatorisk kontrolluppgifts- skyldighet. Av bestämmelsen följer bl.a. att den som för egen eller annans räkning öppnar ett inlåningskonto eller på annat sätt placerar pengar för förräntning skall till inlåningsinstitutet eller motsvarande lämna identifikationsuppgifter för den som har rätt att uppbära räntan m.m. Den som låter överföra medel till utlandet skall lämna nödvändiga uppgifter till betalningsförmedlaren för att denne skall kunna fullgöra sin skyldighet att lämna kontrolluppgift enligt 12 kap. 1 §. Föreligger skyldighet att lämna kontrolluppgift för någon som är begränsat skattskyldig är denne skyldig att till den kontrolluppgiftsskyldige ange sitt utländska skatteregistreringsnummer. Den som för egen eller annans räkning lyfter utdelning eller ränta mot kupong skall lämna iden- tifikationsuppgifter för den som är utdelningsberättigad eller motsvarande. Begär någon registrering hos en central värdepappersförvarare av värdepapper som avses berättiga till utdelning från en utländsk juridisk person skall den som begär registreringen till den centrala värdepappersförvararen (den kontrolluppgiftsskyldige) lämna identifikationsuppgifter för den för vilkens räkning avkastningen skall lyftas. Den som företar en rättshandling med den uppgiftsskyldige skall enligt bestämmelsen på annat sätt än muntligen till den kontroll- uppgiftsskyldige förmedla de uppgifter han eller hon behöver för att kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet med anledning av deras rättsförhål- lande. I förhållande till departementspromemorian har, efter påpekande från Kammarrätten i , förtydligandet gjorts att det skall vara fråga om en obligatorisk kontrolluppgift. Lagrådet har anfört att bestämmelsens räckvidd och tillämpningsområde inte utan vidare kan överblickas och att en så vagt utformad regel inte kan godtas. Enligt Lagrådets uppfattning måste bestämmelsen preciseras så att den ger nödvändig förutsebarhet. Regeringen har därför för avsikt att närmare föreskriva i vilka situationer som uppgifterna skall lämnas. Lagrådet har vidare anfört att det inte finner det möjligt att beteckna ett förfarande där en anställd utnyttjar bonuserbjudande e.d. som grundas på kostnader för vilka arbetsgivaren svarat men som tillhandhålls av någon annan, som en rättshandling mellan den anställde och arbetsgivaren. I ett andra stycke har därför tagits in en bestämmelse som särskilt anger att första stycket även gäller då någon har utnyttjat sådan rabatt, bonus eller annan förmån som avses i 6 kap. 3 § eller har mottagit sådan ersättning eller förmån som avses i 6 kap. 4 §. Paragrafen omfattar bl.a. de situationer som i den gamla lagen regleras i 3 kap. 4 a §, 28 § andra stycket, 29 §, 50 § tredje stycket och 57 § tredje stycket. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 5 § Paragrafen reglerar när uppgifterna enligt 4 § senast skall vara lämnade till den kontrolluppgiftsskyldige. Uppgifterna bör lämnas möjligt men det bör också finnas en angiven tidpunkt när uppgifterna skall vara lämnade för att kontrolluppgiften skall kunna Kontrolluppgiften skall lämnas enligt Prop. 2001/02:25 13 kap. 1 §. Den kontrolluppgiftsskyldige måste ha uppgifterna i sådan tid att han kan fullgöra sin skyldighet. Å andra sidan kan det röra sig om rättshandlingar som ingåtts . Den som skall lämna uppgifterna till den kontrolluppgiftsskyldige måste också ha tid på sig. För att ge båda parter rimliga möjligheter att fullgöra sina uppgiftsskyldigheter skall uppgifterna enligt första stycket lämnas . Bestämmelsen är ny. Den som har erhållit förmån på grund av kundtrohet eller från någon i utlandet på grund av sin anställning här i landet skall enligt andra stycket lämna uppgifterna senast månaden efter det att förmånen har kommit den skattskyldige till del. Bestämmelsen infördes efter förslag i prop. 1996/97:19. Den bestämmelsen bör vara kvar med den ändringen att uppgifterna till den kontrolluppgiftsskyldige aldrig får lämnas senare än . I annat fall kan det bli det omöjligt för den kontrolluppgiftsskyldige att kunna lämna kontrolluppgiften i rätt tid. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 4 a § den gamla lagen. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 6 § Här har tagits in en ny bestämmelse som innebär att om den som är kontrolluppgiftsskyldig inte får erforderliga uppgifter med anledning av rättshandlingen skall han anmäla detta förhållande till skattemyndigheten. har befogenhet att enligt 17 kap. 1 § förelägga den som inte fullgjort sin uppgiftsskyldighet gentemot den kontrolluppgiftsskyldige att fullgöra skyldigheten. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 7 § I paragrafen regleras skyldigheten för fondbolag och förvaltare att ömsesidigt lämna varandra uppgifter om den genomsnittliga anskaffningsutgiften om andelarna övergår till att vara förvaltarregistrerade eller vice versa eller om andelsinnehavaren byter förvaltare. Den nye förvaltaren eller fondbolaget behöver uppgifterna för att kunna lämna kontrolluppgift vid en eventuell avyttring av andelarna, se avsnitt 14.2. I departementspromemorian var uppgiftsskyldigheten föreslagen att regleras i lagen (1990:1114) om värdepappersfonder. Eftersom uppgiftsskyldigheten enbart har betydelse för kontrolluppgiftsskyldig- heten anser regeringen att skyldigheten bör vara reglerad i lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Efter synpunkter från , och har bestämmelsen även kompletterats med en skyldighet för fondbolaget att lämna förvaltaren uppgifter då en andel övergår till att vara förvaltarregistrerad. 8 § Bestämmelsen reglerar skyldigheten att anmäla till skattemyndig- heten att nedsättning av utländsk skatt erhållits. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 27 § den gamla lagen. 1 § Paragrafen innehåller bestämmelser om anstånd med att lämna Den motsvarar 2 kap. 32 § första stycket den gamla Angående bestämmelsernas materiella innehåll, se prop. 1977/78:181. 2 § Paragrafen innehåller bestämmelser om så kallat byråanstånd. har sin motsvarighet i 2 kap. 33 § den gamla lagen. byråanstånd infördes , se prop. 1977/78:181. omfatta en möjlighet för den som yrkesmässigt hjälper juridiska personer och näringsidkare att upprätta självdeklaration att få anstånd med lämnandet av deklarationerna, utvidgas nu bestämmelsen till att avse även de fall då hjälpen ges åt andra än juridiska personer och Det är således tillräckligt för att få byråanstånd att den som gör ansökan yrkesmässigt hjälper deklarationsskyldiga att upprätta Liksom tidigare skall deklarationerna lämnas enligt en viss tidsplan som beslutas av skattemyndigheten. 3 § Bestämmelsen är ny. Den ger den som skall lämna särskilda uppgifter samma möjlighet till anstånd som den har som skall lämna I enlighet med Lagrådets förslag har underrubriken till 1 § formulerats om i förhållande till lagrådsremissen och blivit gemensam för 1 och 2 §§. Till följd härav har underrubriken till 2 § utgått. 1 § Bestämmelsen ger skattemyndigheten rätt att förelägga en uppgiftsskyldig att fullgöra föreskriven uppgiftsskyldighet eller komplettera redan lämnad uppgift. I den gamla lagen finns liknande bestämmelser om föreläggande, t.ex. då deklaration eller kontrolluppgift inte har lämnats på föreskrivet sätt, i 2 kap. 34 § respektive 3 kap. 64 § uppgiftsskyldighet enligt lagen. Den avser således inte bara skyldigheten att lämna självdeklaration, särskilda uppgifter, kontrolluppgifter och uppgiftsskyldigheten enligt 14 kap., t.ex. att lämna meddelande om att kontrolluppgift har lämnats och uppgifter till den skattskyldige. I 4 kap. 4 § den gamla lagen finns en skyldighet att, om skyldighet finns att efter föreläggande lämna uppgifter och upplysningar till ledning för taxering, lämna uppgifter och upplysningar som avser tid före beskattningsåret och som har betydelse för taxeringen. Denna skyldighet är inte längre särskilt reglerad. När det gäller uppgifter till ledning för den egna taxeringen finns det inte längre någon skyldighet att lämna uppgifter utöver dem som skall lämnas i självdeklarationen. I självdeklarationen skall redovisas de uppgifter som skattemyndigheten behöver för att fatta riktiga taxeringsbeslut. uppgifter som avser tid före beskattningsåret om de är av betydelse för kan därför enligt den nu aktuella Prop. 2001/02:25 bestämmelsen förelägga den skattskyldige att inkomma med sådana Någon ytterligare reglering av skyldigheten att inkomma med uppgifter till ledning för egen taxering är inte nödvändig. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 2 § Den som inte är skyldig att lämna självdeklaration enligt bestämmelserna i 2 kap. får föreläggas att lämna en sådan. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 9 § i den gamla lagen. 3 § Paragrafen reglerar när skattemyndigheten får förelägga fysiska personer och dödsbon att lämna uppgifter om tredje man. Sådan uppgiftsskyldighet finns även i den gamla lagen (jfr 3 kap. 26, 37 och 43 §§ den gamla lagen). För fysiska personer och dödsbon kan förelägganden också beslutas enligt 17 kap. 4 och 5 §§, se nedan. Föreläggande får meddelas i två situationer. I båda fallen, såväl avseende utbetalda ersättningar för utfört arbete till näringsidkare som uppgifter om ränta och fordran, krävs att föreläggandet skall avse en namngiven person. 4 § I paragrafen regleras när skattemyndigheten får förelägga juridiska personer och näringsidkare som är bokföringsskyldiga att lämna uppgifter om tredje man, så kallade tredjemansförelägganden. Möjligheten till tredjemansföreläggande infördes . togs möjligheten till så kallad tredjemansrevision bort (se prop. 1993/94:151). möjliga att genomföra (se prop. 1996/97:100). Bestämmelsen, som är hämtad från 3 kap. 50 a § den gamla lagen, har Det är närmare specificerat vad som kan krävas av den som föreläggs. Det kan avse att lämna begärda uppgifter, visa upp en handling eller lämna en kopia av en handling. Tillägget har gjorts med utgångspunkt från hur bestämmelsen om tredjemansförelägganden är utformad i 14 kap. 4 § skattebetalningslagen (1997:483). I andra stycket har, för att ytterligare tydliggöra när ett Tredjemansföreläggande skall kunna användas för att kontrollera att uppgiftsskyldighet, dvs. uppgiftsskyldighet, har fullgjorts eller förutsättningar finns att fullgöra I det sistnämnda ligger att tredjemansföreläggande även får avse I 4 kap. 3 § den gamla lagen finns en skyldighet att, om skyldighet finns att efter föreläggande lämna uppgifter och upplysningar till ledning för taxering, även lämna uppgifter och upplysningar som avser tid före beskattningsåret och som har betydelse för taxeringen. är inte längre särskilt reglerad. När det gäller tredjemansförelägganden finns det enligt lagtexten inget som hindrar att föreläggandet avser tid före beskattningsåret och en särskild reglering är därför obehövlig. Bestämmelsen ersätter också de flesta andra mer specificerade bestämmelser i den gamla lagen om tredjemansförelägganden. således ingen motsvarande särreglering av skyldigheten för försäkringsbolag och understödsföreningar att lämna kontrolluppgift om försäkringar enligt 3 kap. 18 § den gamla lagen, för penninginrättningar eller någon annan att lämna kontrolluppgift om fordringar och skulder enligt 3 kap. 24 och 25 §§ den gamla lagen eller för aktiebolag och ekonomiska föreningar att lämna uppgifter av betydelse för värdesättningen av aktierna eller andelarna enligt 3 kap. 51 § den gamla lagen. Vidare saknas särregleringen att förelägga tredjeman att inkomma med kontrolluppgifter om avyttring av delägarrätter och fordringsrätter enligt 3 kap. 33 § och 34 § andra stycket den gamla lagen samt om kontrolluppgift om ackordsöverskott enligt 3 kap. 35 § den gamla lagen. 5 § Om det finns särskilda skäl får även fysiska personer och dödsbon som inte är näringsidkare föreläggas att lämna uppgifter om tredje man i den omfattning som föreskrivs i 4 §. Samma möjlighet är föreskriven i 3 kap. 50 a § den gamla lagen. 6 § I bestämmelsen anges att det skall framgå av föreläggandet hur och när förelagda uppgifter skall lämnas. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 62 § den gamla lagen. I lagrådsremissen föreslogs ett andra stycke med ett undantag för självdeklarationer som aldrig skulle behöva lämnas tidigare än vad som gäller för en självdeklaration som skall lämnas utan föreläggande. Motsvarande bestämmelse finns 2 kap. 31 § den gamla lagen. Lagrådet har ansett det vara en otillfredsställande ordning att skattemyndigheten utfärdar förelägganden och har förordat att bestämmelsen utgår. Regeringen är också av uppfattningen att det aldrig skall förekomma att skattemyndigheten utfärdar föreläggande att inkomma med självdeklaration innan deklarationen normalt skall vara avlämnad. Bestämmelsen framstår därför som onödig och kan därför utgå. 7 § Bestämmelsen om att viss kontrolluppgift som skall lämnas efter föreläggande kan undantas från föreläggandet motsvarar 3 kap. 3 § den gamla lagen. Handlingar som kan undantas från föreläggande är sådana som inte får tas i beslag enligt 27 kap. 2 § . Det gäller t.ex. handlingar vars innehåll personer med tystnadsplikt inte behöver vittna om. Vidare får sådana handlingar undantas som har ett betydande skyddsintresse och där innehållet på grund av särskilda omständigheter inte bör komma till någon annans kännedom. Skyddsintresset skall i sistnämnda fall vara större än handlingens betydelse för kontrollen. Bestämmelsen fick sitt nuvarande materiella innehåll efter förslag i prop. 1993/94:151. 8 § Paragrafen innehåller bestämmelser om vite. Den motsvarar 4 kap. 5 § den gamla lagen. Kammarrätten i och har i remissyttrandena tagit upp frågan om behörig domstol vid utdömande av vite. Frågan är bl.a. vilken lag som skall tillämpas lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar eller lagen (1985:206) om vite. Regeringsrätten har i 2000 ref. 57 bl.a. delat Kammarrätten i bedömning att lagen om viten skall tillämpas och att det är sätesorten för regionmyndigheten som skall vara avgörande för vilken länsrätt ansökan skall göras till då flera län ingår i regionmyndighetens verksamhetsområde. har i en skrivelse (dnr Fi2001/188) hemställt om att särskilda forumregler införs i bl.a. lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Beredningen av hemställan är ännu inte avslutad varför regeringen nu inte kan lägga fram något förslag. 9 § Om det finns anledning att anta att den uppgiftsskyldige har begått brott, bör den uppgiftsskyldige inte föreläggas vid vite att medverka i utredningen av en fråga som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. I lagrådsremissen fanns något uttryckligt förbud inte medtaget annat än när det gäller föreläggande vid vite till den enskilde att lämna de uppgifter till den som är skyldig att lämna kontrolluppgifter som denne behöver för att kunna fullgöra sin kontrolluppgiftsskyldighet. Bestämmelsen var intagen i 8 § tredje stycket. Regeringen anförde i prop. 1997/98:10 Skattemyndigheternas medverkan i brottsutredningar, m.m. s. 62 sista stycket att regler om förbud mot vitesföreläggande i samband med brottsmisstanke bör ta sikte på de bestämmelser som i praktiken kan innebära en kränkning av passivitetsrätten. Regeringen konstaterade att de regler om föreläggande att lämna kontrolluppgift som finns i bl.a. 3 kap. lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter, som innefattar kontroll av annan än uppgiftslämnaren, därför inte bör omfattas. Regeringen uttalade också att reglerna om föreläggande att lämna deklaration inte heller bör omfattas. Lagrådet har anfört att en rättsäkerhetsprincip, som kommit till uttryck bl.a. i avgöranden av (se bl.a. domarna i målen mot och mot ) och som är tillämplig även på det nu aktuella området, är att ingen skall vara skyldig att medverka till att han själv åtalas och döms för brott. Lagrådet anför vidare att 8 § tredje stycket emellertid har en alltför begränsad räckvidd, eftersom den enbart avser förelägganden vid vite och dessutom enbart gäller uppgifter som avses i 15 kap. 5 §. Lagrådet förordar att denna bestämmelse utgår ur 8 § och att det i stället i 17 kap. införs en ny avslutande paragraf med innehållet att förelägganden inte får utfärdas i den utsträckning det finns anledning att anta att den till vilket föreläggandet riktas skulle lämna upplysningar eller tillhandahålla handlingar som kunde användas som bevisning mot honom om han begått en brottslig gärning och att den till vilket ett föreläggande har riktats inte är skyldig att efterkomma föreläggande i den utsträckning han därigenom skulle tvingas lämna sådan upplysningar eller tillhandahålla sådana handlingar som kunde användas som bevisning mot honom om han begått en brottslig gärning. Regeringen finner Lagrådets förslag alltför långtgående då det bl.a. skulle innebära att en person som har förelagts att inkomma med en självdeklaration inte skulle behöva göra det med motiveringen att han då skulle vara tvingad att lämna upplysningar som skulle kunna användas som bevisning om att han har begått en brottslig gärning. Förelägganden som inte är förenade med viten måste kunna användas för att utreda Sådana förelägganden saknar sanktioner och torde därför i Prop.