prop · GO0365 · 2001-01-01 00:00:00 — Det finns också överenskommelser om ömsesidigt erkännande (Mutual Recognition Agreement, MRA) mellan EG och länder utanför EU, som utgör en bland flera metoder att undanröja handelshinder och underlätta marknadstillträde. 8.4.4 Nationella strategier för att nå delmål 3 Regeringens bedömning: På nationell nivå bör de riktlinjer som kommer till uttryck i delmålet vara vägledande för företagens arbete fram till dess att bindande regler införs inom EU. och förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: framhåller att nationella åtgärder måste komplettera EU-baserade och internationella regelverk och att nationella åtgärder kan ha stor betydelse för att driva frågorna framåt i raskare takt. Skogs- och lantbruksakademien anser att det är angeläget att frågorna drivs med full kraft på nationell nivå. anser att det inte finns ett givet motsatsförhållande mellan kraftfulla nationella åtgärder och ett mer generellt arbete inom exempelvis EU. Skälen för regeringens bedömning fram till dess vi får regler på EU-nivå för de ämnen som omfattas av delmålet kommer informativa och marknadsdrivna styrmedel att spela en viktig roll för att driva utvecklingen framåt mot delmålet. Frivilliga insatser från industrins sida kommer också att ha stor betydelse. Det finns flera exempel på att en framsynt hållning i miljöfrågor kan löna sig i ett längre perspektiv. De företag som redan nu inriktar sin produktutveckling mot sådana lösningar som inte kräver ämnen som omfattas av delmålet kommer att ha ett försprång den dag regler kommer på området. Regeringen har i skrivelsen 1999/2000:114 En miljöorienterad produktpolitik beskrivit olika marknadsdrivna styrmedel och deras roll i arbetet med att minska produkters negativa påverkan på hälsa och miljö. Här behandlas styrmedlen därför endast vad avser deras roll i arbetet för en giftfri miljö. Styrmedel av frivillig och marknadsdriven karaktär har betydelse för att uppnå delmål 3, men också för att uppnå delmål 4. Flera av styrmedlen kommer därför också att behandlas i delmål 4 (kap. 5.4.2). Företagets eget arbete med att på frivillig väg fasa ut de ämnen som omfattas av delmålet är viktigt. En förutsättning för att arbetet skall bli framgångsrikt är att företagen har god kontroll över sin kemikalie- användning och att företaget kontrollerar om något ämne som förekommer på företaget eller i företagets produkter omfattas av de kriterier som angivits i delmålet. Ett sådant arbete har stöd i förordningen (1998:901) om verksamhetsutövares egenkontroll. Ett exempel på hur myndigheterna kan stötta företagen i deras frivilliga arbete är det arbete som bedrivits vid 1998, enligt en kemikalieplan. Syftet med arbetet har varit att i samarbete med berörda verksamhetsutövare bedöma i vilken mån den yrkesmässiga kemikalieanvändningen utgör en risk för miljöpåverkan. Ett annat syfte har varit att upprätta en prioritering över vad som behöver åtgärdas och om möjligt få till stånd åtgärder som minskar miljö- påverkan. har arbetat med 14 branscher och för de mest kemikalieintensiva branscherna har riskreducerande åtgärder diskuterats för 20 30 kemiska ämnen. Många åtgärder är redan genomförda. Allt fler företag och myndigheter inför nu miljöledningssystem. Miljöledningssystemen ställer i sig inte krav på kemikalieanvändningen, utöver gällande lagkrav. Systemen ger däremot ett verktyg för bättre ordning och kontroll av företagens och den offentliga sektorns kemikaliehantering. har till regeringen kommit in med en rapport i vilken ett system för information till allmänheten om användning och utsläpp av farliga kemikalier beskrivs. kommer att bygga upp ett sådant system. Syftet är att på ett lättillgängligt sätt lämna information till allmänheten om användning och utsläpp av ett antal utvalda kemiska ämnen från industriella och kommunala anläggningar. Förebilder för sådana system finns i andra länder, t.ex. i . Systemet är tänkt att byggas ut stegvis. En annan typ av informativa styrmedel är olika former av positiv miljömärkning. Så kallad typ I-märkning innebär miljömärkning som är certifierad av tredje part. Regeringen förutsätter att SIS Miljömärkning och de andra organ som utfärdar miljömärkning av typ I anammar de kriterier som anges i delmålet, så att varor som innehåller ämnen som omfattas av delmålet inte ges en positiv miljömärkning. Informativa styrmedel kan också bestå i att en myndighet upprättar listor eller annan information om farliga ämnen. En av de mest välkända listorna som har upprättats över farliga ämnen är Kemikalieinspektionens OBS-lista. Listan är baserad på vissa angivna kriterier. OBS-listans kriterier fångar upp de ämnen som omfattas av delmålet. Det behövs således ingen ytterligare utveckling av listan för att den skall ge information om de ämnen som omfattas av delmålet, men det är viktigt att listan blir så lättförståelig och användarvänlig som möjligt. gjorde en undersökning av hur OBS-listan används och vilka åsikter som finns om listan bland användarna. Listan ses av många som hanterar kemiska produkter som en värdefull hjälp, även om den av vissa ses som alltför svår och det finns önskemål om att den görs mer användarvänlig. Kemikalieinspektionen och bör därför ta initiativ till en dialog med ett antal kemi- kalieanvändande branscher för att initiera utvecklingen av verksamhets- anpassad information om hälso- och miljöfarliga kemikalier. De informativa styrmedlen kan också ses som marknadsdrivna styrmedel, eftersom marknaden via informationen görs uppmärksam på förekomsten av farliga ämnen och därigenom får möjlighet att välja en annan produkt. Den offentliga upphandlingen är en viktig drivkraft för att fasa ut de hälso- och miljöfarliga ämnen som omfattas av delmålet. I den offentliga upphandlingen bör krav ställas på att ämnen som omfattas av delmålets kriterier för utfasning inte ingår i de kemiska produkter eller andra varor som upphandlas. skall verka för att EG:s direktiv klargörs eller ändras så att det tydligt framgår att höga krav på miljöanpassning är möjliga att ställa. Kvicksilver, kadmium och bly Med tanke på handel och gränsöverskridande luftföroreningar bör kvicksilver, kadmium och bly avvecklas inom hela EU. För kvicksilver och bly behandlas anmälan av nationella förbud i kapitel 5.3.3, eftersom anmälan av sådana förbud kan bidra till att frågan får en högre prioritet inom EU. De användningsområden för bly som inte täcks av förslagen om regleringar avvecklas även fortsättningsvis på frivillig väg. Kemikalieinspektionen och bör följa den frivilliga avvecklingen och vid behov föreslå kompletterande åtgärder som behövs för att målet skall nås. Blyackumulatorer, såsom startbatterier i bilar, utgör det mängdmässigt största användningsområdet för bly. Nya batterisystem är under utveckling, men det råder enligt tveksamhet om möjligheten att få igång en produktion av dessa i tillräcklig omfattning för att de skall kunna ersätta blyackumulatorerna . Regeringen anser att blyackumulatorerna bör avvecklas . I avvaktan på att alternativ som är bättre från hälso- och miljösynpunkt utvecklas och att produktionssystem skapas kan blyackumulatorer användas i slutna kretslopp. Återtagandet av blyackumulatorer sker nästan till . Av det återvunna blyet går dock bara ca två tredjedelar till produktion av nya ackumulatorer. För att kunna sluta kretsloppet måste branschen utveckla kvaliteten på det återvunna blyet så att nya ackumulatorer kan produceras uteslutande från återvunna ackumulatorer. I produktionsprocesser skall de ämnen som omfattas av delmålet inte användas på ett sådant sätt att hälsa och miljö kan komma till skada. Det innebär att strikta krav behöver ställas på utsläpp från produktions- processer. Regeringen delar syn att generellt ger goda möjligheter att, när det gäller produktionsprocesser, genomföra de nya riktlinjerna inom kemikaliepolitiken och därmed även delmålet. När en miljödomstol eller länsstyrelse prövar en ansökan om miljöfarlig verksamhet skall detta göras utifrån mål. skall också tillämpa de allmänna hänsynsreglerna i , såsom försiktighetsprincipen och produktvalsprincipen. Att är ett instrument för att styra mot de fastställda miljömålen och att miljömålen ger ledning beträffande vilka krav som bör ställas på en verksamhetsutövare framgår av uttalanden i propositionen 1997/98:45 Miljöbalk. Utsläpp av ämnen som omfattas av delmålet bör således beaktas vid prövningen av en ansökan om tillstånd för miljöfarlig verksamhet. För att en miljödomstol eller länsstyrelse skall ta sådana hänsyn vid prövning av en ansökan om miljöfarlig verksamhet bör beslutsunderlaget innehålla uppgifter om utsläpp och användning av de kemiska ämnen som omfattas av delmålet. Regeringen avser låta utreda frågan om vilka regeländringar som kan krävas för att ställa krav på att ansökan skall innehålla uppgifter om de ämnen som omfattas av delmålet. Varor i bruk i samhället Långlivade och bioackumulerande ämnen skall, enligt de förslag som läggs fram, inte förekomma i nyproducerade varor efter vissa årtal. Detsamma gäller cancerframkallande, arvsmassepåverkande och fortplantingsstörande ämnen samt kvicksilver, kadmium och bly. Sådana ämnen har dock använts i samhället och har hunnit byggas in i varor med lång livslängd, som t.ex. byggnader, maskiner och fordon. Sådana ämnen kommer också att fortsätta byggas in i varor till dess att utfasningskraven börjar gälla. För att nå en giftfri miljö räcker det inte med att stoppa nytillförseln av de ämnen som omfattas av delmålet. Det finns också skäl att hantera redan befintliga varor i samhället, som innehåller ämnen med dessa egenskaper, på ett sådant sätt att ämnena inte läcker ut i miljön. Regeringen har i skrivelsen 1999/2000:114 En miljöorienterad produktpolitik redovisat strategier för hur bl.a. dessa frågor bör hanteras och också identifierat de aktörer som har de bästa förutsättningarna att se till att strategierna fullföljs. Beroende på det enskilda ämnets egenskaper och användning kan risken för att ämnet skall läcka ut ur varor variera. Därför behövs olika strategier för den fortsatta hanteringen av olika ämnen. För vissa ämnen i vissa varor kan det vara acceptabelt med en fortsatt användning till dess varan tjänat ut, förutsatt att det sker ett säkert omhändertagande av varan i avfallsledet. I andra fall, där risken för spridning är större, kan det vara motiverat att samla in varorna innan de har tjänat ut. En sådan insamling pågår för varor som innehåller kvicksilver eller PCB. 8.4.5 Internationella strategier för att nå delmål 3 Regeringens bedömning: Regeringen avser att i ett längre perspektiv verka för en global utfasning av de ämnen som omfattas av delmålet. och förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Det finns en bred uppslutning från remiss- instanserna om betydelsen av att agera på den globala arenan, dels därför att föroreningarna sprids över världen, dels därför att en konkurrens- neutral situation för nationell och EU-industri skall finnas. Skälen för regeringens bedömning: För att genomföra de nya riktlinjerna inom kemikaliepolitiken krävs åtgärder på nationell nivå såväl som på EU-nivå och internationell nivå. Tyngdpunkten i strategin för att uppnå delmålet ligger därför på förändringar inom EU. är dock inte EU tillräckligt då såväl handeln med som utvecklingen av många kemikalier och varor sker på global nivå. De kemikalier och varor som säljs i är ofta tillverkade i andra länder, inte sällan utanför . Om skadliga kemikalier tillverkas eller används i länder med bristfällig kemikaliekontroll kan de därefter spridas mycket snabbt över hela världen via handel med olika varor. Vid sidan av handeln som spridningsväg sker dessutom långväga spridning av bl.a. vissa långlivade ämnen via vindar till områden med kallare klimat där nedbrytningen av ämnet går ännu långsammare, som i . Den globala handeln försvårar också möjligheten att överblicka kemikalieanvändningen vid tillverkning av varor, eftersom varorna ofta har genomgått flera produktionsled i olika länder innan de kommer till . fördjupade samarbete med andra europeiska länder samt det svenska medlemskapet i (, WTO) medför begränsningar av den nationella handlings- friheten och är förknippat med åtaganden som bl.a. innebär att vissa bestämmelser måste följas vid utformningen av miljöåtgärder som kan ha inverkan på den internationella handeln. Även av denna orsak finns det skäl att tillmäta det internationella arbetet stor vikt. Den grundläggande strategin för agerande internationellt på kemikalieområdet är och bör vara att föra ut och verka för att grundläggande principer och de riktlinjer inom kemikaliepolitiken som kommer till uttryck i delmålet får genomslag i det globala samarbetet. En grundläggande strategi för handels- och kemikaliepolitiken bör vara att dessa ömsesidigt skall stödja varandra. Det är angeläget att utvecklingen av handelsreglerna går parallellt med utvecklingen mot miljömässigt acceptabla varor. finns inga globala krav på att varorna skall uppfylla någon miniminivå på miljöanpassning eller att de inte skall innehålla vissa farliga kemikalier. Regeringen bedömer att det pågående arbetet för att integrera miljöaspekter inom allt utvecklingssamarbete bör intensifieras och fördjupas. Ett prioriterat område i detta sammanhang är kemikalier. Detta är särskilt viktigt med tanke på att en stor del av användningen och produktionen av farliga kemikalier, liksom varor som innehåller sådana kemikalier, sker i utvecklingsländer. Det bör därför vara naturligt att SIDA i sitt utvecklingssamarbete uppmärksammar dessa frågor. Globala konventioner med förbud för hälso- och miljöfarliga kemikalier är ytterst viktiga för att skall kunna nå sina miljömål och minska hälso- och miljöproblemen med kemikalier. En diskussion som förs inom WTO är huruvida globala miljööverenskommelser skall ha företräde före handelsreglerna eller om WTO-reglerna skall vara överordnade. EU har med svenskt stöd bl.a. drivit linjen att få till stånd ett tillägg i (artikel 20) som innebär att handels- regelverket inte i efterhand skall kunna överpröva miljööverens- kommelser som omfattar en stor del av världens länder eller dess handel. Varje miljööverenskommelse som syftar till att förbättra miljön riskerar annars att omintetgöras genom anmälningar till WTO:s tvisteförfarande. Frågan är ännu inte löst. Regeringen anser att det inte är acceptabelt att miljökonventioner skulle kunna betraktas som underordnade WTO- reglerna. Inom flera olika internationella organisationer bedrivs verksamhet inom kemikalieområdet. Ett av de viktigaste organen för att globalt föra ut en sammanhållen svensk kemikaliepolitik, inklusive de nya riktlinjerna inom kemikaliekontrollen, är det mellanstatliga organet Forum för kemikaliesäkerhet (IFCS). kommer inom detta forum att verka för att de grundläggande principerna, främst försiktighets- principen, produktvalsprincipen och företagens ansvar och den helhetssyn som finns i svenskt kemikaliekontrollarbete vilken bl.a. inkluderar både hälso- och miljöaspekter, förs ut och också tillämpas på global nivå. Särskilt prioriterade frågor för svenskt agerande är bl.a. global utfasning av ämnen som omfattas av de nya riktlinjerna inom svensk kemikaliekontroll samt global harmonisering av reglerna om klassificering och märkning av kemikalier. Ett annat viktigt organ är FN:s miljöprogram (). fattade beslut om att inleda en internationell process för att nå en global konvention om långlivade (persistenta) organiska ämnen (POP). Förhandlingarna inleddes och beräknas kunna avslutas med en mellanstatlig konferens för undertecknande av konventionen i . Konventionen kommer i ett första steg att omfatta tolv ämnen. och EU bör verka för att konventionen utvidgas till att gälla även i fråga om sådana långlivade och bioackumulerande ämnen som omfattas av de utfasningskriterier som anges i delmålet. avser att som ett första steg nominera ett antal särskilt prioriterade ämnen som bör omfattas av globala begränsningar inom ramen för konventionen. Kemikalieinspektionen har därför givits i uppdrag att ta fram en förteckning över de ämnen som bör prioriteras. färdigställdes inom FN:s ekonomiska kommission för (UN/ECE) en konvention om långväga gränsöverskridande luft- föroreningar (Convention on , CLRTAP), även kallad . Inom konventionen finns bl.a. ett protokoll om tungmetaller och ett om långlivade organiska miljögifter. Protokollen tar sikte både på utsläpps- och förekomstbegränsningar och de undertecknades 1998. och EU bör verka för att kompletteras med ett övergripande mål om att punktutsläpp och diffusa utsläpp av farliga ämnen bör upphöra till 2020. Ett sådant mål utgår från formuleringen i Esbjergdeklarationen, men bör vara inriktat på luft. Ett mer generellt synsätt bör också användas för att inlemma ämnen som skall omfattas av konventionens begränsningar. Generella kriterier bör t.ex. tillämpas för ämnen med särskilt farliga inneboende egenskaper, dvs. i första hand sådana som är långlivade och bioackumulerande samt sådana som har cancerframkallande, arvsmassepåverkande, fortplantningsstörande eller hormonstörande egenskaper. Protokollet om tungmetaller bör utvidgas för att ytterligare minska den långväga luftspridningen av kadmium och kvicksilver. Inom pågår utveckling av testmetoder och harmonisering av klassificering och märkning. och EU bör bl.a. verka för att testmetoder för hormonstörande egenskaper utvecklas och standardiseras och att nya testmetoder tas fram för halveringstider och för bioackumulering i landmiljö. Arbete med att finna nya testmetoder som inte kräver djurförsök bör prioriteras. avser verka för att en strategi med inledande översiktliga in vitro-tester införs även på internationell nivå i syfte att minska antalet djurförsök. Andra områden inom vilka och EU bör verka är att ytterligare harmoniserade kriterier för klassificering och märkning tas fram samt att utvärderingar av från risksynpunkt särskilt angelägna existerande ämnen förankras och accepteras globalt. Kemikaliefrågorna och de ämnen som skall omfattas av Esbjerg- deklarationens mål bör vidareutvecklas vid nästa . bör verka för att användningen både i kemiska produkter och andra varor samt utsläpp av de ämnen som kommer att omfattas av OSPAR även omfattas av Helsingforskonventionen. De ämnen som omfattas av kriterier för utfasning, bör prioriteras i det fortsatta arbetet med riskhanteringsåtgärder inom Helsingfors- konventionen. Om ändringar i form av begränsningar görs av tillverkning, försäljning och användning av ämnen bör detta få till konsekvens att även reglerna om import och export ändras. Därtill bör skyldigheten att klassificera och märka kemikalier vid export utvidgas till att också omfatta krav på att lämna varuinformationsblad. Detta är särskilt betydelsefullt vid export till utvecklingsländer. 8.5 Fortlöpande minskning av hälso- och miljöriskerna med kemikalier 8.5.1 Delmål 4 Regeringens förslag: Hälso- och miljöriskerna vid framställning och användning av kemiska ämnen skall minska fortlöpande fram enligt indikatorer och nyckeltal som skall fastställas av berörda myndigheter. skall förekomsten och användningen av kemiska ämnen som försvårar återvinning av material minska. Delmålet avser ämnen som inte omfattas av delmål 3. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Många remissinstanser stöder delmålet. vill att delmålet skall kompletteras med att hälso- och miljöriskerna vid olika processer skall minska. Kemikontoret är skeptiskt till att riskminskning skall kunna påvisas med hjälp av indikatorer och nyckeltal. Kemikontoret påpekar att risken är stor att man genom att förenkla verkligheten drar felaktiga slutsatser. anser att delmålets betydelse för användningen av bekämpningsmedel bör tydliggöras. Skälen till regeringens förslag: För att komma till rätta med de hälso- och miljöproblem som förorsakas av kemikalier behöver åtgärder vidtas mot de allra farligaste ämnena. För att rikta åtgärder mot dessa ämnen räcker det med att känna till deras inneboende egenskaper, i enlighet med delmål 3. Vid sidan av de allra farligaste ämnena, som åtgärdas på detta sätt, finns ett stort antal ämnen som inte är så farliga att de omfattas av de kriterier som presenterats i kapitel 5.3.2, men som ändå är att betrakta som farliga. Dit hör alla de övriga ämnen som omfattas av klassificering och märkning på grund av sin farlighet. Dit hör också alla ämnen som på grund av bristfälliga uppgifter inte klassificerats som hälso- och miljöfarliga men som kan komma att omfattas av klassificeringen när mer uppgifter kommer fram om dem. Till de farliga ämnena hör också sådana som uppvisar andra farliga egenskaper än de som täcks in av dagens klassificeringssystem. För att nå målet Giftfri miljö måste de särskilt farliga ämnena avvecklas. Övriga ämnen måste hanteras på ett sådant sätt att de inte leder till en exponering av människor och miljö som kan innebära risker eller leda till att halterna ökar i förhållande till bakgrundsnivåerna. 1997/98:145 Svenska miljömål presenterade regeringen nya riktlinjer för kemikaliepolitiken. Delmålet Giftfri miljö inrymmer den riktlinje som innebär att metaller används i sådana tillämpningar att metallerna inte kommer ut i miljön i en omfattning som medför att miljön och människors hälsa kan komma till skada. Övriga riktlinjer täcks av delmål 3. Förekomsten av vissa ämnen i varor kan också vara ett problem vid återvinning. Förekomsten av farliga ämnen kan leda till arbetsmiljöproblem i samband med återvinningen. Farliga ämnen i varor som återvinns kan också i nästa led, då nya varor produceras, få en mer okontrollerad spridning än i de ursprungliga varorna. Det är dock inte bara farliga ämnen som kan ge problem vid återvinning. Vissa ämnen kan ge tekniska problem vid återvinning. Ett exempel på detta är att vissa stabilisatorer som används i PVC-plast inte är möjliga att blanda med varandra. Plast med olika stabilisatorer måste då skiljas åt vid återvinning. Det är därför viktigt att ta hänsyn till möjligheterna att bygga upp en effektiv återvinning redan när varorna utformas. En sådan strävan främjar målet Giftfri miljö och bidrar också till en hållbar utveckling i bred bemärkelse. 8.5.3 Strategier för att nå delmål 4 Regeringens bedömning: Kemikalieinspektionen och bör utveckla indikatorer och nyckeltal för att följa upp riskminskningen enligt delmålet. Tillverkare, importörer, leverantörer och användare av kemiska produkter och andra varor bedriver ett systematiskt miljöarbete t.ex. med stöd av system för miljöledning som omfattar kemikaliesäkerhet. De tar ansvar för produkterna, så att dessa inte medför oacceptabla risker i något hanteringsled. Regeringen avser att verka för att arbetet med att bedöma och kontrollera risker inom EU ändras så att det i huvudsak inriktas mot de ämnen som inte omfattas av delmålet om utfasning av särskilt farliga ämnen (delmål 3), eftersom dessa bör fasas ut utan att riskbedömning behöver göras, företagen ges ett större ansvar för riskbedömning och riskhantering, arbetet med riskbedömningarna påskyndas genom att bedömnings- metoderna utvecklas. och förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Kemikontoret m.fl. remissinstanser från närings- livet anser att det är mycket positivt att industrin skall ges ett utökat ansvar. Konsumenter i Samverkan kan inte förstå varför företagen skall ges fullt ansvar för dataframtagning . Byggsektorns Kretsloppsråd menar att utredningens ansats att arbeta med marknads- drivna styrmedel är positiv och att frivilliga verktyg kan och bör spela en större roll i kemikaliepolitiken. byggindustrier delar utred- ningens syn på informativa och marknadsdrivna styrmedel.