prop · GP0368 · 2001-12-13 00:00:00 — , där de olika nordiska länderna är representerade, fastställer kriterierna. Kriterierna tidsbegränsas och revideras successivt för att säkerställa att de Svanmärkta produkterna tillhör de bästa ur miljösynpunkt jämfört med andra likvärdiga produkter. har kriterier för ca 50 produktgrupper fastställts. En miljömärkningslicens i ett av de nordiska länderna ger möjlighet att använda miljömärket i övriga deltagande länder efter registrering. Den europeiska miljömärkningen har funnits då Europeiska gemenskapernas råd antog förordningen (EEG) nr 880/92 om ett gemenskapprogram för tilldelning av miljömärke. av denna förordning fastställdes av och Den europeiska miljö märkningen blomma och kallas därför ofta för EU-blomman. Märkningen är i likhet med den nordiska Svanenmärkningen positiv och frivillig och målet med den europeiska miljömärkningen är densamma som för Svanen. är av regeringen utsett till svenskt behörigt organ, vilket bl.a. innebär att delta i kriteriearbetet i den europeiska miljömärkningsnämnden (EUEB) samt att hantera licensiering av Arbetet med att välja produktgrupper och utarbeta kriterier för dessa sker i öppna arbetsgrupper. Produkterna skall uppfylla normala krav på funktion och i kriterierna kan det därför finnas krav på effektivitet och Förslagen presenteras och behandlas i den europeiska miljömärknings- Denna nämnd består av representanter för de nationella miljömärkningsorganen samt intresseorganisationer inom miljö, industri, handel och konsumentfrågor. Det färdiga och förankrade förslaget överlämnas till en miljömärkningskommitté där alla medlemsländer röstar om förslaget innan kommissionen slutligen fastställer beslutet. finns det kriterier utvecklade för 15 produktgrupper. och importörer kan ansöka om miljömärket hos ett av de behöriga Den europeiska miljömärkningen kan användas inom hela EU- och Inom detta område finns det flera länder, som parallellt gemensamma märkningen har en miljömärkning, såsom den nordiska Svanen. är föregångsland Skr. 2001/02:68 med Blå Ängeln, som startade . I andra delar av världen finns det många länder som har miljömärkning eller håller på att bygga upp system. Det är dock endast i det europeiska och det nordiska miljömärknings systemen fler än ett land deltar. Den ideella organisationen arbetar med frågor kring konsumtionens och livsstilens miljöpåverkan. I samarbete med handeln har det egna miljömärknings- systemet Bra Miljöval växt fram. lanserade föreningen miljömärket Bra Miljöval, Falken. För att en vara skall märkas med Bra Miljöval måste den uppfylla kriterier. Miljökriterierna arbetas fram med hjälp av sakkunniga på området. Företag och andra berörda bjuds in för att lämna synpunkter, men det är (genom dess generalsekreterare) som till slut bestämmer hur kraven skall utformas. Kriterier finns för 14 olika produktgrupper. 8.1.4 Märkning av ekologiska livsmedel För miljömärkning av livsmedel gäller särskilda regler och märknings- För att få använda beteckningen ekologiskt producerat livsmedel skall produkten ha framställts i enlighet med Rådets förordning (EEG) nr 2092/91 av om ekologisk produktion av jordbruks- produkter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel. Rätten att använda beteckningen ställer bl.a. krav på att produktionen kontrolleras av ett oberoende kontrollorgan. I är dessa båda kontrollorgan KRAV och . Ett särskilt EU-gemensamt märke för ekologisk produktion har tagits KRAV och Demeter är kontrollorgan för såväl de egna märkningssystemen (som till viss del innefattar strängare regler än EG- förordningen) som kontrollen av det EU-gemensamma märknings- På den svenska marknaden är KRAV-märket helt dominerande som märkning för ekologiskt producerade livsmedel. förekommer framför allt i hälsokostbutiker medan det gemensamma EU- märket knappast har fått något genomslag alls. Inte heller andra EU- länders motsvarighet till KRAV finns i någon större utsträckning på den Det är fullt tillåtet att marknadsföra sig inom EU med alla märken som uppfyller den gällande EG-förordningen, men normalt sett föredrar importörerna att ansöka om KRAV-märkningen i eftersom den är välkänd för konsumenterna. Föreningen bildades på initiativ av olika organisationer inom den ekologiska rörelsen. KRAV är en ekonomisk kontrollförening för ekologisk produktion med 28 rikstäckande medlemsorganisationer. Föreningen bildades för att skapa en trovärdig märkning av ekologiska livsmedel och förenkla för konsumenter att göra en miljöinsats genom sina dagliga inköp. Verksamhetsidén innebär framtagande av regler för Skr. 2001/02:68 ekologisk produktion, kontroll av att de efterlevs och information om KRAV-märket återfinns på livsmedel, produktionshjälpmedel i jord- bruket samt textilier som är ekologiskt producerade. KRAV kontrollerar både växtodling, djurhållning och förädling, distribution, fiskodling, biodling, vildväxande bär och svamp, import, butiker och restauranger. Produktionen sker enligt för ekologisk produktion. Demetermärket är miljömärket för kontrollerad biodynamisk odling och skiljer sig från KRAV-märkningen genom att gården skall vara självförsörjande på foder och gödsel och vissa speciella preparat används i odlingen. I handhas märkningen av , som bildades och är en ideell förening. Dess medlemmar är konsumenter och intresseföreningar. kontrollerar ekologisk och biodynamisk odling samt auktoriserar butiker, förädlare, grossister och importörer. Regeringen uttalar i propositionen Svenska miljömål delmål och åtgärdsstrategier (prop. 2000/01:130, bet. 2001/02:MJU03, rskr. 2001/02:36) att man anser att det är angeläget med en utveckling av miljömärkning av fisk för att ytterligare stimulera en utveckling mot ett hållbart utnyttjande av havsresurserna. Regeringen arbetar bl.a. inom det nordiska samarbetet för att främja en sådan märkning. 8.2Utvärdering av det nordiska miljömärkningssystemet (Fi 1999:01, dir. 1999:1), som rege- ringen tillsatte , hade i uppdrag att i en delrapport utvärdera de organisatoriska formerna och lämna förslag om formerna för det fortsatta statliga engagemanget i det nordiska miljömärknings systemet. Uppdraget redovisades i delbetänkande Nordisk miljömärkning det statliga engagemanget (SOU 1999:145). Kommitténs förslag och bedömningar behandlas tillsammans med remissinstansernas synpunkter i detta avsnitt. Även inom har en utvärdering av Svanen genomförts. Utvärderingen (som genomfördes efter att Konsument- politiska kommitténs delbetänkande Nordisk miljömärkning remissbe- handlats) omfattar dels konsumenternas kunskaper och inställning till miljömärkning, dels miljömärkningens direkta och indirekta miljö- effekter samt organisation, finansieringsstruktur och strategi för framtiden. Rapporten behandlar flera av de frågeställningar som den konsumentpolitiska kommittén redogör för i sitt delbetänkande. Konsumentministrarna har beslutat att ändra riktlinjerna för den nordiska miljömärkningen i enlighet med en del av de förslag som framkommit i samband med utvärderingen. I de nu reviderade riktlinjerna för den nordiska miljömärkningen lyfter Skr. 2001/02:68 ministerrådet fram behovet av en bättre samordning och likriktning mellan de nordiska länderna av såväl kriterie- som avgiftsfrågorna. De nordiska länderna skall även aktivt verka för en bättre koordinering och samarbete mellan EU-blomman och den nordiska märkningen. Dessa frågor bereds vidare i och inom Nordiska minister- rådet. I den mån det är relevant berörs även den nordiska utvärderingen i detta avsnitt. 8.2.1Statens inflytande över Svanen Regeringens bedömning: Det finns inga skäl att förändra associationsformen aktiebolag för förvaltningen av den nordiska miljömärkningen i . En utvärdering kan dock vara lämplig när verksamheten vid pågått . Genom konstruktionen av det nordiska miljömärkningssystemet har svenska staten stora möjligheter att formulera de övergripande målen för Svanen och därigenom utöva styrning av verksamheten. Någon förändring av denna struktur är inte aktuell. Konsumentpolitiska kommitténs bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Endast , , , (numera ) och har specifikt yttrat sig över denna del i betänkandet. Samtliga ställer sig bakom kommitténs bedömning. poängterar att den nordiska miljömärkningen är ett viktigt redskap för att realisera de konsumentpolitiska målen och att staten skall stå som garant för verksamheten. anser inte att detta medför att staten också måste äga miljömärkningsorganet, helt eller delvis. poängterar dock att det inte är ett realistiskt alternativ att de andra intressenterna skall ta på sig ett ägaransvar. Även om detta skulle lyckas, vore det att bygga in faktiska eller potentiella motsättningar i ägarkretsen, vilket skulle hota den grundläggande trovärdigheten i systemet. En sådan utveckling skulle kunna skapa utrymme för en flora av nya märken. Det är inte önskvärt vare sig från konsument- eller näringslivssynpunkt. anser att en avveckling av SIS:s ägande inte skulle resultera i annat än ett helstatligt bolag. Skälen för regeringens bedömning: Svanen förvaltas av aktiebolaget , där staten är delägare. I frågan om valet av associationsform menade att verksamheten vid pågått alltför för att det skulle vara möjligt att göra en rättvisande utvärdering. Regeringen instämmer i den bedömningen. Att göra en utvärdering kan däremot vara värdefullt längre fram. En sådan utvärdering bör då göras förut- sättningslöst med beaktande även av andra än rent konsument politiska perspektiv, som exempelvis miljöpolitiska och marknads mässiga perspektiv. Regeringen kan intill dess inte se några skäl att ändra associationsformen aktiebolag. Genom konstruktionen av det nordiska miljömärkningssystemet (se Skr. 2001/02:68 avsnitt 8.1.1) har svenska staten ett omfattande ansvar och stora möjligheter att formulera de övergripande målen för verksamheten. Som kommittén också påpekar är det inte avgörande för det statliga inflytandet att staten genom delägarskap eller ekonomiska bidrag medverkar i det nationella arbetet. Detta beror på att regeringen har möjlighet att påverka verksamheten genom samarbetet i , som är det organ som ytterst svarar för verksamheten. Svenska staten utser också det eller de organ som skall förvalta verksamheten i , vilket är . I statens ansvar ligger att övervaka att det utsedda organet sköter sina uppgifter. Regeringens bedömning: Det tidigare fastställda målet om själv- finansiering av den nordiska miljömärkningen bör omformuleras. Ett begränsat statligt stöd bör kvarstå för att, som , finansiera sådant utvecklingsarbete som inte kan förväntas bära sina egna kostnader. Regeringen återkommer med ett sådant förslag. Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är positiva till Statskontoret och är negativa till att staten ger fortsatt stöd till miljömärkningsverksamheten. Statskontoret saknar ett empiriskt underlag och närmare analys i betänkandet. Statskontoret anser att den nordiska miljömärkningen nu är så etablerad att det ekonomiska stödet till verksamheten helt bör upphöra vid utgången av 2001. Även konkurrensskäl talar för detta. vill invänta den nordiska utvärderingen av miljömärkningssystemet, som bl.a. kommer att behandla vissa organisatoriska frågor och finansieringsstrukturen för systemet. anser att kommitténs förslag rörande fortsatt statlig finansiering av riskprojekt inte enbart skall gälla kriteriearbeten inom Svanen, utan gälla för alla etablerade system som på ett kvalitetssäkert sätt arbetar med miljömärkning. anser att det finns skäl att det statliga stödet till miljömärkningen bibehålls och eventuellt utökas . Skälen för regeringens bedömning: Den nordiska miljömärknings- ordningen Svanen etablerades genom ett beslut av konsumentministrarna i 1989. Svenska staten och dåvarande SIS i (SIS) träffade därefter ett avtal om frivillig positiv miljömärkning av produkter. Utgångspunkten för överenskommelsen var att verksamheten skulle bli ekonomiskt självbärande och finansieras genom avgifter. I ett inledningsskede, då verksamheten byggdes upp, ansåg regeringen dock att ett statligt stöd till verksamheten var befogat. Det var också fallet i de övriga nordiska länderna. Svanen är den mest kända miljömärkningen i och är i samtliga nordiska länder ett högt prioriterat konsument- och miljöpolitiskt redskap. I är miljömärkningen ett viktigt redskap för att realisera de konsumentpolitiska miljömålen att utveckla Skr. 2001/02:68 konsumtions- och produktionsmönster som minskar påfrestningarna på miljön och bidrar till en långsiktigt hållbar utveckling. En förutsättning för systemets utveckling har varit att de nationella organen engagerat sig och deltagit i kriteriearbetet. Kostnaderna för kriterieframtagningen har inte kunnat bäras av systemet och staten har därför bidragit till verksamheten. De statliga bidragen varierar kraftigt i de nordiska länderna. I den nordiska utvärderingen av Svanen framgår att var den statligt finansierade andelen i , , , och i . Den nordiska utvärderingen visar att det kan uppstå motsättningar mellan miljö- och intäktshänsyn vid kriterieut vecklingen i ett system som endast finansieras med licensintäkter. Ju högre krav som ställs, desto färre produkter klarar att uppfylla dem, vilket i sin tur resulterar i lägre licensintäkter. Risken finns också att miljömärknings- organen kan beskyllas för att lägga för stor vikt vid intäktspotentialen framför miljöpotentialen vid val av produktgrupp. Regeringen bedömer att det även fortsättningsvis är motiverat med ett statligt bidrag till kostnaderna för kriterieutveckling för produktgrupper som inte kan förväntas bära sina egna kostnader. 8.2.3Öppna system för provning och kontroll? Regeringens bedömning: är det enda organet som svarar för provning och kontroll av den svenska grenen av det nordiska miljömärkningssystemet. Regeringen menar att det finns behov av att undersöka om det är möjligt att öppna systemet för provning och kontroll för andra organ. En utredning om detta bör därför genomföras. Kommitténs bedömning: Kommittén anser att det nordiska miljö- märkningssystemet tills vidare bör förvaltas på samma sätt som och menar att det inte är möjligt att öppna provnings- och kontrollsystemet för andra organ med hänvisning till ISO-standarden 14024. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrat sig i denna del stödjer kommitténs bedömning. SWEDAC, Svensk Maskin- provning AB och är dock negativa till att behålla systemet i dess nuvarande form. Dessa instanser argumenterar för ett öppet system och därmed bryta den monopol- ställning som har . Miljöstyrnings rådet argumenterar att ISO 14024 inte kan anges som skäl för att förhindra öppna system i samband med olika system för miljömärkning. Frågan om övergång till ett system där flera aktörer kan agera på svensk nivå inom systemet för nordisk miljömärkning är i allra högsta grad en organisatorisk fråga som enligt SWEDAC:s uppfattning borde ha belysts närmare i utredningen. förordar att miljömärkningen utreds närmare ur ett inre marknadsperspektiv, bl.a. med syfte att se över hur det statliga engagemanget kunde användas för att skapa mer öppenhet i miljö märkningssystemet. Skälen för regeringens bedömning: Kommittén uppfattade det inte Skr. 2001/02:68 som sitt uppdrag att göra en utvärdering av eller ställningstagande i frågan om ett s.k. öppet system för provning och kontroll av miljö- märkningen Svanen. Med ett öppet system för provning och kontroll avses ett system där alla offentliga och enskilda organ, som uppfyller uppställda kompetenskrav, får utföra föreskrivna certifierings-, provnings- och besiktningsuppgifter. Kommittén gör ändå bedömningen att det på grund av den nya standarden, ISO 14024 som avser miljömärkning och miljö deklarationer, inte är möjligt att införa ett öppet system. Den standarden fastställer nämligen att ett miljömärkningsorgan i sitt arbete visserligen får använda uppdragstagare men att organet ytterst självt ansvarar för licensieringen. och argumenterar i sina remissyttranden för en motsatt tolkning. Regeringen anser inte heller att man, som kommittén gör, kan avfärda möjligheten att införa ett öppet system för provning och kontroll med hänvisning till ISO 14024. Det finns frågor som rör konkurrensneutralitet och fri rörlighet som är viktiga att ta hänsyn till i detta sammanhang. T.ex. kan nämnas att för de företag som arbetar på kommersiell basis med andra typer av provnings- och certifieringstjänster, t.ex. certifiering av miljöledningssystem och produktcertifieringar, skulle det kunna vara viktigt att även kunna erbjuda tjänster i form av tillhandahållande av de tekniska bedömningar som ligger till grund för Svanenmärkningen. Detta skulle också innebära betydande förenklingar för de tillverkare som vill Svanenmärka sina produkter, eftersom de då i större utsträckning kan vända sig till samma certifieringsorgan som de redan använder sig av för att få andra typer av märkningar och certifieringar utförda. En sådan ordning skulle även vara bra för sådana utländska företag som redan har samarbete med certifieringsorgan i , varvid en sådant öppet system också skulle kunna underlätta varurörligheten på EU:s inre marknad. finns dock inte tillräckligt beredningsunderlag för vilka konsekvenser ett sådant öppet system skulle få för konsumenterna och för miljömärkningen som sådan och regeringen kan därför inte nu ta slutlig ställning till frågan. En utredning bör därför genomföras för att analysera och föreslå hur ett framtida öppet system för provning och kontroll i skulle kunna fungera, såväl inom det nordiska miljö- märkningssystemet som inom den gemensamma europeiska miljömärk- ningen, och vilka konsekvenser detta skulle få för konsumenterna och miljömärkningen. Det är viktigt att utredningen tar hänsyn till det gemensamma arbete som bedrivs inom . Regeringens bedömning: Det finns inte tillräckligt underlag för att föreslå en ändring av det förhållandet att de båda systemen Svanen och EU-blomman handläggs av samma organ. Statens åtaganden av- seende den gemensamma europeiska miljömärkningen, EU-blomman, bör dock analyseras i ett vidare perspektiv. Det finns även behov av en analys av hur en samordning mellan Svanen och EU-blomman kan Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens men omfattar Skr. 2001/02:68 endast frågan om det nordiska och det europeiska miljömärknings- systemet skall handläggas av ett och samma organ, dvs. Remissinstanserna: Endast ett fåtal har uttalat sig i denna del. , , och är samtliga positiva till förslaget och stöder därmed det nuvarande arrangemanget. instämmer i kommitténs bedömning att samma organ bör hantera båda systemen men strikt åtskilja systemens ekonomi. är medvetet om att kommittén inte haft i uppdrag att utreda den europeiska miljömärkningen. De vill dock betona att utvecklingen av EU-blomman i är beroende av ett starkt statligt engagemang. När det gäller administrationen av Svanen och EU-blomman vill understryka betydelsen av att dessa båda systems ekonomier hålls åtskilda. Licensavgifter inom Svanen får sålunda inte användas för kriterieutveckling eller annan verksamhet inom EU-blomman. delar kommitténs uppfattning att inget talar för att dagens ordning bör ändras. Som kommittén framhåller kan arrangemanget ge fördelar vid ökade krav på harmonisering systemen emellan. Harmonisering får dock inte leda till sammanblandning av verksamheterna. vill understryka vikten av att strikt separation och särredovisning upprätthålls. Skälen för regeringens bedömning: Den nuvarande ordningen, där är behörigt organ för såväl det nordiska som det europeiska miljömärkningssystemet, förutsätter att de två självständiga systemen hålls strikt åtskilda och verksamheterna särredovisas. Kommittén drar slutsatsen att det bör innebära fördelar att handlägga de båda systemen inom ett och samma organ, speciellt vid beaktande av de ökade krav på samordning av Svanen och EU-blomman som har aktualiserats. Kommittén får stöd för det resonemanget av flera remissinstanser. Den antagna, reviderade EU-förordningen om miljö- märkning ställer uttryckliga krav på samarbete mellan EU-blomman och andra nationella miljömärken. Regeringen instämmer med kommittén att de båda systemen tills vidare bör handläggas av samma organ. Det saknas dock en djupare analys av frågan om hur relationen mellan Svanen och EU-blomman ser ut och hur en framtida samordning mellan systemen kan vara utformad. Den nordiska utvärderingen tar till viss del upp dessa frågeställningar. Regeringen kommer att delta i den fortsatta diskussionen inom och resultatet kommer att vägas in i den fortsatta beredningen av frågan. Det kan också bli aktuellt att belysa denna fråga inom ramen för den utredning som bör genomföras om öppna system för provning och kontroll (se avsnitt 8.2.3). Åtgärder som rör boendet Sammanfattning: Förslag till system för deklarationer av egenskaper hos olika typer av byggnaders håller på att bereds i . har regeringens uppdrag att studera om mätperiodens längd bör regleras och om preliminärdebitering av elförbrukning bör avskaffas. För att minska hushållens elanvändning finns obligatoriska regler för energideklarationer av hushållsapparater. 9.1Deklarationer av byggnaders egenskaper Genom att redovisa vilka egenskaper en byggnad har kan boende och brukare få kunskap om faktorer av betydelse för inomhusmiljön. fick regeringens uppdrag att genomföra en försöksverksamhet med kvalitetsdeklaration av bostäder, skolor och förskolor. Försöks verksamheten skulle syfta till att ge svar på hur stora kostnaderna var för att genomföra denna typ av deklaration och hur omfattande informationen i deklarationen borde vara för att omfatta samhällets krav på byggnader och därmed minska antalet deklarationer. I uppdraget ingick också att ge förslag till hur deklarationer skulle kunna införas i större skala. Efter det att försöksprojektet avslutats har ett arbete med att anpassa för kvalitetsdeklarationen till de resultat som framkom i studien genomförts. redovisning av regeringsuppdraget har remiss- behandlats och frågan om deklarationer av egenskaper hos olika typer av byggnader bereds i . Hushållens energianvändning har stor betydelse för boendets miljö- påverkan. Energianvändningen för uppvärmning och tappvarm vatten medför t.ex. stora kostnader och bidrar till omfattande föroreningar av luften. skrivelse Konsumenterna och miljön betonas att kunskaps- förmedling till hushållen om hur de kan minska miljöbelastningen av sitt boende är en angelägen uppgift. Genom Energikalkylen på Konsument- verkets webbplats kan boende i småhus få en uppfattning om hur t.ex. ytterligare värmeisolering eller byte av uppvärmningsystem kan påverka kostnaderna för uppvärmningen av huset samt vilka effekter sådana åtgärder kan få på den yttre miljön . har regeringens uppdrag att studera om mätperiodens längd bör regleras (dvs. om hur ofta elanvändningen skall mätas och debiteras) och om preliminärdebitering av elförbrukning bör avskaffas. Uppdraget skall redovisas i . samråder inom ramen för sitt uppdrag med . inleds en försöksverksamhet i samarbete med Lunds Tekniska högskola som syftar till att undersöka vilken elbesparingspotential som Skr. 2001/02:68 finns om konsumenterna får bättre insyn och förståelse för sin elanvändning genom information om verklig elförbrukning. I studien kommer även att undersökas om och på vilket sätt elkonsumenternas beteende i så fall förändras. Energideklarationer av vitvaror och hushållsapparater Energideklaration av hushållsapparater är obligatorisk och gemensam för EU-länderna. Den infördes i . Därefter har genom- förts kontroller av hur många av apparaterna i butikerna som verkligen är märkta. Kontrollerna har utförts med hjälp av de kommunala konsument- vägledarna i olika kommuner över hela landet.