prop · GP0374 · 2001-12-11 00:00:00 — Många remissinstanser, bl.a. Hovrättenöver och , Justitiekanslern (), och , har framhållit vikten av en sådan beredning.Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har i avsnitt 4.3.2 angett att detför närvarande inte finns anledning att överge den nuvarande modellen med ettspeciellt och detaljerat grundlagsskydd för massmedier till förmån för ett meraallmänt skydd. Hur den massmediala framtiden kommer att se ut är det emellertidsvårt att sia om. Mycket talar för att det kommer att bli allt svårare attavgöra om yttranden faller inom eller utanför grundlagsskyddet allt eftersom nya tekniker för kommunikation blir tillgängliga. Mot bakgrund av den snabbatekniska utvecklingen med ökande möjligheter till masskommunikation och denökande internationaliseringen av sådan kommunikation är det inte hellerotänkbart att hållbarheten i tryckfrihetsförordningens (TF) ochyttrandefrihetsgrundlagens (YGL) grundvalar kommer att diskuteras inom enrelativt snar framtid. Det är ju t.o.m. så att några remissinstanser har ansettatt tiden redan nu är mogen för en genomgripande förändring av skyddet föryttrandefriheten. Vidare bör framhållas att Lagrådet i det lagstiftningsarbetesom föregick ändringar i TF och YGL uttalade att det tryck- ochyttrandefrihetsrättsliga systemet kommer att framstå som alltmer komplicerat julängre den tekniska utvecklingen framskrider och att det synes ändamålsenligtatt hellre förr än senare inrikta lagstiftningsarbetet på en samlad grundlagomfattande såväl tryckfrihet som annan yttrandefrihet (se prop. 1997/98:43 s.312).Utredningen har framhållit vikten av att den mediala och tekniska utvecklingennoggrant följs och att det finns en beredskap att utreda olika frågor påyttrandefrihetsområdet. Enligt utredningen bör det därför inrättas en ståendeberedning som skall följa utvecklingen samt utreda och lämna förslag tilllösningar av olika problem på yttrandefrihetens område. Också mångaremissinstanser har ansett det vara en lämplig ordning. Även regeringen serpositivt på det förslaget och anser att det finns anledning att närmare överväga om inte en sådan beredning bör inrättas.Som nämnts i avsnitt 4.3.7 kan EG-rätten och EU-samarbetet i övrigt på vissaområden ha eller få ett innehåll som synes vara svårt att förena medbestämmelserna i och YGL. Det är också ett faktum att unika tryck-och yttrandefrihetsrättsliga system vållar problem i annat internationelltsamarbete, framför allt när det gäller den internationella brottsbekämpningen.Regler om internationell rättslig hjälp finns i lagen (2000:562) ominternationell rättslig hjälp i brottmål. Rättslig hjälp innefattar bl.a. förhör i samband med förundersökning i brottmål men också sådana straffprocessuellatvångsmedel som kvarstad och beslag m.m.Lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål innehåller inte någon särskild föreskrift om att dess tillämpningsområde begränsas av TF och YGL. Attgrundlagarna inte kan sättas ur spel genom lagstiftning på lägre konstitutionell nivå har emellertid ansetts självklart och någon uttrycklig regel har därförinte ansetts böra föras in i lagen (se prop. 1999/2000:61 s. 73 ).JK har i ett antal ärenden prövat om han kan bistå med rättslighjälp till utländska myndigheter enligt den nämnda lagen. Det har då bl.a. varit fråga om att videofilmer med pornografiskt innehåll spritts från tillutlandet samt att uttalanden gjorda av en utländsk medborgare i samband med enintervju för svensk television varit straffbara i det land den intervjuade komfrån.I dessa ärenden har JK konstaterat att eftersom de ifrågasatta gärningarna intebegåtts i strid med TF och YGL har han inte kunnat inleda förundersökning ellervidta någon annan åtgärd. I några av dessa ärenden har han också som sinpersonliga uppfattning hävdat att TF och YGL hindrar åklagare inom det allmännaåklagarväsendet att lämna den rättsliga hjälp som de utländska myndigheternaefterfrågat.Det sagda visar på de problem som TF och YGL ger i det internationella rättsliga samarbetet. Det måste också erkännas att den svenska hållningen inte helleralltid möts med förståelse från andra länder. Detta gäller t.ex. vid ingripanden mot den export av rasistisk propaganda, bl.a. vit makt-musik, som sker frånSverige. Därför kan det finnas anledning att överväga om inte bestämmelserna bör ses över för att möjliggöra att i större omfattning än för närvarandekan bistå med internationell rättslig hjälp inom det tryck- ochyttrandefrihetsrättsliga området. Sådana överväganden måste dock göras i ettannat sammanhang.11 KostnaderRegeringens förslag i avsnitt 4 och 5 innebär att yttrandefrihetsgrundlagens(YGL) tillämpningsområde vidgas genom att även annan databasverksamhet än densom omfattas av den s.k. databasregeln kommer att få grundlagsskydd.Förslagen innebär också att ytterligare gärningar kriminaliseras som tryck- ochyttrandefrihetsbrott.I straff- och processrättsligt hänseende får dessa förslag till följd attJustitiekanslerns (JK) uppgifter enligt grundlagarna - att vaka över attgränserna för tryck- och yttrandefriheten inte överskrids, att utföra åtal i mål om tryck- och yttrandefrihetsbrott samt att besluta om inledande avförundersökning och användning av tvångsmedel rörande sådana brott m.m. - kommer att bli mer omfattande. Å andra sidan kommer polis- och åklagarmyndigheternasverksamhetsområde att minska. I praktiken torde dock förslagen inte medföranågon påtaglig minskning av arbetet hos de myndigheterna, eftersom JK som regeluppdrar åt allmän åklagare att biträda vid genomförande av förundersökning ochvid en eventuell domstolsprocess.Mycket talar för att de nya tryck- och yttrandefrihetsbrotten i första handkommer att begås i medier där eventuella brott beivras i vanligstraffprocessuell ordning. Troligtvis blir därför de ekonomiska konsekvensernaav kriminaliseringen av vissa hotbrott i tryckfrihetsförordningen (TF) och YGL i princip försumbara. Inte heller torde den föreslagna utvidgningen avgrundlagsskyddet till att omfatta ytterligare databasverksamhet medföra någrakostnadsökningar totalt sett. Förslaget i den delen innebär ju ingennykriminalisering utan det är fråga om att gärningar som hanteras av polisoch åklagare enligt bestämmelserna i och ifortsättningen i vissa fall kommer att handläggas inom det tryck- ochyttrandefrihetsrättsliga systemet. Mot bakgrund av hur ansvarssystemet i TF ochYGL är uppbyggt bör i stället den föreslagna utvidgningen av grundlagsskyddetkunna leda till att dessa brott blir lättare att utreda ochlagföra.Det är i och för sig svårt att på förhand ha någon säker uppfattning i frågan om vilka ekonomiska konsekvenser som förslagen får. Regeringen gör dock nu denbedömningen att den föreslagna utvidgningen av grundlagsskyddet samtkriminaliseringen av ytterligare brott som tryck- och yttrandefrihetsbrott intebör medföra någon ökning av arbetsbördan för de brottsutredande myndigheternaoch för domstolarna som inte kan tas om hand med befintliga resurser.Förslaget innebär också att Radio- och får nya uppgifter bestående iatt pröva ansökningar om utgivningsbevis, att förklara utgivningsbevisförfallna, att i vissa fall återkalla sådana bevis och att föra register öververksamheter enligt databasregeln. Dessa nya uppgifter torde medföra enkostnadsökning för verket. Därför föreslås regeringen kunna meddela föreskrifter om ansökningsavgifter i ärenden om utgivningsbevis hos verket och om avgifterför utdrag ur register hos verket. Avgifterna bör bestämmas enligt ensjälvkostnadsprincip. Radio- och beslut föreslås kunna överklagastill allmän förvaltningsdomstol. I kammarrätt kommer att krävasprövningstillstånd. Målen om utgivningsbevis kan antas kunna finansieras inomramen för befintliga medel.Förslaget i avsnitt 6 om förlängd preskriptionstid för yttrandefrihetsbrott itekniska upptagningar utan ursprungsuppgifter och förslaget om attyttrandefrihetsbrott i databaser skall ses som ett perdurerande brott beräknaskunna finansieras inom ramen för befintliga medel.Förslagen i avsnitt 7 som rör vissa frågor om beslag torde inte medföra någrakostnader.Förslaget i avsnitt 8, som ger möjlighet till gemensam handläggning av tryck-och yttrandefrihetsmål, införs bl.a. av processekonomiska skäl och torde därförinnebära en besparing för det allmänna.Förslagen i avsnitt 9 möjliggör föreskrifter i vanlig lag om vissa skyldigheterför nätinnehavare. Eventuella kostnadsaspekter får beaktas i samband med sådanlagstiftning.Sammantaget gör regeringen den bedömningen att en eventuellt ökadarbetsbelastning hos berörda myndigheter och domstolar bör kunna hanteras inombefintliga ramar. Mot bakgrund av att förslagen berör centrala delar av tryck-och yttrandefriheten och med särskild hänsyn tagen till det skyndsamhetskrav ihandläggningen som uttryckligen gäller vid brott mot TF och YGL kommerregeringen att noga följa utvecklingen och resursbehovet hos berörda myndigheter och domstolar.12 Författningskommentar12.1 Förslaget till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen5 kap.6 §Ändringen i första stycket punkten 6 är en följdändring till den ändring somgjordes i 5 § genom SFS 1998:1438 då nya stycken lades till i den paragrafen och det dittillsvarande sista stycket blev tredje stycket.7 kap.4 §Förslaget till ändring av bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.Syftet med ändringarna är att som tryck- och yttrandefrihetsbrott kriminaliseravissa gärningar där hot av något slag ingår som ett led. De brott som det därvid rör sig om är olaga hot, hot mot tjänsteman, övergrepp i rättssak och brott mot medborgerlig frihet. Brottet hot mot tjänsteman omfattar inte enbart hot omvåld mot den som utövar eller har utövat myndighetsutövning utan även hot omvåld som riktar sig mot de personer som åtnjuter skydd enligt 17 kap. 5 §brottsbalken. Dessa är personer som enligt särskild föreskrift skall åtnjutasamma skydd som är förenat med myndighetsutövning eller den som är eller harvarit kallad att biträda förrättningsman vid en åtgärd som omfattas av sådantskydd. T.ex. åtnjuter väktare skydd enligt den bestämmelsen (se 7 § lagen[1974:191] om bevakningsföretag).Det är endast hot som utgörs av yttranden som kan utgöra tryck- ochyttrandefrihetsbrott. I den mån de nu aktuella brotten enligt kanbegås även på något annat sätt kan gärningarna inte kriminaliseras som sådanabrott. Ett olaga hot som består i att någon lyfter ett vapen mot en annan person skulle ju aldrig kunna begås genom ett grundlagsskyddat medium. Det nu sagdainnebär alltså att ansvarsområdet enligt TF blir något inskränkt i förhållandetill vad som gäller för motsvarande brott enligt brottsbalken.Kriminaliseringen av dessa brott innebär inte att TF:s tillämpningsområdevidgas. Även i fortsättningen kan hot som framförs exempelvis i en tryckt skrift under vissa omständigheter föranleda straff enligt vanlig lag, t.ex. om hotetär ett led i ett utpressningsförsök (jfr. SOU 1947:60 s. 251).Även försök till brott mot medborgerlig frihet samt försök eller förberedelsetill hot mot tjänsteman, såvida inte det brottet om det hade fullbordats skulleanses som ringa, kriminaliseras som tryckfrihetsbrott. Att dessa s.k. förbrottkriminaliseras innebär naturligtvis inte att ingripande får ske före det attutgivning har skett. Censurförbudet hindrar ju ett beivrande innan yttrandet ärutgivet. Det är endast om själva yttrandet innefattar t.ex. försök till hot mottjänsteman som straffansvar inträder.I och med att de nu aktuella brotten har upptagits i denna bestämmelse kommer de även att utgöra yttrandefrihetsbrott (jfr. 5 kap. 1 § YGL).10 kap.3 §I det nya första stycket, som behandlas i avsnitt 7.2, slås fast att den somdrabbas av ett beslag som verkställts utan rättens förordnande har rätt att fåbeslaget prövat av domstol. Genom hänvisningen i 14 § till förevarandebestämmelse och hänvisningen i 7 kap. 3 § första stycket YGL till bestämmelserna i 10 kap. TF kommer regeln att gälla för både konfiskeringsbeslag ochutredningsbeslag enligt såväl TF som YGL. Vanlig lag, dvs. ,gäller i fråga om förfarandet.8 §Genom ändringen i andra stycket, som behandlas i avsnitt 7.2, klargörs att i defall skyldigheten enligt 4 kap. 2 § att förse skrift med uppgift om vem somtryckt skriften inte fullgjorts får JK dröja med att lämna bevis omkonfiskeringsbeslag till denne till dess utredningen kommit så långt att haneller hon kan identifieras. Motsvarande ändring har gjorts i 7 kap. 3 § tredjestycket YGL.12.2 Förslaget till lag om ändring i yttrandefrihetsgrundlagen1 kap.1 §I tredje stycket avses med andra sändningar av ljud, bild eller text som skermed hjälp av elektromagnetiska vågor bl.a. sådant tillhandahållande som anges iden s.k. databasregeln i 9 §. För att klargöra det bör ordet överföringaranvändas. Någon ändring i sak är inte avsedd. Det kan noteras att ordetöverföringar - och inte sändningar - används i första stycket.Genom det nya femte stycket införs en definition av begreppet databas som harersatt det tidigare registerbegreppet (jfr. 2000/01:33 s. 88 ff.).Begreppet används i 6 och 9 §§. Definitionen har på förslag av Lagrådet tagitsin i förevarande paragraf i stället för i 9 §.6 §Genom tillägget i första stycket klargörs att direktsändningar via Internetomfattas av regeln under förutsättning att det är allmänheten som kan ta del avdem. Kravet på att de är avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel gällergivetvis också. Detsamma gäller uppspelningar via Internet av tidigareinspelningar som startar på tider som sändaren bestämmer. Någon ändring i sak iförhållande till vad som gäller är inte avsedd. Se vidare avsnitt 4.3.4.Tillägget har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.7 §Genom ändringen i första stycket klargörs att bestämmelsen endast är tillämpligpå sådana sändningar som avses i 6 §. Den är alltså inte tillämplig påöverföringar som omfattas av 9 § (se avsnitt 4.3.6).9 §Förslaget behandlas i avsnitten 4.3.4-4.3.6. Förslaget leder till en utvidgningav YGL:s tillämpningsområde och därmed en motsvarande inskränkning avtillämpningsområdet för annan lagstiftning som personuppgiftslagen (1998:204)och lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor.I första stycket har till de uppräknade massmedieföretagen lagts företag föryrkesmässig framställning av tryckta eller därmed enligt TF jämställda skrifterdvs. exempelvis bokförlag och tryckerier. Massmedieföretagen får automatisktgrundlagsskydd för verksamhet som anges i punkterna 1 och 2. Vad som sägs i YGLom radioprogram skall tillämpas också på verksamhet av detta slag. Den somdriver sådan verksamhet får anses motsvara den som i YGL benämns t.ex. "den somsänder radioprogram" (se t.ex. 3 kap. 4 §), "den som bedriversändningsverksamheten" (se t.ex. 4 kap. 1 §) eller "den som bedriverprogramverksamheten" (se t.ex. 8 kap. 2 §). Föreskriften om att grundlagensregler om radioprogram skall tillämpas på verksamhet som avses i förevarandeparagraf innebär att bestämmelsen i 5 kap. 4 § tredje stycket om återgivande avdom i ett radioprogram är tillämplig även på sådan verksamhet. Det innebär attdomen skall återges i samma databas som det brottsliga yttrandet. Också 4 kap. 5 § om utseende av ställföreträdare blir tillämplig på verksamhet enligtförevarande paragraf, eftersom utgivare skall utses för hela verksamheten. Avden föreslagna lydelsen av 3 kap. 18 § tillämpningslagen framgår att utgivareskall utses för hela verksamheten när det gäller verksamhet enligt förstastycket. Beträffande verksamhet enligt andra stycket framgår att utgivare skallutses för hela verksamheten av kommentaren till det stycket (se nedan).I punkten 1 motsvarar det första ledet fram till "eller indirekt..." nu gällande databasregel. Det tidigare uppställda kravet på att mottagaren inte kan ändrainnehållet i registret har dock omformulerats till ett krav på att endast densom driver verksamheten kan ändra innehållet. Syftet är att klargöra attbestämmelsen inte heller omfattar sådana databaser där t.ex. en externinformationsleverantör kan ändra innehållet utan föregående åtgärd avdatabasinnehavaren. När det på samma www-adress finns både information somanvändarna inte kan ändra och t.ex. ett diskussionsforum där användarna kan göra inlägg som utan föregående åtgärd av databasinnehavaren blir direkttillgängliga för andra användare torde diskussionsforumet kunna ses som en egendatabas, om detta är naturligt med hänsyn till hur innehållet är ordnat påadressen. I sådant fall skulle endast den delen falla utanför grundlagsskyddet.Med det följande ledet "eller indirekt genom framställning av en tekniskupptagning, en skrift eller en bild" ges grundlagsskydd för sådan print ondemand-verksamhet som består i att tekniska upptagningar, skrifter eller bilderframställs på begäran i enstaka exemplar genom överföring av innehåll ur endatabas. Skyddet avser databasen och framställningsprocessen och inte dentekniska upptagning, skrift eller bild som blir resultatet av framställningen.Det enskilda exemplaret är inte avsett för spridning till allmänheten ochomfattas därför inte av reglerna i YGL eller TF. Endast YGL:s och om utredningsbeslag gäller för print on demand-exemplar, om det är fråga omingripanden på grund av missbruk av yttrandefriheten (se den föreslagna lydelsen av 7 kap. 3 § YGL). Eftersom konfiskeringsbeslag enligt YGL och TF endast kanavse upptagningar eller skrifter som är avsedda för spridning, är reglerna omsådana beslag inte tillämpliga på print on demand-exemplar enligt databasregeln. Den som rent faktiskt ombesörjer att ett print on demand-exemplar framställs på kundens begäran, t.ex. en affärsinnehavare eller ett affärsbiträde, omfattas av grundlagsskyddet för print on demand inklusive principen om ensamansvar. Haneller hon kan därför inte ådömas ansvar för brott enligt vanlig lag för t.ex.hets mot folkgrupp. Grundlagarnas regler om den som låter framställa eller densom sprider en teknisk upptagning, en skrift eller en bild är inte hellertillämpliga på honom eller henne. Enligt den föreslagna lydelsen av 3 kap. 15 §tredje stycket kan han eller hon dock dömas till penningböter om han eller honuppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar ut ett print on demand-exemplar somsaknar någon uppgift som enligt det föreslagna första stycket i samma paragrafskall anges på exemplaret. Detsamma gäller om en sådan uppgift är oriktig ochden som lämnar ut exemplaret känner till detta. I fråga om print ondemand-verksamhet får grundlagens regler om den som driver verksamheten ansesavse databasinnehavaren. Skulle denne vara den som också faktiskt ombesörjerframställningen av exemplaren, ansvarar han eller hon alltså fördatabasinnehållet och inte för själva framställningen.Genom punkten 2 ges grundlagsskydd för sådan användning av pushteknik som inteär grundlagsskyddad enligt 6 § eller dagens databasregel. Användningen innebäratt en databasinnehavare, som råder över innehållet i databasen, sändermeddelanden till mottagarna med innehåll och tidsintervaller som dessa angett iförväg. Meddelandena sänds alltså "enligt överenskommelser i förväg". När sådana webbsändningar som utgörs av direktsändningar eller uppspelningar av tidigareinspelningar överförs genom pushteknik som startas av sändaren torde detknappast finnas något utrymme för att anse att användningen av pushteknikenfaller utanför 6 §.Genom andra stycket blir det möjligt även för andra, såväl fysiska som juridiska personer, än sådana massmedieföretag som avses i första stycket att fågrundlagsskydd för verksamhet som anges där. Förutsättningen är attutgivningsbevis gäller för verksamheten. Det är alltså fråga om ett frivilligtgrundlagsskydd. Möjligheten att få grundlagsskydd omfattar endast den som driver verksamhet genom överföringar som utgår från . När det gäller print ondemand-verksamhet kan grundlagsskydd föreligga enligt detta stycke omöverföringarna utgår från oavsett var framställningen av exemplarensker.Genom att förutsättningarna för att utgivningsbevis skall kunna utfärdas ochåterkallas anges i grundlagen blir skyddet stabilt. Förutsättningarna är iprincip desamma som gäller i fråga om utgivningsbevis för periodiska skrifter.För att utgivningsbevis skall utfärdas måste verksamheten tekniskt vara ordnadpå det sätt som sägs i första stycket. Överföringarna måste också anses utgåfrån . En utgivare som uppfyller föreskrivna behörighetsvillkor (jfr. 2 § YGL och 3 kap. 19 § tillämpningslagen) måste ha utsetts förverksamheten och ha åtagit sig uppdraget. Utgivningsbeviset måste kunna knytastill en viss databas. Verksamheten skall därför ha ett namn. Att även verksamhet enligt första stycket skall ha ett namn framgår av femte stycket. Namnet påverksamhet med utgivningsbevis skall vara sådant att förväxling inte lätt kanske med namn på annan verksamhet enligt paragrafen.För att möjliggöra kontroll av om det föreligger förväxlingsrisk finns i 3 kap.18 § tillämpningslagen en regel om att den som bedriver verksamhet enligt 1 kap. 9 § första stycket YGL skall anmäla namnet på databasen till Radio- ochTV-verket. Det föreskrivs också i 3 kap. 27 § tillämpningslagen att verket skall föra ett register över verksamheter enligt 1 kap. 9 § första och andra styckena YGL.Genom att utgivningsbevis har sökts och utfärdats får den som driververksamheten anses ha åtagit sig att se till att det finns en utgivare förverksamheten. Han eller hon får alltså anses vara skyldig att utse utgivare, och därmed är 6 kap. 2 § YGL om ansvarsövergång tillämplig. Underlåtenhet att vidbehov anmäla ny utgivare straffsanktioneras i 3 kap. 30 § första styckettillämpningslagen.I tredje stycket regleras utgivningsbevisens giltighetstid och återkallelse avsådana bevis. Ett utgivningsbevis gäller för en period av frånutfärdandet. Därefter förfaller beviset. Att ett utgivningsbevis somutgångspunkt har en giltighetsperiod utesluter givetvis inte attbeviset kan återkallas . Ett utgivningsbevis får förnyas.Beviset kan förnyas hur som helst och gäller för varje gång i tioår. För att beviset skall få förnyas måste självfallet förutsättningarna förutfärdande av utgivningsbevis vara uppfyllda.Om förutsättningar att utfärda utgivningsbevis inte längre föreligger för enverksamhet, får redan utfärdat utgivningsbevis återkallas. Ett bevis får t.ex.återkallas i det fallet att verksamheten är tekniskt ordnad på detsätt som krävs eller att överföringarna inte längre utgår från . Det fårockså återkallas, om det visar sig att det finns risk för förväxling med etttidigare anmält namn på annan verksamhet enligt paragrafen. Beträffande dettafall att förväxlingsrisk upptäcks finns en särskild regel i 3 kap. 23 § förstastycket tillämpningslagen. Utgivningsbevis får även återkallas om verksamheteninte har påbörjats efter att utgivningsbeviset utfärdades (jfr. 5 kap. 6 § första stycket 4 TF). Återkallelse får också ske när den som drevverksamheten anmält att den upphört (jfr. 5 kap. 6 § första stycket 1 TF).Grundlagsskyddet är knutet till utgivningsbeviset. Om beviset förfaller elleråterkallas, gäller därefter vad som är föreskrivet i vanlig lag eller annanförfattning. De särskilda reglerna i grundlagen om förbud mot censur ochhindrande åtgärder, ensamansvar m.m. upphör alltså att gälla för den fortsattaverksamheten. Närmare bestämmelser om utfärdande, förfall och förnyelse samtåterkallelse av utgivningsbevis meddelas med stöd av fjärde stycket i 3 kap.19-24 §§ tillämpningslagen. Av tillämpningslagen framgår att utgivningsbevisförfaller genom att Radio- och fattar beslut därom. Fram till dess att sådant beslut har fattats gäller grundlagsskyddet (21 § andra stycket). Om enansökan om förnyelse av ett utgivningsbevis har gjorts, fortsätter beviset ochdärmed grundlagsskyddet att gälla - utan hinder av att giltighetsperioden är - till dess att beslut med anledning av ansökan har vunnit laga kraft (21 §tredje stycket). Även om det finns förutsättningar att återkalla ettutgivningsbevis, gäller grundlagsskyddet fram till dess återkallandet skett.Kravet i femte stycket på att databaser skall ha namn motiveras av att de måstekunna identifieras om det är aktuellt att ingripa mot innehållet.