prop · GP0330 · 2001-10-16 00:00:00 — Parallellt med generalförsamlingens debatt slutfördes förhandlingarna om slutdokumentet, vilket består av tre delar: en politisk deklaration, granskning och utvärdering,samt fortsatta initiativ. , frivilligorganisationernas konferens. ens debatt omfattade i stort sett alla de aspekter på den sociala utvecklingen som berörs i det sociala toppmötets deklaration och De frågor som var av särskild vikt för EU i deklarationen var skrivningar om gott styrelseskick och ILO-deklarationen om grund- läggande principer och rättigheter på arbetsplatsen. Det får ses som ett framsteg att deklarationen kom att innehålla formuleringar om full respekt för grundläggande principer och rättigheter på arbetsplatsen. var även till freds med det sätt på vilket gott styrelseskick kom att behandlas i sluttexten. Även om innehållet i den politiska deklarationen var magert, kan man peka på några för EU viktiga frågor som finns med i Skr. 2001/02:30 texten, t.ex. gott styrelseskick, arbetsrätt, mänskliga rättigheter och en samordnad uppföljning av alla större konferenser och toppmöten. 38.6.3FN:s tredje världskonferens om de minst utvecklade länderna (MUL) pågick förberedelser för FN:s tredje konferens om de minst utvecklade länderna (MUL) som hölls i . Exempelvis utarbetades ett omfattande direktiv som vägledning för EU-arbetet. De riktlinjer som antogs betonade bl.a. att det å ena sidan är avgörande för de minst utvecklade länderna att deras regeringar skapar förutsättningar för god utveckling genom respekt för de mänskliga rättigheterna, demokrati och jämställdhet. Å andra sidan skall omvärlden bistå dessa länder genom att öppna marknaderna för deras export, genom att främja investeringar i MUL och genom att kvantitativt och kvalitativt öka biståndet till dessa länder. 38.6.4 Internationella konferensen om utvecklingsfinansiering fortsatte förberedelserna för den internationella konferensen om utvecklingsfinansiering (the International Conference on Financing for Development) som kommer att äga rum i , , under FN:s ledning på högsta politiska nivå inklusive toppmöte. Syftet är att diskutera hur olika finansieringskällor inhemska och internationella, privata och offentliga tillsammans kan verka för att uppnå och finansiera de internationella utvecklingsmålen. Processen är unik eftersom det är första gången som FN, , IMF och WTO gemensamt förbereder ett FN-initierat högnivåmöte och låter finansieringsfrågorna stå i centrum. EU och framför allt är mycket engagerat i de pågående förberedelserna. Prioriterade frågor i diskussionerna är från och EU:s sida t.ex. vikten av god samhällsstyrning inklusive bekämpning av korruption, ökade offentliga privata partnerskap på investeringsområdet och biståndets katalytiska roll, effektivitetsfrågor i biståndet, ökat marknadstillträde för utvecklingsländer och ökat deltagande av privata sektorn i genom- förandet av utvecklingsagendan. Vidare understryks behovet av ökad samstämmighet och samordning i utvecklingsansträngningarna mellan alla relevanta utvecklingsaktörer på nationell och internationell nivå, samt på normativ och operativ nivå framför allt på politikområden som handel, utveckling och finans. 38.6.5 Seminarium om hiv/aids På svenskt initiativ anordnade EU och Southern African Development Community, SADC ett seminarium om barn och hiv/aids i . Syftet med seminariet var att diskutera vad hiv/aids har för inverkan på utbildningssystemet och barnets rätt till utbildning samt rätten till och betydelsen av utbildning och information om sexuella Skr. 2001/02:30 rättigheter och hälsa som ett medel att förhindra spridning av hiv. resulterade i en rad rekommendationer för att stödja barn som påverkats av hiv/aids. Dessa rekommendationer utgör ett bidrag till såväl FN:s specialsession om hiv/aids som FN:s specialsession om barn . 38.6.6 FN:s arbete för hållbar utveckling FN:s kommission för hållbar utveckling (Commission for Sustainable Development, CSD) sammanträffade för åttonde gången sedan om miljö och utveckling i (UNCED). Övergripande teman för CSD:s arbete är fattigdomsfrågorna och strävan efter hållbara konsumtions- och produktionsmönster. På svenskt initiativ antogs dessa teman efter förslag från unionen vid generalförsamlingens extra möte , då man beslöt om CSD:s program för perioden fram t.o.m. . Mötet behandlade frågor om jordbruk, markanvändning, finansiering, handel och investeringar. Då jordbruksfrågorna behandlades blev det uppenbart att de speciella svårigheter som vidlåder EU:s egen samordning av jordbrukspolitiken ledde till problem för unionen att i ett internationellt sammanhang diskutera och föreslå förändringar av politiken i länder utanför unionen. påbörjades förberedelserna för CSD:s nionde möte som skedde under svenskt ordförandeskap. Mötet behandlade frågor om energi, transporter, atmosfären, information samt om hur man kan förbättra det internationella miljösamarbetet. Särskilt frågan om internationellt energisamarbete förbereddes grundligt under franskt ordförandeskap. deltog aktivt i detta arbete. Förberedelserna för tioårsuppföljningen av UNCED påbörjades . Arbetet, som innebär en omfattande EU-samordning, är inriktat på att världstoppmötet om hållbar utveckling i inte bara skall syfta till en utvärdering av hur och de s.k. Rio-principerna faktiskt omsatts i praktisk politik. Världstoppmötet bör enligt EU:s mening också behandla nya utmaningar och hur man genom nationella insatser och förbättrad internationell samverkan i praktiken kan vidareutveckla förutsättningarna för en hållbar utveckling. Det franska ordförandeskapet drev aktivt frågan om en förstärkt internationell miljöförvaltning. Detta ledde till att rådsslutsatser kunde antas av miljörådet där EU presenterar förslag för förbättrad samordning mellan internationella miljöavtal, förstärkt roll och finansiering av FN:s miljöprogram och mer systematisk integration av miljöhänsyn i biståndet. FN:s arbete för hållbar utveckling, inklusive CSD:s framtida roll och uppgifter behandlas också i slutsatserna. 38.7 EU aktivt på flera områden Utöver de tematiska områden som täckts in ovan är EU aktivt på ett flertal områden som framför allt berör utvecklingssamarbete. Några av de som bör nämnas är livsmedelssäkerhet, samfinansiering med enskilda organisationer, smittsamma sjukdomar, åtgärder mot landminor samt makrofinansiellt stöd och utlåning via Europeiska investerings- banken. 38.7.1 Livsmedelssäkerhet och livsmedelsbistånd Livsmedelssäkerhet och jordbruksutveckling identifierades som ett prioriterat område för EG:s utvecklingspolitik. Ett viktigt instrument inom detta politikområde är EG:s program för livsmedelsbistånd och livsmedelssäkerhet som syftar till att främja livs- medelssäkerheten i de fattigaste länderna. Dess övergripande mål är att stödja länderna med att utforma långsiktiga strategier för att trygga livsmedelsförsörjningen och stödja landsbygds- och jordbruks- utvecklingen. Livsmedelssäkerheten integreras i det bredare perspektivet av fattigdomsbekämpning. En omfattande utvärdering av programmet gjordes och ett meddelande från kommissionen om programmets framtida inriktning förväntas . Programmet har en budget på ca . Livsmedelsbistånd motsvarade av programmets budget och mer än hälften av resurserna användes för att stödja AVS- länderna. (Programme, WFP), för stöd åt palestinska flyktingar UNRWA och enskilda organisationer är viktiga samarbetspartner. , , och har varit bland de viktigaste mottagarna . Under programmet finansieras EG:s åtagande till konventionen för livsmedelsbistånd. Konventionens syfte är att bidra till den globala livsmedelsförsörjningen. Kommissionen och medlemsstaterna tillsammans är efter den näst största givaren till konventionen. Livsmedelsbistånd kan bli en aktuell fråga inom ramen för diskussionen om samstämmighet mellan olika politikområden och WTO- jordbruksförhandlingarna. 38.7.2 Samarbete med enskilda organisationer De enskilda organisationerna, och i vidare bemärkelse det civila samhället, spelar en stor roll i det europeiska utvecklingssamarbetet. Samarbetet med enskilda organisationer kan dels ske genom att de kontrakteras för att genomföra EG-finansierade projekt, dels genom att EG kan erbjuda samfinansiering av insatser som initierats av Den särskilda budgetposten för samfinansiering med europeiska enskilda organisationer uppgick till ca . kvalificera för samfinansiering skall organisationerna vara icke-statliga, självständiga, ideella, och ha sitt säte i en medlemsstat, och huvuddelen Skr. 2001/02:30 av deras ekonomiska resurser skall härröra från . Bidragsgrundande kan vara insatser som genomförs antingen i samarbete med organisationer i utvecklingsländerna i syfte att bekämpa fattigdom eller med europeiska organisationer för informationsinsatser. Denna typ av stöd har ökat , vilket lett till problem för kommissionen att hantera det stora antalet ansökningar. Samfinansieringsstödet har lidit av samma byråkratiska tröghet som andra delar av EG:s utvecklingssamarbete, bland annat i form av komplicerade procedurer och regelverk, liten eller ingen öppenhet i beslutsfattande samt stora förseningar vad gäller avtal och betalningar. Till detta kommer upprepade omorganisationer och förändrat regelverk. Detta har lett till att svenska organisationer i vissa fall valt att inte söka medel från kommissionen. En förbättring i rutiner och handläggningstider kunde dock märkas , vilket bör underlätta arbetet för den nya verksamheten inom EuropeAid. fortsätter att verka för en större tonvikt på uppföljning och kontroll på utbetalade medel, snarare än som en kraftig slagsida mot planerade insatser och ansökningarnas korrekta utformning. En utvärdering gjordes av samfinansieringsstödet med de enskilda organisationerna. Utvärderarna rekommenderar att en genomgripande revidering görs, där bl.a. stödets syfte och mervärde förtydligas i förhållande till det omfattande stöd som också ges av medlemsländerna till samma organisationer. har tillsammans med andra medlemsstater uppmuntrat en sådan översyn, vilket väntas innebära en revidering av förordningen om samfinansiering med europeiska enskilda organisationer (EGT L 213, 30.7.1998). Ett sådant arbete väntas inledas av kommissionen . Kommissionen presenterade ett meddelande till ministerrådet och om ökade insatser mot de stora smittsamma sjukdomarna (hiv/aids, malaria och tuberkulos) inom ramen för fattig- domsbekämpningen. Utgångspunkten för kommissionen är att satsningar på hälsovård kan bidra påtagligt till minskad fattigdom och till ökad ekonomisk tillväxt. Dålig hälsa/sjukdom har ett starkt samband med fattigdom. De tre nämnda sjukdomarna orsakar över fem miljoner människors död, med störst påverkan i de fattiga länderna. Kommissionen förordade att gemenskapens insatser borde innehålla tre breda områden: maximering av tillgång till och användande av existerande tjänster och medel mot de stora smittsamma sjukdomarna, förbättrad tillgång till mediciner genom ett omfattande globalt agerande, samt ökade investeringar i forskning samt i utvecklingen av vacciner mot sjukdomarna. Dessa insatser skall ses som del av och komplement till de insatser som gemenskapen redan gör inom hälsoområdet och för bekämpandet av fattigdomen. För att bredda underlaget inför den fortsatta behandlingen av förslaget bjöd kommissionen in till ett s.k. round table-möte i med deltagande från EU, , det civila samhället där och Skr. 2001/02:30 läkemedelsindustrin. Från svensk sida uttrycktes bl.a. uppskattning över att kommissionen betonade vikten av att hälsovårdssystemen i de fattiga länderna stärktes, men framhöll också behovet av att angripa hiv/aids som ett flersektoriellt problem med stora följder för utvecklingsarbetet. Vid utvecklingsrådets möte antogs rådsslutsatser till stöd för kommissionens förslag. Bland annat betonar rådet vikten av att betrakta de smittsamma sjukdomarna som ett flersektorsproblem. Rådet uttryckte som sin mening att utvecklingsländerna måste ta med kontroll av de smittsamma sjukdomarna i sina egna strategier för arbetet mot fattigdomen. Rådet ställde sig också bakom kommissionens förslag att utarbeta en handlingsplan för arbetet mot sjukdomarna. 38.7.4 Åtgärder mot minor gavs stöd till minröjning, minornas offer och därtill hörande aktiviteter med ca . uppgår det samlade bidraget till ca . I detta belopp ingår inte de bidrag som enskilda medlemsstater i EU givit till mininsatser. EG:s bidrag i miljoner euro har givits för insatser i (0,2), (2,4), (1,7), Kosovo (2,9), (0,31), (0,77), (0,5), (1,95) och (1,3). Kommissionen har bidragit med ca till stöd för forskning och utveckling inom området. Stödet till mininsatser skall inriktas så att stöd såvida inte starka humanitära skäl för undantag finns inte ges till stater som använder landminor eller som inte vidtar åtgärder mot handel, tillverkning eller lagring av minor. Detta återspeglades i det förslag till ny förordning om åtgärder mot antipersonella minor (truppminor) som kommissionen översände till rådet och . Förslaget syftar till att förstärka och effektivisera gemenskapens insatser på minområdet, att öka öppenheten i insatserna samt att förbättra samordningen och samarbetet med övriga internationella aktörer. Enligt förslaget skulle prioriterade åtgärder inom minområdet vara att arbeta för en enhetlig och konsekvent strategi för humanitär minröjning, att inrätta och upprätthålla nationell kapacitet i de drabbade länderna för att komma till rätta med minproblemen samt att hjälpa drabbade stater att uppfylla sina åtaganden enligt som totalförbjuder truppminor. Förordningen förväntades antas under det svenska ordförandeskapet. 38.7.5 Makrofinansiellt stöd samt Europeiska investeringsbankens utlåning till projekt i tredjeland Makrofinansiellt stöd koncentrerat till länderna på Makrofinansiellt stöd som kompletterar IMF-stödda anpassningsprogram har utgått i första hand till reformländer i . Behoven bland dem har dock minskat i takt med att den makro- ekonomiska balansen återställts. är stödet koncentrerat till länderna på . har beslut fattats om exceptionellt finansiellt stöd till Kosovo och om 35 respektive . Insatserna består i sin helhet av rena gåvomedel. Vidare har beslut fattas om makrofinansiellt stöd till på i form av ett lån. En insats i om i lån och i gåva har också beslutats. Ökad långivning från Europeiska investeringsbanken till projekt utanför unionen Europeiska investeringsbanken (EIB) deltar i stabilitetspakten för sydöstra med finansiering av projekt i det s.k. snabbspåret. gick till regionen från banken. Ett nytt partnerskapsavtal som slöts med AVS-länderna i kommer att ersätta , vilken reglerade EIB:s utlåning . Samarbetet med länderna runt regleras av en ny förordning som antogs . har fått information om EIB-frågor som sedan diskuterats i . EIB finansierade projekt utanför EU för . Det är en ökning jämfört med föregående år. Projekten finansierades med bankens egna medel och i viss mån med stöd från EU:s budget. Över hälften av lånen gick till projekt i Öst- och . Bättre kommunikationer, vatten- och avloppsrening samt utveckling av industrin är prioriterade områden. tog emot lån för 1,2 miljarder (se avsnitt 39.9). Dessutom finansierades projekt i AVS- länderna (se avsnitt 38.3, 39.11), , ALA-länderna (asiatiska och latinamerikanska länder, se avsnitt 39.13, 39.14) samt på (se avsnitt 39.8). Det finns särskild långivning till de numera tretton kandidatländerna som sker helt utan stöd från EG. Den utgör ungefär hälften av långivningen till Öst- och och har samma inriktning som denna. togs upp i gruppen. Syftet med långivningen är att förbereda länderna för det kommande medlemskapet. Banken har slagit ihop låneavdelningarna för medlemsländer respektive kandidat- länder för att kunna jämställa långivningen till de två ländergrupperna . 39 EU:s bilaterala och regionala förbindelser EU:s förbindelser med tredjeland och regionala organisationer ökar och får allt fastare former. Allt fler överenskommelser undertecknas i syfte att ange ramarna för en politisk dialog och främja samarbetet gällande t.ex. handel, ekonomiska och finansiella frågor och utbyte på de kulturella, sociala och tekniska områdena. Samtliga förhandlande kandidatländer genomförde avsevärda reformer inför medlemskapet. De uppfyller det politiska Köpenhamnskriteriet, vilket innebär att de har stabila politiska institutioner som garanterar demokrati, rättssäkerhet, respekt för de mänskliga rättigheterna och minoritetsskydd. och uppfyller även de ekonomiska Köpenhamnskriterierna. fortsatte att ge stöd till de centraleuropeiska kandidatländernas EU-anpassning. Stödet har inriktats på Östersjö- staterna , , och , men har också gått till projekt i de andra kandidatländerna. Ländernas stabila politiska institutioner var en förutsättning för detta stöd, men fortsatta ansträng- ningar krävs då inget av kandidatländerna uppfyller samtliga kriterier för medlemskap. verkar för att kandidatländerna, i takt med att medlemskapet drar närmare, skall finansiera en ökande andel av reformarbetet via EU. Relationerna med präglades framför allt av arbetet med att följa upp Europeiska rådets slutsatser från , då beviljades kandidatlandsstatus. uppnåddes en politisk överenskommelse om den förordning som utgör den rättsliga grunden för anslutningspartnerskapet med och om själva partnerskapet (se nedan). Ett associeringsråd ägde rum under det portugisiska ordförandeskapet, som fattade beslut om att upprätta åtta underkommittéer med uppgift att bevaka att partnerskapets prioriteringar följs. Möten i underkommittéerna påbörjades och genom dessa har kommissionen, i enlighet med Europeiska rådets slutsatser från , påbörjat förberedelserna för en genomgång av . inleddes även den förstärkta politiska dialogen med , som omnämns i Helsingforsslutsatserna, där frågor om de mänskliga rättigheterna betonas. I samband med presentationen av de årliga översynsrapporterna för kandidatländerna presenterade kommissionen ett förslag till partnerskap för anslutning för . Efter diskussioner inom EU om utformningen av partnerskapet kunde allmänna rådet nå en Skr. 2001/02:30 politisk överenskommelse. Något formellt antagande av partnerskapet kunde ej ske , då yttrande ännu ej fanns. I partnerskapet anges de åtgärder på kort och medellång sikt som bör prioritera för att uppfylla EU:s medlemskapskriterier. Åtgärderna beträffande de politiska Köpenhamnskriterierna berör områden som yttrandefrihet, kamp mot tortyr, avskaffande av dödsstraff, TV/radio-sändningar på andra språk, kulturella rättigheter, nationella säkerhetsrådets roll och Cypernfrågan. Partnerskapet innehåller även åtgärder vad gäller ekonomiska kriterier, anpassning till övriga delar av och administrativ förmåga att tillämpa regelverket. grundinställning var att partnerskapet för skulle följa samma principer som för övriga kandidatländer, och att specifika krav skulle ställas vad gäller de politiska kriterierna. verkade för tydliga skrivningar i partnerskapet vad gäller åtgärder för att främja mänskliga rättigheter och demokrati, inte minst minoriteters rättigheter. överlämnade sina ändringsförslag till de förslag om rådsförordningar som kommissionen presenterade . De två förordningarna avser dels åtgärder för att förstärka EG:s och tullunionssamarbete (), dels främjande av ekonomisk och social utveckling i (). antog EU formellt de två finansiella förordningarna. I samband med allmänna rådet antogs även ett mandat för EIB när det gäller lån på . 39.3Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och Europeiska frihandelssammanslutningen (Efta) Medlemmar i är , , och . , och deltar även i EES-samarbetet och de benämns EES/Efta-staterna. För förbindelser med och , vilka tillsammans svarar för en betydande del av våra yttre ekonomiska förbindelser och som nordiska länder står oss nära, utgör ett viktigt ramverk. innebär att väsentliga delar av regelverket för EU:s inre marknad även gäller i och gentemot , och . Dessutom innefattas i EES-samarbetet ett antal så kallade angränsande politikområden, t.ex. forskning, utbildning och statistik, samt även en utrikespolitisk dialog. Frågor som inte omfattas av är jordbruk och fiske. På dessa områden finns särskilda bilaterala protokoll och överenskommelser med Efta-staterna. Ny relevant EG-lagstiftning för den inre marknaden skall i princip alltid föras över till . Detta sker genom beslut i gemensamma , som möts månatligen. är också ett viktigt forum för ömsesidigt informationsutbyte. Mycket av det löpande arbetet sker i övrigt i olika undergrupper. Som EU-medlem är en avtalspart i . Sedan inträdet i EU företräds dock liksom övriga EU-medlemsstater huvudsakligen av kommissionen i det löpande arbetet. är det övergripande politiska organ som styr EES- Skr. 2001/02:30 samarbetet. möts på ministernivå i anslutning till allmänna rådets möten. Vid årets möten kunde notera att EES-samarbetet fungerar väl, att fortsatta framsteg gjorts i fråga om införlivande av gemenskapslagstiftning i och att takten i beslutsfattandet ökat påtagligt. Ämnen som diskuterades var bl.a. uppföljningen av Lissabontoppmötet, fartygssäkerhet samt . Efta- sidan underströk vidare betydelsen av att den hölls väl informerad om EU:s utvidgningsprocess mot bakgrund av EES/Efta-staternaas särskilda ställning och i syfte att underlätta kandidatländernas anslutning till EES- avtalet. Inom ramen för den så kallade utrikespolitiska dialogen diskuterades (inkl. den nordliga dimensionen), (, Kosovo samt ) och slutligen unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Det stora flertalet av de beslut som tas i EES-samarbetet avser anpassning till EES-området när det gäller den vidareutveckling som sker inom EU av den inre marknaden. Av de frågor som behandlats kan bl.a. nämnas EES/Efta-staternas deltagande i olika gemenskaps- program som rör utbildning, energi, miljö, räddningstjänst samt kultur. De för svenskt vidkommande viktigaste frågorna har rört relationerna med . Härvid kan särskilt nämnas de oavslutade förhandlingarna EGNorge om protokoll 3 (beredda livsmedels- produkter). Inom detta område finns svenska handelsintressen. På både EU och Efta-sidan har man vidare intresse av att följa upp protokoll 9 om fiskeprodukter. valde 1992 att ställa sig utanför EES. I syfte att knyta närmare gemenskapens inre marknad beslutades att inleda bilaterala förhandlingar med inom sju sektorer. Dessa förhandlingar resulterade i ett bilateralt avtal mellan unionen och . Avtalet berör sektorerna fri rörlighet för personer, luftfart, gods- och persontransporter på väg och järnväg, handel med jordbruks- produkter, ömsesidigt erkännande av produktgodkännande, offentlig upphandling samt vetenskapligt och tekniskt samarbete. Innan avtalet vinner laga kraft måste både unionens medlemmar och ratificera detsamma. Denna ratifikationsprocess pågår . Regeringen beslutade att överlämna en proposition i ämnet till (prop. 2000/01:55). har vidare ett förhandlingsmandat antagits rörande bedrägeribekämpning (t.ex. smuggling av tobaksvaror). Andra frågor som har diskuterats är deltagande i Europeiska miljöbyrån, deltagande i fleråriga statistikprogram samt den vägskatt som infört för tunga lastbilar trots att sektorsavtalet ännu inte trätt i kraft. 39.4 EU:s nordliga dimension i gav kommissionen i uppdrag att utarbeta en handlingsplan för den nordliga dimensionen (ND) och välkomnade det svenska ordförandeskapets avsikt att anordna ett uppföljningsmöte på hög nivå. Kommissionens utkast till handlingsplan behandlades i rådet och den färdiga planen godkändes av i Feira . Den innehåller bakgrundsbeskrivningar och förslag till åtgärder inom elva olika sektorer, bl.a. energi, telekom/IT, miljö, kärnsäkerhet, folkhälsa, forskning, rättsliga och inrikes frågor och situation.