prop · GO03112 · 2001-03-27 00:00:00 — För att i möjligaste mån säkerställa en jämn bemanning av befattningarna som inrättats för de olika stegen i domarutbildningen bedömer regeringen att adjunktionstjänstgöringen bör förlängas till . Regeringen avser att genomföra de nödvändiga förordningsändringarna för detta. domstolschefer är betydligt större . De förslag som lämnas i betänkandet Domarutnämningar och domstolsledning jämte remissvaren däröver kommer att bilda ett värdefullt underlag för att utveckla chefsrollen i våra domstolar. Sammanfattning av handlingsplanen: Regeringen konstaterade (avsnitt 6.5) att domstolschefens roll har förändrats och innebär ett betydligt större ansvar för domstolens ekonomi, personalfrågor, utvecklingsfrågor, resultatuppföljning m.m. naturligtvis stora förväntningar på dagens och morgondagens De krav som ställs på en chefsdomare behöver också mötas med villkor som gör det fördelaktigt att ta på sig detta ansvar. Vidare redovisades den parlamentariska kommitté som bl.a. behandlade frågan om domstolschefens roll, Kommittén om domstolschefens roll och utnämningen av högre domare (1998:08). Utredningen skulle bl.a. klarlägga vilka krav som bör ställas på domstolschefen vad avser den administrativa styrningen och tillsynen över den dömande verksamheten. I uppdraget ingick också att lämna förslag om vilka instrument som domstolschefen bör ha i tillsynen över den dömande verksamheten och att lämna förslag om hur rekryteringen av domstolschefer skall bedrivas samt om det finns anledning att införa en möjlighet att tidsbegränsat anställa domstolschefer. Uppföljning av handlingsplanen: För att stärka och utveckla chefsrollen har slutfört ett särskilt chefsutvecklingsprogram som samtliga domstolschefer i tingsrätt och Chefsutvecklingsprogrammet omfattade ett tiotal Planering pågår för att påbörja u tvecklingsprogram för chefer i hovrätt och kammarrätt, chefsrådmän i tingsrätt och länsrätt samt för a dministratörer med chefsuppgifter. Regeringen anser att den prioritering av chefsutveckling som kommit till stånd även fortsättningsvis bör ges hög prioritet. I betänkandet Domarutnämningar och domstolsledning (SOU 2000:99) redovisade kommittén resultatet av utredningsarbetet. domstolschefens roll har kommittén bl.a. föreslagit att med hänsyn till domarnas självständiga ställning bör vissa i författning särskilt angivna administrativa ledningsbeslut som är av särskild vikt för den dömande verksamheten fattas av ett internt domarkollegium i domstolen. bör domstolschefen eller den eller dem denne delegerat beslutsbefogenheten till besluta i administrativa ledningsfrågor. Domstolarnas olika storlek och funktion kan motivera olika lösningar. Kommittén föreslår vidare att det bör införas en möjlighet för den enskilde domaren och dem som utför rättskipningsuppgifter i övrigt att överklaga ett administrativt ledningsbeslut som de menar kränker deras självständiga ställning i dömandet eller beslutsfattandet. föreslår att ges en uppgift lämna auktoritativa uttalanden i form av rekommendationer Kommittén ser en möjlig utveckling Skr. 2000/01:112 mot inrättandet av en intern tillsynsfunktion inom domstolsväsendet. Enligt kommittén är det lämpligt om tillsynsansvaret över domstolschefen kunde skötas inom domstolsväsendet. Kommittén anser att helt övervägande skäl talar för att domstolschefen bör ha domarbakgrund. Kommittén understödjer den markerade vikt som lagts vid ledarskapsfunktionen i samband med tillsättning av domstolschefer. Det är viktigt att domstolschefen ges tillräckligt och ändamålsenligt stöd i ledningsarbetet och på så sätt även tid att delta i den dömande verksamheten. Arbetet med att föra över administrativa funktioner från till domstolarna bör gå vidare. Beslutsbefogenheter i de personalfrågor där beslutar bör delegeras från verket till den enskilda domstolen. Det bör enligt kommittén även under domstolschefen finnas väl fungerande ledningsfunktioner i en domstol. Det förutsätter att den personal som fullgör ledningsfunktioner måste kunna ta på sig sina ledarroller och leva upp till de krav som ställs på dem. Kommittén ser vissa fördelar med att införa tidsbegränsade chefskap. Det är dock tveksamt enligt kommittén om sådana chefskap är förenliga med principen om oavhängiga domstolar. Det bör i stället skapas bättre förutsättningar för domstolscheferna att på eget initiativ frivilligt träda tillbaka från sina befattningar. Detta kan ske genom rätt till bibehållen lön, pension eller annan särskild ersättning. Kommittén ser positivt på utvecklingen av interna nätverk mellan domstolschefer och menar att det finns skäl att överväga även andra nätverkskonstellationer med domstolschefer och chefer inom andra verksamheter. För att få tydligare och principiellt mer tilltalande författningsreglering av domstolschefens uppgifter och ansvar föreslår kommittén att reglerna tas in i domstolsinstruktionerna (1996:377-382) och att dagens hänvisning från instruktionerna till verksförordningen (1995:1322) tas bort. När det gäller de högsta instanserna och Regeringsrätten anser kommittén att ordföranden skall hämtas inom kretsen av ledamöter. Vid valet bör hänsyn tas till bl.a. återstående tjänstgöringstid eller om en viss ledamot har särskild fallenhet och intresse för ledningsuppgifter. Särskild vikt bör även tillmätas ordförandens vilja och förmåga att ta på sig uppgiften att företräda domstolen utåt i olika sammanhang. Kommittén har inte funnit någon anledning att av språkliga skäl ändra tjänstebenämningen från ordförande till president. (Beträffande kommitténs övriga förslag se avsnitt 4.8). Utredningen har behandlat så många grundläggande och principiella frågor att möjlighet bör ges till en ordentlig diskussion. Betänkandet har därför remitterats . Remisstiden är och löper ut . Regeringen bedömer att betänkandet tillsammans med remissvaren kommer att bilda ett värdefullt underlag för att utveckla chefsrollen i våra domstolar. Regeringens bedömning: Regeringens strävanden för ökad jämställdhet mellan kvinnor och män på alla samhällsområden omfattar naturligtvis även domstolsväsendet. Det arbete som och domstolarna bedriver för att åstadkomma en ökad rekrytering av kvinnor till lagmansanställningar kommer enligt regeringen bidra till att ytterligare förbättra dagens situation. Sammanfattning av handlingsplanen: (avsnitt 6.6) Sedan en lång följd av år har de som antagits som domaraspiranter till övervägande eller i varje fall till lika del varit kvinnor. Andelen kvinnor som är ordinarie domare uppgår till . Andelen kvinnor som är domstolschefer är endast . För anställningar som tillsätts efter s.k. kallelseförfarande, dvs. anställningar som kräver en aktiv rekrytering, eftersom de inte föregås av ett ansökningsförfarande är andelen kvinnor . Dessa förhållanden är inte tillfredsställande. Siffrorna talar för att åtgärder behövs för att se till att också kvinnor söker de anställningar som tillsätts efter ett ansökningsförfarande. Uppföljning av handlingsplanen: har tillsatt en arbetsgrupp som har i uppdrag att vidta åtgärder för att strukturer och förhållningssätt inom domstolsväsendet skall bidra till att skapa jämställdhet mellan män och kvinnor samt på olika sätt uppmuntra kvinnor att söka chefsanställningar. De åtgärder som arbetsgruppen överväger är bl.a. utbildningsinsatser samt satsningar på mentorprogram och nätverk. Arbetet kommer också att inriktas på urvalsinstrument och rekryteringsformer. Regeringen anser att arbetet som bedrivs i redovisad arbetsgrupp är viktigt. Det finns enligt regeringen anledning att se över om den nuvarande rekryteringen, via väsendet (TFN), av lagmän missgynnar kvinnor i förhållande till män. I de chefsanställningar som tillsätts direkt av regeringen är andelen kvinnor betydligt högre än de anställningar som tillsätts via TFN. Regeringens bedömning: För att domstolarna skall bibehålla och utveckla dagens höga standard bör personalen fortlöpande erbjudas kompetensutveckling. Den intensifiering av utbildningen som påbörjats bör bidra till att verksamheten i domstolarna även framöver kommer att hålla hög kvalitet. Sammanfattning av handlingsplanen: (avsnitt 6.7) har till regeringen redovisat promemorian Utbildningsplan för Därutöver kommer fördjupningskurser och specialkurser att anordnas inom aktuella områden. Regeringen har i handlingsplanen gjort bedömningen att Domstols verkets utbildningsplan är en bra utgångspunkt för ökade satsningar på kompetensutveckling. Utbildningssatsningar där alla personalkategorier fortlöpande erbjuds delta blir en viktig faktor när det gäller att även framgent se till att domstolarna är attraktiva arbetsplatser. Uppföljning av handlingsplanen: De redovisade utbildnings- satsningarna genomförs nu på bred front av domstolarna och . För budgetåren 2002-2004 gäller en fortsatt hög prioritering av kompetensutvecklingen vid domstolarna. Anpassningen till den nya planen sker successivt. genomförda aktiviteter i planen har enligt mottagits positivt av berörda personalk ategorier. Baskurser och grundkurser har påbörjats för nyutnämnda ordinarie domare och startar motsvarande kurser för nyanställd kanslipersonal. Den återkommande utbildningen har startat med ett tiotal veckolånga kurser för ordinarie domare och en kurs för föredragande vid länsrätt. Utvecklingen av specialkurser och fördju pningskurser blir nästa steg. utredning lyfter fram utbildningsmomentet som en viktig faktor i syfte att göra domarbanan mer attraktiv för unga jurister. De centralt anordnade kurserna skall bli flera och mer omfattande än tidigare fram till förordnandet som assessor. Den inledande kursen blir dessutom gemensam för hovrätt och kammarrätt. Utbildning i handledarskap skall genomföras för samtliga ordinarie domare i överrätt samt för de ordinarie domare i underrätt som skall fungera som handledare för fiskalerna. Den utbildning som notarier i tingsrätt och länsrätt erbjuds är inte tillräcklig enligt . Även för denna kategori är utbildningsmöjligheterna en betydelsefull faktor när det gäller att få sökande till notarietjänsterna. har inlett en översyn av utbildningen av notarier. genomförs utbildning inom områden med särskild aktualitet. Exempelvis har den genomförda enkätundersökningen om arbetsmiljön inom domstolsväsendet visat på behovet av utbildning om utvecklingssamtal. Ny lagstiftning och organisationsförändringar föranleder också ofta utbildningsinsatser. avser att utlysa ett antal stipendier vilka gör det möjligt för ordinarie domare att under ledighet med bibehållen lön bedriva studier inom ett för domstolsväsendet centralt ämnesområde. Sådana stipendier har utlysts och ett tiotal personer har sökt dessa . Den nya tekniken och den ökande globaliseringen innebär att behovet av ett utbyte med andra länder ständigt ökar. Utvecklingen är i många länder likartad och de problemställningar som diskuteras är ofta desamma, trots olikheter i rättssystemen. Regeringen konstaterar att den satsning som pågår för att öka utbudet av utbildning för de domstolsanställda bör leda till en ökad kompetens hos de domstolsanställda. utbildningsinitiativ och verksamheten t.ex. i Lunds domarakademi bör Skr. 2000/01:112 det således att finnas goda förutsättningar för att tillgodose behoven av Regeringen anser att kompetensutveckling för alla anställda ingår som en naturlig del i domstolsarbetet. Vid bestämmandet av domstolarnas organisation och dimensionering är det därför viktigt att hänsyn tas till utbildningsbehoven. Regeringens bedömning: En reformering av har inletts. För att öka attraktionskraften i domaryrket avser regeringen fortsättningsvis att inte upprätthålla nuvarande ordningen med en viss minsta anställningstid för byte av domaranställning eller viss minsta anställningstid för att utnämnas till domare. Sammanfattning av handlingsplanen: I handlingsplanen (avsnitt 6.8) redogörs för de ändringar som planeras för () bl.a. att den domstol som skall anställa en domare skall kunna initiera ett intervjuförfarande och att beredningsansvaret bör ligga på ordföranden i TFN och inte som på generaldirektören i . Ordföranden i TFN är växelvis ordföranden i eller Regeringsrätten. Enligt regeringens bedömning i handlingsplanen finns det anledning att ytterligare se över rutinerna vid rekrytering av domare. Det är önskvärt att domstolen, där domaren skall verka, får ett större inflytande vid rekrytering av domare än . Förslaget att domstolschefen skall erbjudas möjlighet att intervjua sökandena är ett bra exempel i den riktningen. Självklart kan det inte bara vara domstolens intressen som skall vara avgörande, även om ett större inflytande är önskvärt. I handlingsplanen redovisas också att förfarandet vid utnämning av högre domare, s.k. kallelsetjänster då utreddes av Kommittén om domstolschefens roll och utnämningen av högre domare (1998:08). Uppföljning av handlingsplanen: En fråga som har diskuterats är om TFN:s sammansättning, med i princip endast domare, skulle ha verkat hämmande för en bredare rekrytering till domaryrket. Regeringen har därför breddat sammansättningen av TFN så att en domare ersatts med en advokat som nominerats av . I syfte att få ett bättre bedömningsunderlag än bara skriftliga vitsord har TFN anlitat konsulthjälp för s.k. djupintervjuer i tillsättningsärenden som har gällt lagmän. I enstaka fall har detta även gällt vid anställningar av chefsrådmän. Systemet har utvecklats så att konsult anlitats i flera ärenden som gällt anställning av chefsrådmän. Dessutom har vissa intervjuer kombinerats med personlighetstester. Regeringen konstaterar att de förändringar som genomförts har förbättrat regeringens beslutsunderlag vid Inte minst det utökade användandet av intervjuer av de sökande har givit ett värdefullt tillskott i strävandena att utnämna de Skr. 2000/01:112 mest lämpliga till ordinarie domare. Genom intervjuerna får i första hand den berörda domstolen ett bättre underlag för att avge yttrande till TFN. Det bör i det här sammanhanget nämnas att det är viktigt att domstolens yttrande på ett utförligt sätt redovisar resultatet av intervjuerna och hur domstolen har kommit fram till den föreslagna rangordningen. Detta gäller naturligtvis även när intervjuer inte har ägt rum. Det är viktigt att det arbete som domstolarna lägger ned vid beredning av domaranställningar upplevs som betydelsefullt. Det är därför av stort värde att TFN ger tydliga skäl för sina ställningstaganden. När det gäller domarutnämningar tillämpas en särskild praxis som innebär att en utnämnd domare måste tjänstgöra en viss minsta tid på den anställningen för att kunna utnämnas till annan jämställd domaranställning. I första hand avser reglerna att skydda domstolarna från allt för täta byten av ordinarie domare. Det kan med visst fog ifrågasättas om dessa regler överensstämmer med ett modernt synsätt på arbetstagares möjligheter att byta anställning. Regeringen avser därför framöver inte att begränsa möjligheterna för en ordinarie domare att byta anställning inom domstolsväsendet. Därutöver tillämpas en praxis att en sökande, som är inne på den s.k. domarbanan, måste ha varit anställd samt ha varit assessor för att kunna föras upp på förslag till domaranställning. Regeringen anser att den graden av mognad som krävs för att bli ordinarie domare inte nödvändigtvis hänger samman med den sökandes anställningstid. Det finns heller inga sådana spärrar för andra jurister som söker anställning som ordinarie domare och som vid ansökningstillfället befinner sig utanför domarkarriären. De krav som ställs på den som vill komma i fråga innebär i praktiken att de med kortare anställningstider i normalfallet inte kan komma i fråga för en ordinarie domarbefattning. Regeringen gör bedömningen att det inte finns anledning att genom uträkning av anställningstid utesluta lämpliga kandidater. Regeringen avser därför fortsättningsvis inte att låta viss anställningstid i sig utgöra en begränsning vid utnämning av ordinarie domare. Kommittén om domstolschefens roll och utnämningen av högre domare (1998:08) har i betänkandet Domarutnämningar och domstolsledning (SOU 2000:99) föreslagit att regeringen även fortsättningsvis bör vara det organ som utnämner domare. Regeringen bör inte kunna delegera uppgiften att utnämna ordinarie domare. Beredningen av kallelsetjänster bör enligt kommitténs förslag inledas av ett särskilt från såväl riksdag som regering fristående beredningsorgan som lämnar regeringen förslag på lämpliga kandidater till högre domarbefattningar, en domarbefattningar. Nämnden bör till regeringen föreslå tre kandidater och rangordna dem inbördes. Regeringen bör kunna välja fritt mellan de föreslagna. Avser regeringen att gå utanför nämndens förslag förutsätts enligt kommittéförslaget att ett särskilt förfarande tas upp i justitieutskottet. Kommitténs förslag är på remiss t.o.m. . 2000/01:112 bearbetning och beaktande av remissvaren avser regeringen att ta ställning till förslagen. Regeringens bedömning: Nämndemännen fyller en viktig funktion i våra domstolar. Regeringen har tillsatt en utredning som skall se över bl.a. rekryteringen av nämndemän. Sammanfattning av handlingsplanen: I handlingsplanen (avsnitt 7) redovisas planerna på att tillsätta en utredning för att åstadkomma att nämndemän rekryteras från en bredare bas än . Uppföljning av handlingsplanen: Regeringen beslutade direktiven till en kommitté med parlamentariska inslag för att se över rekryteringen av nämndemän m.m. (dir. 2000:79). I syfte att åstadkomma en mer allsidig sammansättning av gruppen nämndemän skall kommittén överväga hur det i högre grad än skall kunna rekryteras nämndemän som inte har bakgrund i partipolitisk verksamhet. Uppdraget som nämndeman bör cirkulera i betydligt större omfattning än . Sammansättningen av gruppen nämndemän bör bättre än spegla befolkningssammansättningen. Samtliga delar av en domstols upptagningsområde (domkrets) bör bli representerat. Kommittén skall överväga vilka förändringar av regelverket som krävs och vilka övriga insatser som är nödvändiga. Kommittén bör särskilt överväga om en begränsning av valbarheten som nämndeman till exempelvis två mandatperioder skall införas. I regeringens direktiv ingår också att lämna förslag som möjliggör en allsidigare och bredare rekrytering av nämndemän. Förslagen skall syfta till att bevara och utveckla nämndemannainstitutet och säkerställa att lekmannainflytandet i den dömande verksamheten också har allmänhetens förtroende och legitimitet. I direktiven ingår vidare att pröva reglerna för ersättning till nämndemän. Kommittén skall utreda och lämna förslag om hur en situation när något inträffar eller framkommer som gör att den valde inte längre framstår som lämplig för uppdraget skall hanteras. Kommitténs förslag skall redovisas till regeringen . Regeringens bedömning: För att förbättra säkerheten i domstolarna har regeringen föreslagit vissa lagändringar som kommer att ge domstolarna ökad möjlighet att besluta om säkerhetshöjande åtgärder. Sammanfattning av handlingsplanen: I handlingsplanen (avsnitt 8) konstaterar regeringen att våldsbrottsligheten har förändrats. Det är fråga om grov organiserad brottslighet med internationell anknytning eller, vilket blivit allt för tydligt , brottslighet med nazistiska, rasistiska och andra antidemokratiska förtecken. Ofta är det också stora ekonomiska intressen involverade, t.ex. vid grova narkotikabrott. Brottslighet av denna typ utmärks av en stor hänsynslöshet och likgiltighet för människors liv och hälsa. Denna våldsutveckling är inte bara ett direkt hot mot den svenska rättsstaten utan bidrar också till större risker för våldsdåd i domstolarna och påverkar därmed direkt den personliga säkerheten för domstolarnas anställda och dem som vistas i domstolarnas lokaler. Frågan om säkerheten i landets domstolar har flera dimensioner. För att uppnå en god säkerhet för de anställda och personer som uppträder vid eller besöker domstolarna behöver bl.a. frågor om lokalernas utformning, personalens utbildning, samt säkerhetsplanering inom och mellan myndigheter övervägas. Det krävs framför allt ett väl fungerande och effektivt regelverk som gör nödvändiga säkerhetsåtgärder vid domstolarna möjliga. Uppföljning av handlingsplanen: och domstolarna själva arbetar ständigt med att förbättra säkerheten i domstolarna. Regeringen har i de senaste årens regleringsbrev bl.a. ålagt att återrapportera de åtgärder som vidtas för att öka skyddet och säkerheten för de anställda och andra som besöker domstolarna (regleringsbrevet för avseende domstolsväsendet m.m. och regleringsbrevet för avseende domstolsväsendet m.m.). Utöver de rapporter och förslag som tidigare lämnats av , och i syfte att öka säkerheten i domstolarna har regeringen givit i uppdrag att, i samverkan med Riksåklagaren, , och , utarbeta ett förslag till nationellt handlingsprogram för skydd av vittnen, målsägande och andra bevispersoner som har upplysningar att lämna i en brottsutredning (dnr Ju1999/5282). har redovisat uppdraget till regeringen som bereder förslagen. Regeringen lade fram en proposition med förslag som har till syfte att minska risken för våld och annan brottslighet av allvarligare slag i domstolarna genom att förstärka tillträdesskyddet till domstolsbyggnaderna (proposition 2000/01:32 Säkerhetskontroll i domstol). Förändringarna föreslås träda i kraft . I förslaget, som innebär att ändringar och tillägg görs i lagen (1980:1064) om säkerhetskontroll vid domstolsförhandlingar, föreslås två former av säkerhetskontroll, allmän säkerhetskontroll och särskild Skr. 2000/01:112 säkerhetskontroll. En domstol skall kunna besluta om allmän säkerhetskontroll när det finns anledning att anta att ett allvarligt brott kan komma att begås i domstolens lokaler. Beslutet skall fattas av domstolens chef i samråd med polismyndigheten på orten. Domstolen skall även kunna besluta om särskild säkerhetskontroll (motsvarar dagens form av säkerhetskontroll) när det finns en konkret överhängande risk för allvarlig brottslighet i samband med en viss domstolsförhandling. Allmän säkerhetskontroll genomförs som inpasseringskontroll i domstolens entré och innefattar kroppsvisitation av besökare till domstolen med hjälp av teknisk utrustning, t.ex. larmbåge och metalldetektor. Kontrollen skall kunna utföras av ordningsvakter under ledning av polis. Ordningsvakter skall också kunna biträda polisen vid särskild säkerhetskontroll. Den som vägrar att genomgå säkerhetskontroll får vägras tillträde till domstolen. Vissa personer som kallats till domstolen kan dock tvingas genomgå kontroll. Även om det står klart att förslaget inte innebär någon fullständig garanti för säkerheten i domstolarna, innebär det dock att rättsliga förutsättningar skapas för kontroller beträffande säkerhetsrisker som inte kan bemötas med den nuvarande lagstiftningen. Förslaget antas bidra till en klart förbättrad säkerhetssituation i domstolarna, vilket sker genom åtgärder som ligger inom ramen för de grundlagsskyddade fri- och rättigheterna. Regeringen konstaterar att enbart det förhållandet att säkerhetsfrågorna i domstolarna uppmärksammats utgör en positiv utveckling. Ett ökat säkerhetstänkande sammantaget med lagstiftningsåtgärder av både administrativ och processuell karaktär liksom de förbättringar som planeras för domstols lokalerna, bör kunna ge en god grund för skapandet av framtidens säkrare domstolar. 7 IT-stödet i domstolarna m.m. Regeringens bedömning: Domstolarna bör utrustas med så moderna tekniska hjälpmedel som möjligt för att rättsväsendets resurser skall användas så effektivt som möjligt skapa moderna och attraktiva arbetsplatser. Sammanfattning av handlingsplanen: I handlingsplanen (avsnitt 9) redogörs för arbetet med att utrusta domstolarna med moderna tekniska hjälpmedel för att utnyttja domstolsväsendets resurser så effektivt som möjligt och för att skapa moderna och attraktiva arbetsplatser.