prop · GO03117 · 2001-01-01 00:00:00 — Av 8 § andra stycket personuppgiftslagen följer vidare uttryckligen att lagen inte hindrar att en myndighet bevarar allmänna handlingar eller att arkivmaterial tas om hand av en arkivmyndighet. En bestyrkt kopia av bouppteckningen skall förvaras hos beskattningsmyndigheten (20 kap. 8 § andra stycket ÄB). Även en dödsboanmälan skall förvaras hos denna myndighet (20 kap. 8 a § andra stycket ÄB). Däremot finns ingen särskild gallringsbestämmelse. Arkivlagens bestämmelser blir därför tillämpliga. När det gäller gallring av uppgifter och handlingar som finns på medium för automatiserad behandling innehåller skatteregisterlagen bestämmelser om detta (19 och 20 §§ skatteregisterlagen). Huvudregeln i 19 § första stycket innebär att uppgifter i det centrala skatteregistret som hänför sig till en viss beskattningsperiod gallras efter utgången av det kalenderår under vilket perioden gick ut. I andra stycket finns bestämmelser om att vissa uppgifter får bevaras även som anges i första stycket. Regeringen får dessutom, enligt sjätte stycket, meddela föreskrifter om förlängd bevaringstid för bl.a. uppgifter som avses i första stycket. Enligt huvudregeln i 20 § första stycket skall upptagningar i regionala register gallras eller, i fråga om handlingar som avser aktiebolag eller ekonomisk förening, efter beskattningsårets utgång. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt tredje stycket samma paragraf meddela föreskrifter om undantag från bestämmelserna i första stycket. I 2 kap. 11 § lagen om behandling av uppgifter i skatteförvaltningens beskattningsverksamhet föreskrivs enligt huvudregeln att uppgifter och handlingar i databasen skall, om inget annat anges i 12 §, gallras senast efter utgången av det kalenderår då den beskattningsperiod som uppgifterna eller handlingarna kan hänföras till gick ut. I 2 kap. 13 § samma lag finns bestämmelser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att uppgifter eller handlingar skall bevaras . Vissa frågor, bl.a. om hur länge skattemyndigheterna skall bevara bouppteckningar på medium för automatiserad behandling och om vilka andra uppgifter som kan komma att behöva bevaras, är ännu inte lösta. avses gallringsbestämmelserna i 2 kap. lagen om behandling av uppgifter i skatteförvaltningens beskattningsverksamhet bli tillämpliga. Enligt 2 kap. 13 § nämnda lag har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att bestämma en längre bevaringstid än vad som anges i 11 § samma kapitel. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan därigenom meddela föreskrifter om hur länge de nu aktuella handlingarna skall bevaras. Fram till avses skatteregisterlagen gälla även för den verksamhet med bouppteckningar och dödsboanmälan som stöds på automatiserad behandling. Regeringen föreslår dock att ett undantag skall göras från lagens gallringsbestämmelser. Undantaget innebär att bouppteckningar på medium för automatiserad behandling skall bevaras. Regeringens förslag föranleder ändringar i 19 och 20 §§ skatteregisterlagen. 5 Arvs- och gåvoskattens infogning i skattekontosystemet 5.1 En utvidgning av skattekontosystemet Regeringens förslag: Skattekontosystemet utvidgas till att omfatta även arvs- och gåvoskatt. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har lämnat förslaget utan erinran. Kammarkollegiet anser att förslagen beträffande arvs- och gåvoskatten i vissa anseenden inte naturligt passar in i skattekontosystemet. På grund av detta anser kollegiet att förslagen inte är tillräckligt genomarbetade för att genomföras. är väl bekant med de nuvarande reglerna om uppbörd av arvs- och gåvoskatt. Det saknas därför, enligt kollegiets mening, anledning att redan nu övergå till skattekontosystemet vad gäller arvs- och gåvoskatten. anser att konsekvensen av att hantera administrationen av dödsbon via skattekonton ger en totalt sett god ekonomi. erinrar om den utredning av skattekontoreformen som pågår inom . En slutrapport skall presenteras senast den 31 maj 200l. Föreningen anser mot denna bakgrund att något beslut om att även lägga in arvs- och gåvoskatten i skattekontosystemet inte skall fattas innan slutrapporten presenterats och eventuella brister i systemet kunnat rättas till. Skälen för regeringens förslag: Fr.o.m. tillämpas ett nytt system för redovisning och betalning av de mest frekventa skatterna och avgifterna, det s.k. skattekontosystemet. Det syftar till enhetlighet och förenkling vid bestämmande, debitering, redovisning och betalning av skatter och avgifter genom en samordning av i första hand de oftast förekommande regelbundna skatterna och avgifterna. Skattekontosystemet omfattar bl.a. innehållen skatt, dvs. av arbetsgivare gjorda skatteavdrag från ersättning för arbete, socialavgifter, mervärdesskatt, inkomstskatt, fastighetsskatt och förmögenhetsskatt. Det nya systemet regleras i skattebetalningslagen (1997:483, SBL). Skattekontosystemet omfattar inte samtliga skatter och avgifter. Bl.a. punktskatterna, kupongskatten samt arvs- och gåvoskatten lämnades från början utanför skattekontosystemet. Avsikten är emellertid att också dessa skatter samt även andra skatter och avgifter skall omfattas av den nya ordningen för redovisning och betalning m.m. Genom enkla och enhetliga förfaranderegler på skatte- och avgiftsområdet kan skatteadministrationen effektiviseras och göras mer resurssnål som de enskilda skatte- och avgiftsbetalarna ges möjlighet att lättare skaffa sig kunskap om och överblicka gällande regelsystem (jfr prop. 1996/97:100 s. 257 f.). Enligt mening är det lämpligt att reglerna om debitering och betalning av arvs- och gåvoskatt tas in i skattebetalningslagen och att dessa skatter sålunda förs in i skattekontosystemet i samband med att ansvaret för inregistrering av bouppteckningar och arvsbeskattning förs över till skattemyndigheterna. Kammarkollegiet anser att förslagen beträffande arvs- och gåvoskatten i vissa avseenden inte naturligt passar in i skattekontosystemet och att förslagen inte är tillräckligt genomarbetade för att genomföras . Regeringen kan i viss mån hålla med om det förstnämnda men anser att de justeringar som behövs kan göras . Regeringen anser inte heller att det finns skäl att invänta den rapport från som nämnt. Inget tyder på att det skulle finnas sådana brister i systemet som behöver rättas till för att den föreslagna utvidgningen skall kunna ske. Att arvs- och gåvoskatten infogas i skattekontosystemet redan i samband med att arvsbeskattningen förs över till skattemyndigheterna är viktigt eftersom detta, som också framhållit, totalt sett är samhällsekonomiskt fördelaktigt. Regeringen delar sålunda uppfattning och föreslår att skattebetalningslagens bestämmelser om debitering och betalning av skatt nu utvidgas till att omfatta även arvs- och gåvoskatten. Däremot bör bestämmelserna om redovisning och bestämmande av arvs- och gåvoskatt stå kvar i (ÄB) respektive lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt (AGL). Bestämmelserna om i vilken omfattning skattebetalningslagens bestämmelser skall gälla i fråga om arvs- och gåvoskatt bör tas in i en ny paragraf i 1 kap. SBL. En följd av arvs- och gåvoskattens infogning i skattekontosystemet är att skattebetalningslagens bestämmelser om bl.a. omprövning och överklagande i 21 respektive 22 kap. blir tillämpliga när det gäller beslut om debitering och betalning samt anstånd med betalning av arvs- och gåvoskatt. Regeringens förslag föranleder införandet av en ny paragraf, 1 kap. 1 a §, i skattebetalningslagen samt ändringar i 34 och 44 §§ AGL. 5.2 Förseningsavgift vid för sent lämnad gåvodeklaration och anstånd med att lämna deklaration Regeringens förslag: Bestämmelser om förseningsavgift vid för sent lämnad gåvodeklaration och om anstånd med att lämna sådan deklaration skall tas in i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Förseningsavgiften skall vara . förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har lämnat förslagen utan erinran. Hovrätten för ifrågasätter nödvändigheten av en förseningsavgift eftersom möjligheten att förelägga vid vite kvarstår. Enligt Kammarrätten i går förslag inte tillräckligt långt. Kammarrätten frågar sig varför förseningsavgift bara skall utgå vid för sent inlämnade deklarationer. Enligt kammarrätten borde motsvarande gälla även vid för sent inlämnade bouppteckningar. Skälen för regeringens förslag: har föreslagit införande av en förseningsavgift vid för sent inlämnad gåvodeklaration. Någon motsvarande avgift har däremot inte föreslagits om en bouppteckning lämnas in . anser att det inte är nödvändigt att införa en särskild förseningsavgift för att bouppteckningarna skall lämnas in i rätt tid. Dessutom anser verket att en förseningsavgift skulle komma att medföra tillämpningsproblem i fråga om exempelvis tilläggsbouppteckningar. När det gäller gåvodeklarationer behövs emellertid enligt mening ett påtryckningsmedel i form av en förseningsavgift om nuvarande ränteregler slopas. I avsnitt 4.1 har regeringen föreslagit att en bouppteckningsblankett med vissa förtryckta uppgifter skall få skickas ut med automatik till dödsboet. skall bevaka att bouppteckningen kommer in i rätt tid. Om den inte gör det finns det en möjlighet för skattemyndigheten att vid vite förelägga den uppgiftsskyldige att komma in med bouppteckningen (20 kap. 9 § ÄB). I avsnitt 5.6 föreslår regeringen att betalning av arvsskatt och gåvoskatt skall ske senast vid den förfallodag som infaller närmast efter det att har gått från beslutsdagen och i avsnitt 5.9 att räntebestämmelserna i lagen om arvsskatt och gåvoskatt skall ersättas med räntebestämmelserna i skattebetalningslagen. Detta innebär att räntan kan ses som ett påtryckningsmedel för att bouppteckningar eller gåvodeklarationer skall lämnas in . När det gäller en bouppteckning är registreringen av denna viktig för dödsbodelägarna eftersom en registrerad bouppteckning behövs t.ex. för att dödsbodelägarna skall kunna lyfta pengar från dödsboets bankkonton. Dödsbodelägarna har därför i regel ett eget intresse av att lämna in en bouppteckning för registrering. Dessutom har skattemyndigheten kännedom om vilka som har avlidit och vet därigenom i vilka fall det skall komma in en bouppteckning eller en dödsboanmälan. Med hänsyn till vad som sagts nu anser regeringen, i likhet med men till skillnad mot Kammarrätten i , att det inte finns något behov av en förseningsavgift som påtryckningsmedel när det gäller ingivande av bouppteckningar. Däremot kan en förseningsavgift vara motiverad beträffande sådana gåvodeklarationer som avses i 45 § första stycket D AGL trots att det, som Hovrätten för framhållit, finns en möjlighet till vitesföreläggande om deklaration inte ges in. I detta fall har ju skattemyndigheten normalt inte någon kännedom om gåvan. Om bestämmelserna om ränta i lagen om arvsskatt och gåvoskatt ersätts med räntereglerna i skattebetalningslagen bör enligt regeringens mening en förseningsavgift införas vid för sent lämnad gåvodeklaration. Regeringen föreslår att bestämmelser om förseningsavgift vid för sent lämnad gåvodeklaration och bestämmelser om befrielse i vissa fall från sådan avgift tas in i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Förseningsavgiften bör vara i likhet med vad som gäller i fråga om för sent lämnad skattedeklaration enligt skattebetalningslagen. Bestämmelserna bör utformas med motsvarande bestämmelser i skattebetalningslagen som förebild. Enligt bör bestämmelserna om förseningsavgift kombineras med bestämmelser om anstånd med att lämna en gåvodeklaration. Inte någon av remissinstanserna har haft något att erinra mot detta förslag. Regeringen gör samma bedömning som och föreslår att bestämmelser om anstånd med att lämna gåvodeklaration tas in i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Även dessa bestämmelser bör utformas med motsvarande bestämmelser i skattebetalningslagen som förebild. Regeringens förslag föranleder införandet av tre nya paragrafer, 46 a, 47 a och 47 b §§, i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. 5.3 Beslutande myndighet förslag: Bestämmelserna om beslutande myndighet i skattebetalningslagen skall justeras så att de kan tillämpas även i fråga om beslut rörande arvsskatt. Nuvarande bestämmelser om beslutsmyndighet i lagen om arvsskatt och gåvoskatt ersätts med hänvisningar till skattebetalningslagens regler om beslutande myndighet. I bestämmelser om vilken skattemyndighet en bouppteckning skall ges in till skall hänvisningen till beslutande myndighet enligt lagen om arvsskatt och gåvoskatt ersättas med en hänvisning till motsvarande bestämmelser i skattebetalningslagen. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har lämnat förslagen utan erinran. Enligt Hovrätten för blir konsekvenserna av förslag att det i en del fall kommer att finnas flera möjliga registreringsmyndigheter för en bouppteckning och detta är en inte önskvärd förändring. Hovrätten avstyrker därför förslag och förordar i stället att rätt beslutsmyndighet kvarstår i och lagen om arvsskatt och gåvoskatt på det sätt som regeringen föreslog i prop. 2000/01:21. I skattekontosystemet bör, enligt hovrätten, ändock dödsboet kunna betraktas som skattskyldig på det sätt som avsett. Emellertid måste då en generell hänvisning till skattebetalningslagen införas i lagen om arvsskatt och gåvoskatt när det gäller debiteringen av sådan skatt. Enligt Kammarrätten i finns det en poäng i att använda skattekontot även för arvs- och gåvoskatt men ifrågasätter om det inte behövs ytterligare överväganden i denna del. Det normala är att arvsskatten förskotteras av dödsboet. Endast i enstaka fall skall skatten erläggas direkt av arvingar, testamentstagare och förmånstagare. har valt en lösning som innebär att inte bara dödsboets förhållanden, dvs. den avlidnes hemvist, blir vägledande. Hänsyn skall även i vissa fall tas till mottagarens hemvist. Detta torde dock leda till en del praktiska bekymmer när det gäller att samordna uppbördsfrågorna i de fall där arvsskatten inte bara skall förskjutas av dödsboet. Ytterligare överväganden synes därför enligt kammarrätten påkallade i forumfrågan. Härtill kommer att enligt 2 kap. 1 § SBL kommer den skattemyndighet att vara beslutande som senast var behörig att fatta beslut som rörde den avlidne. Bestämmelserna i lagrummet knyter an före det år då beslutet skall fattas. Denna forumregel synes kammarrätten oklar eftersom det inte finns någon tidsfrist angiven när beslut om arvsskatt senast skall fattas. Kammarkollegiet anför att det saknas regler i och lagen om arvsskatt och gåvoskatt om när beslut om arvsskatt skall fattas. Den av föreslagna regeln om beslutande myndighet blir därför omöjlig att tillämpa. Kollegiet avstyrker de föreslagna forumbestämmelserna och förordar en lagstiftning som motsvarar den som gäller . Skälen för regeringens förslag: Lagen om arvsskatt och gåvoskatt innehåller bl.a. bestämmelser om beslutande myndighet i fråga om arvsskatt och gåvoskatt (34 och 44 §§ AGL). I 20 kap. 8 § ÄB finns bestämmelser om vilken skattemyndighet en bouppteckning skall ges in till (avser lydelse ). I paragrafen hänvisas till beslutande myndighet enligt lagen om arvsskatt och gåvoskatt. I skattebetalningslagen finns bestämmelser om beslutande myndighet i 2 kap. föreslår att bestämmelser om beslutande myndighet i frågor som rör arvsskatt och gåvoskatt skall ges genom hänvisningar i 34 § respektive 44 § AGL till behörighetsreglerna i 2 kap. SBL. Regeringen, som anser att den lagstiftningsteknik som har förordat är ändamålsenlig, föreslår en sådan ordning. De hänvisningar i 34 och 44 §§ AGL som föreslagit måste dock, som Hovrätten för och Kammarrätten i påpekat, justeras för att undvika att flera myndigheter blir behöriga att fatta beslut i samma frågor. Rätten att fatta beslut om skatt enligt skattebetalningslagen som rör juridiska personer regleras i 2 kap. 2 § SBL. Där sägs bl.a. att beslut som rör en skattskyldigs dödsbo fattas av den skattemyndighet som senast var behörig att fatta beslut som rörde den skattskyldige. Bestämmelsen bör justeras så att den inte bara gäller beslut som rör en skattskyldigs dödsbo utan alla beslut som rör ett dödsbo oberoende av om den avlidne var skattskyldig eller inte. Härigenom kan bestämmelsen tillämpas också i fråga om beslut om sådan arvsskatt som skall "förskjutas" av ett dödsbo, dvs. sådan arvsskatt som skall betalas in av dödsboet. När arvsskatten inte skall förskjutas av dödsboet, skall skatten enligt bestämmelserna i lagen om arvsskatt och gåvoskatt påföras den som förvärvar egendomen, dvs. i regel arvtagare, testamentstagare eller legatarie. Arvsskatten bör beslutas av en och samma skattemyndighet oberoende av om det är dödsboet eller någon annan som är skyldig att betala arvsskatten. Regeringen föreslår därför att beslut om arvsskatt alltid skall fattas av den skattemyndighet som senast var behörig att fatta beslut som rörde den avlidne. Om den avlidne har bytt folkbokföringsort efter året före dödsfallsåret bör beslut om arvsskatt, liksom andra beslut om skatt som rör dödsboet, fattas av skattemyndigheten i den region där den avlidnes senaste rätta folkbokföringsort var belägen. Bestämmelserna i 2 kap. 5 § SBL om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att uppgifter som enligt skattebetalningslagen skall fullgöras av en viss skattemyndighet i stället skall fullgöras av en annan skattemyndighet bör gälla även i fråga om beslut om arvsskatt. Regeringen föreslår med hänsyn till vad som sagts nu att regleringen om beslutande myndighet i lagen om arvsskatt och gåvoskatt bör ske genom en hänvisning till bestämmelserna i 2 kap. 2 och 5 §§ SBL när det gäller arvsskatt. När det gäller gåvoskatt är förhållandena något annorlunda. I detta fall är det gåvotagaren som är skattskyldig (2 § AGL). Med hänsyn till detta bör, som föreslagit och som inte någon av remissinstanserna har haft något att erinra mot, de allmänna reglerna om beslutande myndighet i 2 kap. SBL tillämpas. Regeringen föreslår en sådan ordning. Även i detta fall bör regleringen om beslutande myndighet i lagen om arvsskatt och gåvoskatt ske genom en hänvisning till bestämmelserna i skattebetalningslagen. Den tidpunkt som skall vara avgörande för vilken skattemyndighet som är behörig att fatta beslut om gåvoskatt bör emellertid vara den då skattskyldigheten inträder i stället för den då beslutet skall fattas. Hänvisningen bör ske till 2 kap. 1, 2 och 5 §§ SBL. Om 1 eller 2 § skall tillämpas blir givetvis beroende av om den skattskyldige är en fysisk eller en juridisk person. Bestämmelserna i 2 kap. 5 § SBL, som gäller överflyttning av ärenden mellan myndigheter, bör gälla i de fall överflyttningen rör beslut om gåvoskatt. Hovrätten för avstyrker förslaget att bestämmelserna om rätt beslutsmyndighet skall tas in i skattebetalningslagen. Enligt hovrätten blir konsekvenserna av förslag att det i en del fall kommer att finnas flera möjliga registreringsmyndigheter för en bouppteckning. Detta skulle givetvis inte vara en rationell ordning eftersom en bouppteckning skall lämnas in till registreringsmyndigheten och den som ger in en bouppteckning aldrig bör behöva tveka om till vilken myndighet detta skall ske. Regeringen, som föreslagit att arvsskatt skall beslutas av den skattemyndighet som senast var behörig att fatta beslut som rörde den avlidne, föreslår att en bouppteckning eller en dödsboanmälan skall ges in till samma skattemyndighet. Om uppgiften att fatta beslut som rör ett dödsbo har flyttats över till en annan skattemyndighet enligt bestämmelserna i 2 kap. 5 § SBL bör bouppteckningar och dödsboanmälan ges in dit. Med den nu föreslagna ordningen bör en ingivare inte behöva tveka om till vilken myndighet han eller hon skall vända sig. I de flesta fall kommer dessutom en förtryckt bouppteckningsblankett att ha sänts ut till dödsboet och av den bör det kunna framgå till vilken skattemyndighet bouppteckningen skall ges in. I detta sammanhang bör det nämnas att regeringen i proposition 2000/01:21 har föreslagit en hänvisning i 20 kap. 8 § ÄB till 34 § AGL. har godtagit detta förslag. Om godtar även regeringens nu framlagda förslag kommer den beslutsbehörighet som anges i 2 kap. 2 och 5 §§ SBL också att gälla i fråga om beslut om arvsskatt. På grund av hänvisningen i 20 kap. 8 § ÄB till 34 § AGL skall då en bouppteckning ges in till den skattemyndighet som är behörig att fatta beslut om arvsskatten. Regeringen föreslår nu att den aktuella hänvisningen i i förenklande syfte skall justeras och göras direkt till 2 kap. 2 och 5 §§ SBL. Regeringens förslag föranleder ändringar i 2 kap. 2 § SBL, 34 och 44 §§ lagen (2001:95) om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt samt i 20 kap. 8 § lagen (2001:94) om ändring i . 5.4 Debitering och betalning av arvs- och gåvoskatt Regeringens förslag: Arvs- och gåvoskatt samt förseningsavgift vid för sent lämnad gåvodeklaration skall debiteras och betalas enligt reglerna i skattebetalningslagen. I fråga om ränta på sådan skatt och avgift skall skattebetalningslagens regler om bestämmande, debitering och betalning tillämpas. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig särskilt i frågan. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 5.1 har regeringen föreslagit att skattekontosystemet skall utvidgas till att omfatta även arvs- och gåvoskatt. De materiella reglerna om hur arvs- och gåvoskatt skall bestämmas skall även i fortsättningen finnas i lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Detsamma gäller reglerna om hur underlaget för bestämmande av sådana skatter skall redovisas. Med hänsyn härtill är det endast tillämpningsområdet för skattebetalningslagens regler om debitering och betalning av skatt som utvidgas till att också avse arvs- och gåvoskatt. Skattebetalningslagens regler om debitering och betalning bör enligt mening också tillämpas i fråga om förseningsavgift vid för sent avlämnad gåvodeklaration. Regeringen anser att den mest ändamålsenliga lösningen ur administrativ synvinkel vid uttagande av arvs- och gåvoskatt samt sådan förseningsavgift som regeringen föreslagit i avsnitt 5.2 är att låta skattebetalningslagens regler om debitering och betalning gälla. Regeringen föreslår därför, i likhet med , en sådan ordning. När det däremot gäller ränta på arvs- och gåvoskatt samt på den föreslagna förseningsavgiften bör den inte bara debiteras och betalas enligt bestämmelserna i skattebetalningslagen utan också beräknas enligt bestämmelserna i den lagen. Regeringen föreslår en sådan ordning. Det innebär bl.a. att skattebetalningslagens regler om kostnadsränta och intäktsränta blir tillämpliga även i fråga om arvs- och gåvoskatt samt förseningsavgift enligt lagen om arvsskatt och gåvoskatt. Den materiella bestämmelsen om detta bör tas in i skattebetalningslagen. I upplysande syfte bör det dessutom i lagen om arvsskatt och gåvoskatt anges att när det gäller debitering och betalning av arvs- och gåvoskatt finns bestämmelserna i skattebetalningslagen. Regeringens förslag föranleder införande av en ny paragraf, 1 kap. 1 a §, i skattebetalningslagen, samt tillägg av ett nytt stycke i vardera 34 och 44 §§ AGL. 5.5 På vilket skattekonto skall arvsskatt och gåvoskatt registreras? Regeringens förslag: Arvsskatt som skall förskjutas av dödsboet skall registreras på dödsboets skattekonto. Arvsskatt som skall betalas av den som förvärvat egendom samt gåvoskatt skall registreras på förvärvarens respektive gåvotagarens skattekonto. Inbetalda belopp skall registreras på den betalningsskyldiges skattekonto. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Merparten av remissinstanserna har lämnat förslagen utan erinran. Kammarkollegiet påpekar att den föreslagna ordningen inte fungerar för den arvsskatt som hänförs till legat.