prop · GO031D14 · 2001-01-01 00:00:00 — En slutsats som dras angående Blommanpengarna är att det är svårt att ge en övergripande bild av insatserna och att göra rättvisa jämförelser mellan de lokala insatserna. Samtliga kommuner vittnar om att tidsaspekten är avgörande när det gäller att förändra strukturer och få en lokal förankring till stånd. Enligt verket innebär dock Blommansatsningen och den följande storstadspolitiken en möjlighet till långsiktighet och kontinuitet i det lokala utvecklingsarbetet och därmed reella möjligheter till en lokal förankring. Satsningen på nationella utvecklingsområden utvärderas av kommunerna. De områden som omfattas är i , och i samt i . Utvärderingar har skett i olika former i de tre kommunerna. De erfarenheter som vunnits visar på vikten av långsiktiga insatser. Förutsättningarna för de nationella utvecklingsområdena var visserligen att de hade föregåtts av Blommanpengarna, men genom att omfattningen av de nationella utvecklingsområdena blev mycket större, fanns problem i samband med igångsättandet av verksamheterna. Verksamheten startade och har sedan pågått fram till dess att de lokala utvecklingsavtalen fanns på plats. Från nationella utvecklingsområde, , rapporteras också en del positiva förändringar, men, liksom från , understryks behovet av långsiktiga insatser. Fler fittjabor har arbete, varför också socialbidragsberoendet minskar. Likaså rapporteras att barn och ungdomars deltagande i föreningar har ökat och att många fittjabor är engagerade i förändringsarbetet i bostadsområdet. Utvärderingen av Malmös nationella utvecklingsområde, , pekar bl.a. på behovet av att tydligt definiera de uppgifter som man åtagit sig. Utvärderarna pekar på att det nationella utvecklingsområdet också fyller en ideologisk funktion, som i en enkel mening kan sammanfattas i begreppen "delaktighet och demokrati". Går man ett steg vidare kan man tala om denna funktion i termer av att bejaka ett "underifrånperspektiv" som skall bidra till att förändra den traditionella relationen mellan myndigheter och medborgare präglat av synsättet "att lägga människors liv tillrätta". Som nämndes inledningsvis har ett samordnande ansvar för den nationella utvärderingen av de lokala utvecklingsavtalen. En första redovisning lämnades till regeringen . I denna pekas bl.a. på risken att storstadsarbetet och, därmed även i väsentliga delar storstadspolitiken, etableras som ytterligare en del i en mer eller mindre permanent projektverksamhet som äger rum i kommunerna . Det skulle i så fall kunna innebära att den demokratiska delaktigheten och lokala förankringen blir ett ansvar vid sidan av kommunens reguljära uppgifter. Inför det fortsatta arbetet bör därför enligt kommunernas incitament för att låta insatserna övergå till permanent verksamhet analyseras närmare. Samverkan mellan staten och kommunerna verkar enligt har förbättrats i arbetet med utvecklingsavtalen jämfört med under arbetet med Blommanpengarna. Det finns också tendenser till ett större intresse från de boendes sida att medverka vilket antas bero på att det lokala arbetet har kunnat pågå och framstår som något annat än tidigare ofta kortsiktiga projekt. Sysselsättning och arbetslöshet Några direkta resultat i form av ökad sysselsättning till följd av just Blommanpengarna eller de lokala utvecklingsavtalen kan inte redovisas. När sysselsättningen ökar till följd av högkonjunkturen bör det dock få effekter även i de aktuella bostadsområdena. ökade sysselsättningen med i genomsnitt i riket. Motsvarande ökning i de tre storstadsregionerna var 2,5 i , i och i . De kraftigaste ökningarna skedde då sysselsättningen ökade med i de tre regionerna. Hur stora ökningarna var i de bostadsområden som omfattas av utvecklingsavtalen kan inte särskiljas. Majoriteten av invånarna i bostadsområdena har utländsk bakgrund och en ny studie från AMS kan därför vara intressant i sammanhanget. Enligt denna har arbetslösheten för utomnordiska medborgare på riksnivå minskat från år 1999. Det bör också påpekas att antalet registrerade arbetslösa initialt kan komma att stiga när sysselsättningen ökar. Förklaringen är att personer som inte sökt arbete anmäler sig till arbetsförmedlingen eftersom sannolikheten för att få ett arbete har ökat. 4.6.2 Analys och slutsatser I den storstadspolitiska propositionen betonades vikten av att staten och kommunerna arbetar långsiktigt gentemot de utsatta bostadsområdena. Detta synsätt förstärks också av utvärdering av Blommanpengarna där behovet av tid för åstadkomma förändringar betonades. Av utvärderingen framgår också att det är svårt att göra rättvisande jämförelser mellan olika insatser och att ge en sammanfattande bild av utvecklingen. Regeringen delar verkets slutsatser och har därför särskilt betonat vikten av att utvärderingsinsatser ingår i de lokala utvecklingsavtal som sluts. När det gäller delutvärdering av de lokala utvecklingsavtalen är regeringen medveten om risken, som redovisades ovan, att dessa blir en del av en projektverksamhet vid sidan av kommunernas ordinarie verksamheter. De lokala åtgärdsplanerna skall vara långsiktiga och en viktig uppgift för kommunerna är därför att ta ställning till hur verksamheterna skall bedrivas efter avtalsperioden. Regeringen kommer att noga följa utvecklingen i denna fråga. Även om kommunen har en nyckelroll i egenskap av avtalstecknande part är det inte självklart att det är kommunen som skall planera och genomföra alla insatser. Mycket av arbetet skulle istället kunna utföras inom ramen för lokala partnerskap med t.ex. frivilligorganisationer och föreningar. Dessa partnerskap skulle kunna initiera eller fånga upp förslag om olika åtgärder och sedan planera och i samråd med de boende genomföra dessa. Mycket tyder på att insatserna i de lokala utvecklingsavtalen har positiva effekter på jämställdheten mellan män och kvinnor. Ett stort antal av insatserna handlar om ökad sysselsättning och satsningar inom förskolan vilket bör innebära att kvinnornas situation på arbetsmarknaden förbättras. Internationellt sett har frågor kring storstadsregioners utveckling haft en starkare förankring i olika forskningsdiscipliner än vad som varit fallet i . För utvecklingen av den nationella storstadspolitiken är denna forskning viktig. Storstadsforskningen behöver finna sina former. Bildande av fler kun-skapscentrum/- nätverk, som Mångkulturellt Centrum i och Partnerskap för Multietnisk Integration (PfMI), bör stimuleras för att knyta kunskapsförmedlingen starkare till storstadskommunerna. När det gäller den internationella utvecklingen måste migrationsströmmarnas förändring av villkoren och förutsättningarna för städers ekonomiska, sociala och kulturella behov beaktas mer än . kommer att anordna ett möte, , i som behandlar dessa frågor. Regeringens slutsats är att storstadspolitiken bör fortsätta att utvecklas över tiden genom en lär- och förbättringsprocess där nya erfarenheter tillåts påverka den kommande inriktningen på politiken. 4.7 Budgetförslag 4.7.1 11:1 Utvecklingsinsatser i storstadsregionerna Tabell 4.2 Anslagsutveckling Tusental kronor 110 000 2001 Förslag 565 000 2002 Beräknat 116 000 2003 Beräknat 230 000 1 Inklusive äldreanslaget 1995/96:D12 Särskilda insatser i invandrartäta områden Från anslaget finansieras särskilda insatser som skall främja utvecklingen i storstadsregionernas utsatta bostadsområden och bostadsområden med en likartad situation. Regeringens överväganden Nedan redovisas en beräkning av anslaget för . Tabell 4.3 Beräkning av anslaget för Tusental kronor Anslag 2000 260 000 Verksamhetsutök- ning 305 000 Förslag 2001 5.1 Omfattning Migrationspolitik omfattar frågor rörande flyktingpolitik, invandringen till , mottagande av asylsökande, utlänningars rätt att vistas i samt internationellt arbete inom det migrationspolitiska området. I politikområdet ingår myndigheterna (fram till ) och . Tabell 5.1 Utgiftsutvecklingen inom politikområdet Miljoner kronor Utfall 1999 Anslag 2000 Utgifts- prognos 2000 Förslag anslag 2001 Beräknat anslag 2002 Beräknat anslag 2003 12:1 446 450 472 446 441 451 12:2 Mottagande av asylsökande 1 213 1 176 1 240 1 039 1 074 1 108 12:3 Migrationspolitiska åtgärder 121 321 265 285 294 298 12:4 62 70 69 71 66 67 12:5 Offentligt biträde i utlänningsärenden 51 73 68 58 52 57 12:6 Utresor för avvisade och utvisade 60 75 72 64 65 66 Totalt för Migrationspolitik inom utgiftsområde 8 1 953 2 165 2 186 1 963 1 992 2 047 Överskridanden av anslag inom politikområdet beror främst på krisen i provinsen i goslavien. utökades ramanslaget 12:2 Mottagande av asylsökande med som en följd av ökade kostnader på grund av krisen i Kosovo. Anslagsmedel motsvarande användes för att möjliggöra överföring till för tillfälligt skydd av 3 865 medborgare i som fördrivits från provinsen och som befunnit sig i dess närområde. Överföringen skedde genom att anslagsmedel för vidarebosättning av flyktingar m.m. togs i anspråk. Målet för migrationspolitiken är att - migration till och från vårt land kan ske i ordnade former, - asylrätten i och i ett internationellt perspektiv värnas, - den reglerade invandringen upprätthålls samt - harmoniseringen av flykting- och invand- ringspolitiken i EU ökar. I arbetet med målets uppfyllande skall verksamheten präglas av rättssäkerhet, humanitet och respekt för individens mänskliga rättigheter. 5.4 Politikens inriktning Svensk migrationspolitik utgår från ett helhetsperspektiv som omfattar flykting-, invandrings-, invandrar- och återvändandepolitik. I denna helhetssyn ingår insatser för att stärka respekten för de mänskliga rättigheterna, som utgör själva grundvalen för asylrätten, internationell samverkan samt förebyggande insatser. I utrikes- och biståndspolitiken görs insatser för att söka och om möjligt undanröja orsaker till att människor känner sig tvingade att lämna sina länder. Rättssäkerhet, humanitet, värdighet och effektivitet eftersträvas i hela kedjan från mottagande av asylsökande till återvändande eller integration i . Asylrätten utgör en hörnsten i svensk flyktingpolitik. Asylprocessen måste präglas av en hög grad av rättssäkerhet, ökade möjligheter till muntlig förhandling samt kortare handläggningstider. Möjligheterna att i praktiken tillämpa ett helhetsperspektiv har stärkts i och med att har givits ansvar för en större del av asylprocessen och för samverkan med andra myndigheter. Regeringen verkar för att rättssäkerheten i myndigheternas beslutsfattande ytterligare förstärks. Mottagandet av asylsökande skall ske under värdiga former. Vad särskilt avser barn, kvinnor, traumatiserade och andra personer med särskilda behov kommer regeringen att fortsätta sitt reformarbete såväl i asyl- som i mottagandeprocessen. När det gäller barn bedrivs reformarbetet med som utgångspunkt på såväl det nationella planet som i förhandlingar inom EU. Under det svenska ordförandeskapet i EU kommer dessa frågor att ges en särskild uppmärksamhet. Ett målmedvetet arbete har bedrivits för att utveckla ett barnperspektiv i asyl- och mottagandeprocesserna. Detta arbete följs nu upp med konkreta åtgärder i syfte att förbättra barnens situation i dessa processer. Regeringen avser att lämna förslag till om att barn och ungdomar som söker uppehållstillstånd eller erhåller ett tillfälligt skydd som avses i 2 kap. 4 a § utlänningslagen (1989:529, UtlL) understigande , i enlighet med , skall kunna erhålla samma utbildning som i bosatta barn. har kunskaperna ökat om hur sexuellt våld, övergrepp och tortyr används i länder som befinner sig i krig. Regeringen verkar för att metoder för tidiga insatser, vård och stöd till asylsökande som har varit utsatta för olika former av tortyr och trauma utvecklas. En fortsatt viktig del av regeringens migrationspolitik är att de som beretts möjlighet att få skydd och att bosätta sig i också skall kunna få stöd när de åter önskar bosätta sig i sina hemländer. har återvandring varit aktuell främst bland dem som fördrivits från länder i före detta och som när förhållandena i hemlandet förbättrats önskat återvända hem igen. har i samverkan med frivilligorganisationer även bedrivit samarbete vad avser återvandringsinsatser med andra invandrargrupper, t.ex. somalier. Som en följd av Amsterdamfördragets ikraftträdande och slutsatserna från stats- och regeringschefernas särskilda möte har arbetet med att harmonisera asyl- och invandringsreglerna i EU fått ökad tyngd. Harmoniseringsarbetet enligt Amsterdamfördraget skall fullföljas . har följande förslag lämnats av kommissionen direktiv rörande familjeåterförening och tillfälligt skydd, införande av gemensam viseringspolitik samt beslut om bildandet av europeisk flyktingfond. Fler initiativ till rättsakter är att vänta, främst från kommissionen, men även enskilda medlemsstater kan komma att presentera initiativ. planerade operativa inträde i antas komma att få effekter på politikområdet och framåt. Med ledning av erfarenheterna i länder som ingår i Schengen kan inträdet för svensk del medföra att antalet asylsökande ökar. Den minskning av antalet asylsökande som registrerades 1999 bedöms därför som tillfällig. har medverkat till att genom en snabb procedur kunnat överföra ett relativt stort antal asylsökande främst till och . Därefter har en tendens gjort sig märkbar där förfrågningarna kräver med ökade kostnader i mottagandesystemet som följd. är ett instrument som mellan medlemsstaterna i EU avgör vilket land som skall vara ansvarigt för prövningen av en asylansökan som lämnats in i någon medlemsstat. Regeringen kommer att noga följa utvecklingen samt analysera vilka förändringar av antalet asylsökande i närområdena som kan hänföras till Schengeninträdet. Regeringen har fortsatt berett frågan om sociala förmåner för utlänningar i en massflyktsituation. Syftet har varit att finna en lösning så att skall kunna ge skydd till ett stort antal människor som tvingats fly undan krig eller naturkatastrofer. Samtal har ägt rum med riksdagspartierna, FN:s flyktingkommissarie () och fri- villigorganisationerna om villkoren för motta- gande vid massflykt. Inom EU lämnade Europeiska kommissionen ett reviderat förslag till direktiv om miniminormer för att ge tillfälligt skydd åt fördrivna personer i händelse av stor inströmning av skyddssökande personer till EU. Kommittén om ny instans- och processordning i utlänningsärenden (NIPU) lämnade sitt slutbetänkande Ökad rättssäkerhet i asylärenden (SOU 1999:16) . Som en följd av remissutfallet beslutade regeringen att tillsätta en interdepartemental arbetsgrupp för att närmare utreda bl.a. ett alternativ innebärande att utlänningsärenden i andra instans handläggs i en specialdomstol. Arbetsgruppen redovisade sitt uppdrag till (Ds 2000:45). Departements-promemorian har därefter sänts ut på remiss. Regeringen planerar att tillsätta en utredning som skall se över de be- stämmelser i utlänningslagen som rör männi- skosmuggling och i anslutning till det trafficking. Utredningen skall vidare bl.a. analysera de domar som meddelats varvid särskild uppmärksamhet skall ägnas åt frågan vilken betydelse rekvisitet "vinstsyfte" kan antas ha haft för bevisfrågan. Även vissa andra frågor skall behandlas av utredningen. 5.5 Insatser 5.5.1 Statliga insatser inom politikområdet Inom ansvarsområde har helhetssynen på migrationsfrågor fått ge- nomslag och integrerats i utlandsmyndigheternas verksamhet. Detta har lett till förbättrade rutiner för såväl den övergripande rapporteringen i frågor som relaterar till migration som i den praktiska handläggningen av ärenden. Helhetssynen på frågor gällande migrationsområdet har fått genomslag i verksamhetsplanering och rutiner har utarbetats för att underlätta den praktiska ärendehanteringen i syfte att få ned handläggningstiderna. Elva utlands- myndigheter har fått eller kommer att få funktioner för migrationstjänstemän. Dessa har ett operativt ansvar och bidrar till att öka möjligheterna till framförhållning och tidig planering för nödvändiga insatser samt har en viktig roll i ärendehanteringen. Flera av migrationstjänstemännen täcker inte bara stationeringslandet utan flera länder i regionen. Ökad rapportering från utlandsmyndigheterna om migrationsfrågor leder till ett mer heltäckande beslutsunderlag. Sammantaget avses detta leda till kortare handläggningstider och förbättrad behovsstyrning av befintliga resurser. Reformarbetet inom det migrationspolitiska området har fortsatt. roll som central utlänningsmyndighet, verkets huvudansvar för verkställighet av beslut om ut- och avvisning samt befogenhet att bistå polisen vid kontroll i samband med in- och utresa har sammantaget varit ett led i att förkorta handläggningstiderna. Vidareutvecklingen av övergripande processansvar för hanteringen av alla led i handläggningen av viserings- och tillståndsärenden fortsätter. Detta syftar bl.a. till att effektivisera rutinerna med fullt beaktande av de krav som rättssäkerheten och en human behandling ställer. Regeringen utfärdade med stöd av 2 kap. 4 a § UtlL förordningen (1999:209) om tidsbegränsade uppehållstillstånd i vissa utlänningsärenden. Förordningen trädde i kraft . Enligt förordningen skulle medborgare i som kommer från provinsen och som inte kunde återvända dit på grund av förhållandena där anses ha behov av sådant tillfälligt skydd som avses i 2 kap. 4 a § UtlL. Av förordningen framgick att den första till- ståndsperioden skulle vara . Med anledning av det ändrade läget i provinsen beslutade regeringen om vissa ändringar i förordningen om tidsbegränsade uppehållstillstånd. Ändringarna, som trädde i kraft , innebar dels att den första tillståndsperioden skulle vara längst till och med , dels att förordningen i sin helhet skulle upphöra att gälla . Vidare beslutade regeringen en särskild förordning (1999:707) om bidrag till medborgare i som kommer från provinsen och som vill återvända dit. Enligt den förordningen fick bidrag lämnas med högst för varje person som ville återvända, dock med högst per familj. Bidrag fick även lämnas för resekostnader med högst per person. Förordningen upphörde att gälla vid utgången av maj månad 2000. sökte särskilda EU-medel för att genomföra ett projekt kring mottagandet av dem som erhöll tidsbegränsade uppehållstillstånd i samband med krisen i provinsen i . Syftet med projektet har varit att efter ankomsten till möta medicinska, psykologiska och sociala behov i denna grupp samt underlätta deras återvändande. Inom ramen för projektet har kartlagt medicinska, psykologiska och sociala behov hos utlänningarna. Syftet har varit att skapa modeller för vård och stöd till utlänningarna, som även skall kunna användas i det framtida asylmottagandet. Projektet kommer att redovisas . beslutade (prop. 1999/2000:43, bet. 1999/2000:SfU9, rskr. 1999/2000:159) i enlighet med regeringens förslag att vidta ändringar i reglerna om uppehållstillstånd på grund av anknytning. Ändringarna trädde i kraft och innebär bl.a. att uppehållstillstånd skall kunna avslås om det finns särskilda skäl till detta. Ett sådant skäl kan vara att det finns en påtaglig risk för att sökanden, oftast en kvinna, kommer att utsättas för våld eller annan kränkande behandling. Ett fortsatt uppehållstillstånd skall dock kunna beviljas trots att ett förhållande har upphört inom tvåårsperioden för den uppskjutna invandringsprövningen, om sökanden eller sökandens barn har utsatts för våld eller för en allvarlig kränkning av sökandens frihet eller frid, och förhållandet har upphört främst av denna anledning. Frågor angående kvinnors utsatta situation i bl.a. asylprocessen har fått allt större aktualitet. I regleringsbrevet gav regeringen i uppdrag att utarbeta riktlinjer för hur kvinnors skyddsbehov bättre skall uppmärksammas samt sprida kunskap om dessa riktlinjer bland berörd personal. Redovisning av uppdraget skall lämnas . Inom ramen för ovannämnda uppdrag skall i samråd med till regeringen lämna en redogörelse för de tillståndsgrunder på vilka kvinnor som åberopat förföljelse eller annan kränkande behandling har beviljats uppehållstillstånd. Regeringen har (Dir. 2000:36) beslutat att tillsätta en parlamentarisk kommitté för att se över reglerna för anhöriginvandring, bl.a. möjligheten för äldre att hålla kontakt med anhöriga i . Kommitténs arbete skall vara slutfört . En interdepartemental arbetsgrupp tillsattes inom för att utarbeta ett förslag till en nationell handlingsplan för de mänskliga rättigheterna. En nationell handlingsplan för mänskliga rättigheter skall se till helheten och verka för att ge en övergripande bild av och mänskliga rättigheter samt identifiera åtgärder vilka kan förbättra främjandet och skyddet av de mänskliga rättigheterna. Utredningen om uppehållstillstånd vid adoption lämnade sitt betänkande Uppehållstillstånd för adopterade (SOU 2000:32). Utredningen hade bl.a. i uppdrag att ta ställning till vilken betydelse en adoption av en vuxen person bör ha vid bedömningen av ett ärende om uppehållstillstånd för den adopterade samt att utreda vissa likartade frågor som rör adoption av barn. I betänkandet föreslås sammanfattningsvis att utlänningslagstiftningen bättre skall anpassas till de adopterades situation. och skall alltid godta svenska domstolsbeslut om adoption när det prövar ett ärende om uppehållstillstånd. För att förbättra domstolarnas beslutsunderlag i adoptionsärenden skall yttrande från oftare än begäras in. När det däremot gäller utomlands beslutade adoptioner föreslås att det fortfarande skall finnas ett utrymme för att frånkänna en adoption rättsverkan i ärendet om uppehållstillstånd om det finns starka skäl att tro att adoptionen tillkommit för att kringgå utlänningslagstiftningen. Betänkandet har sänts ut på remiss. Asylsökande m.fl. erhåller med stöd av en överenskommelse mellan staten och akut hälso- och sjukvård och tandvård samt sådan hälso- och sjukvård och tandvård som inte kan anstå. Barn och ungdomar erhåller samma vård som barn vilka är bosatta i riket. I den omfattning som landstingen ger vård enligt överenskommelsen utgår ersättning till landstingen enligt förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. Den statliga ersättningen följs upp avseende huruvida statens ersättningar täcker landstingens kostnader för denna vård. Vidare sker en uppföljning av vårdens innehåll och omfattning. Uppföljningen sker i samråd med , och . I enlighet med en överenskommelse mellan staten och beslutade regeringen att barn som hålls gömda inför verkställigheten av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut skall tillförsäkras hälso- och sjukvård enligt samma grunder som asylsökande barn. Barn i grundskoleåldern som vistas i i avvaktan på beslut i ett ärende om uppehållstillstånd eller under liknande omständigheter har rätt till grundskoleundervisning. Under det första läsåret erhåller de undervisning med minst femton schemalagda veckotimmar. Efter skall en successiv ökning ske av antalet ämnen och veckotimmar. Statlig ersättning lämnas till kommunerna för kostnader för grundskoleundervisning enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. En arbetsgrupp inom har lämnat förslag till hur barn och ungdomar som söker uppehållstillstånd eller erhållit sådant tillfälligt skydd som avses i 2 kap. 4 a § UtlL understigande skall kunna erhålla samma utbildning som i bosatta barn. Departementspromemorian Förskola, skola och skolbarnsomsorg för asylsökande barn (Ds 2000:26) remissbehandlas . Förberedelserna för och övriga nordiska länders inträde som operativa medlemmar i ställer krav på ärendehanteringen vid utlandsmyndigheterna. Vid vissa utlandsmyndigheter kommer även att representera ett eller flera andra Scheng- enländer. Det förutsätts vidare att utlandsmyndigheterna aktivt deltar i de regelbundna möten där aktuella lokala Schengenfrågor diskuteras. kommer personal vid samtliga berörda utlandsmyndigheter att ges utbildning med direkt inriktning på regelverket i Schengen och på det IT-stöd som skall införas på flertalet utlandsmyndigheter.