prop · GO03137 · 2001-05-23 00:00:00 — om förbud och förelägganden får förenas med vite samt skall innehålla uppgifter om skäl och om de åtgärder som skall vidtas för rättelse. Lagen om åtgärder mot förorening från fartyg Lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg innehåller be- stämmelser om fartygs konstruktion, utrustning och drift i syfte att för- hindra förorening från fartyg. Föreskrifter får meddelas om att de fartyg som inte innehar certifikat, vilka visar att fartygen uppfyller vissa krav, eller som i övrigt inte uppfyller kraven på konstruktion och utrustning, inte får användas till sjöfart. Är det fråga om utländska fartyg får de inte användas till sjöfart inom svenskt territorium. I lagen finns vidare bestämmelser om tillsyn i form av besiktningar och inspektioner. Svenska fartyg skall besiktigas innan de sätts i trafik och skall därefter genomgå regelbundna besiktningar samt vid behov inspekteras. Inspektion av utländska fartyg på svenskt territorialhav för de ändamål Prop. 2000/01:137 som anges i lagen, får endast ske om det föreligger klara skäl att anta att ett förbjudet utsläpp skett i territorialhavet. Är det fråga om utsläpp utan- för territorialhavet men inom ekonomiska zon är utrymmet för inspektion än mer begränsat. Vid inspektion av ett utländskt fartyg som har sådana certifikat som avses i 4 kap. 1 § i lagen eller motsvarande handlingar, skall inspektionen begränsas till en granskning av dessa handlingar om det inte finns en grundad anledning att anta att fartyget i väsentliga avseenden avviker från vad som sägs i certifikaten. I 6 kap. 8 § i lagen ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer bemyndigande att meddela bestämmelser om avgifter för tillsynen. Regeringen eller myndigheten får föreskriva begränsningar av eller förbud mot trafik vid väsentliga brister i exempelvis fartygs konstruktion eller utrustning. Ett beslut om sådana begränsningar kan avse förbud mot fartygets avgång eller vidare resa, förbud att använda viss utrustning eller förbud att lasta och lossa. Beslutet kan också avse ett föreläggande för fartyget att följa en viss färdväg, att anlöpa eller avgå från en viss hamn eller i övrigt gälla fartygets framförande eller drift. I stället för dessa be- slut, kan myndigheten meddela föreläggande att bristerna skall avhjälpas. Besluten skall innehålla uppgift om de åtgärder som behövs för rättelse. Vidtas inte åtgärderna kan den beslutande myndigheten i vissa fall be- sluta att verkställa rättelsen på redarens eller fartygsägarens bekostnad. Regeringen föreslår i prop. 2000/01:139 att det införs bestämmelser som syftar till att förbättra möjligheterna att beivra olagliga utsläpp av olja och andra skadliga ämnen från fartyg. Det föreslås bl.a. att svensk domsrätt införs beträffande olagliga utsläpp och andra brott enligt lagen om åtgärder mot förorening från fartyg som begås på utländska fartyg i ekonomiska zon. 4.3.4Lagen om undersökning av olyckor Undersökning enligt lagen (1990:712) om undersökning av olyckor skall göras i fråga om händelser som inträffat i . Om händelsen berör ett utländskt fartyg får undersökningen dock göras endast om det finns särskilda skäl och fartyget befinner sig inom svenskt sjöterritorium. Lagen tillämpas också på undersökningar i fråga om händelser som berör svenskt fartyg och har inträffat utomlands, om annat inte följer av inter- nationella överenskommelser. Undersökningen skall utföras av myndig- het som regeringen bestämmer. Denna myndighet får dock överlåta åt annan att göra undersökningen. Till lagen ansluter förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor. Av förordningen framgår att undersökande myndighet i fråga om olyckor och olyckstillbud är . Sjöolyckor av mindre omfattning utreds dock av . Av 8 § i förord- ningen framgår att i fråga om samarbete med ut- ländska myndigheter skall beakta riktlinjerna i den av Internationella sjö- fartsorganisationen (IMO) antagna resolutionen A.637(16), om det inte strider mot lag eller är olämpligt på annat sätt. Genomförande av vissa artiklar i direktivet och ändringsdirektivet om hamnstatskontroll 5.1Förbud för fartyg att lämna hamn m.m. Regeringens förslag: Ett fartygs resa skall förbjudas vid avsaknad av dokument eller certifikat angående godkänd säkerhetsorganisation som fartyget eller rederiet skall ha enligt författningsbestämmelser. Ett sådant förbud får upphävas för att hindra överbeläggning av in spek- tionshamnen, om det inte finns andra brister som medför att far tyget skall hållas kvar i hamnen. Regleringen avser både svenska och ut- ländska fartyg. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens uppfattning är att ett reseförbud skall få upphävas för att hindra överbeläggning av inspektionshamnen, om det inte finns andra brister som bör föranleda att fartyget skall hållas kvar i hamnen. Utredningen har dock inte föreslagit någon författningsreglering i detta avseende. Remissinstanserna: I sak tillstyrker remissinstanserna förslaget eller lämnar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Genom ändringsdirektivet om hamn- statskontroll införs bestämmelser om kvarhållande av fartyg när certifikat eller kopia av dokument saknas ombord på ett fartyg på vilket ISM- koden är tillämplig (artikel 9a i direktivet om hamnstatskontroll). I denna artikel finns vidare bestämmelser om när fartyg trots dessa brister får lämna hamn. Artikeln behandlar också förbud att anlöpa hamn. Den del av bestämmelsen som avser kvarhållande av fartyg har redan delvis in- förlivats i svensk rätt genom ändringar i 11 kap. 1 § fartygssäkerhets- lagen (1995:927) (prop. 1994/95:186, bet. 1994/95:TU27, rskr. 1994/95:413). Enligt 11 kap. 1 § fjärde stycket fartygssäkerhetslagen får den behöriga myndigheten förbjuda ett fartygs resa vid avsaknaden av handlingar enligt ISM-koden. Lagen lämnar därmed utrymme för myn- digheten att låta ett fartyg lämna inspektionshamnen trots att dessa hand- lingar saknas ombord. Enligt artikel 9a.1 i direktivet om hamnstats- kontroll skall dock ett beslut om kvarhållande alltid följa om fartyg vid inspektion uppvisar denna brist. Ett korrekt införlivande av direktivet innebär nämligen att fartyg som omfattas av ISM-koden och som saknar ISM-certifikat endast skall få lämna hamnen under de särskilda omständigheter som framgår av artikel 9a. Enligt denna punkt får ett beslut om kvarhållande upphävas om det behövs för att förhindra överbeläggning av inspektionshamnen, dock under förutsättning att fartyget inte har andra brister som innebär att det inte får lämna hamnen. Fartygssäkerhetslagen bör därför ändras så att ett fartygs resa skall för- bjudas vid avsaknad av certifikat och dokument angående godkänd säkerhetsorganisation som fartyget eller rederiet skall ha enligt författ- ningsbestämmelser. I lagen bör därutöver en bestämmelse införas om att förbudet får hävas för att förhindra överbeläggning av hamnen, om det inte finns andra brister som bör medföra att fartyget skall hållas kvar i Prop. 2000/01:137 hamnen. Det nu aktuella direktivet avser inte åtgärder mot hamnstatens fartyg. Regeringen är dock av uppfattningen att tillsynsmyndigheterna bör ha samma möjligheter att vidta åtgärder mot svenska fartyg som mot ut- ländska fartyg. De föreslagna bestämmelserna bör därför omfatta även svenska fartyg. Genom de föreslagna bestämmelserna genomförs de artiklar i direk- tivet om hamnstatskontroll 9 a.1 och 2, vilka tillförts genom ändrings- direktivet om hamnstatskontroll. 5.2Förbud för fartyg att anlöpa svensk hamn m.m. Regeringens förslag: Fartyg skall förbjudas i vissa fall att anlöpa svenska hamnar. Ett förbud skall gälla för ett fartyg som fått tillstånd att resa till ett anvisat reparationsvarv men som inte gör detta eller inte uppfyller villkoren för sådan resa. Vidare skall ett fartyg som saknar giltiga ISM-certifikat men fått lämna hamnen på grund av överbe- läggning, förbjudas att anlöpa svenska hamnar. Bestämmelserna gäller för såväl svenska som utländska fartyg. Nämnda bestämmelser skall också tillämpas om en behörig myn- dighet i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet fattat motsvarande beslut. Vidare regleras hur länge ett förbud att anlöpa hamn skall bestå. Ett fartyg som förbjudits att anlöpa hamn skall kunna få tillstånd att resa till anvisad hamn om force majeure eller säkerhetsskäl gör det nöd- vändigt eller för att minska föroreningsrisk eller för rättelse av far- tygets brister, förutsatt att lämpliga åtgärder vidtagits för att garantera ett säkert anlöp till hamnen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Enligt utredningens uppfattning skall dock ett förbud för fartyg att anlöpa hamn omfatta även fartyg som trotsar ett reseförbud och läm- nar inspektionshamnen oavsett om förbudet har meddelats av en svensk myndighet eller en behörig myndighet inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser tillstyrker för- slaget eller lämnar det utan erinran. föreslår att det skall tas in bestämmelser som medför rätt för att förbjuda svenska hamnar att ta emot fartyg. Det är också uppfatt- ning att ett förbud att anlöpa svensk hamn bara skall gälla utländska far- tyg. tingsrätts uppfattning är att utredningens förslag om att ett fartyg skall omfattas av förbudet att anlöpa svenska hamnar när det trotsat ett förbud att resa och lämnat inspektionshamnen, inte är i överens stämmelse med vad som föreskrivs i artikel 11.4 i direktivet om hamnstatskontroll, eftersom denna artikel endast gäller fartyg som fått tillstånd att resa till anvisat reparationsvarv, och som om vissa förutsättningar är uppfyllda skall vägras tillträde till gemenskapens Prop. 2000/01:137 hamnar. Skälen för regeringens förslag Förbud att anlöpa svenska hamnar Om ett fartyg är behäftat med sådana brister enligt artikel 9 i direktivet om hamnstatskontroll, som innebär otvetydig fara för säkerhet, liv eller miljö, skall behörig myndighet se till att fartyget kvarhålls till dess att bristerna är åtgärdade. Enligt artikel 11.1 får hamnstatens behöriga myn- dighet emellertid tillåta fartyget att fortsätta till närmaste lämpliga reparationsvarv om bristerna inte kan åtgärdas i inspektionshamnen. förutsättning för resan är att fartyget följer sådana villkor som uppställts av flaggstatens behöriga myndighet och godtagits av den medlemsstat där inspektionen skett. Om ett fartyg som avses i artikel 11.1 lämnar in- spektionshamnen för resa till reparationsvarv utan att uppfylla villkoren för resan eller om fartyget inte anlöper det anvisade reparationsvarvet, skall medlemsstaterna enligt artikel 11.4 vidta åtgärder för att säkerställa att fartyget vägras tillträde till varje hamn inom gemenskapen. skall få tillträde till hamnarna först när fartygets ägare eller den som ansvarar för fartygstransporten bevisat för den behöriga myndigheten i den medlemsstat, där fartyget befanns vara undermåligt, att fartyget upp- fyller alla tillämpliga konventionskrav. Enligt den genom ändringsdirektivet om hamnstatskontroll införda artikeln 9a.3 skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att fartyg, som saknar dokument eller certifikat om godkänd säkerhetsorganisation men som tillåtits att lämna inspektionshamnen för att förhindra överbeläggning, vägras tillträde till alla hamnar i gemen- Först efter det att fartygets ägare eller den som är ansvarig för fartygstransporten visat att fartyget har giltiga ISM-certifikat, skall för- budet att anlöpa hamnarna upphävas. För att säkerställa att dels fartyg som fått tillstånd att resa till ett anvisat reparationsvarv men som inte gör detta eller inte uppfyller vill- koren för sådan resa, dels fartyg som saknar giltiga ISM-certifikat men fått lämna hamnen på grund av överbeläggning, vägras tillträde till ham- nar inom gemenskapen, bör fartygssäkerhetslagen och lagen om åt gärder mot föroreningar från fartyg ändras så att sådana fartyg skall för bjudas tillträde till svenska hamnar. Enligt 11 kap. 4 § lagen om åtgärder mot förorening från fartyg finns bestämmelser om rederiers och fartygs säkerhetsorganisation, vilka även avser att skydda miljön, i fartygssäker- Vad som sägs i artikel 9a.3 i direktivet om hamnstatskontroll bör därför endast regleras i fartygssäkerhetslagen. tillämpas inom hela Europeiska samarbetsområdet (EES), bör åtgärderna omfatta säkerställandet av att fartygen vägras tillträde till staterna inom I utredningen finns vidare förslag om att också ett fartyg som trotsar ett förbud att resa och lämnar inspektionshamnen skall omfattas av förbudet att anlöpa svenska hamnar. Det är utredningens uppfattning att en sådan bestämmelse visserligen överskrider tillämpningsområdet för artikel 11.4, men ändå är i överensstämmelse med direktivet, eftersom det i in- gressen till direktivet uttalas att bristfälliga fartyg skulle fortsätta att Prop. 2000/01:137 utgöra ett hot mot säkerhet, hälsa och miljö och åtnjuta ekonomiska för- delar genom att brister enligt gällande konventionsbestämmelser inte åtgärdas, och att fartygen därför bör vägras tillträde till alla gemen- skapens hamnar. tingsrätts uppfattning är att utredningen har överskridit tillämpningsområdet för artikel 11.4 och att uttalandet i ingressen till direktivet hänför sig till just de situationer som regleras i artikel 11.4. Av ingressen till direktivet framgår också att regler och förfaranden för hamnstatskontroll, däribland förutsättningar för att kvarhålla fartyg, måste harmoniseras för att garantera likvärdig effektivitet i alla hamnar. När ett område är harmoniserat är utrymmet begränsat för att i den natio- nella lagstiftningen avvika från vad som uttalas i direktivet. Regeringen delar utredningens uppfattning, att fartyg som trotsar ett förbud att resa och lämnar inspektionshamnen inte omfattas av tillämpningsområdet för artikel 11.4. Med hänsyn härtill och till vad som anförts om harmonise- ring av direktivets bestämmelser bör de nu aktuella reglerna inte omfatta fartyg som trotsar ett förbud att resa. I artikel 11.4 och i artikel 9a.3 i direktivet om hamnstatskontroll före- skrivs att medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säker- ställa, att fartyg som avses ovan vägras tillträde till alla hamnar inom gemenskapen. Direktiven tillämpas inom EES. För att genomföra vad som föreskrivs i artiklarna i svensk rätt fordras således bestämmelser i fartygssäkerhetslagen och lagen om åtgärder mot förorening från fartyg, om att ett fartyg skall förbjudas att anlöpa svensk hamn när en behörig myndighet i en annan stat inom EES fattat beslut att ett fartyg trots brister får gå till reparationsvarv och fartyget inte uppfyller villkoren för sådan resa eller fortsätter resan utan att anlöpa reparationsvarvet. Vidare införs en bestämmelse i fartygssäkerhetslagen, att ett fartyg skall för- bjudas att anlöpa svensk hamn, om behörig myndighet i EES-stat fattat beslut om upphävande av reseförbud för att hindra överbeläggning av hamn. Hur länge skall förbudet att anlöpa svensk hamn bestå? Vad gäller frågan om hur länge ett förbud att anlöpa svenska hamnar skall bestå finns detta föreskrivet i artikel 11.4 respektive 9a.3. Be- träffande brister avseende dels artikel 9.2, dvs. brister som innebär fara för säkerhet, liv eller miljö, dels artikel 9a.1 om avsaknad av giltiga dokument och certifikat utfärdade i enlighet med ISM-koden, skall för- budet bestå till dess ägaren, eller den som annars är ansvarig, för den be- höriga myndigheten i den medlemsstat där fartyget befanns vara under- måligt, har framlagt tillräcklig bevisning om att fartyget uppfyller alla tillämpliga krav i konventionen respektive har giltiga certifikat enligt nämnda kod. Denna reglering bör införas i 11 kap. fartygssäkerhetslagen. Regleringen beträffande brister som avses i artikel 9.2 bör införas i 7 kap. 6 a § lagen om åtgärder mot förorening från fartyg. Ett förbud att anlöpa svensk hamn skall rikta sig mot svenska och utländska har i sitt remissvar efterlyst en möjlighet att förbjuda svenska hamnar att ta emot fartyg beträffande vilka sjöfartsinspektionen eller dess systermyndigheter inom unionen fattat beslut enligt artikel 11.4, eftersom det enligt verkets uppfattning ställs större krav på en medlemsstat än att enbart förbjuda ett fartyg att anlöpa varje svensk Frågan om ett mot hamnarna riktat förbud att ta emot fartyg är inte okomplicerad, bl.a. mot bakgrund av att olika hamnar utgörs av olika slag av rättssubjekt. Ett mot hamnarna riktat förbud har inte närmare övervägts vad avser bl.a. utkrävande av straffrättsligt eller annat ansvar vid överträdelser av ett sådant förbud. Något berett underlag för att införa ett mot hamnarna riktat förbud föreligger således inte. anlöpa svensk hamn skall därför endast rikta sig mot fartygen. förbud torde vara tillräckligt för att upprätthålla de aktuella bestämmel- Enligt är det inte lämpligt att ett förbud att anlöpa skall gälla för svenska fartyg, eftersom man vill kunna ta ett svenskt fartyg som smiter till närmaste svenska hamn. denna fråga är redovisad i avsnitt 5.1. lagen om åtgärder mot förorening från fartyg skall innehålla en reglering motsvarande artikel 11.6 i direktivet om att fartyg trots förbud att anlöpa hamn kan tillåtas anlöpa anvisad hamn om force majeure eller säkerhets- Ett sådant tillstånd kan också medges för att minska eller begränsa föroreningsrisk eller för att rätta till brister. som annars inte skulle få anlöpa hamnen kan således anvisas till svensk hamn för att exempelvis åtgärda brister. Genom de föreslagna bestämmelserna genomförs den genom änd- ringsdirektivet införda artikel 9a.3 och artiklarna 11.4 och 11.6 i direk- tivet om hamnstatskontroll. Information om ett förbud att anlöpa svensk hamn Regeringens förslag: Ett beslut om förbud att anlöpa svensk hamn skall anmälas till bl.a. . bevakningen skall, om det behövs, vidta åtgärder för att förhindra att förbudet att resa och anlöpa hamn överträds. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningen föreslår dock inte att lagen om åtgärder mot förore- ning från fartyg ändras, så att även enligt denna lag ges befogenhet att vidta åtgärder för att förhindra överträdelse av förbudet för ett fartygs avgång eller vidare resa eller att anlöpa hamn. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller läm- nar det utan erinran. det även i lagen om åtgärder mot förorening från fartyg skall regleras att skall vidta åtgärder för att förhindra överträdelse av förbudet att anlöpa hamn. för regeringens förslag: bör informera de svenska hamnarna om att ett fartyg inte får anlöpa hamnarna. verket bör också anmäla sådana beslut till de myndigheter som kan bistå Prop. 2000/01:137 verket med att upprätthålla förbudet. Enligt 11 kap. 3 § fartygssäker- hetslagen skall den myndighet som har förbjudit ett fartygs resa, om far- tyget befinner sig inom Sveriges sjöterritorium, genast anmäla beslutet till polis-, tull och lotsmyndigheterna. Till de myndigheter som anges i lagen bör fogas som redan finns angiven i 7 kap. 10 § lagen om åtgärder mot för orening från fartyg. Ett förbud att anlöpa svensk hamn torde i de flesta fall kunna verkställas endast med hjälp av . Regeringen instämmer därför i de synpunkter som framförts av och , om att det skall regleras i fartygssäkerhetslagen och lagen om åtgärder mot förore- ning från fartyg att skall vidta åtgärder för att hindra att förbudet överträds. Förbudet avser ett fartygs avgång, vidare resa samt tillträde till svensk hamn. För att göra det möj ligt för behöriga myndigheter i andra stater inom EES att förbjuda far tygen att anlöpa deras hamnar, bör informera dessa utländska myndigheter om förhållanden som enligt direktivet bör inne bära att fartygen skall vägras tillträde till dessa staters hamnar. Sjöfarts verkets skyldighet att informera hamnarna och de ut- ländska myndigheterna bör regleras i förordning. Regeringens förslag: En överträdelse av ett förbud att anlöpa hamn skall medföra straffansvar, böter eller fängelse i högst . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller läm- nar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om påföljder finns i 12 kap. fartygssäkerhetslagen och i 9 kap. lagen om åtgärder mot förore- ning från fartyg. I 12 kap. 1 § fartygssäkerhetslagen anges bl.a. att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett förbud enligt 11 kap. 1 § mot ett fartygs resa eller mot användning av en anordning för arbetet eller annat som nämns i andra eller tredje stycket av nämnda paragraf döms till böter eller fängelse i högst . Motsvarande bestämmelse finns i 10 kap. 3 § lagen om åtgärder mot förorening från fartyg. Det- samma gäller den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett föreläggande som har meddelats med stöd av 11 kap. 5 § fartygssäker- hetslagen. Om förbudet eller föreläggandet är förenat med vite, skall den som bryter mot det dock inte dömas till ansvar. Enligt 12 kap. 2 § 8 fartygssäkerhetslagen döms redare eller ägare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att se till att fartyget undergår tillsyn eller redare som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att se till att rederiverksamhet undergår tillsyn enligt den lagen eller en före- skrift som har meddelats med stöd av lagen till böter eller fängelse . Av 12 kap. 3 § 14 fartygssäkerhetslagen framgår att den döms till böter som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktiga uppgifter till en tillsynsmyndighet vid fullgörande av vissa skyldigheter Prop. 2000/01:137 eller annars i fråga om en åtgärd som har ålagts av myndigheten. Enligt artikel 18 i värdstatsdirektivet skall medlemsstaterna fastställa ett påföljdssystem för brott mot de bestämmelser som antas i enlighet med direktivet. Detsamma bör enligt regeringens mening gälla över- trädelser av de bestämmelser som behövs för att införliva direktivet om hamnstatskontroll. Överträdelse av ett förbud att anlöpa svenska hamnar bör således straffsanktioneras. Det bör inte vara någon skillnad i straff- skalan mellan överträdelse av förbud att lämna hamn respektive att anlöpa hamn. Av 10 kap. 6 § 4 lagen om åtgärder mot förorening från fartyg framgår att om det sker en överträdelse av bl.a. ett reseförbud döms fartygets redare eller ägare som om han själv hade begått gär- ningen, om han underlåtit att göra vad som skäligen kunnat fordras av honom för att förhindra det inträffade. Samma regleringen bör gälla för en överträdelse av ett förbud att anlöpa hamn. Med hänsyn till det an- förda skall det således göras ändringar i 12 kap. 1 § fartygssäker- hetslagen samt 10 kap. 3 och 6 §§ lagen om åtgärder mot förorening från fartyg. Regeringens förslag: Ett beslut om förbud mot fartygs resa och för- bud att anlöpa svensk hamn skall meddelas av eller annan myndighet som regeringen föreskriver. Beslutet skall innehålla uppgift om de åtgärder som skall vidtas för rättelse. Ett sådant beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Utredningens förslag : Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller läm- nar det utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Enligt 11 kap. 2 § första stycket far- tygssäkerhetslagen skall ett beslut om reseförbud enligt 1 § meddelas av eller annan myndighet som regeringen föreskriver. Lagen bör ändras så att även beslut enligt 11 kap. 1 a och c §§ om reseförbud respektive förbud att anlöpa svensk hamn omfattas av den bestämmelsen. Av 7 kap. 6 § lagen om åtgärder mot förorening från fartyg framgår att det är som fattar ett beslut om förbud för fartyg att anlöpa hamn, när det beträffande ett visst fartyg inte fullgjorts vad som före- skrivs om bl.a. försäkringsskyldighet. Det bör framgå av 7 kap. 6 a § lagen om åtgärder mot förorening från fartyg att det är Sjö- fartsverket som skall fatta beslut om ett förbud att anlöpa svensk hamn, i de fall som anges i den paragrafen.