prop · GO0396D1 · 2001-01-01 00:00:00 — De olika beräkningsreglerna för förtidspension å ena sidan och sjukersättning och aktivitetsersättning å den andra innebär att en och samma försäkrad kan komma att få olika storlek på den inkomstrelaterade ersättningen beroende på vilken beräkningsmetod som används. Det är därför viktigt av rättssäkerhetsskäl att tydliga regler finns om vilket beräkningssätt som skall användas i de försäkringsärenden som avgörs i nära anslutning till övergången mellan de båda systemen. En försäkrad kan få förtidspension eller de nya förmånerna sjukersättning och aktivitetsersättning antingen efter att själv ha ansökt om förmånen eller genom att på eget initiativ byter ut t.ex. sjukpenning mot en sådan förmån. I princip inträder en rätt att uppbära förtidspension eller sjukersättning och aktivitetsersättning vid pensionsfallet eller försäkringsfallet. Enligt de bestämmelser som reglerar utbetalning av förmåner i 16 kap. AFL kan sådana förmåner dock inte utbetalas tillbaka än före ansökan. I de s.k. utbytesfallen sker utbetalning från och med månaden näst efter den då beslutet om förmånen meddelades. Av det sagda framgår att en övergångsreglering inte lämpligen kan utgå vare sig från ansökan eller från tidpunkten för pensionsfallet. Enligt regeringens mening bör i stället det avgörande för vilket system som skall tillämpas vid beräkning av förmånens storlek vara om den beviljade ersättningen till någon del hänför sig till tid före ikraftträdandet. Om så är fallet bör de gamla bestämmelserna om beräkning av förtidspension tillämpas oavsett om ansökan kommit in före eller strax efter ikraftträdandet. Förmånen kommer därefter omvandlas till sjukersättning. För att försäkringstid för garantiersättning skall kunna tillgodoräknas före ikraftträdandet bör som sådan tid tillgodoräknas bosättningstid för folkpension enligt äldre bestämmelser. 19 Författningskommentar De lagstiftningsåtgärder som föreslås i denna proposition berör huvudsakligen de centrala områdena inom socialförsäkringslagstiftningen. Det nya regelverket om sjukersättning och aktivitetsersättning får emellertid konsekvenser även på andra områden. gäller det dock så enkla lagändringar som att byta ut ordet förtidspension mot begreppen för nämnda ersättningar. På andra områden, som t.ex. skattelagstiftningen, krävs mer genomgripande förändringar. Regeringen bedömer det lämpligast att sådana lagstiftningsåtgärder vidtas i ett annat sammanhang och då gemensamt med följdändringar i anledning av det reformerade systemet för efterlevandepensioner och systemet för övergångsvis garantipension vilka också träder 2003. 19.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring De nya beräkningsreglerna för ersättning vid långvarig och varaktig medicinskt grundad nedsättning av arbetsförmågan har inarbetats i lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). I den lagen återfinns regelverket rörande sjukförsäkringen, vilken det nya ersättningssystemet föreslås tillhöra. Sjukförsäkringen är för övrigt den enda gren av den allmänna försäkringen som alltjämt kommer att regleras i AFL, efter det att försäkringen för folk- och tilläggspensionering upphör. I avvaktan på en större översyn av AFL har i detta sammanhang vissa redaktionella förändringar gjorts för att anpassa AFL till de nya förhållandena. Vissa rubriker i lagen har tagits bort, nämligen rubrikerna närmast före 5, 11 och 16 kap. Dessa rubriker anger avdelningar i AFL som behandlar folk- och tilläggspension. Genom borttagandet av dessa kommer rubriken närmast före 2 kap. med lydelsen Andra avdelningen. Sjukförsäkring att gälla ända fram till 17 kap. Vidare har bestämmelserna om bosättningstid för rätt till folkpension i 5 kap. omarbetats och flyttats över till 9 kap. som behandlar garantiersättning. Övriga bestämmelser i 5 kap. har inte någon funktion att fylla för förhållanden därefter varför kapitlet föreslås i sin helhet upphävas. Detsamma gäller 10 kap., som till sin helhet tas bort på Lagrådets inrådan, samt 11 och 13 kap. Borttagandet av 7 kap. 3 a § föranleds av att någon samordning mellan sjukersättning och ålderspension inte skall göras på det sätt som enligt denna bestämmelse görs mellan förtidspension och ålderspension. Även bestämmelsen om utbetalning av förtidspension till myndighet eller den försäkrades maka m.fl. i 16 kap. 12 § har, som Lagrådet föreslagit, utgått. De allmänna förutsättningarna för rätt till sjukersättning och aktivitetsersättning regleras i 7 kap. Det nya regelsystemet kräver därutöver två nya kapitel med bestämmelser om inkomstrelaterad ersättning respektive garantiersättning. Dessa bestämmelser har placerats i de återinförda 8 respektive 9 kap. 1 kap. 1 § I denna paragraf anges den allmänna försäkringens beståndsdelar. I enlighet med tidigare beslutade reformer på socialförsäkringsområdet och med förslagen i denna proposition kommer sjukförsäkringen att vara den enda försäkringsgren som regleras i AFL . 3 kap. 3, 5, 5 c och 7 §§ Ändringarna i dessa paragrafer innebär i sak att ordet förtidspension ersätts med sjukersättning och aktivitetsersättning samt att, i förekommande fall, hänvisning görs till lagen (2000:462) om införande av lagen (2000:461) om efterlevandepension och efterlevandestöd till barn vad gäller särskild efterlevandepension. Därtill har vissa språkliga justeringar gjorts. 3 kap. 7 § har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 13 § Paragrafens andra stycke innehåller i sin nuvarande lydelse en bestämmelse som innebär att om en person inte har rätt till förtidspension endast på grund av att han eller hon inte uppfyller kraven för rätt till folkpension enligt 5 kap. så skall vad som sägs om förtidspension i 3 kap. 3, 5 och 8 §§ ändå gälla för honom eller henne. I paragrafen har hänvisningen till 8 § ändrats till 7 §. Detta utgör endast en rättelse. I övrigt har detta stycke anpassats till sjukersättningen och aktivitetsersättningen på så sätt att i den mån 3, 5 och 7 §§ gäller sådana förmåner skall de paragraferna tillämpas även i de fall den försäkrade skulle haft rätt till garantiersättning om han eller hon uppfyllt villkoren om försäkringstid i 9 kap. 4 kap. 9 § Ändringen i paragrafen innebär bara en följdändring med hänsyn till det nya sjukersättnings- och aktivitetsersättningssystemet. 7 kap. Allmänna bestämmelser om sjukersättning och aktivitetsersättning 1 § När det gäller de medicinska kvalifikationskraven för rätt till förmånerna sjukersättning och aktivitetsersättning är någon förändring i förhållande till vad som gäller för rätt till förtidspension i princip inte avsedd. Av paragrafens första stycke framgår således att det krävs för rätt till sjukersättning och aktivitetsersättning att den försäkrades arbetsförmåga skall vara nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom eller annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan. Nedsättningen av arbetsförmågan skall kunna antas vara . Denna tidsgräns motsvarar vad som enligt fast praxis anses gälla för rätt till sjukbidrag som enligt nuvarande regler är den tidsbegränsade formen av förtidspension. I 3 § detta kapitel anges närmare vad som gäller vid bedömningen av arbetsförmågans nedsättning. Den paragrafen gäller för förtidspension men avses oförändrad gälla för sjukersättning och aktivitetsersättning. Ett avsteg från kravet att arbetsförmågan skall konstateras vara nedsatt på sätt som angetts i första stycket gäller funktionshindrade elever i de olika grund- och gymnasieskolformerna vilka på grund av sitt funktionshinder inte kan fullgöra sin skolgång inom ordinarie tid. Enligt paragrafens andra stycke behöver för den aktuella gruppen försäkrade inte någon arbetsförmågebedömning göras för att dessa skall kunna anses berättigade till aktivitetsersättning. I avsnitt 6.4 har närmare redogjorts för de överväganden som motiverar införandet av denna särskilda form av aktivitetsersättning. Ytterligare bestämmelser om aktivitetsersättning i dessa fall finns i 7 §. I paragrafens tredje stycke anges att sjukersättning kan utges tidigast från och med den månad den försäkrade fyller . Denna tidpunkt korresponderar med den tidpunkt då möjligheten att uppbära aktivitetsersättning upphör. Något tidsmässigt glapp skall således inte behöva inträda mellan ersättningarna när en försäkrad som uppbär aktivitetsersättning fyller . För att få sjukersättning därefter fordras emellertid att ansökan görs därom. Den längsta tid en försäkrad skall kunna uppbära sjukersättning är, liksom vid förtidspension, till och med månaden före den då han eller hon fyller . Sjukersättning skall, liksom förtidspension, kunna utges antingen tills vidare eller under en viss bestämd tid. Detta följer av fjärde stycket. Avgörande för vilken form av ersättning som beviljas en försäkrad är den prognos för varaktigheten av nedsättningen av dennes arbetsförmåga som kan göras. Kan arbetsförmågan anses varaktigt nedsatt skall sjukersättning beviljas tills vidare. Om arbetsförmågan däremot kan antas vara nedsatt för en begränsad tid, vilken enligt första stycket måste vara , skall sjukersättningen, på samma sätt som nuvarande sjukbidrag, i stället beviljas . För bedömningar av detta slag finns en väl etablerad praxis. För att i olika sammanhang kunna skilja de till tidsomfattningen olika sjukersättningarna åt benämns den senare tidsbegränsad sjukersättning. På samma sätt som sjukbidraget förhåller sig till förtidspensionen, gäller i övrigt detsamma för tidsbegränsad sjukersättning som för sjukersättning som beviljas tills vidare. Detta gäller såväl bestämmelser i som i andra författningar om inte annat särskilt anges. Aktivitetsersättning skall enligt femte stycket tidigast kunna utges det år då den försäkrade fyller . upphör möjligheten att uppbära vårdbidrag enligt lagen (1998:703) om handikappersättning och vårdbidrag. Skälen för den i förhållande till förtidspensionen höjda åldersgränsen finns angivna i avsnitten 6.3 och 11. Aktivitetsersättning kan utges längst till och med månaden före den månad då den försäkrade fyller . Som framgår av sjätte stycket kan aktivitetsersättning inte som sjukersättning utges tills vidare. Den längsta period ersättningen kan beviljas för är . En följande period av aktivitetsersättning skall, utom i sådana sällsynta fall som avses i 16 kap. 1 § tredje stycket, således föregås av en ny ansökan. På samma sätt som gäller för sjukbidrag skall rätten till en ny period med aktivitetsersättning i princip prövas förutsättningslöst. I fall där försäkrade har mycket svåra sjukdomar eller funktionshinder kommer dock av naturliga skäl denna prövning att ske på ett mer summariskt sätt än i andra fall. 2 § På samma sätt som gäller för förtidspension skall sjukersättning och aktivitetsersättning kunna utges som hel eller partiell förmån. Avgörande för till vilken omfattning förmånen beviljas är graden av nedsättning av arbetsförmågan. Sålunda kan sjukersättning och aktivitetsersättning beviljas som hel förmån om arbetsförmågan är helt eller i det närmaste helt nedsatt, som tre fjärdedels förmån vid lägre men minst tre fjärdedels nedsättning av arbetsförmågan, som halv förmån om arbetsförmågan är nedsatt i mindre grad men med minst hälften samt en fjärdedels förmån i övriga fall. I 1 § första stycket anges att arbetsförmågan måste vara nedsatt med minst en fjärdedel för att en försäkrad överhuvudtaget skall ha rätt till sjukersättning eller aktivitetsersättning. 3 b § I denna paragraf finns bestämmelser om utredning inför beslut i ärenden om förtidspension och under tid som förtidspension utges. Paragrafen har inte ändrats i något annat avseende än att ordet förtidspension bytts ut mot sjukersättning och aktivitetsersättning och att en mindre språklig justering har gjorts. 4 § I sin nuvarande lydelse anger denna paragraf bl.a. storleken av förmånen folkpension i form av förtidspension. I den föreslagna lydelsen anges att sjukersättning och aktivitetsersättning kan utges som inkomstrelaterad ersättning och garantiersättning. Beräkningsregler för dessa former av ersättning återfinns i var sitt nytt kapitel, åttonde respektive nionde kapitlet. Särskilda bestämmelser om aktivitetsersättning 5 § Sjukersättningen är i allt väsentligt utformad som förtidspensionen vad gäller de allmänna förutsättningarna för rätten att uppbära förmånen. Även den aktivitetsersättning som förutsätter en nedsättning av arbetsförmågan hos den försäkrade innehåller i väsentliga delar samma rekvisit. Aktivitetsersättningen har emellertid inslag som gör den bättre anpassad för unga människor än förtidspensionen. De överväganden som den nya aktivitetsersättningen vilar på redovisas i avsnitt 6.3. Bestämmelserna i 5-7 §§ är nya. Dessa paragrafer reglerar vad som gäller speciellt för aktivitetsersättningen. Enligt första stycket i denna paragraf skall i samband med beslutet om aktivitetsersättning undersöka i vad mån den försäkrade har förutsättningar att delta i aktiviteter. Med aktiviteter avses sådana verksamheter som kan antas ha en positiv inverkan på den försäkrades sjukdomstillstånd eller fysiska eller psykiska prestationsförmåga. Aktiviteterna skall alltså kunna antas ha en gynnsam inverkan på de förhållanden som medför att den försäkrades arbetsförmåga är nedsatt. Aktiviteterna har med andra ord till syfte att förbättra förutsättningarna för att förbättra arbetsförmågan. Detta utgör således en skillnad mot rehabilitering vars syfte är att åstadkomma att den försäkrade skall kunna arbeta trots nedsatt arbetsförmåga. En närmare redogörelse för vilka aktiviteter som kan vara aktuella lämnas i avsnitt 7. Har kassan efter en sådan undersökning som avses i första stycket gjort den bedömningen att förutsättningar finns för den försäkrade att delta i någon form av aktiviteter, skall en närmare planering av vilka aktiviteter som är lämpliga för den försäkrade inledas. Denna planering skall ske i samråd med den försäkrade. Ett samråd syftar till att ge aktiviteterna större möjligheter att bli framgångsrika, men även till att tillgodose kravet på respekt för individens integritet och självbestämmande. I förekommande fall kan vid ett sådant samråd ytterligare personer komma att behöva ingå. Det kan t.ex. röra sig om en god man eller någon annan som har god inblick i den försäkrades förhållanden. Vid planeringen av aktiviteter skall största möjliga hänsyn tas till den försäkrades önskemål. I paragrafens tredje stycke anges att har ett ansvar för att de planerade aktiviteterna kommer till stånd. Det åligger även kassan att samordna de insatser som behövs och att se till att åtgärder vidtas för att underlätta för den försäkrade att delta i aktiviteterna. ansvar innebär t.ex. att samordning sker av olika aktörers insatser före och under aktiviteterna och att nödvändiga kontakter tas med myndigheter och andra organ. Som inledningsvis angetts är ifrågavarande aktiviteter inte rehabilitering. I paragrafens fjärde stycke anges att som aktiviteter enligt denna paragraf avses inte sådana åtgärder som anges i 3 b §. 6 § Enligt denna paragraf kan särskild ersättning utges för kostnader som uppstår för den försäkrade i samband med deltagande i aktiviteter. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 22 kap. 10 § vad gäller rehabilitering. Kostnader som avses här kan vara av liknande slag som ersätts med särskilt bidrag under rehabilitering, dvs. resekostnader, kursavgifter, kostnader för studiematerial etc. De aktiviteter som kan komma ifråga är emellertid av annan art än rehabiliteringsåtgärder. Därför kan i undantagsfall även andra kostnader i samband med aktiviteterna ersättas. Det kan t.ex. röra sig om andra typer av anmälningsavgifter och arbetsmaterial som inte ersätts inom ramen för andra förmånssystem. Närmare bestämmelser om ersättning för kostnader föreslås kunna meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Aktivitetsersättning vid utbildning på grundskolenivå eller gymnasial nivå 7 § Enligt denna paragraf kan aktivitetsersättning beviljas en försäkrad som på grund av funktionshinder ännu inte har avslutat sin skolgång, utan att någon prövning av om dennes arbetsförmåga är nedsatt eller inte görs. Denna form för beviljande av ersättning saknar sin motsvarighet i förtidspensionssystemet. Ersättning skall endast kunna utges den försäkrade behöver för att kunna avsluta sin skolgång på grundskole- eller gymnasienivå. Detta med beaktande av att studietiden för en elev med funktionshinder ibland är längre i förhållande till vad som är att anse som normal tid för avslutande av ifrågavarande studieform. Förlängningen kan även komma sig av att eleven på grund av sina funktionshinder uppskjutit påbörjandet av skolgången. Eftersom aktivitetsersättningen kan utges tidigast det år den försäkrade fyller torde det i de allra flesta fall vara fråga om gymnasiestudier. Rätten till denna ersättning är inte beroende av att den försäkrade studerar vid någon särskild skolform. De skolformer som kan komma ifråga på grundskolenivå är grundskola, särskola och specialskola. På gymnasienivå kan det vara utbildning inom gymnasieskolan, gymnasiesärskolan eller likvärdig utbildning inom en fristående skola. Detsamma skall gälla även i sådant fall då t.ex. gymnasiestudierna avslutas inom den kommunala vuxenutbildningen eller vid folkhögskola som ibland kan vara ett alternativ som föredras av vissa funktionshindrade. I det fall ersättningen avser en elev som genomgår sin utbildning i grundskola eller gymnasieskola torde det ofta krävas en mer omfattande utredning om att skoltiden är längre just på grund av funktionshindret än för en elev som studerar vid skolformer som i sig riktar sig till elever med svåra funktionshinder. Aktivitetsersättning enligt denna paragraf utges alltid som hel förmån. Detta är en konsekvens av att någon bedömning av graden av nedsättningen av arbetsförmågan inte skall göras i dessa fall. På det sätt Lagrådet förordat har lagrådsremissens föreslagna 8 § arbetats in i förevarande paragraf. 8 kap. Om inkomstrelaterad sjukersättning och aktivitetsersättning 1 § Den inkomstrelaterade ersättningen är sjukersättningens och aktivitetsersättningens huvudförmån. Denna syftar till att ge den försäkrade ett skydd mot det bortfall av förvärvsinkomster som blir följden av en långvarig eller varaktig medicinskt betingad arbetsoförmåga. För att en försäkrad skall ha rätt till inkomstrelaterad ersättning krävs, utöver att han eller hon är aktuellt försäkrad för förmånen enligt socialförsäkringslagen och uppfyller de allmänna rekvisiten för rätt till sjukersättning eller aktivitetsersättning som anges i 7 kap., att det för honom eller henne har fastställts pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension för minst ett av de år som närmast föregått försäkringsfallet. Den tidsperiod som närmast föregår året då försäkringsfallet inträffar och från vilken inkomster hämtas benämns ramtid. Begreppet försäkringsfall har i det föreslagna ersättningssystemet samma innebörd som pensionsfall i förtidspensionssystemet. Att även den som inom ramtiden har tillgodoräknats pensionsgrundande belopp för förtidspension kvalificerar sig för inkomstrelaterad sjukersättning framgår av övergångsbestämmelserna. 2 § I denna paragraf anges hur lång ramtiden är. För den som uppnår det år försäkringsfallet inträffar är ramtiden . Detta är den kortaste ramtiden enligt huvudregeln. är ramtiden längre. Skälen för en differentierad ramtid för olika åldersgrupper har angivits i avsnitt 8.3. Sålunda är ramtiden för den som uppnår 50 men inte under försäkringsfallsåret, för den som då uppnår 47 men inte och slutligen för den som inte uppnår under försäkringsfallsåret. Denna ramtid gäller för att fastställa om rätt till inkomstrelaterad ersättning föreligger men också för att beräkna antagandeinkomstens storlek enligt vad som anges i 7 §. Ett undantag gäller dock i detta avseende vid beräkning av antagandeinkomst för inkomstrelaterad aktivitetsersättning enligt vad som anges i 8 §. 3 § Det mått som används för att uppskatta det inkomstbortfall den försäkrade får vidkännas med anledning av försäkringsfallet benämns antagandeinkomst. I denna paragraf anges att den inkomstrelaterade sjuk- och aktivitetsersättningen beräknas på grundval av en sådan antagandeinkomst. I paragrafens andra stycke anges att en beräknad antagandeinkomst skall vara anknuten till prisbasbeloppet och omräknas vid förändringar av detta. I enlighet med vad Lagrådet förordat har bestämmelsen förtydligats genom att det anges att tidpunkten för när anknytningen till prisbasbeloppet skall göras är det år då ersättningen skall börja utges. 4 § Som komponenter vid framräkningen av en antagandeinkomst används den försäkrades årliga förvärvsinkomster och därmed jämförliga inkomster . Sådana inkomster benämns enligt förevarande paragraf bruttoårsinkomster. Bruttoårsinkomst består närmare bestämt av dels pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension med tillägg för debiterad allmän pensionsavgift, dels pensionsgrundande belopp som tillgodoräknats en försäkrad som uppburit sjukersättning eller aktivitetsersättning. Dock följer av 5 § att taket för bruttoårsinkomster är 7,5 prisbasbelopp. Att pensionsgrundande belopp av förtidspension också kan räknas som bruttoårsinkomst framgår av övergångsbestämmelserna. Anledningen till att debiterade pensionsavgifter återläggs till de pensionsgrundande inkomsterna är att bruttoårsinkomster skall återspegla den försäkrades inkomstförhållanden under dessa år före avdrag för inkomstskatter och avgifter. 5 § I denna paragraf anges taket för hur stora bruttoårsinkomster som får användas vid beräkningen av antagandeinkomst. Inkomster som överstiger 7,5 gånger prisbasbeloppet skall inte medräknas. Detta tak motsvarar det som i övrig gäller i sjukförsäkringen. 6 § Eftersom bruttoårsinkomsterna skall användas för att räkna fram en antagandeinkomst som ett mått för den försäkrades inkomstförlust vid försäkringsfallet, bör dessa inkomster räknas om till aktuellt penningvärde. Detta sker genom att bruttoårsinkomsten multipliceras med kvoten av prisbasbeloppet då sjuk- eller aktivitetsersättningen skall börja utges och prisbasbeloppet bruttoårsinkomsten hänför sig till. 7 § Denna paragraf anger huvudregeln för hur antagandeinkomsten framräknas. Antagandeinkomsten utgörs av genomsnittet av de tre högsta omräknade bruttoårsinkomsterna . Om det vid denna beräkning endast finns en eller två bruttoårsinkomster kommer resterande årsinkomst att i beräkningen tas upp med noll kronor. 8 § För beräkning av antagandeinkomst vid aktivitetsersättning har i denna paragraf införts en alternativregel. Skälet härför är att yngre personer som drabbas av arbetsoförmåga i större utsträckning än äldre saknar en sådan långvarig etablering på arbetsmarknaden med inkomster som ger det bästa utfallet vid tillämpning av huvudregeln. Sålunda innebär denna alternativregel att antagandeinkomsten vid aktivitetsersättning får beräknas på de två högsta bruttoårsinkomsterna under en ramtid av om detta innebär en högre antagandeinkomst än huvudregeln skulle göra för den försäkrade. Finns bara en bruttoårsinkomst upptas med noll kronor. Som ett komplement till denna alternativregel anges i tredje stycket att om den försäkrade kan tillgodoräknas bruttoårsinkomst året för försäkringsfallsåret, får den sjukpenninggrundande inkomsten denne har vid försäkringsfallet, eller den inkomst som då skulle ha utgjort hans eller hennes sjukpenninggrundande inkomst om känt till samtliga förhållanden, i stället användas som bruttoårsinkomst om denna inkomst är högre. 9 § Den inkomsteralterade sjukersättningen och aktivitetsersättningen utges vid hel förmån för år räknat av antagandeinkomsten. Partiell förmån motsvarar samma andel av hel förmån som den försäkrade har rätt till enligt 7 kap. 2 § andra - fjärde styckena, dvs. tre fjärdedels, halv och en fjärdedels förmån.