prop · GO0397 · 2001-01-01 00:00:00 — Någon särreglering, vare sig i lag eller förordning, av kommunernas behandling av personuppgifter anser regeringen inte att det finns behov av. Att Statens folkhälsoinstituts och kommunens beslut om rättelse av och information i fråga om personuppgifter i registren kan överklagas följer av förslaget till 9 kap. 2 § alkohollagen. 9 Ekonomiska och andra konsekvenser Regeringens förslag innebär inte några nya offentliga åtaganden. I de allra flesta fall handlar det om förtydliganden och preciseringar av gällande regler. Enligt regeringens mening ligger förslagen huvudsakligen inom ramen för de uppgifter som redan åvilar berörda myndigheter. Förslagen medför inte enligt regeringens uppfattning några ökade kostnader för tillämpning av bestämmelserna. Regeringen erinrar också om att kommunerna kan finansiera arbetet med serveringstillstånd genom avgifter för tillståndsprövning och tillsyn. När det gäller tillsyn över folkölsförsäljningen ges kommunerna en möjlighet att ta ut avgifter för kostnaderna för denna tillsyn. När det gäller konsekvenserna för den kommunala självstyrelsen erinras om att det är kommunerna som har ansvaret för beslut om serveringstillstånd och för tillsyn över servering och folkölsförsäljning. Flera av regeringens förslag syftar till att stärka och underlätta kommunernas tillsynsroll på det här området. Alkohollagen innehåller bestämmelser som skall motverka brottslighet och främja brottsförebyggande verksamhet. Flera av förslagen syftar till att genom förtydliganden och kompletteringar av gällande bestämmelser underlätta arbetet för bl.a. polis och åklagare. Förbudet mot att överlämna alkoholdrycker till ungdomar föreslås omfatta även det fallet att någon bjuder för förtäring på stället, om det med hänsyn till den bjudnes ålder och omständigheterna i övrigt är uppenbart oförsvarligt. Förslaget motiveras av svårigheter som åklagare och polis mött när det gäller att föra sådana brott till åtal. Innehavare av serveringstillstånd föreslås med vissa undantag bli skyldiga att registrera all försäljning i kassaregister och tillhandahålla kunden kvitto. Olovligt innehav av alkoholdrycker i uppenbart syfte att olovligen sälja dem föreslås utvidgas till att även omfatta öl. Avsikten är att underlätta ingripanden mot olovlig försäljning av öl och även möjliggöra beslag. Regeringens förslag angående register avser att stärka skyddet för den personliga integriteten genom att den omfattande centrala registreringen av personuppgifter begränsas och inte längre skall omfatta känsliga personuppgifter. Härigenom minskar risken att sådana uppgifter återges felaktigt eller sprids till fler än nödvändigt. För att tillståndsmyndigheterna ändå skall kunna fullgöra sin skyldighet att fortlöpande göra en vandelsprövning föreslås att dessa ges rätt att få relevanta uppgifter direkt från polisens belastningsregister. Effekter av betydelse för små företags arbetsförutsättningar m.m. Några av regeringens förslag underlättar arbetsförutsättningarna för små företag. Skyldigheten för restaurangföretag att lämna statistiska uppgifter om försäljningen (den s.k. restaurangrapporten) förenklas. Enligt de nya reglerna skall rapporten bara lämnas en gång i stället för två. Ett tillägg görs i alkohollagen som gör det möjligt att anlita tillfällig personal från s.k. bemanningsföretag. Krav på egentillsyn införs vid detaljhandel med och servering av öl. Detta får dock ses som en precisering av skyldigheter som redan åvilar de berörda näringsidkarna enligt livsmedelslagen. Det betyder i praktiken att näringsidkaren till sitt egentillsynsprogram enligt livsmedelslagen även skall foga uppgifter bl.a. om hur ålderskontroll vid försäljning av folköl sker och hur personalen utbildas. Kommunerna ges också möjlighet att ta ut en smärre avgift som motsvarar kommunens självkostnad för tillsynen över folkölsförsäljningen. Detta motiveras av de brister (se beskrivningen i avsnitt 6) som finns när det gäller handlarnas ålderskontroll vid försäljning av öl och ger kommunen de resurser den behöver för att på ett bättre sätt än sköta sina tillsynsuppgifter. Det är inte acceptabelt att vid inköpskontroller, som har redovisats från olika undersökningar, av de underåriga ungdomar som försöker köpa folköl också får göra det. Detta visar att handeln inte lever upp till det ansvar man har enligt alkohollagen, när det gäller att förhindra att ungdomar får köpa folköl. Kommunens uppgift i förhållande till detaljhandeln blir information, rådgivning och kontroll av egentillsynsprogrammen. Med normal ambitionsnivå, motsvarande att kommunen antas besöka varje försäljningsställe ungefär en gång , kan en årlig tillsynsavgift uppskattas till ca per försäljningsställe. Tillsynsavgift kan självklart endast tas ut om tillsynsverksamhet bedrivs i kommunen. Den som bedriver detaljhandel med eller servering av öl skall dessutom anmäla verksamheten hos den kommun där försäljningen sker. Denna anmälningsskyldighet bedöms dock som en mycket ringa insats från näringsidkarens sida men är nödvändig om kommunen skall kunna ta ut en avgift från företagaren och kunna bedriva en effektiv tillsyn. Anmälan bör kunna ske på enklast möjliga sätt och även kunna tas upp på telefon eller göras över nätet. Kommunen måste självklart informera handlarna om anmälningsskyldigheten och de som vid lagens ikraftträdande säljer eller serverar öl får ytterligare från lagens ikraftträdande på sig att göra anmälan. Om anmälan uteblir kan i förlängningen kommunen förbjuda handlaren att sälja folköl. Olika alternativ till lösning diskuteras i avsnitt 6. Den bristfälliga ålderskontrollen vid folkölsförsäljning är väl dokumenterad liksom att missbruket av folköl gått allt längre ned i åldrarna. Folköl är den vanligaste alkoholdrycken som konsumeras av ungdomar i . Att komma tillrätta med dessa problem enbart med frivilliga åtgärder har inte visat sig möjligt. Därför bedömer regeringen det som nödvändigt att reglerna för folkölsförsäljningen och tillsynen ytterligare skärps enligt här redovisat förslag. Att rätten till ölservering i samband med ambulerande korv- och glassförsäljning eller liknande avskaffas innebär att den lokala livsmedelsbutiken gynnas. Den ambulerande korvförsäljaren får i fortsättningen nöja sig med att sälja lättöl istället för folköl. Problem med folkölsförsäljning till ungdomar från ambulerande försäljare har rapporterats framför allt från folkölsprojekt i . Kravet på obligatorisk registrering av all försäljning i kassaregister kan medföra något ökade krav för en del mindre serveringsrörelser men motiveras av dess betydelse för att motverka ekonomisk brottslighet. 10 Ikraftträdande m.m. 10.1 Serveringsbestämmelser Regeringens förslag: Förändringarna i alkohollagen skall träda i kraft . Detta gäller dock inte bestämmelserna om kassaregister som istället skall träda i kraft . förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har, som tidigare redovisats, föreslagit begränsningar när det gäller sena tider för servering av spritdrycker, vin och starköl. Som en följd det förslaget har utredningen också föreslagit en särskild tidpunkt för ikraftträdandet av en sådan bestämmelse. Remissinstanserna: Kammarrätten i anför att den nya bestämmelsen om att försäljning får ske längst till , skall gälla även för dem som före ikraftträdandet fått tillstånd som gäller för tid efter lagens ikraftträdande. Det kan möjligen strida mot principen att gynnande beslut inte får ändras retroaktivt annat än om vissa förutsättningar är uppfyllda. Skälen för regeringens förslag: Den nya regeln om kassaregister m.m. kan inte träda i kraft . Närmare föreskrifter behöver utfärdas av . En övergångstid är enligt regeringens uppfattning lämpligt avvägd. Efter ikraftträdandet av den nya lagen kommer inte längre belastningsuppgifter m.m. att tillföras det centrala register som finns hos Alkoholinspektionen. En registerhållning av mera begränsad omfattning skall ske hos . Det befintliga registret hos Alkoholinspektionen bör dock enligt regeringens uppfattning behållas för forskningsändamål m.m och tas över av . Härvid bör tidigare meddelade föreskrifter om bl.a. gallring fortsätta att gälla. Den som redan bedriver servering av eller detaljhandel med öl skall anmäla verksamheten hos den kommun där försäljningen sker. 10.2 Partihandel med alkoholdrycker Regeringens förslag: Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (1999:1001) om ändring i alkohollagen (1994:1738) ändras på så sätt att den som har medgivits rätt att bedriva partihandel med alkoholdrycker med stöd av tidigare gällande bestämmelser ges möjlighet att fortsätta sin verksamhet till utgången av . : Hade inget förslag i denna del. Remissinstanserna: Några remissinstanser, bl.a. Alkoholinspektionen, har påtalat att ett 70-tal partihandlare som fortfarande saknar godkännande eller registrering enligt lagen om alkoholskatt riskerar att tvingas upphöra med sin partihandelsverksamhet. Skälen för regeringens förslag: Genom lagen (1999:1001) om ändring i alkohollagen (1994:1738) ersattes tillstånden för partihandel med alkoholdrycker med en koppling till godkännande som upplagshavare eller registrering som varumottagare enligt lagen (1994:1564) om alkoholskatt (prop. 1998/99:134, bet. 1999/2000:SoU4, rskr. 1999/2000:42). Av ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till ändringslagen följer att partihandelstillstånd som före har meddelats annan än den som är godkänd som upplagshavare eller registrerad som varumottagare enligt lagen om alkoholskatt skall fortsätta att gälla, dock längst till utgången av . Det har upplysts att det fortfarande finns ett antal näringsidkare som innehar partihandelstillstånd för alkoholdrycker och som saknar godkännande eller registrering enligt lagen om alkoholskatt. Enligt regeringen bör dessa näringsidkare skäligen kunna fortsätta sin verksamhet även efter utgången av . Övergångstiden för dem bör därför förlängas till utgången av . I stället för Alkoholinspektionen kommer att ha att utöva tillsyn över dessa tillståndshavare. Tillsynsavgifter skall tas ut även i fortsättningen. 11 Författningskommentar 11.1 Förslaget till lag om ändring i alkohollagen (1994:1738) 3 kap. 9 § I tredje stycket har förts in en bestämmelse om att underåriga inte får bjudas på alkoholdryck för förtäring på stället om det med hänsyn till den bjudnes ålder och omständigheterna i övrigt är uppenbart oförsvarligt. Avsikten med det nu föreslagna förbudet är att förhindra att unga bjuds på sådana mängder alkohol att de riskerar att skadas, utnyttjas eller annars fara illa. Någon exakt mängd alkohol som den unge kan bjudas på kan inte anges utan måste vara beroende av den unges ålder och mognad, situationen under vilken han eller hon bjuds och hur han eller hon som individ reagerar på alkohol. Med förtäring på stället avses att förtäringen sker i omedelbar anslutning till bjudandet av drycken. Att "bjuda på" alkoholdryck som tas med för senare förtäring är generellt förbjudet och omfattas inte av undantaget. Överträdelser av 9 § är straffbelagda i 10 kap. 6 § och kan i grova fall medföra fängelse . Även överträdelser som består i att bjuda ungdomar på alkohol bör kunna bedömas som grovt brott, t.ex. om någon medvetet inriktar sig på att locka ungdomar att dricka sig berusade, se 10 kap. 3 §. gärningar skall dock inte föranleda straff, jämför 10 kap. 8 §. Se även allmänna överväganden i avsnitt 7.3. 4 kap. 1 § Paragrafen har försetts med ett nytt tredje stycke om att innehavare av serveringstillstånd får rätt att sälja tillbaka varor som omfattas av serveringstillståndet till partihandlare. (Även , se 5 kap. 1 § tredje stycket, har getts motsvarande rätt.) Syftet med bestämmelsen är att ge innehavare av serveringstillstånd möjlighet att sälja enstaka varor de inte kunnat avyttra på vanligt sätt åter till den partihandlare de inköpt varan av eller till annan partihandlare. Det är alltså endast fråga om försäljning till någon som har rätt att handla med varorna, inte till en konsument. Se även allmänna överväganden i avsnitt 4.2. 5 § Rätten för tillverkare och partihandlare att sälja spritdrycker, vin och starköl till innehavare av tillstånd för tillfällig servering i slutet sällskap tas bort. Innehavare av sådana tillstånd blir därigenom hänvisade till för inköp av dryckerna. Se även allmänna överväganden i avsnitt 5.3. 6 § I första stycket har språket moderniserats. Någon ändring i sak är inte avsedd. Andra stycket har kompletterats i syfte att ge möjlighet för kronofogdemyndighet att sälja utmätta alkoholdrycker till någon som är berättigad att bedriva partihandel eller till . Se även allmänna överväganden i avsnitt 4.2. 5 kap. 1 § Genom ett tillägg i tredje stycket ges rätt till försäljning av enstaka partier av varor till någon som har rätt att bedriva partihandel med sådana varor. Jämför kommentaren till 4 kap. 1 §. Se även allmänna överväganden i avsnitt 4.2. 3 § I första stycket har införts en möjlighet till en ny försäljningsform för . För annan persons räkning får bedriva försäljning av spritdrycker, vin och starköl genom auktion. Att enskilda har rätt att låta anordna auktioner för att sälja sådana drycker i de enskildas ägo är en självklar följd av denna bestämmelse. Någon särreglering av de enskildas rätt i detta avseende anses därför inte behövlig. I ett nytt andra stycke ges möjlighet för bolaget att bedriva provning av alkoholdrycker för allmänheten. Det förutsätts att avtalet mellan staten och kompletteras med närmare riktlinjer för dessa nya verksamheter. Se även allmänna överväganden i avsnitt 4.2. 6 § I första stycket utgår undantaget för tillverkare av lättdrycker att få bedriva detaljhandel med öl utan någon koppling till matvaror. Enligt det nya andra stycket skall den som bedriver detaljhandel med öl anmäla verksamheten hos den kommun där försäljningen sker. Anmälan skall göras senast när verksamheten påbörjas. Den som redan bedriver detaljhandel med öl skall göra sådan anmälan , se ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna. I ett nytt tredje stycke införs en skyldighet för den som bedriver detaljhandel med öl att utöva särskild tillsyn över försäljningen. För denna egentillsyn skall finnas ett tillsynsprogram som är lämpligt för verksamheten. Dessa program kan t.ex. innehålla regler för hur personalen skall få information om alkohollagens bestämmelser samt vilka rutiner som skall tillämpas vid försäljning av öl. Kontroll av egentillsynsprogrammen kan samordnas med den kommunala livsmedelstillsynen, men kan även utföras inom annan verksamhet. Se även allmänna överväganden i avsnitt 6. 6 kap. 1 § Bestämmelserna för servering av öl har flyttats till 1 a §. I ett nytt andra stycke görs undantag från kravet på serveringstillstånd för enstaka helt privata arrangemang, där serveringen av spritdrycker, vin eller starköl bedrivs till självkostnadspris. I detta sammanhang avses med självkostnadspris att deltagarna inte betalar mer för dryckerna än inköpspriset för dessa. Något kommersiellt utbyte av alkoholserveringen får inte finnas. Serveringen skall ske till i förväg bestämda deltagare och arrangemanget får inte anordnas i lokaler där det bedrivs yrkesmässig försäljning av alkoholdrycker eller lättdrycker. Kraven ställs upp för att försvåra uppkomsten och underlätta kontrollen av s.k. svartklubbar. Se även allmänna överväganden i avsnitt 5.3. 1 a § Bestämmelserna för servering av öl placeras i en egen paragraf. Det tidigare undantaget från kravet på godkänd livsmedelslokal för den som yrkesmässigt hanterar livsmedel enligt 23 § livsmedelslagen avskaffas. Detta betyder att exempelvis ambulerande korv- och glassförsäljare inte längre har rätt att servera öl. I övrigt är förutsättningarna för att öl skall få serveras oförändrade. Enligt andra stycket får servering av öl dessutom ske på samma villkor som anges i 1 § andra stycket, dvs. arrangemang där serveringstillstånd inte krävs, och av den som har meddelats serveringstillstånd. Enligt tredje stycket skall den som bedriver servering av öl anmäla verksamheten hos den kommun där försäljningen sker. Anmälan skall göras senast när verksamheten påbörjas. Anmälningsskyldigheten gäller inte den som har serveringstillstånd. Inte heller föreligger någon anmälningsskyldighet i de fall som avses i 6 kap. 1 § andra stycket, dvs. i de situationer när serveringstillstånd inte krävs för servering av spritdrycker, vin eller starköl. I fjärde stycket införs skyldighet för den som bedriver servering av öl att, på motsvarande sätt som anges i 5 kap. 6 § andra stycket, utöva särskild tillsyn över serveringen. Även för denna egentillsyn skall finnas ett för verksamheten lämpligt tillsynsprogram. Se vidare kommentaren till nämnda paragraf ovan samt allmänna överväganden i avsnitt 6. 3 § Ändringen i fjärde stycket gör det möjligt för tillståndshavaren att hyra in t.ex. köks- och serveringspersonal från bemanningsföretag. Den nya möjligheten att kunna hyra in olika personalkategorier medför ingen ändring av tillståndshavarens ansvar för ordning och nykterhet. Det är fortfarande tillståndshavaren som skall se till att alkohollagens regler följs och eventuella missförhållanden kan liksom tidigare leda till återkallelse av serveringstillståndet. Se även allmänna överväganden i avsnitt 5.5. 4 § Bestämmelsen om serveringstider för öl utmönstras med hänsyn till att ölservering inte är tillståndspliktig verksamhet. Eventuella olägenheter som uppkommer med servering av öl vid olämpliga tider kan mötas med förbud enligt 7 kap. 21 §. I första stycket anges att risken för alkoholpolitiska olägenheter skall beaktas särskilt vid beslut om serveringtid. Härvid bör polismyndighetens och yttranden ges stor tyngd. I övrigt har endast redaktionella ändringar gjorts i paragrafen. Se även allmänna överväganden i avsnitt 5.1. 5 § En bestämmelse har införts om att innehavare av tillstånd för tillfällig servering i slutet sällskap endast får inhandla spritdrycker, vin och starköl som omfattas av tillståndet på . Se även kommentaren till 4 kap. 5 § ovan samt allmänna överväganden i avsnitt 5.3. 7 kap. 5 § I första stycket klargörs att "tillstånd för servering året runt eller " benämns "stadigvarande tillstånd". I övrigt har endast gjorts redaktionella ändringar utan att någon ändring i sak är avsedd. 8 § I första stycket har lagts till att serveringsstället skall vara lämpligt för sitt ändamål ur brandsäkerhetssynpunkt, se avsnitt 5.4. 13 § I tredje stycket införs en möjlighet för kommunen att ta ut avgift för tillsyn över servering och detaljhandel med öl. Se även allmänna överväganden i avsnitt 6. 19 § I punkten 1 tas in en ny bestämmelse om att kommunen skall återkalla serveringstillstånd om tillståndet inte längre utnyttjas. befintliga punkter får därför ändrad numrering. Som ytterligare ny grund för återkallelse förs som punkt 5 in att tillståndshavaren tillåter brottslig verksamhet på serveringsstället. Med brottslig verksamhet avses t.ex. narkotikabrott, dobbleri och brott mot lotterilagen (1994:1000), koppleri, häleri och därmed jämförlig allvarlig brottslighet. Återkallelse kan inte komma i fråga om brottsligheten förekommit i serveringslokalen utan tillståndshavarens vetskap eller om han gjort vad som rimligen kunnat krävas av honom för att förhindra att lokalen använts för brottslig verksamhet. Föreligger medverkansansvar för tillståndshavaren i nämnda fall föreligger normalt grund för återkallelse av tillståndet redan enligt den nuvarande punkten 3. Se även allmänna överväganden i avsnitt 5.4. 21 § Möjligheten att meddela förbud mot detaljhandel med eller servering av öl utökas, vid upprepad eller allvarlig försummelse, till att kunna avse av . I normalfallet skall försäljningsförbud meddelas . Förbudet skall meddelas för om antingen sex eller . Se även allmänna överväganden i avsnitt 6. 8 kap. 2 § Tillägget i första stycket föranleds av att motsvarande bestämmelse i 12 kap. upphävs. I fjärde stycket klargörs att polismyndigheten, förutom den skyldighet som myndigheten ålagts i andra stycket att självmant underrätta andra tillsynsmyndigheter om förhållanden som är av betydelse för dessa myndigheters tillsyn, också skall lämna uppgifter på begäran av tillståndsmyndigheten. Det kan härvid röra sig såväl om polisens iakttagelser angående t.ex. missbruk eller oegentligheter av olika slag som om personuppgifter från belastningsregistret i den mån detta medges i registerförfattningen. Se även allmänna överväganden i avsnitt 8. Ändringarna i fjärde stycket är föranledda också av att inte är tillståndsmyndighet enligt alkohollagen. Genom ändringarna ges emellertid verket i egenskap av tillsynsmyndighet befogenhet att begära in uppgifter av betydelse för den tillsyn som skall utövas enligt 1 a § andra stycket. 5 a § I paragrafens första stycke anges att innehavare av serveringstillstånd skall vara skyldiga att registrera all försäljning i ett kassaregister samt att erbjuda kunden kvitto. Med all försäljning avses försäljning av mat och dryck samt ersättning för andra varor och tjänster som tillhandahålls av tillståndshavaren. Undantagna från dessa krav är innehavare av tillstånd för tillfällig servering i slutna sällskap. kan även medge undantag för vissa slag av slutna sällskap med stadigvarande tillstånd, såsom ideella föreningar och liknande. I andra stycket anges att närmare bestämmelser om kassaregistrets konstruktion m.m. får meddelas i förordning eller föreskrifter. Stycket är utformat i enlighet med Lagrådets förslag. Se även allmänna överväganden i avsnitt 5.12. 9 kap. 2 § I paragrafens tidigare lydelse angavs att Alkoholinspektionens och kommunens beslut fick överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Alkoholinspektionen kommer att upphöra som en egen myndighet . kommer då att överta inspektionens uppgifter. Paragrafen har ändrats till följd av detta. I första stycket angavs att det överklagade beslutet inte fick ändras utan att den beslutande myndigheten har lämnats tillfälle att yttra sig. Mot bakgrund av de regler som gäller i förvaltningsprocessen är nämnda regel obehövlig och har därför utgått. Enligt andra stycket i dess tidigare lydelse fick Alkoholinspektionen respektive kommunen överklaga domstolens beslut. Någon särskild regel om att beslutande förvaltningsmyndighet, som alltid är den enskildes motpart i processen i allmän förvaltningsdomstol, har rätt att överklaga domstolens beslut behövs inte. Av 33 § andra stycket förvaltningsprocesslagen följer att den som beslutet angår har rätt att överklaga beslutet, om detta har gått honom emot. Hänvisningen i fjärde stycket till lagen (1994:1564) om alkoholskatt är obehövlig och har därför utgått. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Se även allmänna överväganden i avsnitt 8. 10 kap. 3 § Paragrafen innehåller bestämmelser bl.a. om förutsättningarna för att döma till ansvar för grovt brott vad gäller vissa gärningar. Vid bedömningen av om bl.a. olovlig försäljning av alkoholdrycker är att anse som grovt brott skall särskilt beaktas om brottet varit inriktat mot ungdomar. Det var i och för sig redan tidigare möjligt att beakta detta, men med det tillägg som gjorts i lagtexten markeras inriktning mot ungdomar som en sådan omständighet som särskilt bör beaktas vid bedömningen av brottets svårighetsgrad. Detta understryker ett av alkohollagstiftningens viktigaste syften, nämligen skyddet för ungdomen. Se även allmänna överväganden i avsnitt 7.2. 5 § Kriminaliseringen av olovligt innehav av alkoholdrycker utvidgas från att omfatta endast spritdrycker, vin och starköl till att även gälla öl. Därmed finns möjlighet för polismyndigheten att beslagta öl, som innehas i uppenbart syfte att olovligen försäljas. Förutsättning är, liksom för de starkare alkoholdryckerna, att det kan styrkas att ölet innehas i uppenbart syfte att säljas olovligen. Se även allmänna överväganden i avsnitt 6. 6 § Paragrafen har ändrats redaktionellt i förtydligande syfte och för att bättre överensstämma med uttryckssättet i 3 kap. 9 §.