prop · GP033 · 2001-10-04 00:00:00 — Bl.a. gäller enligt 15 § att en pensionär som flyttar till ett serviceboende för äldre får folkbokföras på en annan fastighet än den där den nya bostaden är belägen om det finns särskilda skäl. Därigenom öppnas en möjlighet för den som flyttar till ett sådant boende att vara kvarskriven på den fastighet där han tidigare varit bosatt. Men uttrycket i lagtexten att kvarskrivning kan medges om det finns särskilda skäl ger inte intryck av att den enskilde kan välja om han vill vara kvarskriven eller ej. I den inte ovanliga situationen att två makar länge bott tillsammans på en fastighet och endast den ene, som kan vara ensam ägare till fastigheten, flyttar till ett serviceboende, medan den andre bor kvar, blir möjligheterna till kvarskrivning av avgörande betydelse för möjligheten att tillgodoräknas skattereduktion. Även de fall då båda makarna flyttar till serviceboende men har kvar sin tidigare bostadsfastighet för att kunna vistas i sitt gamla hem eller av annat skäl eller då en ensamstående äldre person flyttar till serviceboende men behåller sin tidigare bostad av liknande skäl förtjänar att uppmärksammas när det gäller frågan om rätt till skattereduktion. Regler om kvarskrivning finns också i 16 § folkbokföringslagen. Där är situationen den, att en person, som riskerar att bli utsatt för brott, förföljelse eller allvarliga trakasserier på annat sätt, kan medges att vara kvarskriven på den gamla folkbokföringsorten även sedan han flyttat. Det torde innebära att personen i fråga rätteligen skall vara folkbokförd på den tidigare bostaden. Men om denna är såld och en bostadsfastighet har förvärvats på den nya bostadsorten, synes det remitterade förslaget inte medge någon skattereduktion för fastighetsskatt avseende det Prop. 2001/02:3 faktiska boendet. Lagrådet finner det vara av betydelse att dessa regler och deras betydelse för möjligheterna att erhålla skattereduktion närmare analyseras och att det närmare övervägs hur gränsen i dessa hänseenden lämpligen bör dras när det gäller rätten till skattereduktion. Under åberopande av vad som anförts i de allmänna inledande anmärkningarna förordar Lagrådet att rätten till skattereduktion efter fastighetsägarens död kommer att gälla inte enbart efterlevande make och sambo utan också annan arvinge eller testamentstagare som enligt 21 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt skall anses ha ingått i den avlidnes hushåll. Under åberopande av vad som anförts i de allmänna inledande anmärkningarna förordar Lagrådet att villkoren för rätten till skattereduktion enligt punkterna 2 och 4 ändras så att de kommer att omfatta inte endast efterlevande make och sambo utan också annan delägare i dödsboet som enligt 21 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt skall anses ha ingått i den avlidnes hushåll. Vid föredragningen har upplysts att punkten 3 i 7 § i det remitterade förslaget enligt departementets bedömning bör utgå eftersom ett vid- hållande av kravet på att dödsboet fortfarande skall äga fastigheten vid utgången av året före taxeringsåret innebär att dödsboet inte skulle kunna tillgodoräknas någon skattereduktion avseende det år då det skiftas. Denna förändring av det remitterade förslaget förefaller Lagrådet välbetänkt. Ett dödsbo kan dock enligt förslaget medges skattereduktion endast då dödsfallet inträffade. Om en efterlevande make eller sambo förvärvat fastigheten genom arv eller testamente efter sin make eller sambo eller efter bodelning efter denne, kan den nye ägaren tillgodoräknas skattereduktion endast för den tid av beskattningsåret under vilken han varit ägare. Om arvskifte eller bodelning kunnat ske som dödsfallet uppstår inga tröskeleffekter. Vid dödsfall som inträffar mot årets slut torde det emellertid sällan vara möjligt att skifta boet . Det innebär i sin tur att varken dödsboet eller den efterlevande kan komma i åtnjutande av någon skattereduktion för året efter dödsfallet såvitt avser tiden fram till dess att skifte skett. Lagrådet förordar mot denna bakgrund att 7 § ändras även på så sätt att ett dödsbo skall kunna tillgodoräknas skattereduktion också för året efter det då dödsfallet inträffade. I 8-12 §§ finns bestämmelser om beräkningen av skattereduktionens storlek. I 9 § anges beräkningsgrunder för det belopp gentemot vilket avräkning skall ske. Den för beloppet valda termen skattebelopp framstår därvid som i viss mån missvisande med hänsyn till föreskriften om ett Prop. 2001/02:3 högsta belopp. Termen torde med hänsyn härtill lämpligen kunna ersättas med något annat uttryck, t.ex. avräkningsunderlag. I 10 § anges beräkningsgrunderna för det s.k. spärrbeloppet. I paragrafen hänvisas framåt till bestämmelser om reduktionsgrundande inkomst i 12 §. Hänvisningar av detta slag bör om möjligt undvikas. Uttrycket reduktionsgrundande inkomst framstår också som missvisande mot bakgrund av att avsikten är att denna skall bestämmas med hänsyn även till den skattskyldiges beskattningsbara förmögenhet. Om bestämmelserna i 12 § i stället inarbetas i 10 § bortfaller behovet av att hänvisa framåt och att använda det berörda uttrycket. Med beaktande av de tillägg till 9 och 11 §§ som , enligt vad som upplysts vid föredragningen, ansett böra göras förordar Lagrådet att 12 § utgår och att 8-11 §§ ges följande lydelse: 8 § För beräkningen av skattereduktionen fastställs ett avräknings- underlag och ett spärrbelopp enligt bestämmelserna i 9 och 10 §§. 9 § Avräkningsunderlaget är den fastighetsskatt som påförs den skattskyldige för reduktionsfastigheten enligt bestämmelserna i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, dock högst eller, då halv fastighetsskatt tas ut enligt 3 § andra stycket samma lag, . Ägs reduktionsfastigheten av flera delägare som ingår i samma hushåll, skall ett gemensamt avräkningsunderlag fastställas för delägarna. Har en fastighetsägare avlidit, skall avräkningsunderlaget beräknas gemensamt för dödsboet och den efterlevande om 1.förhållandena är sådana som avses i 7 § och 2.den efterlevande det år dödsfallet inträffade har förvärvat fastigheten på sätt som avses i 6 §. 10 § Spärrbeloppet är av summan av 1.den skattskyldiges beskattningsbara förvärvsinkomst enligt 1 kap. 5 §inkomstskattelagen (1999:1229) 2.den skattskyldiges överskott i inkomstslaget kapital enligt 1 kap. 6 § inkomstskattelagen och av den skattskyldiges beskattningsbara förmögenhet beräknad enligt 19 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt och minskad med reduktionsfastighetens taxeringsvärde till den del det inte överstiger . Om det finns flera medlemmar i den skattskyldiges hushåll eller om Prop. 2001/02:3 reduktionsfastigheten ägs av flera delägare som ingår i samma hushåll, skall spärrbeloppet fastställas gemensamt för dem. Spärrbeloppet får inte fastställas till ett lägre belopp än . 11 § Om avräkningsunderlaget överstiger spärrbeloppet, skall den skattskyldige tillgodoräknas en skattereduktion som motsvarar skillnaden mellan avräkningsunderlaget och spärrbeloppet. Om avräkningsunderlaget har beräknats gemensamt enligt 9 § andra eller tredje stycket och om det då överstiger spärrbeloppet, skall var och en tillgodoräknas skattereduktionen i förhållande till sin andel av den sammanlagda fastighetsskatten för reduktionsfastigheten. Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2001/02:3 om en begränsningsregel för fastighetsskatten, m.m.