prop · GO0372 · 2001-01-01 00:00:00 — Vidare föreslår kommittén att folkhögskolorna även fortsättningsvis skall få särskilda medel för utbildningar som motsvarar grundläggande och gymnasial nivå och som ger grundläggande behörighet till högskolestudier. Dimensioneringen av vuxenutbildningen efter upphörande föreslås uppgå till 65 000 helårsplatser, varav 5 000 till grundläggande vuxenutbildning och 10 000 platser till folkhögskolan. Kostnaderna för förslagen bedöms av kommittén totalt uppgå till . Remissinstanserna: Flera myndigheter är positiva till kommitténs förslag, däribland och Statskontoret. Båda dessa myndigheter ser dock vissa risker och problem med det generella statsbidraget. anser att det finns viss risk för att kommunerna, när de inte längre får kompensation för den utbildning som faktiskt genomförs i första hand kommer att se till att fylla kurser i den egna organisationen. I stället skall de försöka tillgodose enskilda individers speciella utbildningsbehov och önskemål samt värna mångfalden i utbildningsutbudet. Risk finns att träffsäkerheten minskas. Statskontoret påpekar att övergången från det specialdestinerade till det generella statsbidraget kan medföra kraftiga förändringar för en enskild kommun. är positivt till KLKs förslag, under förutsättning att staten kontrollerar att kommunerna inte enbart använder medlen, för att finansiera sådan vuxenutbildning som enbart anordnas i kommunens egen regi. En sådan utveckling menar man äventyrar individens valmöjligheter avseende utbud, pedagogik och anordnare. Både och anser att KLKs finansieringsförslag är alltför svagt underbyggt för att det fullt ut skall vara möjligt att ta ställning till förslaget. ser en risk att kommunerna använder pengarna till andra verksamheter om medlen inte är specialdestinerade. Flertalet kommuner förordar det generella statsbidrags- och utjämningssystemet med motivet att ett samlat statbidrag ger kommunen ökade möjligheter att planera på och efter lokala behov. Många kommuner menar att ytterligare analyser behöver göras vad gäller den interkommunala ersättningen. Vissa kommuner vill dock behålla ett specialdestinerat statsbidrag alternativt ha en kombinationsmodell. Bl.a. , och kommuner förespråkar ett riktat statsbidrag. De främsta motiven som framhålls för detta är framförallt de positiva erfarenheterna från , främst styrningseffekten, och möjligheten att anpassa bidraget till olika slags förändringar. är positivt till att tillämpa det generella bidragssystemet. Vad gäller övergången från riktat statsbidrag till det generella statsbidragssystemet anser förbundet att nedtrappningen av det statliga stödet för den särskilda vuxenutbildningssatsningen skall ske successivt för att säkra satsningen på vuxenutbildning även efter det att projektet med avslutas. Skälen för regeringens förslag: När som projekt upphör och staten minskar sitt åtagande kommer detta att på olika sätt att påverka och förändra kommunernas förutsättningar att anordna vuxenutbildning och främja vuxnas lärande. Det finns påtagliga risker att kommunerna, när statens bidrag minskar, kommer att ställas inför konflikter vad gäller att tillgodose den egna organisationens ekonomiska behov och enskilda individers speciella utbildningsbehov. Detta kan komma att accentueras när det gäller bl.a. att värna en mångfald av utbildningsanordnare, något som också påtalats av flera remissinstanser. Det finns en risk för att den positiva utveckling och förändring av vuxenutbildningen som pågått sedan startade kan komma att försvagas. Enligt regeringens mening är det angeläget att ansvaret för att skapa förutsättningar för vuxnas lärande under delas mellan stat och kommun. Den utvecklingskraft som skapats i dialogen mellan stat och kommun får inte gå förlorad när statens bidragsstyrning minskar. Ett riktat statsbidrag ger goda förutsättningar för staten att föra en dialog med kommunerna kring de enskilda kommunernas utvecklingsbehov. Kommunernas möjligheter förbättras att successivt utveckla ett varaktigt system för vuxnas lärande, som främjar delaktighet, personlig utveckling, sysselsättning och ekonomisk tillväxt. Ett riktat statsbidrag bör utformas så att kommunerna kan välja mellan att ta emot bidraget och att avstå. För att få statsbidrag skall det krävas att kommunen uppfyller vissa villkor. Enligt regeringens uppfattning bör villkoren i huvudsak bestå av två delar, nämligen * att genomföra en viss utbildningsvolym, som står i en given relation till det statliga bidraget * att åta sig att successivt utveckla förutsättningarna för vuxnas lärande enligt de i kapitel 5-7 angivna riktlinjerna. I budgetpropositionen för under anslaget till den särskilda vuxenutbildningssatsningen beräknas en anslagsnivå , som motsvarar ca 49 000 årsplatser i kommunernas utbildning för vuxna och ca 7 000 platser inom folkhögskolan. Regeringen avser att i budgetpropositionen återkomma med förslag rörande omfattningen av statens engagemang. För att underlätta omställningen till en minskad omfattning av den gymnasiala vuxenutbildningen avses statsbidraget begränsas till att motsvara ca 70 000 årsstudieplatser som kommunerna engångsvis tillförs ca för att utveckla infrastrukturen för livslångt lärande. beräknas statsbidraget motsvara knappt 47 000 platser i kommunernas utbildning för vuxna och ca 7 000 platser inom folkhögskolan. Kommunerna finansierar själva den s.k. basorganisationen, som omfattar sammanlagt knappt 38 000 årsplatser. Relationen mellan det nya statsbidraget och kommunernas satsning bör tills vidare bibehållas i huvudsak oförändrad. Till skillnad från vad som gällt bör relationen dock beräknas schablonmässigt och vara lika för alla kommuner. Statens bidrag bör därför motsvara av den totala utbildningsvolymen. Bidraget till folkhögskolan bör i princip regleras på samma sätt som statsbidraget till kommunerna. Kravet på motprestation följs upp och om åtagandena inte nås regleras detta vid kommande utbetalningstillfällen. Erfarenheterna från visar, att kommunerna visat stor förmåga, att utforma lokala lösningar. De visar också att kommunernas roll på ett tydligt sätt förskjutits från att främst ha varit utbildningsanordnare till ett betydligt mer differentierat uppdrag omfattande bl.a. information, vägledning, uppsökande verksamhet, alltså en mer samordnande funktion. Kommunerna har dock kommit olika långt i sitt utvecklingsarbete och har olika problembilder. Den föreslagna statsbidragskonstruktionen syftar till att stimulera en fortsatt utveckling i den riktning som beskrivs i kapitel 5-7. Det är av stor betydelse att statens resurser styrs dit där de ger störst effekt, där problemen finns och där behoven av förändring är störst. Ett utvecklat system för vuxnas lärande innebär stimulans för lokal tillväxt och därför bör särskild uppmärksamhet ägnas de kommuner som av olika skäl har hög arbetslöshet och begränsad tillväxt. Det är av fördelningspolitiska skäl och ur en likvärdighetsaspekt angeläget att alla vuxna bereds likvärdiga möjligheter till lärande oavsett var i landet man bor. Det nya statsbidraget behöver kopplas till en stärkt och utvecklad uppföljning och utvärdering. har i uppdrag att leda och följa arbetet med och har därvid utvecklat formerna för en dialog och ett samspel med kommunerna rörande utvecklingen av vuxnas lärande. Ett riktat statsbidrag, som kopplas till en dialog mellan kommunerna och , ger möjlighet att anpassa fördelningen och ta hänsyn till det förändringsbehov som är utmärkande för en samhällsstödd struktur för vuxnas lärande. Det nya statsbidraget skall tillämpas från och med . Regeringen avser att förlänga giltigheten av förordningen (1998:276) om statligt stöd till särskilda satsningar på utbildning av vuxna till utgången av . 14.2 En ny författningsreglering Regeringens förslag: 11 kap. 2 § andra stycket skollagen (1985:1100) skall ändras så att det där anges att gymnasial vuxenutbildning syftar till att ge vuxna kunskaper och färdigheter på en nivå som motsvarar den som utbildningen i gymnasieskolan skall ge. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår en samordning och precisering av bestämmelser för och statlig utbildning för vuxna i en vuxenutbildningslag och en vuxenutbildningsförordning och att regeringen överlämnar till att lämna förslag till närmare innehåll i den föreslagna vuxenutbildningslagen. Vidare föreslås att särskilda kvantitativa mål för utbildning för vuxna och Statens skolor för vuxna fastställs. Dessa mål skall kunna variera och genom sina mått vara lätta att följa upp och utvärdera. Remissinstanserna: Remissinstanserna är överlag tveksamma till införandet av en vuxenutbildningslag. De flesta myndigheter är negativa till en särskild utbildningslag. ser inget behov av en särskild vuxenutbildningslag om en nationell strategi för vuxenutbildning formuleras. avvisar förslaget om en vuxenutbildningslag med hänvisning till att lagen inte är heltäckande, vilket medför att en stor del av vuxnas lärande och utbildning kommer att hamna utanför den föreslagna lagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt 11 kap. 2 § andra stycket skollagen (1985:1100) syftar gymnasial vuxenutbildning till att ge vuxna kunskaper och färdigheter motsvarande de som ungdomar kan få genom gymnasieskolan. Av förarbetena till bestämmelsen (prop. 1990/91:85 s. 122) framgår att avsikten var att en utbildning skall leda till samma kompetens oavsett om den genomförs inom gymnasieskolan eller inom gymnasial vuxenutbildning. I propositionen framhölls särskilt att den gymnasiala vuxenutbildningens innehåll skulle nära anknyta till gymnasieskolan och på så sätt utgöra en spegelbild av större delen av gymnasieskolan. Enligt regeringens mening måste vuxenutbildningen utgå från den enskilda individens behov och förutsättningar och därför präglas av stor flexibilitet. Den studerande bör kunna kombinera delar från olika program eller sätta samman delar av kurser utifrån ett individuellt kompetensbehov. Det kan också konstateras att den gymnasiala vuxenutbildningen innehåller - och bör innehålla - kurser som inte förekommer i gymnasieskolan. Mot den nu angivna bakgrunden föreslår regeringen att målbestämmelsen i 11 kap. 2 § andra stycket skollagen skall ändras så att det där anges att gymnasial vuxenutbildning syftar till att ge vuxna kunskaper och färdigheter på en nivå som motsvarar den som utbildningen i gymnasieskolan skall ge. När det i övrigt gäller den författningsmässiga regleringen av skolväsendet prövas den av (dir. 1999:15). Kommittén beräknas lägga fram sitt betänkande . I avvaktan på ställningstagande till kommitténs förslag bör en särskild vuxenutbildningslag inte aktualiseras utan frågan får prövas i det sammanhanget. Den nuvarande regleringen av avses som tidigare nämnts gälla till utgången av . Ett nytt regelverk för bl.a. vuxenutbildning bör träda i kraft . Regeringens utgångspunkt är att för den del av vuxnas lärande som har kommunen som huvudman bör finnas en reglering som ger kommunerna stort utrymme. Det är på det lokala planet detaljerna skall utformas. För att systemet skall vara så flexibelt som möjligt. Statens del av styrningen av skolväsendet, där en del utgörs av den kommunala vuxenutbildningen, sker genom mål och resultatstyrning. , som är ett tidsbegränsat projekt, har en mer direkt styrning i form av bl.a. riktade statsbidrag. Ett av syftena med är att förnya vuxenutbildningen och att prova nya verksamhetsformer. De möjligheter som erbjudits kommunerna har i hög grad, bidragit till förnyelse, utveckling och mångfald. Vid utvärderingar har det framkommit att olika föreskrifter kolliderat med varandra. Ett sådant exempel är vid antagning där två olika prioriterade målgrupper kan urskiljas: arbetslösa som saknar treårig gymnasieutbildning som gäller i förordningen (1998:276) om statligt stöd till särskilda satsningar på utbildning av vuxna och vuxna med lägst utbildningsnivå som gäller i förordningen (1992:403) om vuxenutbildning. Det framtida systemet för vuxnas lärande måste karaktäriseras av nya former och möjligheter för lärande, där individens behov och efterfrågan, i större utsträckning än är styrande. Regeringen avser att utarbeta en helt ny förordning om kommunernas utbildning för vuxna, som skall ersätta den nuvarande förordningen (1992:403) om vuxenutbildning och förordningen (1998:276) om statligt stöd till särskilda satsningar på utbildning för vuxna. Förordningen skall möjliggöra och stödja en utveckling enligt de riktlinjer som redovisats i kapitlen 5-7. 14.3 Frågan om rätt till viss utbildning Regeringens bedömning: bör få i uppdrag att föreslå hur kommunernas insatser för att tillgodose möjligheter för vuxnas lärande kan följas upp. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att staten bör garantera individerna tillgång till en viss minimistandard vad gäller infrastruktur för livslångt lärande i kommunerna. Vuxnas tillgång till gymnasial utbildning skall säkerställas i en omfattning som motsvarar ungdomarnas nationella eller specialutformade program. Detta framhålls som en rättvisefråga, en fråga om demokrati, en samhällsekonomisk fråga och en fråga om att avskaffa återvändsgränder. Vuxnas tillgång till studier bör enligt kommittén utformas som en garanti att tillsammans med tidigare studier få läsa en utbildningsvolym omfattande 2 000 gymnasiepoäng med godkända resultat. Om tidigare studier i gymnasieskolan omfattar endast (800 gymnasiepoäng) skall den vuxne ges möjlighet att läsa in en hel gymnasial utbildning. Rätten skall även gälla personer som först i vuxen ålder fullföljt utbildning på grundläggande nivå. Om inte särskilda skäl finns skall studierna kunna påbörjas . Rätten till studier på gymnasial nivå skall innebära att den studerande har rätt att välja bland samtliga nationella kurser. Om kommunen inte kan erbjuda önskad kurs, skall den sökande ha rätt att välja att gå sin utbildning på annan ort och hemkommunen är då skyldig att betala interkommunal ersättning. Kommunerna skall vara skyldiga att erbjuda utbildning på dag- och/eller i ett system av flexibelt lärande där exempelvis även distansutbildning och Internet-baserat lärande skall kunna ingå. Remissinstanserna: Många remissinstanser ställer sig bakom vuxnas rätt till utbildning upp till gymnasial nivå. poängterar dock att satsningar måste ske både på bredd och spets och att rättigheten därför måste ställas mot andra insatser. Vissa instanser framhåller att detta rättigheten bör innebära att grundläggande behörighet för högre studier uppnås. Angående rätten till en utbildningsvolym om 2 000 poäng framför många instanser, bl.a. , att det är viktigt att detta betraktas som ett golv inte ett tak. Handikappförbundens Samarbetsorgan betonar att detta är än viktigare för personer med utvecklingsstörning. betonar också att nivån inte får bli ett självändamål. Ett antal instanser framför att hänsyn måste tas till att gamla utbildningar kan behöva kompletteras och att formella kunskaper inte nödvändigtvis innebär reella sådana. Statskontoret anser att det offentliga åtagandet bör preciseras till att gälla kärnämneskurser eller liknande. Vad det gäller att rätten till studier skall gälla samma omfattning som motsvarar ungdomars nationella eller specialutformade program framförs något fler synpunkter. Några instanser bl.a. och framhåller att detta kan ger en större valfrihet än i ungdomsskolan. Många kommuner menar att förslaget är principiellt rätt men att det blir svårt för kommunen att uppfylla, även med regional samverkan. Många pekar i sammanhanget på svårigheter runt den interkommunala ersättningen bl.a. vad det gäller dyrare yrkeskurser. Liknande resonemang förs runt den föreslagna begränsade tiden innan studierna kan påbörjas. betonar vikten av begränsad väntetid, särskilt om öppna och flexibla lärmiljöer skall utvecklas. Kommunernas skyldighet att tillhandahålla utbildning i ett system av flexibelt lärande mottas generellt positivt, men vissa kommuner framhåller att det kan tolkas för "strängt". Skälen för regeringens bedömning: Genom har formerna för vuxenutbildningen utvecklats. Kommunerna har byggt upp en ny infrastruktur som i större utsträckning än tidigare ger den flexibilitet som svarar mot individernas och samhällets förändrade krav och behov. Det är angeläget att den strukturen både upprätthålls och vidareutvecklas. Regeringen delar flera remissinstansers uppfattning att det är förenat med betydande risker och nackdelar att införa en skyldighets- och/eller rättighetslagstiftning. Det är uppenbart att en exakt angiven nivå eller volym, med begränsade resurser i kommunerna, riskerar att också bli ett tak för kommunernas åtagande i förhållande till den enskilde. De totala ekonomiska konsekvenserna är som har påpekat inte möjliga att bedöma. En definierad nivå verkar också normerande på den enskildes studieval, oavsett hans eller hennes faktiska behov av kompetensutveckling. Att välja nivå att förenat med ett betydande mått av godtycke. Varje definierad gräns kommer att motverka syftet att stödja individerna i ett livslångt lärande. Möjligheten att byta yrkesinriktning och yrkeskarriär får inte förbehållas dem dom inte utnyttjade vuxenutbildningen i relativt unga år. Syftet att tillförsäkra den enskilde möjlighet till stöd för det lärande som han eller hon behöver och efterfrågar tillgodoses bättre genom att staten ställer krav på kommunerna att utveckla infrastrukturen för det livslånga lärandet på det sätt som redovisats i det föregående. Sådana krav förutses sålunda kopplas till det nya riktade statsbidraget. Den föreslagna ordningen förutsätter en mer utvecklad uppföljning, utvärdering och tillsyn än vad som varit vanlig. Regeringen avser att uppdra åt att inför övergången till en ny ordning redovisa hur detta kan ske. Förteckning över remissinstanser som avgivet yttrande över betänkandet Kunskapsbygget - det livslånga lärandet (SOU 2000:28) Statskontoret, , , , , utbildningsstöd, , , i skolan, , , , , , , , , , , , , , , , , , Statens skolor för vuxna i , Statens skolor för vuxna i , Talboks- och , vid , av skollagen m.m. (U1999:01), Utredningen om validering av vuxnas kunskap och kompetens (U1999:06), Utredningen om vägledningen i skolväsendet (U1999:11), i , i , i , i , i , , , , , , Ale kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, , , kommun, , kommun, , , kommun, , , , kommun, , kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, stad, kommun, kommun, , , , kommun, , kommun, kommun, kommun, , , Forsa folkhögskola, Furuboda folkhögskola, , Hagaberg folkhögskola, , , , Lunnevad folkhögskola, , PRO:s folkhögskola, , , , , , , vuxenskolan, , Tjänstemännens Bildningsverksamhet, , , , , , , Akademikers , i , , , , , , , , Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation, , statlig vuxenutbildning, Lyftnätet, , , Förbundet och Skrivsvårigheter, Föreningen , Handikappförbundens Samarbetsorgan, , Neurologiskt , , , , ungdomar och vuxna, barn och ungdomar, , och . Till dessa har följande spontana remissyttranden inkommit. LO Sektionen i , Komvux i , kommun, , kommun, , Kyrka arbetsliv i , , , , Komvux , folkhögskola, , LO-facken i , , , i , Ålsta folkhögskola, Kommun, , ABF /LO, LO-sektionen i /, Kjesäter folkhögskola, , , Komvux i , Komvux i , Viskadalens folkhögskola, , , , , SVERD (för distansutbildning), Kommun och (rektor, komvux ). Förteckning av deltagare vid remissmöte med anledning av Statskontorets rapport (Statskontoret 2000:27) , , , Internationella programkontoret, , Nationellt centrum för sfi och svenska som andraspråk, , , , kommun, kommun, , , kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, , Akademikers , , i , Skolledarna, , för Invandrarkvinnor, i och Dessutom har skrivelser inkommit från , , kommun, , , , , Internationella Juri§ter i samt . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande och statsråden , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2000/01:72 Vuxnas lärande och utvecklingen av vuxenutbildningen 1 Lagen omtryckt 1997:1212. 2000/01:72 Bilaga 1 2000/01:72 Bilaga 2