prop · GP0348 · 2001-10-25 00:00:00 — För att ta fram underlag för åtgärder för att bevara och utveckla fisk- bestånden, bevakning av fiskets intressen i vattenmål och miljöskydds- ärenden samt biotopvårdsåtgärder genomförs också olika slags prov- fisken. I samband med provfiske tas också ett fenprov för att med hjälp av gentekniska metoder studera fiskarters och fiskstammars genetiska sammansättning. Forskning i bevarandefrågor för hotade fiskarter utförs genom beteendestudier. Verket har också i uppdrag att genomföra den internationella aktions- planen för den vilda Östersjölaxen. För detta bedrivs bl.a. kompen- sationsodling av lax som innan den släpps ut skall fettfenklippas så att det vid fiske går att skilja mellan vild och odlad lax. En viss andel, , märks med s.k. carlin-märkning. Denna typ av märkning innebär att en liten bricka fästs med rostfri tråd under fiskens ryggfena. () är resultatet av samman- slagningen av () och Flygtekniska försöksanstalten (FFA) . FOI skall följa utvecklingen i vår omvärld för att kunna upptäcka och analysera betydelsefulla föränd- ringar. FOI skall också bedriva forskning för att förbättra skyddet mot biologiska och kemiska vapen och mot effekter av radioaktiva ämnen och av joniserande strålning. FOI NBC-skydd Skr. FOI NBC-skydd, tidigare FOA NBC-skydd, i är expert- organ när det gäller biologiska och kemiska vapen och om spridning av material som avger joniserande strålning. Försvarsdepartementet, , Försvarsmakten (FM) och () är FOI:s viktigaste kunder. Andra viktiga kunder är , och . har FOA i i stor omfattning medverkat med expertis i FN:s arbete med att upptäcka och eliminera massförstörelsevapen. FOI bidrar med experter vid nedrustnings- arbete och exportkontroll avseende kemiska och biologiska vapen samt kärnvapen. FOI bidrar också aktivt med stöd för att genomföra den nya konventionen mot kemiska vapen. För att kunna studera olika kemiska och biologiska ämnens förgift- nings- eller sjukdomsframkallande effekt krävs studier på levande varel- ser. Djurförsöken används för att undersöka hur skadliga effekter skall kunna förebyggas, lindras eller botas. I första hand undersöks biologiska och kemiska ämnen som har sådana egenskaper att de skulle kunna användas som biologiska och kemiska stridsmedel. Djurförsök används inte för att studera ämnen vars egenskaper är väl kända. Däremot används försöksdjur för att studera okända prov inhämtade vid inter- nationella uppdrag, exempelvis för FN. Vissa försök kan vara plågsamma för djuren men i de flesta fall kan lidandet minimeras genom användning av smärtlindring. Försöken skiljer sig inte, med avseende på hur de påverkar djuren, från annan forskning som syftar till att undersöka mer eller mindre okända substansers effekter på levande varelser. Vissa djurförsök är sekretessbelagda. Sådana försök är dock litet och försöken prövas av den djurförsöksetiska nämnden på samma sätt som övriga försök. Sekretessbeläggning motiveras av hänsyn till rikets säker- het, hänsyn till förhållandet till främmande makt eller på grund av risk för industrispionage eller för avslöjande av produkt som skall patenteras. har antalet använda försöksdjur vid FOI NBC-skydd varierat mellan 1 800 och 4 000 djur. Försöksdjuren utgörs till av möss och råttor. Resterande andel är marsvin och kaniner. I sin forskning använder FOI flera olika djurfria metoder som komplement till djurförsöken. FOI Människa-System-Interaktion (FOI-MSI), tidigare FOA Human- vetenskap har en omfattande forskning där alternativa metoder, i form av cellkulturer, används. De forskningsområden där försöksdjur kommer till användning är där händelseförlopp i en hel, intakt organism skall stude- ras. Det fysiologiska samspelet mellan olika organ och funktioner kräver i dessa fall att försöksdjur används. Den huvudsakliga användningen av försöksdjur inom FOI-MSI är inom de projekt där forskning om effekterna av tryckvågor eller stöt- vågor från t.ex. explosioner och högenergiprojektiler bedrivs. Målsätt- ningen är att i detalj kartlägga mekanismerna vid sådana skador och på så sätt lägga grunden till framtida effektivare skyddsåtgärder och bättre behandlingsmöjligheter vid inträffad skada. De försöksdjur som används Skr. 2001/02:48 är råttor och grisar. Djuren är sövda under exponeringen och huvuddelen av dem avlivas i samband med narkosen. Vissa beteendestudier utförs där balans och orienteringsförmågan studeras hos råttor som har utsatts för en explosion. Den ökade satsningen på framtida internationella insatser ställer dess- utom särskilda krav i dessa sammanhang. Som exempel kan nämnas betydelsen för skadebilden av användandet av skyddsvästar respektive betydelsen av framtida vapensystem som bygger på principen om riktad energi, t.ex. akustiska vapen och mikrovågsvapen. Forskningen inom läkemedelsområdet har som sitt huvudsakliga syfte att producera läkemedel för att lindra och bota olika typer av sjukdomar hos människor och djur. Utveckling av nya läkemedel är exempel på en omfattande och komplicerad process där både traditionella försöksdjur och genetiskt modifierade djur används. Djurförsök i samband med läkemedelsutveckling är i huvudsak av två slag, farmakologiska och toxikologiska försök. Farmakologiska försök syftar till att undersöka om läkemedlet har den önskade och avsedda effekten och om läkemedlet har effekter på viktiga organsystem som lungor, hjärt-kärl och centrala nervsystemet. I toxikologiska undersök- ningar studeras eventuella skadliga och oftast oförutsägbara effekter av läkemedlet på kroppens organ och vävnader. De flesta läkemedel på den svenska marknaden tillverkas genom organisk-kemiska synteser från två eller flera utgångssubstanser. Dessa preparat kan kallas kemiska läkemedel. Allt vanligare blir dock bio- logiska läkemedel. Sådana är ofta mindre (peptider) eller större pro- teiner. Till de biologiska läkemedlen räknas t.ex. hormoner (insulin och tillväxthormon), immunologiskt aktiva substanser (interferoner och interleukiner) och läkemedel erhållna ur blod (gammaglobulin och koagulationsfaktorer för blödarsjuka). Hormoner och immunologiskt aktiva substanser framställs ofta genom ny teknik såsom rekombinant DNA-teknik. Metoden innebär att en gen som styr produktionen av ett visst protein (t.ex. ett mänskligt hormon) förs in i en bakterie, varefter bakterien kommer att producera det aktuella proteinet. Innan läkemedel används vid sjukdomsbehandling eller i kliniska prövningar säkerhetstestas det aktuella preparatet i ett antal s.k. biolo- giska system, däribland djur. Dessa system fungerar som modeller för den slutliga användaren; människan eller djuret. Studiernas längd, inne- håll och vilka djurslag som skall användas styrs framför allt av nationella och internationella riktlinjer. Innan kliniska studier på människor påbörjas, utförs ett fåtal korta stu- dier på djur. Härefter startar försök med friska frivilliga försökspersoner. Efter de inledande försöken utvidgas djurstudiernas längd och nya fråge- ställningar belyses, exempelvis inkluderas dräktiga djur för att studera eventuella fostermissbildningar. Det är först efter dessa djurförsök som yngre kvinnor kan behandlas med det aktuella preparatet. sker livslång tillförsel (dvs. ) till råttor och möss för att under- söka om behandlingen kan förorsaka cancer hos de åldrande djuren. 2001/02:48 Vissa studier görs för att belysa eventuell miljöpåverkan, t.ex. via Farmakologiska studier syftar till att undersöka om ett läkemedel har den tänkta effekten. Studierna genomförs oftast på råtta och hund. Av alla de läkemedelssubstanser som tas fram undersöks endast en mindre del i djurförsök. En majoritet kan ofta sållas bort i förberedande cellbaserade tester, där exempelvis substansernas förmåga att binda till kända mot- tagarmolekyler kan mätas. För vissa sjukdomar hos människa finns djurmodeller som simulerar dessa. Sådana sjukdomsmodeller används i korta studier av substansers effekter. Exempel på detta är blodtryckssänkande preparat. Det finns försöksdjur som har en medfödd blodtrycksförhöjning. De farma- kologiska studierna syftar även till att undersöka om substansen också påverkar andra organ såsom lungor, mag-tarmkanal, njurar eller centrala nervsystemet. Farmakokinetiska studier syftar till att undersöka läkemedlets omsätt- ning i kroppen, dvs. dess upptag, fördelning, nedbrytning och utsöndring. Sådana studier är betydelsefulla bl.a. för att få kunskap om hur stor exponeringen i olika organ blir och för att bättre kunna överföra resul- taten från djurförsök till mänskliga förhållanden. Farmakokinetiska studier ger också en uppfattning om hur ofta ett läkemedel behöver ges och t.ex. om det kan ges som tabletter eller måste ges i injektionsform. Toxikologiska försök syftar framför allt till att undersöka om ett blivande läkemedel orsakar skador för användaren eller dess avkomma (vid behandling av gravida kvinnor) och om läkemedlet riskerar att påverka den omgivande miljön. Skadorna är ofta oförutsedda och kan uppträda i vilken vävnad som helst. Med ett begränsat antal djur kan ändå många toxiska (giftiga) effekter upptäckas genom att djuren ges förhållandevis höga doser. Försöken pågår under kortare (akuta) eller (kroniska försök). Vid toxikologiska försök delas djuren upp i grupper som behandlas med olika doser. En grupp får ett verkningslöst preparat (s.k. placebo). Vid de försök som pågår undersöks djuren med blod- provstagning, elektrokardiografi (EKG), ögonundersökningar m.m. När försöken avslutats avlivas och obduceras djuren. I samband med detta genomförs mikroskopiska undersökningar av de flesta av djurets organ. Toxikologiska studier syftar även till att undersöka om läkemedlet ger upphov till andra förändringar, såsom exempelvis blodbrist, eller om det finns tidiga tecken på vävnadsskador som lever- eller hjärtskador. Nedan följer en kortfattad beskrivning av några toxikologiska effekter som är av särskilt intresse för läkemedelsområdet. Alltsedan Thalidomidkatastrofen (neurosedyn) har under- sökningar genomförts av nya läkemedel i syfte att hindra nya katastrofer i form av läkemedelsframkallande fosterskador. genomförs normalt på kaniner och råttor. Försöken syftar till att under- söka om läkemedlet påverkar djurens fertilitet (fortplantningsförmåga), om medlet kan ge upphov till fosterskador eller om avkomman som en följd av läkemedelsbehandling under fosterstadiet riskerar att påverkas senare i livet. Arvsmasseskadande (genotoxiska) effekter Vissa substanser kan verka direkt skadande på arvsmassan (generna). Sådana substanser kan ge upphov till cancer hos såväl djur som hos Huvudsakligen undersöks en substans genotoxiska effekt i cell- eller bakteriesystem, varför andelen djurförsök är begränsad. Även om många cancerframkallande ämnen kan avslöjas genom att de skadar arvsmassan så är det i många fall omöjligt att förutsäga eventuell cancerrisk enbart genom sådana tester. De läkemedel som kan komma att ges till människa än eller vid upprepade tillfällen genomgår cancerstudier. Dessa utförs på råttor och möss som tillförs läkemedlet under större delen av sin livslängd. försöket avlivas djuren och undersöks noggrant mikroskopiskt för att påvisa eventuell förekomst av tumörer. Djuren i grupper som fått olika doser av läkemedlet jämförs med en eller två kontrollgrupper som inte Om det är en statistiskt signifikant ökad tumörförekomst hos de behandlade djuren i jämförelse med kontrollgruppen och i synnerhet om tumörförekomsten ökar med ökad dos så bedöms studien vara positiv, dvs. substansen bedöms vara cancerframkallande för det Om substansen är tumörframkallande hos både mus och råtta anses risken öka för att även andra djurslag inklusive människa utvecklar tumörer, särskilt vid långtidsanvändning av läkemedlet. Biologiska läkemedel framställs som tidigare nämnts med hjälp av s.k. Metoden innebär att man får bakterier att producera t.ex. insulin, tillväxthormon och immunologiskt aktiva ämnen. Andra biologiska läkemedel extraheras ur vävnader från människa eller Utvecklingen av läkemedel av detta slag påminner om förhållan- dena vid utvecklingen av kemiska läkemedel men det finns också stora skillnader. I gruppen av biologiska läkemedel ingår som nämnts en rad olika mänskliga hormoner och kroppsegna immunologiskt aktiva ämnen eller substanser. Möjligheten att testa biologiska läkemedel i djurförsök varierar. Biologiska läkemedel består ofta av relativt stora protein som oftast skiljer sig något åt för olika djurslag. Detta innebär att de mänsk- liga varianterna ofta utlöser immunreaktioner efter en tids tillförsel till Skr. 2001/02:48 försöksdjur. Dessa problem är ofta mindre vid användningen av apor som Detta beror på det nära släktskapet med människan. Ett annat problem är att det biologiska läkemedlet kan vara så specifikt för människa att det inte reagerar med mottagarmolekylerna hos de vanligaste försöksdjuren. Även i sådana fall kan användningen av apa vara enda möjligheten. Ett exempel på detta är interferon som används bl.a. vid behandling av gulsot, tumörsjukdomar och multipel skleros (MS). I finns biologiska läkemedel på marknaden som är testade på apor. Studierna är dock inte utförda i landet. Mycket talar för att svårigheterna med immunreaktioner hos försöks- djuren delvis kan avhjälpas genom användning av transgena möss. Om genetiskt modifierade möss kan fås att producera mänskligt protein minskar troligen problemen med störande immunreaktioner. Ytterligare en möjlighet att utveckla meningsfulla och kanske bättre tester på möss än på apor skulle vara om transgena möss kan fås att bilda de mänskliga mottagarmolekylerna (receptorerna) för t.ex. interferon. Farmakologiska och toxikologiska studier av biologiska läkemedel För att djurförsök skall vara meningsfulla måste försöksdjuret påverkas av det biologiska läkemedlet. När det gäller biologiska läkemedel krävs som tidigare nämnts i vissa fall användning av apor. I andra fall, som exempelvis för studier av tillväxthormon och insulin, kan flertalet djur- slag användas. När känsliga försöksdjur finns tillgängliga kan de farma- kologiska försöken utföras på ungefär samma sätt som för kemiska läkemedel. I fallet med tillväxthormon studeras hormonets stimulerande effekt på kroppsviktsökningen hos råtta. Insulinets blodsockersänkande effekt studeras genom användning av mus. Innan dessa studier genomförs finns också möjlighet att med olika cellbaserade försök kontrollera att hormo- nerna är effektiva på cellnivå. De toxiska effekterna av biologiska läkemedel är oftare än för kemiska läkemedel ett resultat av en alltför kraftig farmakologisk verkan. Försö- ken pågår under kortare (akuta) eller (kroniska försök). På grund av de immunreaktioner som uppstår är det dock svårt att genom- föra långtidsstudier med biologiska läkemedel på försöksdjur trots att läkemedlen kan vara avsedda för klinisk långtidstillförsel. Biologiska läkemedel brukar inte ge upphov till skador på arvsmassan men kan ändå ibland orsaka cancer. Till sådana läkemedel hör bl.a. till- växtfaktorer. Trots svårigheterna är det därför viktigt att genomföra cancerstudier av biologiska läkemedel avsedda för långtidsbruk. Dessa utförs på råttor och möss som tillförs läkemedlet under större delen av sin livslängd. På grund av svårigheterna att genomföra långtidsstudier med biologiska läkemedel är det dock endast ett fåtal biologiska läke- medel som genomgått cancerstudier. En ofta framförd missuppfattning är att kroppsegna substanser, dvs. biologiska läkemedel, genomgående skulle vara mindre riskabla än vanliga läkemedel. Skälet till detta skulle vara att de är naturliga. I själva verket kan ibland tillförsel av en kroppsegen substans vara förenad med större risk än tillförsel av ett kemiskt läkemedel. Exempelvis kan en Skr. 2001/02:48 överdosering av insulin vara direkt livshotande. Vissa kroppsegna immunologiskt aktiva substanser medför risker för så svåra biverkningar att behandling endast sker på sjukhus. Förklaringen är att denna typ av substanser bildas på flera platser i kroppen i små eller mycket små mängder och att kroppen är konstruerad för att reagera på dessa låga koncentrationer. Ges däremot substansen som en injektion i större doser kan allvarliga effekter uppstå. För att undvika att utsätta försökspersoner och patienter för onödiga risker är det därför nödvändigt att testa biologiska läkemedel i djurförsök. På grund av problem med immunologiska reaktioner blir dock de biologiska läkemedlen vanligen mindre ingående undersökta än de konventionella, kemiska läkemedlen. Biologiska läkemedel kan dock oftast studeras i för läkemedlet särskilt skräddarsydda försök. Dessa kan vara färre till antalet, jämfört med tester av kemiska läkemedel, men med de rätta försöken kan ändå en tillfreds- ställande säkerhetsbedömning göras. 11.2.3Identitets- och styrkebestämning av läkemedel Både effekt- och säkerhetsprövning av läkemedel är en integrerad del i den läkemedelsutveckling som beskrivits i de föregående avsnitten. För vissa läkemedel är det dock inte tillräckligt med tester på djur under själva utvecklingsfasen. När tillverkningen är svårkontrollerad eller full- goda kemiska analysmetoder saknas, kan användning av försöksdjur för att testa de enskilda produktionssatserna vara nödvändig. Framför allt gäller detta för vissa komplicerade kroppsegna substanser. I dessa fall genomför tillverkarna aktivitetsbestämningar av varje produktionssats. Försöken skall, enligt gällande regelverk, utföras på råttor respektive möss. Förutom aktivitetsbestämningar kan analyser av bakteriegifter krävas för läkemedel som skall injiceras. Syftet är då att upptäcka vissa feber- framkallande substanser. Dessa s.k. endotoxiner kan påvisas genom att de i små mängder åstadkommer koagulation av hästskokrabbans blod. Detta är en alternativ metod som alltmer kommit att ersätta den metod då läkemedlet injicerades i kaniner vars kroppstemperaturer avläses (pyro- gentester). För orena läkemedelsextrakt utförs i en del fall s.k. ospecifika tester. Vid sådana injiceras läkemedlet på ett fåtal möss. Om läkemedlet är av tillfredsställande kvalitet uppvisar djuren inte några påtagliga symptom. I takt med att flertalet biologiska läkemedel kan framställas i allt renare form har de ospecifika testerna i många fall kunnat avskaffas. uppgift är att se till att den enskilde och hälso- och sjukvården får tillgång till effektiva och säkra läkemedel av hög kvalitet och att dessa används på ett ändamålsenligt och kostnadseffektivt sätt. Innan ett läkemedel godkänns för försäljning görs en bedömning av säkerhet och effekt utifrån studier som delvis baseras på djurförsök. godkännande ansvarar för säkerhetsövervakning av läkemedel som försäljs på marknaden. En del av denna övervakning är I de få fall som djurexperimentella studier Skr. 2001/02:48 krävs, vanligtvis pyrogentest på kanin (se avsnitt 11.2.3), kontrakteras ett speciallaboratorium i . forskning enskilt och i samarbete med andra länders myndigheter försökt ta fram alternativ till djurförsök. deltar i ett samarbetsprojekt med syfte att utvärdera olika metoder för analys av ett läkemedels förmåga att orsaka hjärtproblem. Metoden som utvärderas vid utnyttjar isolerade hjärtan från kanin. Verksamheten vid skall även främja säkerheten och kvaliteten för läkemedelsnära produkter som t.ex. kosmetiska och hygie- niska produkter. Läkemedelsindustrin i sysselsätter omkring 16 700 personer, varav 5 300 inom forskning och utveckling. Budgeten för företagens forsknings- och utvecklingsarbete i var drygt 10 mil- jarder kronor, vilket är en betydande del av den samlade satsningen på biomedicinsk forskning inom landet. Målsättningen är att utveckla nya läkemedel för att bota eller lindra sjukdomar där det finns ett stort medicinskt behov. Smärtlindring, hormonterapi och läkemedel mot sjukdomar i mag-tarmkanalen är exem- pel på områden inom vilka svensk läkemedelsindustri varit mycket fram- gångsrik. De senaste 20 årens kunskapsutveckling inom biomedicinen har revo- lutionerat arbetssättet för läkemedelsframtagning. används alltmer datorer, enkla cellbaserade testsystem, bioteknologi och robotiserade analyssystem. Även användningen av genetiskt modifierade djur har ökat. Svensk läkemedelsindustri har gjort kraftfulla sats- ningar på ny teknologi, särskilt inom det cell- och molekylärbiologiska området. Tillsammans med försöksdjursverksamhet utgör sådan tek- nologi grunden för läkemedelsutvecklingen. Investeringarna har inne- burit att försöksdjur inte längre behöver användas i samma omfattning som . Vidare sker en ständig utveckling och förfining av teknikerna i det djurexperimentella arbetet. Svensk läkemedelsindustri bidrar till att denna utveckling går framåt bl.a. genom att ekonomiskt stödja Centrala försöksdjursnämndens (CFN) forskningsanslag Alternativa metoder. Resultatet av denna utveckling har inneburit en minskning av antalet använda försöksdjur under perio- den 19841999 inom svensk läkemedelsindustri (avsnitt 5.4.2). Enligt är dock försöksdjuren fortfarande, och kommer inom överskådlig tid att vara, av avgörande betydelse för utvecklingen av läkemedel. 11.3Kosmetiska och hygieniska produkter Med kosmetiska och hygieniska produkter avses ämnen eller beredningar som är avsedda att appliceras på människokroppens yttre delar eller på tänder och slemhinnor i munhålan i uteslutande eller huvudsakligt syfte Skr. 2001/02:48 att rengöra eller parfymera dem, förändra deras utseende, korrigera kroppslukt, skydda dem eller bibehålla dem i gott skick. Enligt gällande lagstiftning får kosmetiska och hygieniska produkter inte ha sådana egenskaper att de kan medföra skada för konsumenterna vid normal användning. För att bedöma att den färdiga produkten inte innebär några hälsorisker behövs i allmänhet inte några djurtester av den slutliga produkten. Bedömningen av produktens säkerhet kan i stället grundas på kunskap om de ingående ämnena. Sådan kunskap kan omfatta generella uppgifter om giftighet, hudabsorption, hudirritation, allergiframkallande egen- skaper m.m. Uppgifterna förutsätter i flera fall användning av försöks- djur. De mest använda djurslagen är mus, råtta och marsvin. Enligt CFN:s statistik för används dock inte några försöksdjur för utveckling och testning av kosmetiska och hygieniska produkter i . I många fall finns information om de ingående ämnena redan tillgäng- lig eftersom den tagits fram för att uppfylla bestämmelser för andra produkter. I andra fall krävs ytterligare uppgifter för användningen i kosmetiska och hygieniska produkter. Ett exempel på detta är behovet av studier som visar om substansen kan absorberas genom huden eller inte. Tusentals olika ämnen används i kosmetiska och hygieniska produkter. Många av dessa har använts . På grund av nya uppgifter om kemiska ämnens påverkan på människa och miljö kan det inte uteslutas att även ämnen i användning kan komma att behöva studeras ytterligare. Få djurförsök har debatterats så ofta som tester av dessa produkter. Diskussionen har framför allt handlat om huruvida det i detta samman- hang är försvarbart att använda djurtester. Inom EU pågår behandling av ett förslag om förbud mot djurtester inom detta område (se kap. 14). () är en branschorganisation för företag som tillverkar och marknadsför kosmetiska och hygieniska produkter samt kemisk-tekniska hushållsprodukter i . Medlems- företagen är dels stora multinationella företag och dels mindre nationella företag. Tillverkningen av kosmetiska, hygieniska och hushållsprodukter sker huvudsakligen utanför gränser. Med tanke på produkternas stora spridning i samhället kräver bran- schen att produkternas säkerhet för användaren kan bedömas. Strävan är att ständigt arbeta för att öka produktsäkerheten ytterligare och att på andra sätt förbättra produkterna. Dessa krav betonas alltmer, inte minst därför att allergi- och miljöfrågor diskuteras flitigt. Industrin inom området arbetar för att minska antalet djurförsök och kan sägas vara pådrivande i arbetet med att hitta alternativa testmetoder.