prop · GP033 · 2001-10-04 00:00:00 — Om halv fastighetsskatt utgår måste taxeringsvärdet överstiga för att skattereduktion skall medges. De som ingår i fastighetsägarens hushåll är samma personkrets som sambeskattas med fastighetsägaren enligt reglerna om sambeskattning i lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt, SFL. Sambor utan barn och som heller inte haft barn tillsammans omfattas emellertid inte av sambeskattningsreglerna. Sådana sambor föreslås dock ingå i det hushållsbegrepp som här avses. Hushållsinkomsten beräknas som hushållsmedlemmarnas sammanlagda beskattningsbara förvärvsinkomst och kapitalinkomst. Den valda konstruktionen med ett tak för taxeringsvärdet innebär också att skattereduktion inte kan komma ifråga om hushållets sammanlagda inkomster överstiger ett visst belopp. I denna promemoria föreslås att taket, eller den övre underlagsgränsen, sätts till . Fastighetsskatten på detta underlag uppgår till vilket är av en hushållsinkomst som överstiger . Det föreslagna taket innebär således att ingen skattereduktion medges om hushållsinkomsten överstiger . Vid beräkning av hushållets inkomster skall hänsyn tas till hushållets förmögenhet. Förmögenheten beräknas enligt de regler som gäller enligt SFL. Hänsyn tas till de fribelopp som gäller för sambeskattade respektive ensamstående. Sedan hushållsförmögenheten beräknats reduceras det uppkomma beloppet med taxeringsvärdet på den aktuella fastigheten, dock inte i den mån taxeringsvärdet överstiger . Av det återstående beloppet räknas som förvärvsinkomst. Särskilda regler finns för efterlevande make eller sambo samt för dödsbon. Reglerna gäller enbart fastigheter i . Reglerna föreslås träda i kraft och tillämpas förs- ta gången vid taxering. Reglerna föreslås ges retroaktiv tillämpning . I promemorian redogörs slutligen för det som finns i . Det lämnas emellertid inte här något motsvarande förslag för den svenska fastighetsskatten. Lagförslag i promemorian En begränsningsregel för fastighetsskatten genom skattereduktion Förslag till lag om skattereduktion för fastighetsskatt Härigenom föreskrivs följande. 1 § Skattereduktion för fastighetsskatt medges ägare av fastighet under de förutsättningar och i den omfattning som anges i denna lag. 2 § Beteckningar och uttryck som används i denna lag har samma innebörd som i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt och fastighetstaxeringslagen (1979:1152) om inte annat anges eller framgår av sammanhanget. Med taxeringsår avses taxeringsår enligt 1 kap. 12 § inkomstskattelagen. Bestämmelserna i denna lag om fastighet som är småhusenhet eller lantbruksenhet gäller också beträffande del av fastighet, flera fastigheter eller delar av fastighet som är sådan enhet, om inte annat anges. 3 § Med hushåll avses i denna lag 1.sådana personer som enligt 21 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt skall sambeskattas, och 2.sådana sambor som utan att vara sambeskattade avses i lagen (1987:242) om sambors gemensamma hem. Frågan om huruvida sådana sambor som avses i 2 skall anses ha utgjort ett hushåll under beskattningsåret skall bedömas enligt de bestämmelser om sambor som finns i 21 § andra stycket lagen om statlig förmögenhetsskatt. Vem som kan medges skattereduktion 4 § Skattereduktion medges fysisk person som är skattskyldig till fastighetsskatt enligt lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt för fastighet i som utgörs av småhusenhet eller småhus med tillhörande tomtmark på lantbruksenhet. För lantbruksenhet gäller dock att skattereduktion inte medges för småhus som är inrättat till bostad åt minst tre familjer. Av 8 § framgår att även dödsbo under vissa förhållanden kan medges skattereduktion. Villkor för ägande och boende 5 § Skattereduktion medges endast om den skattskyldige är bosatt på den fastighet som avses i 4 § första stycket (reduktionsbostaden). Är den skattskyldige bosatt i ett småhus på en taxeringsenhet vari ingår flera värderingsenheter som utgör småhus med tillhörande tomtmark, anses reduktionsbostaden utgöra den skattskyldiges eller, i fall som avses i 9 § andra stycket, hushållets andel av samtliga småhusenheter på taxeringsenheten. Den skattskyldige anses bosatt på den fastighet där han rätteligen skall vara folkbokförd. 6 § Den skattskyldige skall ha ägt fastigheten och varit bosatt på den under hela det år som föregått taxeringsåret. 7 § Skattereduktion kan även medges om 1.den skattskyldige har förvärvat fastigheten genom arv eller testamente efter en make eller sambo, eller genom bodelning med anledning av makens eller sambons död, och 2.maken eller sambon ägde och var bosatt på fastigheten året före taxeringsåret och dessa förhållanden därefter bestått fram till dödsfallet, eller dennes dödsbo ägde fastigheten året före taxeringsåret och den skattskyldige efter denna tidpunkt har tillskiftats fastigheten, och 3.den skattskyldige var bosatt på fastigheten året för dödsfallet och detta förhållande därefter bestått fram till utgången av det aktuella året. 8 § Dödsbo kan medges skattereduktion om 1.den avlidne ägde och var bosatt på fastigheten året före taxeringsåret och dessa förhållanden därefter bestått fram till dödsfallet, och 2.en efterlevande make eller sambo är delägare i dödsboet och var bosatt på fastigheten under hela det år som föregått taxeringsåret. 9 § Skattereduktion medges endast om underlaget för den fastighetsskatt avseende reduktionsbostaden som påförts den skattskyldige uppgår till (underlagsgränsen). Om halv fastighetsskatt utgår enligt 3 § andra stycket lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt skall underlaget uppgå till . För personer som ingår i sådant hushåll som avses i 3 § beräknas underlaget gemensamt och utgörs av de sammanlagda underlagen för den fastighetsskatt avseende reduktionsbostaden som påförts dem. 10 § Vid beräkning av skattereduktionen fastställs ett skattebelopp och ett spärrbelopp enligt bestämmelserna i 1114 §§. Om skattebeloppet överstiger spärrbeloppet medges skattereduktion med ett belopp motsvarande skillnaden mellan skattebeloppet och spärrbeloppet (reduktionsbeloppet). För personer som ingår i sådant hushåll som avses i 3 § fördelas reduktionsbeloppet dem emellan i förhållande till storleken av vars och ens andel av den sammanlagda fastighetsskatten avseende reduktionsbostaden. 11 § Skattebeloppet utgörs av den fastighetsskatt som påförts den skattskyldige enligt bestämmelserna i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt. Skattebeloppet får dock inte överstiga eller, då halv fastighetsskatt utgår enligt 3 § andra stycket samma lag, . För personer som ingår i sådant hushåll som avses i 3 § beräknas skattebeloppet gemensamt och utgörs av summan av deras sammanlagda skattebelopp avseende reduktionsbostaden. 12 § Spärrbeloppet utgör av den skattskyldiges reduktionsgrundande inkomst beräknad enligt 13 och 14 §§. Spärrbeloppet får inte i något fall fastställas till ett lägre belopp än . 13 § Reduktionsgrundande inkomst utgörs av summan av inkomstskattelagen (1999:1229), 2.överskott av inkomst av kapital enligt 1 kap. 6 § inkomstskattelagen, av förmögenheten beräknad enligt 14 §. För personer som ingår i sådant hushåll som avses i 3 § beräknas den reduktionsgrundande inkomsten gemensamt och utgörs av deras sammanlagda inkomster beräknade enligt första stycket. 14 § Som förmögenhet räknas den beskattningsbara förmögenheten enligt 19 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt beräknad med undantag av taxeringsvärdet för reduktionsbostaden till den del detta inte överstiger . För personer som ingår i sådant hushåll som avses i 3 § beräknas förmögenheten gemensamt och utgörs av deras sammanlagda förmögenheter beräknade enligt första stycket. 15 § I fråga om skattereduktion enligt denna lag tillämpas bestämmelserna om skattereduktion i 65 kap. 12 § inkomstskattelagen (1999:1229). Skattereduktion enligt denna lag tillgodoräknas den skattskyldige före skattereduktion enligt inkomstskattelagen. 16 § I fråga om förfarandet enligt denna lag gäller bestämmelserna i taxeringslagen. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Förslag till lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor Härigenom föreskrivs att lagen (1987:813) om homosexuella sambor skall ha följande lydelse. Om två personer bor tillsammans i ett homosexuellt förhållande, skall vad som gäller i fråga om sambor enligt följande lagar och bestämmelser tillämpas även på de homosexuella samborna: 1.lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem, 4.10 kap. 9 § , 5.4 kap. 19 § första stycket utsökningsbalken, 6.inkomstskattelagen (1999:1229), 7.lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, 8.bostadsrättslagen (1991:614), 9.lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer, 10.5 kap. 18 § tredje stycket fastighetsbildningslagen (1970:988), 11.5 och 12 §§ lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument, 12.14 kap. 3 §, 4 § tredje stycket och 8 § tredje stycket vallagen (1997:157), 13.36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval, 14.4 § lagen (1997:159) om brevröstning i vissa fall, 15.10 kap. 18 §, 11 kap. 2, 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16 kap. 7 och 9 §§ , 16.säkerhetsskyddslagen (1996:627), 17.lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid taxeringar, 18.lagen (1993:737) om bostadsbidrag, 19.35 § andra stycket socialtjänstlagen (1980:620), 26 § tredje stycket hälso- sjukvårdslagen (1982:763), och sjukvårdslagen (1982:763), 2 kap. 4 § utlänningslagen 2 kap. 4 § utlänningslagen (1989:529). (1989:529), samt skattereduktion för fastighetsskatt. Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara ogifta, gäller det också de homosexuella samborna. Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanser till promemorian En begränsningsregel för fastighetsskatten genom skattereduktion Följande remissinstanser har avgett yttrande över promemorian En begränsningsregel för fastighetsskatten genom skattereduktion: , , , , , , , , , , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Länsrätten i län, Länsrätten i , i , i län, i , kommun, kommun, vid , Tekniska , , , , , , , , , , , , Skärgårdens Intresseföreningars kontaktorganisation (SIKO), i (LO), Akademikers (). Yttranden har också kommit in från , , Quinnoråd, Samverkansforum för kvinnor samt ett antal privatpersoner. Förslag till lag om skattereduktion för fastighetsskatt Härigenom föreskrivs följande. 1 § Ägare av fastighet i kan under de förutsättningar och i den omfattning som anges i denna lag tillgodoräknas skattereduktion. 2 § Termer och uttryck som används i denna lag har samma betydelse och tillämpningsområde som i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt och fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Med taxeringsår avses taxeringsår enligt 1 kap. 12 § inkomstskattelagen (1999:1229). Bestämmelserna i denna lag om fastighet som är småhusenhet eller lantbruksenhet gäller också del av fastighet, flera fastigheter eller delar av fastigheter som är sådan enhet. 3 § Med ägare avses även den som enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) skall likställas med ägare. De personer som enligt 21 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt skall sambeskattas anses ingå i samma hushåll. Vem som kan tillgodoräknas skattereduktion 4 § Skattereduktion kan tillgodoräknas fysisk person som är ägare av en fastighet för vilken han är skattskyldig till fastighetsskatt enligt lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt. Av 7 § framgår att även dödsbo i vissa fall kan tillgodoräknas skattereduktion. 5 § Skattereduktion kan tillgodoräknas den som ägt en fastighet och varit bosatt där före taxeringsåret om fastigheten utgörs av en småhusenhet eller ett småhus som är inrättat till bostad åt högst en eller två familjer med tillhörande tomtmark på en lantbruksenhet (reduktionsfastigheten). Om det i ett hushåll finns flera fastigheter som uppfyller villkoren i första stycket anses endast den fastighet som har högst taxeringsvärde som reduktionsfastighet. Den skattskyldige anses bosatt på den fastighet där han rätteligen skall vara folkbokförd. Särskilda regler vid dödsfall 6 § Skattereduktion kan oavsett bestämmelserna i 5 § tillgodoräknas den skattskyldige om denne året före taxeringsåret har förvärvat fastigheten genom arv eller testamente efter sin make eller sambo, eller genom bodelning med anledning av makens eller sambons död under förutsättning att 1.maken eller sambon ägde och var bosatt på fastigheten året före taxeringsåret och dessa förhållanden därefter bestått fram till dödsfallet, eller att dennes dödsbo ägde fastigheten året före taxeringsåret, 2.den skattskyldige var bosatt på fastigheten det år då dödsfallet inträffade och detta förhållande därefter bestått fram till utgången av året före taxeringsåret, 3.den skattskyldige fortfarande ägde fastigheten vid utgången av året före taxeringsåret, och 4.den skattskyldige vid utgången av det år dödsfallet inträffade sambeskattades med makens eller sambons dödsbo enligt bestämmelserna i 21 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt. 7 § Ett dödsbo kan tillgodoräknas skattereduktion dödsfallet inträffade om 1.den avlidne ägde och var bosatt på fastigheten året före taxeringsåret och dessa förhållanden därefter bestått fram till dödsfallet, 2.en efterlevande make eller sambo är delägare i dödsboet och var bosatt på fastigheten under hela det år som föregått taxeringsåret, 3.dödsboet fortfarande ägde fastigheten vid utgången av året före taxeringsåret, och 4.den efterlevande maken eller sambon vid utgången av det år dödsfallet inträffade sambeskattas med makens eller sambons dödsbo enligt bestämmelserna i 21 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt. 8 § Vid beräkning av skattereduktionen fastställs ett skattebelopp och ett spärrbelopp enligt bestämmelserna i 9 och 10 §§. 9 § Skattebeloppet utgörs av den fastighetsskatt som påförs den skattskyldige för reduktionsfastigheten enligt bestämmelserna i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt. Skattebeloppet får dock inte överstiga eller, då halv fastighetsskatt tas ut enligt 3 § andra stycket samma lag, . Ägs reduktionsfastigheten av flera delägare som ingår i samma hushåll, beräknas skattebeloppet gemensamt. 10 § Spärrbeloppet är av den reduktionsgrundande inkomsten beräknad enligt 12 §. Spärrbeloppet får inte fastställas till ett lägre belopp än . 11 § Om skattebeloppet överstiger spärrbeloppet skall den skattskyldige tillgodoföras en skattereduktion som motsvarar skillnaden mellan skattebeloppet och spärrbeloppet. Ägs reduktionsfastigheten av flera delägare som ingår i samma hushåll och överstiger skattebeloppet spärrbeloppet, skall varje delägare tillgodoföras en skattereduktion i förhållande till hans andel av den sammanlagda fastighetsskatten för reduktionsfastigheten. 12 § Den skattskyldiges reduktionsgrundande inkomst utgörs av summan av 1.hans beskattningsbara förvärvsinkomst enligt 1 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229), 2.hans överskott i inkomstslaget kapital enligt 1 kap. 6 § inkomstskattelagen, och av hans beskattningsbara förmögenheten beräknad enligt 19 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt minskad med reduktionsfastighetens taxeringsvärde till den del det inte överstiger . Om det finns fler medlemmar i den skattskyldiges hushåll, skall den reduktionsgrundande inkomsten beräknas gemensamt för dem. Detsamma gäller om reduktionsfastigheten ägs av flera delägare som ingår i samma hushåll. 13 § Vid debitering av slutlig skatt enligt 11 kap. 9 § skattebetalningslagen (1997:483) skall hänsyn tas även till skattereduktion för fastighetsskatt. 14 § Skattereduktion för fastighetsskatt räknas av mot och statlig inkomstskatt enligt inkomstskattelagen (1999:1229) samt mot statlig fastighetsskatt. Skattereduktion för fastighetsskatt tillgodoräknas den skattskyldige före skattereduktion enligt inkomstskattelagen och skattereduktion enligt lagen (2000:1380) om skattereduktion för utgifter för vissa anslutningar för tele- och datakommunikation, men efter skattereduktion enligt lagen (2000:1006) om skattereduktion på förvärvsinkomster vid taxering. 2001/02:3 Denna lag träder i kraft och tillämpas första Bilaga 4 gången vid taxering. 2. lagen (2001:000) om skattereduktion för fastighetsskatt, 3. lagen (2000:1380) om skattereduktion för utgifter för vissa anslutningar för tele- ochdatakommunikation, och4. 65 kap. 912 §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Förslag till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483). Härigenom föreskrivs att 11 kap. 9 § skattebetalningslagen (1997:483) skall ha följande lydelse. fattar beslut om skattens storlek enligt den årliga taxeringen (grundläggande beslut om slutlig skatt). Slutlig skatt kan bestämmas också genom omprövningsbeslut och till följd av beslut av domstol. Med slutlig skatt avses summan av skatter och avgifter enligt 10 § minskad med skattereduktion enligt 1. lagen (2000:1006) om skattereduktion på förvärvsinkomster vid 2. lagen (2000:1380) om skattereduktion för utgifter för vissa anslutningar för tele- och datakommunikation och 65 kap. 912 §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2000:1382. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om skattereduktion för fastighetsskatt 2.lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av departementssekreteraren . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om skattereduktion för fastighetsskatt Lagrådet avgav yttrande över tidigare förslag till lag om nedsatt underlag för uttag av fastighetsskatt i vissa fall vid taxeringar. Förslaget gick ut på att lättnad i uttaget av fastighetsskatt skulle komma till stånd för fastigheter som vid fastighetstaxering betecknats som strandfastigheter eller strandnära fastigheter och som var belägna inom någon av ett antal uppräknade församlingar i , och . Lagrådet fann det inte visat att denna begränsning av lagens tillämplighet till fastigheter inom vissa församlingar hade skett på ett rimligt sätt och framhöll att risken för att lika fall skulle komma att behandlas olika framstod som påtaglig. Det nu remitterade lagförslaget har en generell geografisk tillämpning, och den kritik som riktades mot det tidigare förslaget kan därför inte med samma fog göras gällande mot det nya förslaget. Detta hindrar emellertid inte att det även med avseende på den nu föreslagna lagen kan finnas anledning att fråga sig om principen att lika fall skall behandlas lika har fullt ut respekterats. Den föreslagna lagen om skattereduktion för fastighetsskatt innebär en avvikelse från vad som i allmänhet gäller i fråga om beskattning av fastigheter men berör också reglerna för beskattning av inkomst och förmögenhet, eftersom det är fastighetsägarens beskattningsbara inkomst och förmögenhet som skall vara avgörande för om det föreligger en rätt till skattereduktion (se 12 § första stycket i lagförslaget). Dessutom bygger förslaget på att sambeskattningsreglerna i lagen om statlig förmögenhetsskatt i viss utsträckning skall vara avgörande för rätten till sådan skattelättnad (se 3 § andra stycket och 12 § andra stycket i lagförslaget). Eftersom den föreslagna lagen innefattar undantag från eljest gällande Prop. bestämmelser och skall tillämpas enbart på fastighetsägare som uppfyller särskilda villkor i fråga om sina ekonomiska förhållanden, leder lagen till att ett redan komplicerat skattesystem ytterligare kompliceras. nödvändighet uppkommer också nya gränsdragningsproblem, som det kan vara svårt att lösa på ett konsekvent och rättvist sätt. En beskrivning av lagens ändamål lämnas i den allmänna motiveringen, där det erinras om de höjningar av taxeringsvärden som genomförts och som i vissa delar av landet skulle leda till kraftigt höjda fastighetsskatter om inte balanserande åtgärder vidtogs. framhålls särskilt att det finns ett antal hushåll vilkas inkomster är låga men som åläggs höga fastighetsskatter. Det anges vidare att detta framför allt gäller fastigheter som ägts och som ligger i attraktiva områden där marknadsvärdena och därmed fastighetsskatten stigit kraftigt men att särskilda svårigheter också kan uppkomma för personer som bosatt sig permanent i attraktiva fritidsområden där taxeringsvärdena är höga och de lokala inkomstmöjligheterna ofta är begränsade (s. 14 i remissen). Vid sidan av de grupper som särskilt omnämns i motiven de som bott länge i attraktiva områden och de som bosatt sig permanent i attraktiva fritidsområden finns också andra grupper som till följd av de höjda taxeringsvärdena möter liknande ekonomiska svårigheter men som inte kan dra fördel av lagens regler till följd av att underskott i inkomstslaget kapital t. ex. på grund av höga ränteutgifter inte påverkar bedömningen av om rätt till skattereduktion skall föreligga (se 12 § första stycket 2 i lagförslaget och s. 35 i remissen). Det enda skäl som anförts för denna avgränsning, nämligen att det finns anledning att förhindra en situation där hushåll genom hög skuldsättning kommer i fråga för begränsningsregeln (s. 24 i remissen), framstår som tämligen onyanserat och kan inte i alla de olika fall av skuldsättning som kan föreligga anses utgöra ett övertygande argument mot lättnader i fråga om En viktig princip i den föreslagna lagen är att bedömningen av om eller i vilken utsträckning skattereduktion skall medges grundas inte enbart på fastighetsägarens utan på dennes och andra Härigenom utsträcks principen om sambeskattning, som i övrigt förmögenhetsskatten, till ett nytt område. Därtill kommer att lagförslaget i detta hänseende inte framstår som helt konsekvent. Kretsen av personer, vilkas inkomster och förmögenhet skall beaktas vid bestämmandet av reduktionsgrundande inkomst (se 12 § andra stycket i lagförslaget) är nämligen inte densamma som den krets av personer som kan få åtnjuta skattereduktion efter fastighetsägarens död (se 6 och 7 §§ i lagförslaget). I det förra hänseendet är det fråga om alla de personer som sambeskattas enligt 21 § lagen om statlig förmögenhetsskatt (se 3 § andra stycket och 12 § andra stycket i lagförslaget), dvs. makar, vissa sambor samt sambeskattade föräldrar och deras hemmavarande barn , medan det, för att en arvinge eller testamentstagare skall få tillgodoräkna sig skattereduktion efter fastighetsägarens död eller för att ett dödsbo testamentstagaren är den avlidnes make eller sambo (6 § i lagförslaget) eller att en make eller sambo är delägare i dödsboet (7 § i lagförslaget). Om det är ett hemmavarande barn som är arvinge eller testamentstagare eller om ett sådant barn är delägare i dödsboet, är detta däremot enligt förslaget inte tillräckligt för att skattereduktion skall kunna erhållas efter fastighetsägarens död. Denna olikhet i fråga om bestämmandet av kretsen av närstående hushållsmedlemmar framstår som svårförklarlig. De nu anförda exemplen illustrerar de problem som uppkommer när det gäller att avgränsa lagens tillämpningsområde på ett rimligt sätt och att ge personer i jämförbar situation en likvärdig behandling. Att lösningarna i detta sammanhang blir ganska schematiska och att de därigenom också kan te sig godtyckliga kan dock knappast helt undvikas. Lagrådet vill ändå förorda att lagförslaget, om det läggs till grund för lagstiftning, blir föremål för ytterligare överväganden i ljuset av de synpunkter som här anförts och under hänsynstagande till de förslag rörande enskilda bestämmelser som framläggs i det följande. Enligt det remitterade förslaget skall den skattskyldige anses bosatt på den fastighet där han rätteligen skall vara folkbokförd. Folkbokföringslagen (1991:481) bygger på principen att en person skall folkbokföras på den fastighet där han regelmässigt tillbringar sin dygnsvila. Från denna princip görs vissa undantag och vad som skall anses vara rätt folkbokföringsort är inte alltid lätt att fastställa.