prop · GP0348 · 2001-10-25 00:00:00 — Inom den , Colipa, driver kosmetikaföre- tagen gemensamt ett antal forskningsprojekt som syftar till att finna till- förlitliga alternativa testmetoder som kan accepteras av ansvariga myndigheter. investerar kosmetikaindustrin i (framför allt de multinationella bolagen) i detta arbete. Vaccination syftar till att förhindra uppkomst och spridning av infek- tionssjukdomar hos både människor och djur. Vacciner skiljer sig från många andra läkemedel genom att de är avsedda att tillföras en individs endast en eller ett fåtal gånger. Avsikten med vaccinationen är att utlösa en immunreaktion som ger framtida skydd mot sjukdom. Vacciner består ofta av ganska grova extrakt (komplexa organiska föreningar) som inte enbart kan kontrolleras med kemiska analyser. I forsknings- och utveck- lingsskedet behövs förhållandevis få djurförsök, medan upprepade kontrollförsök behövs av de enskilda produktionssatserna av vaccin som marknadsförs. Forskning om och utveckling av vacciner är av betydelse för att kunna möta nya hot mot folkhälsan och för att kunna satsa på att förebygga i stället för att behandla sjukdomar. Vaccin har främst använts mot infektionssjukdomar men kommer sannolikt vaccin att kunna användas mot en rad andra folksjukdomar (t.ex. allergi, cancer, magsår). Försöksdjur bedöms, av forskare på området, vara en av de grundläggande förutsättningarna för utveckling av vacciner. Tester av olika vaccinpreparat för människor omfattar flera faser som syftar till att undersöka om vaccinet kan orsaka skada och om det kan framkalla specifika immunsvar mot smittämnet i fråga. För att bestämma skyddseffekten hos ett enda vaccinpreparat skulle det ofta behövas flera tusen försökspersoner av vilka en del får vaccinet och andra utgör kontroller som får en overksam substans (placebo). Sådana studier kan naturligt nog inte upprepas för varje ny omgång vaccin för samma sjuk- dom. För dessa ändamål används bl.a. djurförsök som inte kräver lika stora försöksgrupper. Även om ett vaccins skyddseffekt för människa inte är direkt jämför- bar med resultaten av ett djurförsök, kan ändå olika vaccinkandidater eller kombinationer av preparat effektivt testas med hjälp av försöksdjur. Resultaten av sådana försök visar vaccinets förmåga att framkalla en immunologisk reaktion och bildar en god grund för fortsatta försök på människa. Det finns internationella överenskommelser om att den sjuk- domsförebyggande effekten av ett vaccin klart skall dokumenteras. Detta kräver i många fall att det aktuella smittämnet i infektionsförsök tillförs vaccinerade försöksdjur. Försöken, som syftar till att undersöka om vaccinet har skadliga effekter, utförs med engångstillförsel eller om vaccinet är avsett att kliniskt till- föras mer än en gång genom upprepad tillförsel. Efter exponeringen obduceras djuren och deras organ undersöks. Vissa vacciner, som exem- pelvis vaccin mot polio eller vattkoppor, kan påverka nervvävnad. sådana fall kan det krävas speciella studier av vaccinets effekt på nerv- Skr. 2001/02:48 systemet. Många vacciner är förhållandevis grova beredningar av mikroorganism- komponenter eller av hela celler. Sådana produkter är svåra att framställa utan variationer mellan produktionssatserna. Det är därför nödvändigt att varje sats eller produktionsomgång testas med avseende på effektivitet. Detta sker ofta i form av skydds- eller antikroppsbildningsförsök. Som exempel kan nämnas att den enda metod som är godkänd för att testa vaccin mot sjukdomen rödsjuka på svin är en s.k. challenge- test. I försöket vaccineras knappt 200 möss varefter de infekteras med levande rödsjukebakterier. Antalet överlevande möss är ett mått på vaccinets effektivitet. För vissa vacciner kan giftigheten för exempelvis nervvävnad variera mellan satserna, vilket kan kräva satsvisa studier av vaccinets påverkan på nervsystemet. Eftersom utgångsmaterialet ofta utgörs av mikroorga- nismer är risken relativt stor att feberframkallande gifter, främst så kallade endotoxiner, förekommer i vaccinsatserna. Därför kan satsvisa prövningar av vaccin, i likhet med vad som krävs för biologiska läke- medel, behövas. Ytterligare ett exempel är polio. Enligt bestämmelser i farmakopé och enligt krav av FDA (Food and Drug Admini- stration i ) skall varje sats av avdödat poliovaccin säkerhetstestas genom bl.a. kontroll av att inte något infektiöst virus finns kvar. Detta görs med hjälp av njurceller från apa. Metoden förutsätter tillgång till destinationsuppfödda apor som är fria från störande virus. Enligt statistik från användes ca 700 försöksdjur för sjuk- domsdiagnostik. Dessa djur har använts till diagnostik av mänskliga sjukdomar. Ett exempel på hur djur används i sjukdomsdiagnostik är om ett för oss främmande smittämne kommer in i landet så ympas det från patient till djur och dess utveckling i djuret studeras. Ett exempel där material från djur används är diagnos av glutenallergi. I detta fall används celler från apa för att studera den allergiska reaktionen. () arbetar kontinuerligt med att utveckla och förbättra diagnostiska metoder för djursjukdomar som före- kommer inom landet. Strävan är att även vara förtrogen med metoder som krävs för diagnostisering av exotiska virus som kan bli aktuella i vårt land. Inom SVA finns det beredskap att diagnostisera ett flertal sådana sjukdomar, bl.a. mjältbrand, rabies, tuberkulos, scrapie och Newcastlesjuka. Dessa diagnoser förutsätter användning av försöksdjur. Enligt SVA:s instruktion59 skall myndigheten särskilt: N utreda smittsamma djursjukdomars uppkomst, orsak och sprid- vara veterinärmedicinskt centrallaboratorium, utföra diagnostik av djursjukdomar inklusive som föreskrivs i , N vara nationellt referenslaboratorium för zoonoser, N medverka i förebyggande och bekämpande av djursjukdomar, N bedriva forsknings- och utvecklingsarbete inom sitt N följa och analysera utvecklingen av resistens mot antibiotika och andra antimikrobiella medel bland mikroorganismer hos djur. I försöksdjursfrågor verkar SVA, med utgångspunkt från sitt verksam- hetsområde, för ett humant och etiskt användande av försöksdjur. Vid olika avdelningar inom SVA har därför särskilda resurser avsatts för handläggning av uppdrag och frågeställningar som rör försöksdjur. Verk- samheterna omfattar diagnostik av sjukdomar, hälsoinventeringar, rådgivning, utbildning, forskning och utveckling samt uppfödning och hållande av laboratoriedjur. Försöksdjur används för att kunna utreda och bedöma kemiska produk- ters miljö- och hälsoeffekter. Syftet med bedömningen är att förutse eventuella miljö- och hälsorisker för att kunna förebygga dessa, t.ex. genom riskbegränsande åtgärder. Sådana åtgärder kan vara klassificering och märkning av hälso- och miljöfarliga kemiska ämnen och bered- ningar. Vid godkännande av bekämpningsmedel och vid förhandsanmälan av nya ämnen skall industrin, enligt gällande EG-direktiv60, redovisa undersökningsresultat rörande ämnenas inneboende egenskaper. Likaså krävs sådana undersökningsresultat för att kunna bedöma risker med existerande ämnen, vilket sker inom ramen för en EG-förordning61. omfattas enbart kemikalier som produceras i stora mängder (prio- riterade högvolymkemikalier). Enligt gällande bestämmelser62 skall industrin klassificera och märka de hälso- och miljöfarliga kemiska produkter som de sätter ut på marknaden. Märkningen baseras på produkternas inneboende farliga egenskaper. Testmetoderna som används för att få fram kunskap om respektive ämnes inneboende egenskaper bygger i huvudsak på användning av för- 59Förordningen (1999:341) med instruktion för 60Rådets direktiv /414/EEG av om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och rådets direktiv /32/EEG av om ändring för sjunde gången i rådets direktiv /54 /EEG om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen 61Rådets förordning (EEG) 793/93 av om bedömning och kontroll av risker med existerande ämnen 62Rådets direktiv /548/EEG av om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen finns inte validerade alternativa metoder som i Skr. 2001/02:48 någon större utsträckning kan ersätta de försöksdjursbaserade metoderna. Gällande regler (nationella och på EU-nivå) bygger främst på kunskap från djurbaserade metoder. En snar och kraftig minskning av försöks- djursanvändning inom EU skulle därför få till följd att kraven enligt reglerna, vad gäller att motverka hälso- och miljörisker av kemikalier, inte kan uppfyllas. I ett längre tidsperspektiv () anas en ökad användning av försöksdjur inom kemikaliekontrollen. EU:s miljöministrar har i flera uttalanden pekat på behovet av ytterligare kunskaper om kemikaliers effekter på hälsa och miljö. Huvuddelen av de kemikalier som finns på marknaden är otillräckligt eller inte alls testade. Detta innebär att regel- systemen för kemikaliesäkerhet fungerar bristfälligt och att en hög skyddsnivå för människa och miljö därför inte kan upprätthållas. Risk- begränsande åtgärder kan därför i många fall endast vidtas först efter att skador på människa och miljö redan inträffat. I har ett särskilt samarbetsprogram mellan industrin och myndigheter startat som innebär testning av de 3 000 kemiska ämnen som förekommer i störst volymer i samhället. För att nå sina mål bevakar och initierar Kemikalieinspektionen bl.a. miljöeffektforskning, vilket är ett område där försöksdjur används. 11.6.1Kemikaliestrategi för en giftfri miljö Regeringen anger i proposition 2000/01:65 Kemikaliestrategi för giftfri miljö att bör verka för en kraftfull satsning på utveckling av testmetoder som kan minska behovet av försöksdjur. Att testa kemikaliers hälso- och miljöfarlighet med dagens metoder medför att djurförsök krävs. Dessa är både dyra och tidskrävande. Regeringen anser att det finns skäl att utveckla metoder för testningen av ämnena på ett sådant sätt att antalet djurförsök begränsas. En strategi kan vara att inledande översiktliga tester (screeningtester) görs med in vitro- metoder. Regeringen avser att verka för att ett förfaringssätt liknande detta införs inom EU i de fall acceptabla metoder finns tillgängliga. På så sätt kan såväl djurs lidande som tid och pengar sparas. Det är därför viktigt att såväl nationellt som inom EU kraftfullt verkar för att testmetoder som begränsar antalet djurförsök utvecklas och utvärderas så att de kan ligga till grund för förändrade standarder. Införandet av ett stegvis förfarande som regeringen föreslagit i propositionen kompletterat med screeningmetoder enligt ovan för att urskilja vilka ämnen som är farliga eller särskilt farliga skulle också bidra till att minska antalet djur- försök. Testkraven enligt måste därför förändras i takt med att nya testmetoder som kräver färre djurförsök kommer fram. Ett sådant exempel är s.k. nanoteknik, som kan komma att bidra till att testning av kemikalier förändras och därmed till att antalet djurförsök minskar. Nanoteknik är en benämning på mätmetoder som kräver mycket små testvolymer. Det är också viktigt att kraven på testning ses tillsammans med kraven på utfasning av ämnen med vissa särskilt farliga egenskaper. avser att verka för att ämnen som har vissa egenskaper fasas ut. skaper som avses är bl.a. persistens (långsam nedbrytning) och bio- Skr. 2001/02:48 ackumulering. Metoderna för att testa dessa egenskaper kräver förhållan- devis få försöksdjur. Om ett ämne först undersöks med avseende på dessa egenskaper och man finner att ämnet omfattas av kraven på utfas- ning finns det i princip inte skäl att göra ytterligare tester såvida det inte fortsättningsvis kommer att användas efter dispens. Även om kraven på testning är tänkta att rikta sig mot de enskilda företag som tillverkar eller importerar ett ämne är det viktigt att företagen hittar former för samverkan när tester skall utföras. Det finns ekonomiska drivkrafter för detta, som en samverkan bidrar till att minska antalet tester och därmed ett minskat behov av djurförsök. Europeiska kommissionen har lagt fram en vitbok om en kemikalie- strategi. Där framgår att kommissionen delar den syn på behovet att accelerera utvecklingen av alternativa testmetoder. antog rådslutsatser om en kemikalie- strategi. I rådets slutsatser poängteras att antalet djurförsök bör minime- ras som en hög skyddsnivå för människors hälsa upprätthålls. Adekvata resurser måste tillföras forskning, utveckling och validering av globalt accepterade riktlinjer för alternativa in vitro-tester. Frågan bör prioriteras inom EU:s forskningsprogram. Vidare bör EU spela en mer aktiv roll inom föra att stimulera ett mer omfattande antagande av validerade alternativa testmetoder. 11.7Kemiska ämnen i livsmedel Inom livsmedelsområdet förekommer knappast alls någon försöksdjurs- verksamhet i . De tester som eventuellt behöver göras för att förse den ansvariga myndigheten, , med dokumentation om en viss produkts egenskaper tycks ske utanför landets gränser. För att skydda konsumenter från risker med kemiska ämnen i livs- medel utfärdar gränsvärden och kostråd. Vanligen utgör studier på djur huvuddelen av underlaget. De kemiska ämnen i livsmedel som genomgår säkerhetstestning kan delas in i två kategorier: 1.Reglerade ämnen (t.ex. livsmedelstillsatser, veterinärmedicinska preparat och bekämpningsmedel). Dessa ämnen måste godkännas innan de får tillsättas i livsmedel eller användas så att de kan förekomma som restsubstanser i livsmedel. För reglerade ämnen finns fastställda krav på toxikologiska tester som måste uppfyllas för att substansen skall godkännas. Vanligen fastställs högsta godkända halter eller gränsvärden för ämnen i denna grupp i samband med att ämnet godkänns. 2.Icke reglerade ämnen (t.ex. naturligt förekommande gifter i växter, mögelgifter och miljöföroreningar). Dessa ämnen före- kommer som icke önskade substanser i livsmedel. Även om det ofta finns ett hälsomässigt behov av fastställda gränsvärden eller kostråd för att begränsa intaget av ämnena i denna grupp finns inte några fastställda krav beträffande toxikologiska tester. Användning av försöksdjur i säkerhetstestning Veterinärmedicinska preparat (resthalter i livsmedel) För att få använda läkemedel på livsmedelsproducerande djur inom EU krävs att substanserna utvärderats i enlighet med en EG-förordning63. I "in Union" finns riktlinjer för företagen om hur studierna skall utföras. Där anges också att studierna skall planeras på ett sådant sätt att det minsta antal djur som är nödvändigt används, i enlighet med EG:s försöksdjurs- direktiv64. För att fastställa ADI-värden (acceptabelt dagligt intag) och gräns- värden krävs farmakokinetiska studier (studier av ämnets omsättning i kroppen) utförda på försöksdjur samt studier över ämnets läkemedels- effekter. Vidare krävs toxikologiska studier (studier av ämnets eventuella negativa effekter, t.ex. på reproduktion och fosterutveckling, studier av cancerframkallande egenskaper m.m.). Samtliga toxikologiska studier utförs på försöksdjur med undantag av mutagenicitetsstudier, som i ett första steg utförs på bakterier eller celler i kultur. Endast vid positiva resultat i dessa tester krävs fortsatta studier på försöksdjur. För att kunna fastställa MRL-värden (maximum residue limit) och karenstider krävs dessutom resthaltstudier (studier över ämnets omsätt- ning samt hur länge rester av ämnet finns kvar i kroppen) hos det enskilda livsmedelsproducerande djurslaget. Eftersom rester av bekämpningsmedel ofta förekommer i livsmedel krävs för godkännande ett särskilt underlag i vilket bl.a. skall ingå studier av den aktiva substansens toxikologiska effekter på försöksdjur för att fast- ställa ett ADI-värde. För dessa studier finns detaljerade riktlinjer, i vilka ingår bestämmelser om studiens längd, antal djur, djurets kön osv. ansvarar för bedömningen av resthalter i livsmedel (vegetabiliska och animala) och dess betydelse för konsumenten. Liksom för veterinärmedicinska preparat utförs även resthaltstudier på livs- medelsproducerande djur. De studier som krävs är undersökningar av ämnets omsättning i djuret samt hur länge rester av ämnet finns kvar i kroppen hos det livsmedelsproducerande djuret. Innan livsmedelstillsatser kan godkännas krävs att de uppfyller specifice- rade krav både med avseende på tekniska egenskaper och genom toxi- kologiska studier. För toxikologiska studier används försöksdjur. 63Rådets förordning (EEG) nr 2377/90 av om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa gränsvärden för högsta tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung 64Rådets direktiv /609/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om skydd av djur som används för försök och andra vetenskapliga ändamål linjer för den toxikologiska testningen har utarbetats av Scientific Skr. 2001/02:48 (). SCF utför även bedömningen av den doku- mentation som skickas in vid ansökningar om godkännande av nya livs- medelstillsatser. Ett fastställt värde för ett acceptabelt dagligt intag () är i regel ett villkor för godkännande av en tillsats. Vidare specificeras i vilka livsmedel och i vilka halter tillsatsen får användas. En inventering har visat att knappt 3 000 aromämnen används inom EU. En utvärdering, med syfte att ta fram en lista med godkända ämnen, beräknas vara avslutad . Utvärderingarna baseras på underlag från producenterna. I de fall tillfredsställande underlag om dessa ämnens toxiska egenskaper saknas kommer tester på djur att behöva utföras. För icke reglerade ämnen, t.ex. naturligt förekommande gifter och miljö- föroreningar (tungmetaller, persistenta organiska ämnen) finns inte några fastställda krav på säkerhetstestning. Ändå måste förekomsten av flera ämnen i denna grupp i livsmedel begränsas till följd av deras allvarliga negativa hälsoeffekter. Detta kräver gränsvärden, vilka i sin tur grundar sig på fastställda värden för tolerabelt dagligt intag (TDI). I idealfallet är den toxikologiska dokumentationen så fullständig att ett TDI kan fast- ställas. För detta krävs bl.a. studier av ämnets omsättning i kroppen samt en livslång studie hos försöksdjur som exponeras för ämnet via födan. Vidare måste ämnets inverkan på reproduktion och fosterutveck- ling och om det orsakar skador på arvsmassan undersökas. För vissa ämnen som gett upphov till förgiftningsfall hos människa finns data som kan utgöra underlag vid fastställande av gränsvärden i livsmedel. Kontrollen av algtoxiner, speciellt de marint förekommande toxinerna, grundar sig ofta på djurtester. Vanligen används en test där möss injice- ras i bukhålan med extrakt av livsmedel (musslor eller fisk) som miss- tänks innehålla toxiner. Därefter iakttas mössen och eventuella förgift- ningssymptom registreras. Testet på mus är mycket omdiskuterat efter- som vissa algtoxinerna ger upphov till symptom som är plåg- samma för djuren. Tyvärr finns det inte någon annan snabb och säker metod att detektera dessa toxiner i livsmedel (andra än dricks- vatten). Dessa toxiner kan hos människa kan ge upphov till förgiftningar med dödlig utgång. Arbete med att utveckla alternativa testmetoder pågår. Försök att reducera försöksdjursanvändningen Följande ansatser har gjorts inom livsmedelsområdet för att minska försöksdjursanvändningen: 1.Kriterier för vilka substanser som skall testas. Exempel på urvalskriterier är migration av ämnen i förpackningsmaterial, vilket har lett till att man eftersträvar så låg migration som möjligt hos ämnena. Inom aromämnesområdet kommer troligen liknande kriterier att tas fram. Om en substans behöver testas eller inte bestäms av hur omfattande användningen är. 2.Urvalet av tester anpassas efter ämnets egenskaper. Exempel på denna strategi ses vid bedömning av veterinärmedicinska pre- parat, där cancerstudier krävs enbart då det finns skäl att miss- tänka att ämnet kan orsaka cancer. 3.Flera olika tester kombineras i en större studie. Detta gäller framför allt de omfattande studierna inom cancer och fertili- tets/reproduktionsområdet. I den svenska lagstiftningen finns inte några bestämmelser som särskilt behandlar frågan om användning av försöksdjur i utbildning. Sådan användning skall därmed bedömas utifrån de bestämmelser som generellt gäller för djurförsök. Enligt CFN:s redovisning av försöksdjursanvändningen användes drygt 3 000 djur för utbildningsändamål . Dessa djur har använts i försök enligt EG-direktivet och den Europeiska konventionen på området. Sannolikt har även försök enligt den mer omfattande svenska definitionen (se kap. 4) skett inom undervisningen framför allt vid universitet och högskolor. Ett exempel på sådan användning är när försöksdjur avlivas för att dissekeras. 11.8.1Bestämmelser om användning av djur i undervisning Av djurskyddslagen65 framgår att djur får användas för bl.a. undervisning endast under förutsättning 1.att det syfte som avses med verksamheten inte kan uppnås med någon annan tillfredsställande metod utan användning av djur, 2.att verksamheten utformas så att djuren inte utsätts för större lidande än vad som är absolut nödvändigt, och 3.att det vid verksamheten inte används andra djur än sådana som fötts upp för ändamålet. All användning av djur för undervisningsändamål omfattas av djur- skyddslagstiftningens krav för försöksdjursverksamhet. Som exempel på dessa kan nämnas kraven på tillstånd för verksamheten och på etiskt godkännande för det enskilda försöket (se kap. 6). 65 19 § djurskyddslagen (1988:534) Användningen av försöksdjur i grund- och gymnasieskola Skr. I förarbetena66 till djurskyddslagen behandlas frågan om användning av försöksdjur inom grund- och gymnasieskolan. Jordbruksministern fram- håller bl.a. följande: Det är enligt min mening viktigt att djurförsöken begränsas till att avse bara sådana fall då det är angeläget från allmän synpunkt att försöket utförs. Dit kan inte räknas undervisningen på den aktuella nivån. På grundskole- och gymnasienivå förekommer verksamhet med levande djur endast i vissa utbildningar och där huvudsakligen i syfte att träna och utbilda elever i att vårda och sköta djur. Sådan verksamhet skiljer sig normalt inte från normal djurskötsel. Enligt uppgift från CFN har de djurförsöksetiska nämnderna endast prövat en ansökan om användning av försöksdjur på grundskole- och gymnasie- nivå. Ansökan gällde utbildning som syftar till att sköta och hantera djur. I betänkandet SOU 1998:75 Djurförsök föreslås att användning av djur som inte avviker från sedvanligt hållande av husdjur skall undantas från kravet på etisk prövning. Enligt utredaren är djurförsök som inte avviker från sedvanligt hållande av husdjur inte något etiskt problem vare sig för allmänheten, för nämnderna eller för den sökande. Undantaget skall dock bara gälla under förutsättning att djuren inte avlivas eller utsätts för lidande eller obehag. Djurförsök skall enligt utredningens förslag endast tillåtas på grund- och gymnasienivå om det sker i syfte att träna och utbilda elever att handskas med djur, t.ex. i vissa yrkesinriktade utbild- ningar såsom djurvårdarutbildning. påpekar i sitt remissvar att utredningens förslag att undanta sedvanligt hållande av husdjur från etiskt godkännande är for- mulerat på ett sådant sätt att det är osäkert vilka konsekvenser ett sådant undantag kan komma att få och att detta därför bör bli föremål för ytter- ligare utredning. Inom bereds kommittédirektiv till en sådan utredning. 11.8.3Användningen av försöksdjur på universitets- och högskolenivå Den största användningen av djur i undervisning sker på universitets- och högskolenivå. I betänkandet Djurförsök (1998:75) framför utredaren att denna användning förekommer i en mängd sammanhang och är komplex. Prövningen måste göras från fall till fall och skall lämpligen även fort- sättningsvis vara en uppgift för de djurförsöksetiska nämnderna. CFN framhåller i sitt remissvar de problem som förekommer vid för- söksdjursanvändningen inom högskoleområdet.