prop · GO03119 · 2001-01-01 00:00:00 — De av då fastställda målen för samarbetet var, att främja en säkerhetsgemenskap, att fördjupa demokratins kultur, att stödja en socialt hållbar ekonomisk omvandling och att stödja en miljömässigt hållbar utveckling. Vidare fastställdes att hela utvecklingssamarbetet skall präglas av ett jämställdhetsperspektiv. Målen bekräftades i riksdagsbeslutet om samarbetsprogrammet med . har insatser till stöd för en socialt hållbar ekonomisk omvandling varit den volymmässigt största kategorin. Andelen av detta som utgör ekonomiskt samarbete har sjunkit något, medan den ambitionshöjning för det sociala området som angavs 1998 fått genomslag och de sociala insatserna har gradvis ökat i omfattning. Miljöområdet har varit det näst största samarbetsområdet i programmet. Insatser till stöd för demokratins kultur har ökat något . Det säkerhetsfrämjande stödet har utgjort det i monetära termer minsta samarbetsområdet och har främst riktat sig till de baltiska länderna. Diagrammet nedan visar hur stödet fördelats . Utredningen konstaterar att utvecklingssamarbete med inneburit ett värdefullt bidrag till reformprocessen och närmandet till EU i samarbetsländerna. Det har dock varit svårt att mäta måluppfyllelsen i de enskilda insatserna då de fyra målen har varit mycket vida i sina formuleringar och insatserna definitionsmässigt uppfyller målen. Målen har i praktiken fungerat som verksamhetsområden styrda av ett antal riktlinjer, vilket också konstaterats i ett flertal tidigare utvärderingar. Mot bakgrund av detta föreslår utredningen att ett antal huvudområden för utvecklingssamarbetet ersätter de tidigare målen. De samarbetsområden som i det hittillsvarande samarbetet utgjort mål har haft hög relevans under innevarande period. Samarbetet på dessa områden är även fortsatt av stor betydelse för utvecklingen i regionen, ländernas närmande till EU och en vidare integration i för . Det är också områden av tydligt intresse för att främja relationerna med och för den svenska resursbasen. Mot bakgrund av ovanstående föreslår regeringen att de tidigare fyra målen skall ersättas med ett enda övergripande mål, att främja en hållbar utveckling, fördjupad integration och partnerskap i och dess omgivningar, utifrån behoven i samarbetsländerna och med utnyttjande av den svenska resursbasen (avsnitt 3). Utvecklingssamarbetet skall vidare delas in i sex huvudområden. Regeringen föreslår att dessa skall vara: - gemensam säkerhet - demokratins fördjupning - ekonomisk omvandling - social trygghet - miljö - utbildning och forskning. Två nya huvudområden skall således införas i utvecklingssamarbetet, social trygghet samt utbildning och forskning. Förändringen innebär inte en utvidgning av samarbetets inriktning utan är snarare ett förtydligande. De nya huvudområdena är en utbrytning av två områden som redan innefattades i de tidigare målen. Enligt regeringens uppfattning bidrar denna uppdelning till ökad klarhet över samarbetets inriktning. Regeringen anser till skillnad från utredningen att det mot bakgrund av den tonvikt som läggs på det sociala området inom samarbetet är motiverat att det skall utgöra ett eget huvudområde. I det hittillsvarande samarbetet har insatser på det sociala området redovisats tillsammans med insatser till stöd för ekonomisk omvandling. Även om nära kopplingar mellan den ekonomiska omvandlingen och de sociala förhållandena finns skall de, då strukturen övergår från mål till huvudområden, utgöra separata huvudområden. Ambitionsnivån på det sociala området bör vara fortsatt hög. Regeringen anser vidare att utbildning och forskning skall utgöra ett nytt huvudområde. Utbildning och forskning sorterar under innevarande programperiod under målet att främja demokratins kultur. Samarbetsområdet har emellertid även viktiga effekter på ekonomisk tillväxt och näringslivsintegration i , och mer indirekt även på övriga samarbetsområden. Det är också ett viktigt verktyg för att skapa nätverk mellan individer och institutioner i vårt samarbetsområde, vilket kan lägga grunden för ett reguljärt grannlandssamarbete . Dessutom är verksamheten på området omfattande och genom att ta ett samlat grepp om den, kan effekterna på både lång och kort sikt få större genomslagskraft och tydligheten ökas. Till skillnad från utredningen anser inte regeringen att samarbete på lokal och regional nivå skall utgöra ett eget huvudområde. De andra huvudområdena avser verksamhet, medan samarbete på lokal och regional nivå handlar om aktörer som genomför insatser relaterade till samtliga huvudområden. Uppdelningen av huvudområden har också betydelse för styrningen och redovisningen av verksamheten. Samarbete på lokal och regional nivå beskrivs under avsnitt 4.2 och avsnitt 8. Närmare mål under de sex huvudområdena skall preciseras i regleringsbrevet och för de olika samarbetsländerna i de landstrategier som skall fastställas av regeringen. Vidare skall samarbetet inom de sex huvudområdena styras av de tre riktlinjer som anges i avsnitt 5. Samarbetet skall koordineras med andra aktörer för att förstärka de svenska insatserna, säkerställa kostnadseffektivitet och undvika överlappning. Den nya strukturen skall bidra till ökad tydlighet och mätbara mål i samarbetet. I avsnitt 4.1- 4.6 redogörs för de olika huvudområdena. 4.1 Gemensam säkerhet Regeringens bedömning: Utmärkande för insatserna inom det säkerhetsfrämjande stödet är att de faller under ett vidgat säkerhetsbegrepp. Målet för samarbetet bör vara att främja den gemensamma säkerheten i regionen på såväl det militära som det civila området. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningen föreslår att det säkerhetsfrämjande samarbetet undantas från utfasning samt att asyl- och migrationspolitisk kompetens formellt blir en del av rättssamarbetet och inte definieras som säkerhetsfrämjande. Remissinstanserna: En återkommande synpunkt är att försvarssamarbetet ej bör utfasas för kandidatländernas medlemskap i . framhåller att samarbetet med på det säkerhetsfrämjande området och även inom den militära sektorn bör utvidgas. anser att beredning av insatser för icke-spridning av kärnvapen, liksom kärnvapennedrustning främst bör hanteras inom . Skälen för regeringens bedömning: Det säkerhetsfrämjande stödet utgör en hörnsten i svensk Östersjöpolitik. Säkerhet innebär mer än militär säkerhet och förutsätter även civila, diplomatiska, politiska och ekonomiska insatser. Detta samlade grepp inom ramen för ett samarbete på det säkerhetspolitiska området är unikt för . Områden för säkerhetsfrämjande stöd bör vara: - säkerhetspolitisk kompetens - demokratiskt totalförsvar - fredsfrämjande insatser - försvarsmiljöinsatser - icke-spridning av massförstörelsevapen - beredskap för olyckor och katastrofer - gränsbevakning och insatser för stärkt yttre gränskontroll - asyl- och migrationspolitisk kompetens. Samarbetet är i första hand inriktat på insatser i , och , och . Vissa insatser har gjorts i . Stödet avser främst olika former av kunskapsöverföring och institutionsuppbyggnad (utbildning och rådgivning), men omfattar även visst materielstöd. Inom ramarna för det anslag som hanteras av Sida kan stöd i form av utrustning ske endast i begränsad omfattning och i samband med kunskapsöverföringsinsatser. Materiellt stöd på det säkerhetsfrämjande området kan även finansieras över Försvarsdepartementet. Stödet bör befrämja områden eller problem av gränsöverskridande karaktär och skall gälla frågor av säkerhetspolitisk betydelse. Det är viktigt att det säkerhetsfrämjande stödet främjar kandidatländernas framtida inträde i EU och anpassning till andra internationella samarbetsstrukturer. och integration i europeiska samarbetsstrukturer har också fortsatt stor betydelse ur ett säkerhetsfrämjande perspektiv. Det säkerhetsfrämjande samarbetet bör även präglas av ett jämställdhetsperspektiv. Detta gäller både de svenska genomförande parterna och deras motparter i samarbetsländerna. Som exempel på jämställdhetsfrämjande åtgärder kan nämnas att sträva efter en jämn könsfördelning bland deltagare i seminarier och utbildningar och särskilda riktade insatser som uppmärksammar kvinnors roll inom det säkerhetsfrämjande samarbetet. Målsättningen är att det säkerhetsfrämjande stödet skall fasas ut och övergå till ett reguljärt grannlandssamarbete, utan behov av stöd via utvecklingssamarbetet. Av den utveckling som fortlöpande äger rum i samarbetsländerna följer dessutom att inriktningen av och formerna för det säkerhetsfrämjande stödet efter hand behöver anpassas och till vissa delar förändras. När , , och blir EU-medlemmar förändras på nytt förutsättningarna för det säkerhetsfrämjande samarbetet, som då delvis bör fasas ut. Kopplingen till EU-medlemskapet på vissa av de sektorer som omfattas av det säkerhetsfrämjande stödet är emellertid överlag mindre än på andra samarbetsområden som dessa insatser kan bedömas vara av stor betydelse för svensk säkerhet. Så gäller inte minst på totalförsvarsområdet där det finns mer långsiktiga behov av stöd. Därutöver kan förutses relativt omfattande stödbehov inom vissa områden främst vad gäller och , vilka inte är kandidatländer. säkerhetsfrämjande samarbete med utvecklas i en miljö där många länders bilaterala samarbete flyter in i och samverkar med multilaterala verksamheter, främst inom förberedelsearbetet för berörda länders framtida inträde i EU samt inom ramen för Partnerskap för fred. Insatser till stöd för , , och EU-integration, särskilt på det civila området, har särskilt kommit att öka i betydelse. Insatser på det säkerhetsfrämjande området bör i den mån det är möjligt kanaliseras genom Sida. En ökad professionalitet i projektberedningen uppnås därmed. Finansiering av projektsamarbete kan också anses vara en myndighetsfunktion snarare än en uppgift för . Säkerhetsfrämjande insatser på det civila området bereds och beslutas till största delen av Sida. gäller denna ordning även för vissa säkerhetsfrämjande insatser på Försvarsmaktens område. Sida kan här hantera de insatser som inte bedöms vara av särskild utrikes- eller säkerhetspolitisk vikt. Det säkerhetsfrämjande samarbetet bereds i interdepartementala arbetsgrupp för det säkerhetsfrämjande stödet, även kallad Östsäk-gruppen. Arbetsgruppen är ett rådgivande och samordnande organ inför regeringens, alternativt Sidas beslut. Nedan följer en beskrivning av de olika delarna i det säkerhetsfrämjande samarbetet. Uppbyggnaden av säkerhetspolitisk kompetens syftade ursprungligen till att utveckla , och förmåga att agera internationellt. har verksamheten alltmer inriktats på nationell säkerhetspolitisk kompetensuppbyggnad. Fortsatt stöd för den säkerhetspolitiska kompetensuppbyggnaden i samarbetsländerna kan förväntas. Detta bör ske genom en bred dialog och stöd till utbildning för en djupare förståelse av det vidgade säkerhetsbegreppet liksom till sådan oberoende (icke regeringsanknuten) kompetens som kan främja en bred debatt i säkerhetspolitiska frågor. bistår de baltiska staterna i upprättandet av en långsiktig planering av de nationella försvarsmakterna med demokratisk kontroll och folklig förankring som grundläggande principer. Med utgångspunkt i den svenska totalförsvarsmodellen bör fortsatt stödja insatser inom detta område. har bred kompetens och kan lämna ett betydande bidrag. Svensk officersutbildning, med dess moderna syn på ledarskap och individens rättigheter och ansvar i en demokrati kan lämna ett viktigt bidrag i det avseendet. Som en naturlig del av denna utbildning ingår även utbildning i folkrätt. Utbildning av officerare och annan militär personal från , och har utgjort en betydande del av samarbetet. stödjer utbildning av baltiska officerare vid svenska militärhögskolor. Därutöver ges även svenskt stöd till dessa länders gemensamma försvarshögskola BALTDEFCOL i Tartu, , där också leder och koordinerar skolans verksamhet. Svenska officerare och lärare medverkar i utbildningen. Ytterligare ett område för stöd är utbildning inom militär krishantering. bidrar även med uppbyggande av system för placering och mobilisering av militär personal i , och . Också inom den ryska försvarsmakten finns stort behov av utbildning i ledarskap, demokrati och folkrätt, inom vilka områden kan lämna ett betydande bidrag och där ett samarbete har inletts. Det är angeläget att fortsatt stödja konkreta åtgärder för att öka kompetensen inom militära fredsfrämjande insatser, framför allt i , och . stödjer på detta område den baltiska bataljonen BALTBAT. Bataljonen har uppgraderats till en fredsfrämjande bataljon med förmåga att delta i internationella fredsfrämjande insatser. Detta stöd sker inom ramen för ett multilateralt samarbete där även , , , , , , , och deltar. Stödet till BALTBAT har också lämnats i utbildningssyfte för att främja deltagande i samarbete inom ramen för Partnerskap för fred. BALTBAT har en marin motsvarighet, den gemensamma sjöstyrkan BALTRON, som också är ett multinationellt projekt med stöd från bl.a. . Det multilaterala stödet tenderar nu att minska och , och förväntas successivt överta ett ökat projektansvar. I stället lämnas ett ökande stöd till mottagarländernas nationella försvarsmakter. Utgångspunkten för det fortsatta stödet på Försvarsmaktens område är de årsplaner som med utarbetas i samråd med de nationella försvarsmakterna i , och . Årsplanerna grundas på ländernas egna prioriteringar. Genom årsplanerna skapas förutsättningar för ett mer långsiktigt och hållbart samarbete. Stödet omfattar såväl officersutbildningar som överföring av materielsystem och omfattande utbildningsinsatser i samband härmed. Det är angeläget att genom internationell samverkan på det fredsfrämjande området bidra till ett ökat ömsesidigt förtroende mellan de parter som ingår i samarbetet. Detta gäller framför allt förhållandet mellan , , och . Inte minst mot denna bakgrund finner dessa länders deltagande i Partnerskap för fred som angeläget. Miljöinsatser i samband med militär verksamhet är av fortsatt betydelse, även som en del i utvecklandet av militära organisationer under demokratisk styrning och integrering av den militära verksamheten i det civila samhället. Miljöorganisationer och andra icke-statliga organisationer i samarbetsländerna kan spela en viktig roll i det senare sammanhanget. Här kan svenskt stöd ges t.ex. i form av utbildningar för försvarsmakterna i främst , , och i bl.a. metoder för riskbedömningar och miljösäker hantering av skadliga ämnen. stödjer också ett regionalt utbildningscentrum i försvarsmiljöfrågor i Nemencine, . Även stöd till på försvarsmiljöområdet kan komma i fråga. Stöd ges även i form av utbildningsinsatser i hantering av oexploderad ammunition och kvarlämnad militär materiel samt för kartläggning av dumpad ammunition och röjning av minor. Det rör sig om tidigare krigsmateriel som utgör ett hot för civil säkerhet. Ett annat viktigt område är kompetensöverföring i fråga om ammunitionsdestruktion. Genom säkerhetsfrämjande medel ges stöd till för uppfyllande av internationella åtaganden såväl i fråga om kärnvapenförstöring som kemvapendestruktion. Svenska insatser på området genomförs som regel i samarbete med andra givarländer och förväntas öka i omfattning. Exempel på insatser för att förhindra vidare spridning av kärnvapenmaterial är utbildningar för stärkande av fysiskt skydd, kärnämneskontroll, relaterad lagstiftning, eventuell destruktion och inte minst stärkande av system mot nukleär smuggling. På kemvapenområdet kan kunskapsstöd ges för att stödja den ryska hanteringen av destruktionsprocessen. Vidare bör även infrastrukturellt stöd kunna lämnas. Stöd bör även fortsatt lämnas för att förhindra vidare spridning av biologiskt material och kunskap om detsamma som potentiellt kan användas för icke fredliga syften. Insatser rörande icke-spridning bör hanteras av Sida i den mån de inte bedöms vara av särskild utrikes- eller säkerhetspolitisk vikt. Beredskap för olyckor och katastrofer Katastrof- och olycksberedskapen på andra sidan var svag men har med hjälp av internationellt stöd snabbt förbättrats. Samarbetet mellan staterna i inom detta verksamhetsområde är i sig själv en förtroendeskapande åtgärd som har stor säkerhetspolitisk betydelse. Svenskt stöd har lämnats till upprättandet av fungerande räddningstjänster i , och . Utvecklingen mot ett reguljärt grannlandssamarbete har här nått långt. Insatser inom specifika områden bör fortsätta. Av betydelse i sammanhanget är också beredskap mot kärntekniska olyckor. Fortsättningsvis bör samarbetet i större omfattning inriktas på olycksförebyggande arbete. Även insatser i kan komma i fråga. I , och finns bl.a. fortsatt behov av stöd för utbildningar rörande farligt gods och oljeskadeskydd. Det kan föreligga behov av visst utbildningssamarbete när de operativa räddningsavtalen med respektive lands räddningstjänst har slutförhandlats. Dessa räddningsavtal avser att i likhet med nordiskt samarbete ömsesidigt kunna bistå varandra med räddningstjänstinsatser till lands i samband med allvarliga olyckor. I samband med röjning av minor lämnas svenskt stöd till uppmätning av nya farleder och bottenundersökningar i , och . Asyl- och migrationspolitisk kompetens Utredningen föreslår att asyl- och migrationssamarbetet formellt blir en del av rättssamarbetet. Beredning av ärenden rörande asyl- och migrationspolitisk kompetens inom ramen för det säkerhetsfrämjande stödet anses av berörda parter fungera tillfredsställande. Regeringen anser därför att dessa frågor även fortsättningsvis bör hanteras inom ramen för det säkerhetsfrämjande samarbetet. Säkerhetsfrämjande samarbete har bedrivits med , och på det migrationspolitiska området, främst för uppbyggnaden av den nationella kapaciteten att hantera asyl- och migrationsfrågor. har ställt experthjälp till förfogande för utarbetande av lagstiftning, förbättring av asylprocessen och en humanare flyktingmottagning där integrationsfrågor beaktas. Dessa insatser bör fortsätta men i samband med dessa länders EU-inträde övergå i ett reguljärt grannlandssamarbete. Även beträffande , och finns ett samarbete för stärkande av kapaciteten på det migrationspolitiska området. Här föreligger stort behov av fortsatta insatser varför svenskt säkerhetsfrämjande stöd bör fortsätta. Stöd till främjande av regionalt samarbete rörande migration är i sammanhanget av betydelse. Olaglig immigration kan i vissa fall kopplas samman med annan grov internationell brottslighet. Åtgärder på området bör därför koordineras med brottsbekämpning och gränskontrollverksamhet. Insatserna kan också kopplas samman med utveckling av ett demokratiskt rättssamhälle där utsatta människors rätt tas till vara oavsett nationell tillhörighet. Samordning av det svenska stödet bör ske med andra bilaterala och multilaterala aktörer, bl.a. UNHCR, UNDP och IOM. Nordisk samverkan är fortsatt av betydelse. Gränsbevakning och insatser för stärkt yttre gränskontroll En betydande del av det säkerhetsfrämjande samarbetet (tidigare benämnt suveränitetsstödet) kom att inriktas på att konsolidera den återvunna självständigheten i , och , bl.a. genom att stärka deras kapacitet att kontrollera det egna territoriet. På detta område saknade dessa länder institutionella erfarenheter att tillämpa vid självständigheten. Att bygga upp en fungerande gränsbevakningskapacitet var viktigt för säkerställande av ländernas suveränitet. Gränskontroll samt sjö- och luftrumsövervakning hade i början och mitten av hög prioritet. Uppbyggnad av ett fungerande system för kustbevakning var här en av de tyngsta komponenterna. Externt stöd är fortfarande av stor vikt och bör ses inte minst mot bakgrund av att EU-medlemskap innebär ansvar för kontroll av en del av EU:s yttre gräns. Effektivare gränskontroll innebär också en ökad säkerhet och stabilitet. Fortsatt stöd till stärkande av kapaciteten att bevaka gränser och att etablera ett effektivt samarbete med berörda myndigheter i grannländerna är en viktig förutsättning för att uppnå en säkerhetsgemenskap inom det civila området. Åtgärderna bör koordineras med asyl- och migrationsrättsuppbyggnad. Exempel på insatser är här tullsamarbete för utveckling av kontrollmetoder och utbildningsstöd för flygövervakning och hantering av radarsystem. Det ligger också i svenskt intresse att ha ett fungerande samarbete med de ryska tull- och gränskontrollmyndigheterna i närområdet. Samarbete inom gränsbevakning med bör ges fortsatt stöd inom ramen för det säkerhetsfrämjande samarbetet, vilket också är i enlighet med utredningens förslag. Det svenska stödet på detta område samordnas nära med EU:s stöd- och samarbetsprogram, bl.a. inom ramen för Phare. 4.2 Demokratins fördjupning Regeringens bedömning: Målet för samarbetet bör vara att fördjupa demokratin genom att bidra till att stärka demokratiska strukturer, främja en demokratisk kultur och ett aktivt medborgerligt deltagande. Detta bör ske främst genom stöd till utveckling av ett väl fungerande rättssamhälle, ett starkt civilt samhälle och samarbete på lokal och regional nivå. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att namnet på det demokratifrämjande samarbetet skall vara demokratins kultur och ökad värdegemenskap. Dessutom föreslår man att kampen mot organiserad brottslighet skall sortera under rättssamarbetet. I övrigt överensstämmer utredningens förslag i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser önskar fokusering även på kultur- och expertutbyte samt fortsatta satsningar på språk- och integrationsstöd till och . Skälen för regeringens bedömning: Demokratiska samhällssystem är en förutsättning för stabilitet och säkerhet i vårt närområde. Demokrati skall ses som en process på såväl nationell, regional som lokal nivå, som bärs upp av stabila demokratiska och rättsliga institutioner och respekt för grundläggande fri- och rättigheter, och ges innehåll med hjälp av ett fungerande civilt samhälle med folkligt deltagande. Den demokratiska utvecklingen i fortsätter i allt väsentligt i positiv riktning. Den formella grunden med fria och oberoende val är i de flesta länder lagd och alla länder i prioriterade närområde har antagit nya författningar, byggt upp kompetens för att genomföra fria val och lagt grunden för fria medier. I flera länder är demokratin på god väg att konsolideras med flera genomförda demokratiska val och ett relativt stabilt partisystem. Det finns dock fortfarande mycket att göra för att stärka förtroendet för demokratin och för att bidra till att ett aktivt folkligt deltagande blir i samarbetsländerna. Det civila samhället är, särskilt i , och , fortfarande outvecklat. Regeringen föreslår att verksamheten inom området demokratins fördjupning därför skall omfatta demokratisk och rättslig institutionsuppbyggnad och stöd till det civila samhället i samarbetsländerna. Målet är att bidra till att konsolidera och stärka den demokratiska samhällsutvecklingen. I ett vidare perspektiv innebär det även förbättringar på det ekonomiska och sociala området. I högre utsträckning skall betonas behovet av en helhetssyn på samspelet mellan samhällets bärande institutioner och det civila samhället. Genom att stödja och stärka det civila samhället byggs demokratin upp underifrån vilket i sin tur påverkar uppbyggnaden av en god förvaltning. Omvänt behöver medborgarna och det civila samhället att staten garanterar de mänskliga fri- och rättigheterna och möjliggör deras medverkan i politiken. De viktigaste områdena inom demokratistödet till är rättssamarbetet, samarbete på lokal och regional nivå, jämställdhet, stöd till uppbyggnaden av ett civilt samhälle genom stöd till enskilda organisationer, folkrörelser, fria och oberoende media och kulturutbyte samt språk- och integrationsstödet till ryskspråkiga i och .