prop · GP0325 · 2001-10-25 00:00:00 — konstaterar med tillfredställelse att förslaget innebär att man har frångått tidigare förslag att den enskilde inte skulle vara deklarationsskyldig annat än om de förtryckta uppgifterna är oriktiga. anser att deklarationsskyldigheten skall upprätthållas genom att den skattskyldige efter att ha kontrollerat de förtryckta uppgifterna bekräftar riktigheten genom sin underskrift. anser att deklarationsskyldigheten borde slopas i enlighet med förslag. Skälen för regeringens bedömning: Taxeringsförfarandet har i grunden förändrats såtillvida att taxeringen för dem som lämnar en förenklad självdeklaration numera endast till en mycket liten del grundas på den skattskyldiges egna uppgifter. I stället bygger den i huvudsak på uppgifter från tredje man. har ett stort antal uppgifter om de skatt- skyldigas förhållanden lagrade i egna register och får därtill information om deras inkomst- och förmögenhetsförhållanden genom kontrolluppgifter från arbetsgivare, banker m.fl. Det är väl känt att kontrolluppgifterna är tillförlitliga. De uppgifter som skattemyndigheten kan förtrycka på deklarationsblanketten är för den övervägande delen av de fysiska personer och svenska dödsbon som är skattskyldiga, de enda uppgifter som behövs för att åsätta en riktig taxering samt besluta om pensionsgrundande inkomst och debitering av skatter och avgifter. Antalet skattskyldiga som lämnar förenklad självdeklaration uppgår till cirka 5,6 miljoner. inkom av dessa med någon tilläggsuppgift. får även ett antal uppgifter som i sig inte är tillräckliga för att bestämma storleken av en skattepliktig inkomst. Exempelvis är ett meddelande om att en fastighet är såld för ett visst pris inte tillräckligt för att få fram den skattepliktiga kapitalvinsten. Det ger emellertid en upplysning om att ytterligare uppgifter behövs från den skattskyldige. får ett antal andra liknande indikationer på att den skattskyldige skall lämna kompletterande En stor del av de fysiska personer som är skyldiga att lämna självdeklaration behöver inte göra några ändringar eller tillägg till den förtryckta självdeklaration som de har fått sig tillsänd. takt med att kontrolluppgiftsskyldigheten och möjligheten att förtrycka Taxeringarna för dessa personer åsätts med ledning av de uppgifter som lämnats av någon annan än den skattskyldige själv. Endast en tredjedel av dem som har haft att lämna förenklad självdeklaration har inkommit med tilläggsuppgifter. Det finns därför skäl att ta upp frågan om det även fortsättningsvis skall krävas att deklarationen undertecknas och lämnas till skattemyndigheten om några ändringar eller tillägg inte har gjorts. föreslog att skattskyldiga fysiska personer och svenska dödsbon som endast har uppburit sådan inkomst i inkomstslaget tjänst eller kapital som har förtryckts på en blankett för allmän självdeklaration inte skall vara skyldiga att deklarera om de förtryckta uppgifterna är riktiga och om de inte är deklarationsskyldiga av annan anledning. Samma lösning föreslogs när det gäller de uppgifter som förtrycks till ledning för beräkning av fastighetsskatten. Flera av de remissinstanser som yttrade sig över förslag tog upp frågan om vilka konsekvenser ett passivt godkännande av deklaration skulle kunna få. En av invändningarna som gjordes mot att ta bort skyldigheten att lämna självdeklaration är att det blir svårare att fälla den skattskyldige för skattebrott. gjorde i och för sig gällande att skattebrottet numera har en utformning som gör att det passiva skattebrottet kan jämställas med det aktiva skattebrottet. Det torde dock vara så att det är lättare att utröna den skattskyldiges uppsåt vid ett aktivt handlande än vid ett passivt. Flertalet av de invändningar som den skattskyldige kan göra om varför deklaration inte har lämnats, trots att ändringar eller tillägg varit nödvändiga, kan inte göras om det finns en skyldighet att alltid lämna självdeklaration. Många skattskyldiga vill också känna att det är de själva som har kontroll över vilka uppgifter som skattemyndigheten grundar sina beslut på och att även om skattemyndigheten tillhandahåller en sammanställning så är det de själva som har sista ordet. Det kan också framstå som stötande att staten har kontroll över vilka intäkter den enskilde har men att det är den enskilde som straffas om han eller hon inte korrigerar brister i kontrollmaterialet. En annan invändning som har gjorts mot förslag är att det blir svårare att påföra den skattskyldige skattetillägg på grund av utebliven självdeklaration. Mot detta kan anföras att det fortfarande kommer att finnas en skyldighet att lämna självdeklaration om de förtryckta uppgifterna behöver kompletteras. Underlåtenheten att i de fallen lämna självdeklaration kan jämföras med underlåtenheten att lämna självdeklaration . I båda fallen finns det en skyldighet som inte fullgörs. Skillnaden är att skönstaxeras den skattskyldige för samtliga intäkter, såväl förtryckta som andra kända intäkter, med den andra ordningen torde skönstaxeringen inte komma att avse andra intäkter än de som inte varit förtryckta. För de enskilda skulle det dock, i likhet med vad som anförts om konsekvenserna för skattebrott, innebära att de skulle kunna påföras sanktioner på grund av brister i kontrollmaterial som de själva inte har lämnat utan endast passivt accepterat. En annan typ av invändningar som gjorts mot att ta bort den obligatoriska deklarationsskyldigheten är att den skattskyldige känner ett större ansvar om han måste underteckna och lämna självdeklaration. är naturligtvis av allra största värde att den skattskyldige känner ett Prop. 2001/02:25 ansvar för att underlaget för taxeringen stämmer. Detta har som anförts ovan också betydelse för de enskildas förståelse och acceptans för ådömande av skattebrott och påförande av skattetillägg. Inom pågår ett arbete som skall leda till att avlämnandet av deklarationerna skall kunna göras elektroniskt. En allt större del av befolkningen och de skattskyldiga kommer att ha tillgång till datorer och Internet. En möjlighet att lämna deklarationen den vägen skulle minska pappershanteringen och underlätta administrationen för såväl de enskilda som för skattemyndigheten. Regeringen strävar inom alla områden efter att förenkla reglerna för de enskilda och effektivisera den offentliga förvaltningen. En sådan strävan får emellertid inte leda till att de enskildas förståelse och acceptans av regelsystemen försämras. Det är när det gäller taxeringsförfarandet av största vikt att de enskilda känner sin delaktighet. Detta kan uppnås bl.a. genom att den enskilde, efter att ha kontrollerat de förtryckta uppgifterna, undertecknar och skickar tillbaka sin självdeklaration. Med hänsyn härtill och till att den effektivisering som förslaget skulle kunna medföra, inom överskådlig framtid, delvis kan komma att uppnås genom införandet av den nya tekniken bör den nuvarande deklarationsskyldigheten bibehållas. 7 Undertecknande av självdeklarationen Regeringens förslag: Självdeklarationen skall vara egenhändigt undertecknad av den skattskyldige. Detsamma skall gälla preliminära självdeklarationer och skattedeklarationer. Departementspromemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: ombudsmän anser att en deklaration skall avges på heder och samvete och frågan bör behandlas gemensamt för samtliga områden där undertecknande på heder och samvete är föreskrivet. Länsrätten i anser det självklart att deklarationen alltjämt skall vara egenhändigt undertecknad. anför att det är svårt att kontrollera om skattedeklarationen verkligen har undertecknats av en person som är behörig. och anför att det ur rättssäkerhetssynpunkt är tillfredsställande att förfarandet att själv underteckna och lämna in deklarationsblanketten kvarstår. anser att det är viktigt att den nuvarande skyldigheten att underteckna och avlämna en självdeklaration bibehålls. anser att deklarationsskyldigheten skall upprätthållas genom att den skattskyldige efter att ha kontrollerat de förtryckta uppgifterna bekräftar riktigheten genom sin underskrift. anför att om det fortfarande skall krävas att deklaration skall lämnas in på papper bör den vara egenhändigt undertecknad och att om man skall kunna lämna den på annat sätt bör elektronisk signatur eller telefonkod anses vara jämförbar. Skälen för regeringens förslag: Den som i skriftlig handling som skall avges på heder och samvete lämnar osann uppgift eller förtiger sanningen gör sig skyldig till osann försäkran vilket kan föranleda böter eller fängelse. Självdeklarationen skall avges på heder och samvete men om oriktig uppgift lämnas i deklarationen fälls den skattskyldige sällan eller aldrig till ansvar för osann försäkran. Den som i sin självdeklaration lämnar oriktig uppgift för att han själv eller någon annan skall påföras lägre eller tillgodoräknas högre skatt gör sig också skyldig till skattebrott som kan föranleda fängelse. För att fällas till ansvar för skattebrott krävs inte att deklarationen är avgiven på heder och samvete. Kravet på att deklarationen skall avges på heder och samvete kan som har föreslagit, tas bort utan att straffansvaret ändras. Det kan i det här sammanhanget påpekas att när det gäller skattedeklarationerna togs kravet bort i samband med skattebetalningslagens (1997:483) införande. har föreslagit att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skall föreskriva att deklarationen skall vara undertecknad. Utredningen har dock när det gäller elektroniska deklarationer föreslagit att innehåll och utställare skall kunna verifieras genom ett visst tekniskt förfarande. Detta innebär att den elektroniska handlingen skall vara försedd med en elektronisk signatur som kan jämföras med att den skall vara underskriven. 2001/02:25 också stor betydelse för straffansvaret. Kravet på att deklarationen skall vara underskriven är ett sådant formkrav som därför bör framgå av lag. I skattebetalningslagen finns inget krav på att preliminära självdeklarationer och skattedeklarationer skall vara egenhändigt undertecknade. Avsikten har dock varit att sådana deklarationer skall vara egenhändigt undertecknade. I lagen är det föreskrivet att elektroniska deklarationer, i likhet med vad som utredningen har föreslagit för självdeklarationer, skall vara försedda med en elektronisk signatur. För att få en enhetlig reglering oberoende av deklarationstyp och sättet för avlämnandet av deklarationen bör kravet på att en preliminär självdeklaration och en skattedeklaration skall vara egenhändigt undertecknade också regleras i lag. 8 Deklaration genom ombud Regeringens bedömning: Den som är skyldig att lämna en självdeklaration bör även fortsättningsvis personligen underteckna deklarationen. Regeringens förslag: Detsamma skall gälla för skattedeklarationer och annan redovisning av skatt eller avgift som skall göras enligt skattebetalningslagen (1997:483). Departementspromemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Riksåklagaren har ingen erinran mot förslaget. konstaterar med tillfredställelse att förslaget innebär att man har frångått tidigare förslag att deklaration skulle kunna lämnas genom ombud. instämmer i vad som sägs om att deklarationsskyldigheten inte skall kunna fullgöras genom ombud. anser inte att deklarationsskyldigheten bör kunna fullgöras genom ombud. anser att det finns ett behov av att kunna deklarera genom ombud, särskilt vad gäller skattedeklarationerna. Verket anför att det skulle underlätta för såväl företagen som byråerna om den som upprättar skattedeklarationen genom fullmakt också kunde underteckna den. är negativa till att det inte införs en möjlighet att deklarera genom ombud. instämmer i föreningarnas remissvar. Föreningen finner det värdefullt om det funnits en möjlighet att genom ombud kunna underteckna den allmänna självdeklarationen. anför att förslag att ombud skall kunna underteckna och lämna in en självdeklaration bör genomföras. för Regelgranskning anser att det bör införas en möjlighet för deklaranten att lämna deklarationen genom ombud. Näringslivet Skattedelegation anser de värdefullt om en möjlighet att deklarera genom ombud kunde införas. , och åberopar vad Näringslivets Skattedelegation har anfört. anser att deklarationen skall kunna undertecknas av ett ombud med fullmakt. Deklarationsskyldigheten på taxeringsområdet kan inte fullgöras Deklarationen skall vara underskriven på heder och samvete av den skattskyldige själv. Har en självdeklaration undertecknats av annan än den skattskyldige själv eller legal ställföreträdare för denne anses deklarationsskyldigheten inte fullgjord. Den som inte har undertecknat sin självdeklaration och därför inte fullgjort sin deklarationsskyldighet föreläggs att underteckna deklarationen. deklarationen inte in medför det att den skattskyldige skall skönstaxeras samt påföras skattetillägg och förseningsavgift. skyldigheten kan fullgöras genom legal ställföreträdare är inte detsamma Ställföreträdaren lämnar deklarationen på grund av sin ställning, t.ex. som förmyndare eller god man för omyndig eller som företrädare för en juridisk person. Ett stort antal deklarationsskyldiga anlitar hjälp vid upprättandet av sin deklaration. Det gäller särskilt dem som skall redovisa en näringsverksamhet och när deklaration skall lämnas för en juridisk person som inte är ett dödsbo. För dessa och för skattskyldiga som är företagsledare eller delägare i fåmansföretag eller är skyldiga att redovisa mervärdesskatt i självdeklarationen kan den som hjälper till att upprätta deklarationen få anstånd enligt en särskild plan att ge in deklarationerna till skattemyndigheten. På detta sätt kan arbetet planeras och deklarationerna avlämnas efter hand. Möjligheten att få anstånd gäller endast den som yrkesmässigt hjälper till vid upprättande av självdeklarationer. Viss uppgiftsskyldighet kan fullgöras elektroniskt av deklarationsbyråer och revisorer medan självdeklarationen måste undertecknas eller signeras av den skattskyldige själv. har föreslagit att bl.a. dessa byråer och revisorer även skall kunna ge in självdeklarationen såsom ombud för den skattskyldige, antingen i pappersform eller som elektroniskt dokument. Enligt utredningen är det rationellt och av stort värde för t.ex. dem som skall redovisa en näringsverksamhet att kunna anförtro upprättandet och insändandet av självdeklarationen åt personer eller företag med särskild erfarenhet och kompetens på området. Det är också tidsbesparande om den som skall hjälpa till att upprätta en deklaration också har möjlighet att underteckna den och lämna den till skattemyndigheten. Utredningen anför att även den som skall redovisa inkomster i inkomstslagen tjänst och kapital kan ha behov av att anlita ombud, t.ex. vid sjukdom eller resa. Flera av de remissinstanser som har yttrat sig över förslag har avstyrkt eller ställt sig tveksamma till förslaget. Det har bl.a. framhållits att en kategori av ombud som utredningen har pekat ut, revisorerna, kanske inte skulle kunna få vara ombud. Det är inte självklart att god revisorssed skulle tillåta det. Om nämnda kategori inte kan vara ombud torde behovet av att kunna anlita sådant vara begränsat. Behovet för en skattskyldig att anlita ombud för fullgörandet av deklarationsskyldigheten vid sjukdom eller resa torde också vara begränsat då det finns en möjlighet att få anstånd om den skattskyldige på grund av särskilda omständigheter är förhindrad att lämna deklarationen inom föreskriven tid. En annan synpunkt som framförts av remissinstanserna är att möjligheterna att fälla till ansvar för skattebrott skulle försvåras. Enligt Skattekontrollutredning bör, för den händelse att lämnade uppgifter befinns oriktiga, det straffrättsliga ansvaret utkrävas av de inblandade parterna efter det uppsåt och den oaktsamhet som ligger var och en till last. Detta är en princip som gäller generellt. Problemet är inte vem som skall bära det straffrättsliga ansvaret utan hur det skall kunna utredas vem som det skall åvila. förslag utesluter exempelvis inte att ombudet i sin tur lämnar fullmakt åt annan att fullgöra uppdraget, så kallade målvakter skulle kunna användas. Behovet av att kunna anlita ombud är inte helt klarlagt. Det är osäkert om revisorer kan uppträda som ombud. brottsbekämpningen är heller inte klarlagda. Med hänsyn härtill anser Prop. 2001/02:25 regeringen att det vore mindre lämpligt att nu föreslå att deklarations- skyldigheten skall kunna fullgöras genom ombud. Specialregeln i 23 kap. 4 § skattebetalningslagen (1997:483) om att utländska företagare kan anlita ombud för redovisning av mervärdesskatt påverkas inte. 9 Deklarationsskyldighet för förmögenhet Regeringens bedömning: Deklarationsskyldighet på grund av förmögenhet bör inträda när nettoförmögenheten överstiger eller, i fall då sambeskattning skall ske, . Departementspromemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Länsrätten i anför att nuvarande ordning är otillfredsställande ur kontrollsynpunkt. Länsrätten, som anför att den deklarationsskyldige i skattesammanhang endast undantagsvis själv får utföra nettoberäkningar och endast redovisa resultatet, undrar varför den skattskyldige i detta sammanhang bör ha denna möjlighet. Datainspektionen tillstyrker förslaget. anser att deklarationsskyldigheten på grund av förmögenhet inte skall utvidgas. Skälen för regeringens bedömning: Förmögenhetsskatten beräknas på den beskattningsbara förmögenheten. Beskattningsbar förmögenhet är den del av den skattepliktiga förmögenheten som överstiger ett visst fribelopp enligt lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt. Fri- beloppen uppgår till eller, i fall då sambeskattning skall ske, . Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit att fribeloppen skall höjas års taxering till eller, i fall då sambeskattning skall ske, (se prop. 2001/2002:1 finansplan m.m. avsnitt 8.4). föreslog att alla tillgångar och skulder skall redovisas i deklarationen om de skattepliktiga tillgångarna överstiger fribeloppet. motiverade sitt förslag med att det inte bör överlåtas till den skattskyldige att göra en avräkning mot skulderna utan det skall vara möjligt för skattemyndigheten att kontrollera att de åberopade skulderna existerar. Det är inte ovanligt att den skattskyldige har tillgångar vars värde överstiger . Det kan räcka med att den skattskyldige äger ett småhus i någon av storstadsregionerna. I många fall är dock tillgången förenad med skulder. Det skulle göra deklarationsförfarandet onödigt komplicerat att kräva att alla skall redovisa sin förmögenhet även i de fall det är uppenbart att någon beskattningsbar förmögenhet inte uppkommer. har tillgång till kontrolluppgifter och kan förelägga den skattskyldige att lämna kompletterande uppgifter. Deklarationsskyldigheten på grund av förmögenhet bör därför inträda först när nettoförmögenheten överstiger fribeloppet enligt lagen om statlig förmögenhetsskatt. Enligt nu gällande regler skall flertalet näringsidkare i sin självdeklaration för varje näringsverksamhet från bokföringen lämna uppgifter om varje slag av intäkter, kostnader samt intäkts- och kostnadsposter. Vidare skall uppgifter lämnas om tillgångar, skulder, avsättningar, obeskattade reserver och eget kapital. Uppgifter skall också lämnas om bl.a. arten och omfattningen av verksamheten, hur värdesättning på lager och fordringar skett, osv. Sammanlagt har under sju punkter angetts vilka uppgifter som skall lämnas. Gemensamt för de föreskrivna uppgifterna är att de avser sådana uppgifter från bokföringen som behövs för taxeringen. Bestämmelsen är tillämplig oavsett om verksamheten bedrivs som enskild näringsverksamhet eller genom en juridisk person. Vissa kategorier av skattskyldiga är undantagna från uppgiftsskyldigheten. Dessa skall i stället till deklarationen foga sin årsredovisning. Om näringsverksamheten bedrivs genom handelsbolag eller rederi för registreringspliktigt fartyg åligger uppgiftsskyldigheten handelsbolaget respektive rederiet. De nuvarande reglerna om näringsidkares uppgiftsskyldighet infördes i anslutning till skattereformen (prop. 1990/91:5). Syftet med reformen var dels att underlätta skattemyndighetens urval av företag som bör bli föremål för en djupare granskning, dels att göra det möjligt att använda ADB-teknik för att upptäcka de deklarationer som kan tänkas innehålla väsentliga fel. Vilka uppgifter som skall lämnas styrs i praktiken av utformningen av deklarationsblanketterna. har genom verk- ställighetsföreskrifter närmare angett vilka uppgifter som skall lämnas. Enligt verkets föreskrifter skall uppgifterna lämnas enligt ett räkenskapsschema, därav namnet standardiserat räkenskapsutdrag (SRU). Baskontoplanen har lagts till grund för utformningen av räkenskapsschemat. Vid införandet av det nya uppgiftslämnandet anförde departementschefen (prop. 1990/91:5 s. 83) att inget hindrar att med hänsyn till företagens varierande storlek, branscher o.d. tar fram olika deklarationsblanketter. Enligt uppgift har av deklarationerna kunnat lämnas på ADB-medium. Vissa brister har emellertid kunnat konstateras. nämner bl.a. att många företag och företagare är osäkra på innebörden av de olika uppgifterna i räkenskapsschemat. Det har också uppmärksammats att vissa poster ofta placeras fel i schemat, då många företag av praktiska skäl i sin redovisning gör avsteg från baskontoplanen. Det stora antalet uppgifter i räkenskapsschemat har också medfört problem för företagen att hänföra uppgifterna från bokföringen till rätt rad på schemat. Avsaknaden av årsredovisning och dess notapparat medför också att skattemyndigheten kan gå miste om Vissa skattekontor har därför i praktiken Prop. 2001/02:25 regelmässigt begärt in årsredovisningar som komplement till företagens Det förekommer också att företag regelmässigt bifogar årsredovisningen i syfte att lämna information utöver vad som följer av räkenskapsschemat. Regeringens förslag: Den som har inkomster i inkomstslaget näringsverksamhet skall lämna de uppgifter som behövs för den egna eller delägares taxering. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer skall meddela närmare föreskrifter om vilka uppgifter som skall lämnas. Flera bestämmelser om näringsidkares skyldighet att lämna kontrolluppgifter avseende utbetalningar till andra näringsidkare skall slopas. Departementspromemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian förslogs även att vissa större företag skall lämna in sina årsredovisningar till skattemyndigheten. Remissinstanserna: Länsrätten i anser att inlämnande av årsredovisning är en god ordning. påpekar att vissa av skattemyndighetens beslut om självdeklarationens innehåll för den som redovisar näringsverksamhet inte längre skall kunna överklagas till . anför att det har ett önskemål om en utökad uppgiftsskyldighet i deklarationen avseende interprissättning gentemot utländska intresseföretag. Verket föreslår också att det införs en kontrolluppgiftsskyldighet för en kontoförande bank att lämna kontrolluppgift om insättning på skogskonto, skogsskadekonto och upphovsmannakonto. Verket anser vidare att kontrolluppgifts- skyldigheten om royaltyer och liknande avgifter bör behållas. Föreningen avstyrker förslaget att vissa aktiebolag skall foga sin årsredovisning till deklarationen och anför att bolagens redovisningsskyldighet bör vara uppfylld genom att årsredovisningen sänds till PRV. för Regelgranskning anser att det borde ha angetts en avsiktsförklaring till ledning för att verket bör fortsätta på den tidigare inslagna vägen att minska företagens uppgiftslämnande i självdeklarationen. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om uppgiftslämnande i form av standardiserade räkenskapsutdrag, så kallade SRU, infördes . Med lagstiftningen avsågs att få ett mer enhetligt uppgiftslämnande från företagen, att anpassa uppgiftslämnandet till företagens bokföring och att möjliggöra ett mer rationellt urval av kontrollobjekt.