prop · GP0325 · 2001-10-25 00:00:00 — Delägarrätter och fordringsrätter som omfattas av investerarskyddet eller av en sådan försäkring som ett värdepappersbolag skall ha för skadeståndsskyldighet som bolaget kan komma att ådra sig vid utförande av tjänster i rörelsen (se 5 kap. 2 § lagen [1991:981] om värdepappersrörelse) anses enligt 7 § lagen (1999:199) om skatteregler för ersättning från insättningsgaranti och investerarskydd avyttrade då ersättning har fastställts. Kontrolluppgiftsskyldigheten infördes efter förslag i prop. 1998/99:48 i 3 kap. 32 c och 32 d §§ den gamla lagen. 8 § I bestämmelsen anges för vem och av vem kontrolluppgift skall lämnas. Punkt 1 motsvarar 3 kap. 32 c § första stycket den gamla lagen. Punkt 2 motsvarar 3 kap. 32 c § andra stycket den gamla lagen. Punkt 3, som är ny, ålägger kreditmarknadsföretag att lämna kontrolluppgifter. Med ett kreditmarknadsföretag avses enligt 1 kap. 1 § lagen (1992:1610) om finansieringsverksamhet ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening som har fått tillstånd enligt den lagen att driva finansieringsverksamhet. Med finansieringsverksamhet avses näringsverksamhet som har till ändamål att lämna kredit, ställa garanti för kredit, förmedla kredit till konsumenter eller medverka till finansiering genom att förvärva fordringar eller upplåta lös egendom till nyttjande. Punkt 4 motsvarar 3 kap. 32 d § första stycket 1 den gamla lagen. Enligt punkt 5 som är ny skall den som betalar ut ersättning i samband med avyttring genom inlösen lämna kontrolluppgift. Vid inlösen av t.ex. aktier kan det vara aktiebolaget som skall lämna kontrolluppgifter. Om aktien är förvaltarregistrerad är det förvaltaren som skall lämna kontrolluppgiften. Punkt 6 motsvarar 3 kap. 32 d § första stycket 2 den gamla lagen. Skyldigheten att lämna kontrolluppgift omfattar även utländska Den särreglering av skyldigheten att lämna kontrolluppgift om utländska värdepapper efter föreläggande som finns i 3 kap. 34 § den gamla lagen kommer således att tas bort. 9 § I paragrafen anges vilka uppgifter som skall redovisas i kontrolluppgiften. Det är samma uppgifter som skall lämnas enligt 3 kap. 32 c § tredje och fjärde styckena samt 32 d § andra stycket den gamla lagen. Vid avyttring av en option genom förfall skall enligt den gamla lagen kontrolluppgift lämnas om ersättningen vid förvärvet. Den bestämmelsen har tagits bort eftersom instituten har uppgett att de inte har tillgång till uppgiften. Vidare har skyldigheten att lämna kontrolluppgift vid så kallad nettning vid en terminsaffär begränsats till att avse bruttoförsäljningslikviden vid förvärvet. I förhållande till lagrådsremissen har redaktionella ändringar gjorts. 10 § Om t.ex. eller en försäkringsgivare som betalat ut ersättning från en försäkring för skadeståndsskyldighet som ett värdepappersbolag ådragit sig vid utförande av tjänster i rörelsen, inte kan ange hur stor del av det utbetalda beloppet som utgör ersättning för avyttrade delägarrätter eller fordringsrätter skall det sammanlagda utbetalda beloppet redovisas (se prop. 1998/99:48). Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 32 d § tredje stycket den gamla lagen. 11 § I paragrafen regleras för vem kontrolluppgift skall lämnas om delägarrätter eller fordringsrätter ägs gemensamt av flera personer. I stället för samtliga delägare får kontrolluppgift lämnas för den person som anges på avräkningsnotan. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 57 § andra stycket sjunde meningen den gamla lagen. 11 kap. Vissa andra kontrolluppgifter I kapitlet regleras diverse olika kontrolluppgiftsskyldigheter som inte passar in i de övriga kapitlen. Det gäller t.ex. kontrolluppgiftsskyldighet angående intäkter i inkomstslaget kapital som inte ingår i 810 kap. eller utgifter som skall dras av som allmänna avdrag. Det gäller vidare uppgifter som är av betydelse för förmögenhetsbeskattning eller annan beskattning. I nuvarande lagstiftning finns en skyldighet för privatbostadsföretag att lämna kontrolluppgift för medlem eller delägare om upplåten lägenhet som har upplåtits till annan än medlem eller delägare. I kontrolluppgiften skall det redovisas det belopp som medlemmen eller delägaren har betalat in till föreningen eller bolaget och hur mycket härav som utgör kapitaltillskott. Vad som avses är en kontrolluppgiftsskyldighet vid andrahandsuthyrningar. Det är inte alltid som privatbostadsföretaget känner till att lägenheten hyrs ut i andra hand och kontrolluppgiftsskyldigheten kan därför inte vara heltäckande. Det saknas därför skäl att behålla skyldigheten. Bestämmelsen finns därför inte med i föreliggande förslag till ny lagstiftning. 1 § Enligt paragrafen skall sådana privatbostadsföretag som avses i 2 kap. 17 § inkomstskattelagen (1999:1229) lämna kontrolluppgift om medlems eller delägares andel i föreningens eller bolagets förmögenhet om värdet uppgår till . avses svenska ekonomiska föreningar eller svenska aktiebolag vars verksamhet till klart övervägande del består i att åt sina medlemmar eller delägare tillhandahålla bostäder i byggnader som föreningen eller bolaget äger. Med sådana företag avses också svenska ekonomiska föreningar eller svenska aktiebolag vars verksamhet uteslutande eller så gott som uteslutande består i att åt sina medlemmar eller delägare tillhandahålla garage eller någon annan för deras personliga räkning avsedd anordning i byggnader som föreningen eller bolaget äger. Värdering skall göras i enlighet med bestämmelserna i 11 § lagen (1997:323) om statlig förmögenhetsskatt. Uppgiftsskyldigheten gäller endast om medlemmen eller andelsägaren är en fysisk person eller ett dödsbo. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 44 § tredje stycket den gamla lagen. Enligt denna skall dock kontrolluppgift lämnas endast efter föreläggande. Bestämmelsen har efter förslag från ändrats i förhållande till förslaget i departementspromemorian så att kontrolluppgift endast behöver lämnas om andelar i privatbostadsföretag vars värde överstiger . 2 § Paragrafen reglerar skyldigheten för privatbostadsföretag (se 1 §) att lämna kontrolluppgift vid avyttring av en privatbostadsrätt. Med privatbostadsrätt avses enligt 2 kap. 18 § inkomstskattelagen (1999:1229) en aktie eller annan andel i ett privatbostadsföretag om den till aktien eller andelen knutna bostaden är en privatbostad. Kontrolluppgiftsskyldigheten om avyttring infördes för att tillämpas första gången vid taxering (se prop. 1983/84:64 s. 44 f.). Bestämmelserna har sina motsvarigheter i 3 kap. 45 och 46 §§ den gamla lagen. Av tredje stycket följer vad som skall redovisas i kontrolluppgiften. Det är bl.a. den ersättning säljaren/överlåtaren fick ge när privatbostadsrätten förvärvades och hans andel av den inre reparationsfonden samt hans andel av privatbostadsföretagets förmögenhet. I samband med att en evig kapitalvinstbeskattning infördes på bostadsrätter bestämdes att huvudsakligen sådana uppgifter som finns med på det obligatoriska överlåtelseavtalet skall lämnas i kontrolluppgiften. Kravet på skriftlig form vid överlåtelse av bostadsrätter infördes . Uppgift om säljarens/överlåtarens ersättning vid förvärvet behövde därför bara lämnas om förvärvet skett efter . För andelar i bostadsföreningar och bostadsaktiebolag som inte omfattades av samma bestämmelser bestämdes att för förvärv som skett före utgången av 1983, dvs. före lagens ikraftträdande, behövde inte heller uppgift om ersättningen lämnas. För att reglerna skall vara så enhetliga som möjligt har bestämmelsen ändrats så att det endast är förvärv efter utgången av 1983 som medför skyldighet att i kontrolluppgiften ange ersättningen för överlåtarens förvärv (se punkt 4). En bostadsrätt som förvärvats anses enligt 46 kap. 12 § inkomstskattelagen förvärvad . gjorts är därför inte avdragsgilla vid beräkningen av kapitalvinsten (se punkt 6). Samma så kallade stickdag, dvs. , har använts när det gäller innestående medel på en inre reparationsfond. Om förvärvet gjorts före tas det inte någon hänsyn till om det för förvärvet fanns en inre reparationsfond vid bestämmandet av anskaffningsutgiften. Uppgift om inre reparationsfond eller liknande fond behöver därför enbart lämnas om förvärvet skett efter nämnda tidpunkt (se punkt 5). Om bostadsrätten förvärvats före kan anskaffningsutgiften bestämmas utifrån bostadsrättens andel av privatbostadsföretagets behållna förmögenhet nämnda dag. Anskaffningsutgiften anses utgöra av förmögenheten. Uppgift om bostadsrättens andel av förmögenheten skall i dessa fall framgå av kontrolluppgiften (se punkt 7). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 3 § Bestämmelsen omfattar skyldigheten i 3 kap. 4 § tredje stycket sista meningen den gamla lagen att lämna kontrolluppgift om ersättning eller förmån för upplåtelse av en privatbostad eller en bostad som innehas med hyresrätt. Ersättning eller förmån som en arbetsgivare har gett ut till en anställd för att denne upplåtit en privatbostad eller bostad som innehas med hyresrätt skall tas upp i inkomstslaget kapital (se 42 kap. 30 § inkomstskattelagen [1999:1229]). Det gäller ersättning för upplåtelse av såväl bostad som mark, garage o.d. Om arbetsgivaren har betalat ut ersättning för hyra av annan egendom än den nämnda skall ersättningen tas upp i inkomstslaget tjänst till den del ersättningen överstiger marknadsvärdet. I sådana fall skall kontrolluppgift lämnas enligt 6 kap. 1 §. 4 § Paragrafen reglerar kontrolluppgiftsskyldigheten om utdelning till delägare i svenska juridiska personer som har bildats enligt en författning eller på liknande sätt för att förvalta en sådan marksamfällighet eller regleringssamfällighet som är en särskild taxeringsenhet. Förvaltaren av samfälligheten skall lämna kontrolluppgifter för fysiska personer och dödsbon. Uppgift skall lämnas om utbetald utdelning och hur stor del av denna som kommer från intäkt av skogsbruk i samfälligheten. Den sistnämnda uppgiften behövs för att skattemyndigheten skall kunna kontrollera avdrag för insättning på skogskonto och skogsskadekonto enligt bestämmelserna i 21 kap. inkomstskattelagen (1999:1229). Enligt 21 kap. 29 § inkomstskattelagen skall den del av utdelningen som kommer från intäkt av skogsbruk likställas med intäkt av skogsbruk som den skattskyldige själv har bedrivit. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 kap. 48 § 1 den gamla lagen. 5 § Paragrafen reglerar kontrolluppgiftsskyldigheten om andel av inkomster som är avkastning på kapital för delägare i juridiska personer som har bildats för att förvalta andra samfälligheter än sådana som omfattas av 4 §. Förvaltaren av samfälligheten skall lämna kontrolluppgifter för fysiska personer och dödsbon. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 kap. 48 § 2 den gamla lagen. Enligt tredje stycket skall andelen av samfällighetens inkomster redovisas i kontrolluppgiften endast till den del den överstiger . Det hänger samman med att det är endast till den del andelen överstiger som den skall tas upp till beskattning enligt 42 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229). 6 § Bestämmelsen om räntebidrag motsvarar 3 kap. 21 § den gamla lagen. Uppgiftsskyldigheten har utvidgats till att omfatta även dödsbon. Bestämmelsen fick sitt nuvarande sakliga innehåll till taxering (se prop. 1991/92:60). 7 § Paragrafen reglerar kontrolluppgiftsskyldigheten om pensions- försäkringar och pensionssparkonton. Kontrolluppgiftsskyldigheten om pensionsförsäkringar infördes till taxering (se prop. 1992/93:86 respektive 1992/93:187). Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 17 a § den gamla lagen. Paragrafen har utformats enligt förslag som har lämnat i dess remissyttrande. 8 § Paragrafen reglerar kontrolluppgiftsskyldigheten för vissa kapitalförsäkringar och för sådan försäkring som enligt 58 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229) anses som en pensionsförsäkring. Kontrolluppgift skall lämnas för fysiska personer och dödsbon. Det är den som är skattskyldig för försäkringen som kontrolluppgiften skall lämnas för. Kontrolluppgiften skall lämnas av försäkringsföretag och understödsföreningar. Enligt tredje stycket skall värdet av försäkringen vid årets utgång redovisas i kontrolluppgiften. I den gamla lagen finns en beloppsgräns innebärande att det totala värdet av en eller flera försäkringar skall uppgå till för att uppgift skall behöva lämnas. Denna gräns är nu borttagen. Om försäkringen är meddelad i en försäkringsrörelse som inte bedrivs från ett fast driftsställe i skall även värdet vid närmast föregående års utgång redovisas. Det senare värdet tjänar som ledning för bestämmande av avkastningsskatt eftersom denna skatt beräknas på ett underlag som motsvarar värdet vid ingången av beskattningsåret (se prop. 1995/96:231). Motsvarande bestämmelser finns i 3 kap. 15 § första och andra styckena den gamla lagen. Bestämmelsen har utformats efter förslag från i dess remissyttrande. 12 kap. Kontrolluppgiftsskyldighet m.m. vid utlandstransaktioner 1 § Paragrafen reglerar kontrolluppgiftsskyldigheten om betalningar till och från utlandet. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 50 § första stycket den gamla lagen när det gäller kontrolluppgifter för fysiska personer och dödsbon. Kontrolluppgiftsskyldigheten har utvidgats i förhållande till förslaget i departementspromemorian till att avse även andra juridiska personer än dödsbon, se vidare avsnitt 16. Beloppsgränsen har höjts från till . Bestämmelsen har också utvidgats till att avse alla betalningar överstigande till och från personer som är obegränsat skattskyldiga i (jfr 3 kap. 50 § andra stycket den gamla lagen). 2 § Enligt första stycket föreligger uppgiftsskyldighet för sådana tjänsteersättningar m.m. samt för ränta och fordringsrätt som omfattas av kontrolluppgiftsskyldighet enligt 6 kap. och 8 kap. 16 §§ även om mottagaren är begränsat skattskyldig. Kontrolluppgiftsskyldighet för ränta, fordringsrätter och skulder m.m. enligt 3 kap. 2226 §§ den gamla lagen gäller redan för fysiska personer bosatta i utlandet enligt 3 kap. 63 § andra stycket den gamla lagen. Enligt 18 § lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta skall kontrolluppgift lämnas om vissa avlöningar, arvoden, pensioner och ersättningar för begränsat skattskyldiga personer. Den uppgiftsskyldigheten ersätts nu av bestämmelsen om kontrolluppgiftsskyldighet för alla med inkomster som typiskt sett är inkomst i inkomstslaget tjänst oavsett var mottagaren är bosatt. Övriga bestämmelser i 3 kap. 63 § den gamla lagen tas bort. Se vidare avsnitt 17.2. Pensionsgrundande inkomst av anställning för vilken den försäkrade inte är skattskyldig i bestäms med ledning av en särskild kontrolluppgift enligt 2 kap. 19 § lagen (1998:674) om inkomstgrundad ålderspension. Uppgiftsskyldigheten förs nu in i den nya lagen i och med att det föreslås att kontrolluppgift alltid skall lämnas om ersättningar och förmåner som är att hänföra till inkomstslaget tjänst även i de fall de utgår till personer som är begränsat skattskyldiga. Enligt andra stycket skall i sådan uppgift även mottagarens utländska skatteregistreringsnummer samt, när det gäller inkomst av tjänst, medborgarskap anges. Uppgift om medborgarskap behövs inte längre för att konstatera om inkomsten grundar rätt till pension men är nödvändig för att skall kunna uppfylla internationella åtaganden. Motsvarande bestämmelse finns i 15 kap. 5 § lagen om inkomstgrundad ålderspension, som föreslås tas bort. Bestämmelsen om skatteregistreringsnummer är ny. Se vidare avsnitt 18. Lagrådet har anfört följande om skyldigheten att lämna kontrolluppgifter för begränsat skattskyldiga. I 12 kap. 2 § behandlas skyldigheten att lämna kontrolluppgifter för begränsat skattskyldiga. Vad som förstås med begränsat skattskyldiga framgår av 3 kap. 17 § inkomstskattelagen (1999:1229) när det gäller fysisk person och av 6 kap. 7 § samma lag när det gäller juridisk person. Definitionen av detta uttryck är i inkomstskattelagen mycket vidsträckt. Till gruppen av begränsat skattskyldiga hänförs alla fysiska personer som inte är obegränsat skattskyldiga och bl.a. personer som tillhör en utländsk stats beskickning eller karriärkonsulat i eller i övrigt ingår i beskickningens eller konsulatets personal samt dessa personers anhöriga och personliga tjänare (3 kap. 17 § nämnda lag). Som begränsat skattskyldiga anses enligt samma lag alla utländska juridiska personer (6 kap. 7 §). Det anges emellertid också i inkomstskattelagen i vilka hänseenden nämnda rättssubjekt är skattskyldiga i (3 kap. 18 § och 6 kap. 11 §). Skyldigheten att lämna kontrolluppgifter för begränsat skattskyldiga enligt den nu föreslagna 12 kap. 2 § kan förefalla att vara mycket omfattande men får anses anknyta till de nämnda bestämmelserna om den materiella skattskyldigheten för sådana personer och kan därför inte anses gälla andra uppgifter än sådana som kan vara av betydelse bl.a. för deras beskattning i . De personer som tjänstgör vid utländska beskickningar och konsulat i och som särskilt omnämns i inkomstskattelagen som begränsat skattskyldiga i är ju dessutom jämte sina familjemedlemmar, enligt artiklarna 34 och 37 i om diplomatiska förbindelser och artikel 49 i om konsulära förbindelser, med endast få undantag helt befriade från skyldighet att betala inkomst- och förmögenhetsskatt i , varför det endast i enstaka fall torde bli aktuellt för utländska beskickningar och konsulat i att lämna kontrolluppgifter för sin personal. Allmänt sett torde det dessutom inte vara möjligt att förplikta andra rättssubjekt än sådana som i något hänseende faller under svensk jurisdiktion att avge kontrolluppgifter. I vart fall gäller detta om medverkan av andra staters myndigheter med stöd av avtal eller på annat sätt inte kan påräknas. Varken 12 kap. 2 § eller de bestämmelser i 6 och 8 kap. till vilka paragrafen hänvisar ger uttryck för de begränsningar som får anses föreligga i fråga om skyldigheten att lämna kontrolluppgifter för begränsat skattskyldiga. Bestämmelserna måste emellertid förstås så att sådana begränsningar är underförstådda och att de skall respekteras vid tillämpningen av bestämmelserna. Regeringen har ingen annan uppfattning utan delar Lagrådets bedömning. Regeringen vill dock påpeka att kontrolluppgifter om inkomster i i vissa fall skall lämnas även om någon skattskyldighet inte finns i . Kontrolluppgifterna kan behövas för det internationella informationsutbytet. 3 § I paragrafen regleras skyldigheten att lämna kontrolluppgift om utbetald royalty eller liknande avgift till den som bedriver näringsverksamhet. Kontrolluppgift skall lämnas för både enskilda näringsidkare och juridiska personer. Bestämmelsen är ny men motsvarande kontrolluppgiftsskyldighet har i flera fall föreskrivits av med stöd av bemyndigandet i 3 kap. 63 § första stycket den gamla lagen (se även föreskrifter [RSFS 2000:15] om skyldighet att lämna kontrolluppgift enligt 3 kap. 63 § första stycket lagen [1990:325] om självdeklaration och kontrolluppgifter). Enligt andra stycket skall även uppgift lämnas om mottagarens utländska skatteregistreringsnummer eller motsvarande i kontrolluppgiften. 4 § Bestämmelsen reglerar kontrolluppgiftsskyldigheten om utländska försäkringar. En sådan kontrolluppgiftsskyldighet har funnits sedan 1996 års taxering (se prop. 1995/96:97). Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 15 § tredje stycket den gamla lagen. har i sitt remissyttrande framfört att även uppgift om när försäkringen tecknades och till vilket belopp bör anges i kontrolluppgiften. En sådan utvidgning av uppgiftsskyldigheten kan dock inte göras utan att frågan närmare bereds. Något sådant förslag kan därför inte läggas fram . Lagrådet har i sitt yttrande över 2 § anfört bl.a. att det allmänt sett inte torde vara möjligt att förplikta andra rättssubjekt än sådana som i något hänseende faller under svensk jurisdiktion att avge kontrolluppgifter och Prop. 2001/02:25 att detta i vart fall gäller om medverkan av andra staters myndigheter med stöd av avtal eller på annat sätt inte kan påräknas. Lagrådet har vidare anfört att liknande synpunkter kan anföras beträffande 4 § och att bestämmelsen torde ta sikte på den som i har förmedlat en utländsk försäkring och som är underkastad svensk jurisdiktion. Regeringen gör ingen annan bedömning. I förhållande till lagrådsremissen har den ändringen gjorts att det inte längre framgår att uppgifterna skall lämnas till . Den bestämmelsen har i stället flyttats till 14 kap. 4 §. Det innebär att alla bestämmelser om vart kontrolluppgifterna skall lämnas är samlade i 14 kap. Förbindelse att lämna kontrolluppgift 1 § För att skattemyndigheterna skall få kontrolluppgifter om räntor och banktillgodohavanden samt om utdelningar och innehav av värdepapper och försäkringar i de fall den skattskyldige har anlitat utländska företag som bedriver gränsöverskridande verksamhet i utan att öppna filial här i landet, skall vissa utländska företag ge in en förbindelse om att lämna kontrolluppgifter. Bestämmelsen tillämpades första gången vid taxering (se prop. 1994/95:50). Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 32 b § den gamla lagen. Företag som bedriver fondverksamhet föreslås också omfattas av bestämmelsen. Lagrådet har anfört att det synes oklart huruvida den nuvarande bestämmelsen har någon praktisk betydelse och den framstår som en egendomlighet i sammanhanget genom att den innebär något som skulle kunna kallas ett frivilligt tvång. Lagrådet har också anfört att det saknar underlag för att överblicka om den kan anses förenlig med den princip om fri rörlighet av tjänster som gäller inom EU/EES. Lagrådet förordar att det i det fortsatta lagstiftningsarbetet övervägs om paragrafen bör utgå. Problemet som Lagrådet tar upp, att det saknas sanktioner mot de utländska företag som inte lämnar kontrolluppgifter, fanns med i bedömningen redan när bestämmelsen infördes (se prop. 1994/95:50 s. 335). Bestämmelsen infördes i samband med att flera EG-direktiv införlivades i den svenska lagstiftningen. Det fördes ingen diskussion om att bestämmelsen skulle kunna strida mot EG-rätten. Regeringen föreslår att bestämmelserna om att lämna in en förbindelse om att kontoföraren skall lämna kontrolluppgifter när en fysisk person öppnar ett bankkonto utomlands skall tas bort (se avsnitt 19.6). Regeringen anser dock att nu aktuell bestämmelse skall vara kvar. Gemensamma bestämmelser om kontrolluppgifter 1 § Kontrolluppgifter skall lämnas det följande kalenderåret. Motsvarande gäller enligt 3 kap. 58 § första stycket den gamla lagen. Datumgränsen finns dock föreskriven på fler ställen (se 3 kap. 15 § fjärde stycket, 22 a § första stycket, 27 a § andra stycket och 32 b § första stycket den gamla lagen). I den nya lagen anges den senaste tidpunkten för att ge in kontrolluppgifter endast i denna paragraf. 2 § Här anges som en huvudregel att kontrolluppgift skall lämnas till den skattemyndighet hos vilken uppgiftslämnaren är registrerad som ar- betsgivare. Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 58 § första stycket den gamla lagen. Bestämmelser om undantag från huvudregeln finns i 35 §§. 3 § Kontrolluppgifter om privatbostadsrätter skall lämnas till skattemyndigheten i den region där fastigheten är belägen. Bestämmelsen är ny. 4 § Kontrolluppgift som skall lämnas enligt en förbindelse skall lämnas till . Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 32 b § den gamla lagen. I förhållande till lagrådsremissen har i ett andra stycke tagits in en bestämmelse om att en kontrolluppgift enligt 12 kap. 4 § skall lämnas till . Bestämmelsen har flyttats från 12 kap. 4 §. 5 § Enligt denna bestämmelse får det föreskrivas att en kontrolluppgift skall lämnas till annan myndighet än som följer av 24 §§. kan, efter delegation från regeringen, med stöd av bestämmelsen bl.a. föreskriva att den som tilldelats sådant redovisningsnummer som avses i den numera upphävda bestämmelsen i 53 § 1 mom. uppbördslagen (1953:272) får lämna kontrolluppgift i enlighet med registreringen (jfr 3 kap. 58 § andra stycket den gamla lagen). 6 § I paragrafen anges vart kontrolluppgiften skall lämnas om det inte framgår av andra bestämmelser.