prop · GO0383 · 2001-01-01 00:00:00 — Depositarien skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra uppgifter avseende antaganden och anslutningar, förklaringar och reservationer samt alla andra underrättelser som rör denna konvention. TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har undertecknade befullmäktigade ombud undertecknat denna konvention. Utfärdad i ett enda exemplar på spanska, danska, tyska, grekiska, engelska, franska, iriska, italienska, nederländska, portugisiska, finska, och svenska, varvid alla texter är lika giltiga, och deponerad i arkiven vid generalsekretariatet för Europeiska unionens råd. Generalsekreteraren skall vidarebefordra en bestyrkt kopia till varje medlemsstat. Utdrag ur Kapitel 4 Utlämning Bestämmelserna i detta kapitel avser att komplettera såväl den europeiska utlämningskonventionen av som, vad gäller förbindelserna mellan de avtalsslutande parter som är medlemmar i den ekonomiska unionen , kapitel 1 i av om utlämning och inbördes rättshjälp i brottmål, ändrad genom tilläggsprotokoll av , samt att underlätta tillämpningen av dessa avtal. Bestämmelserna i punkt 1 utgör inget hinder för tillämpningen av mer vittomfattande bestämmelser i gällande bilaterala avtal mellan de avtalsslutande parterna. Vad avser förbindelserna mellan två avtalsslutande parter, varav den ena inte tillträtt den europeiska konventionen av om utlämning, skall bestämmelserna i den konventionen tillämpas med beaktande av gjorda förbehåll och avgivna förklaringar, antingen i samband med ratificeringen av konventionen eller, vad avser de avtalsslutande parter som inte tillträtt konventionen, i samband med ratificering, godkännande eller antagande av denna konvention. förbinder sig att på en avtalsslutande parts begäran utlämna en person som dömts för en gärning, för vilken enligt fransk lag är stadgat ett längsta frihetsstraff eller annat omhändertagande upp till av lägst , och enligt lagen hos den ansökande parten ett längsta frihetsstraff eller annat omhändertagande upp till av lägst . Beträffande preskriptionsavbrott skall endast den ansökande partens bestämmelser tillämpas. Amnesti som meddelats av den anmodade parten skall endast utgöra hinder mot utlämning om brottet faller under denna parts domsrätt. Frånvaron av angivelse eller annat officiellt meddelande som medger lagföring, och som endast krävs enligt den anmodade partens lagstiftning, påverkar inte skyldigheten att utlämna. De avtalsslutande parterna förbinder sig, i enlighet med den konvention och det avtal som anges i artikel 59, att sinsemellan utlämna de personer som av de rättsliga myndigheterna i den ansökande staten är åtalade för något av de brott som avses i artikel 50.1, eller som är efterlysta av dessa myndigheter för verkställighet av straff eller annan säkerhetsåtgärd för ett sådant brott. En registrering i "informationssystern", som gjorts i enlighet med artikel 95 skall ha samma verkan som en begäran om tillfälligt omhändertagande i enlighet med artikel 16 i den europeiska konventionen av om utlämning eller i enlighet med artikel 15 i av om utlämning och inbördes rättshjälp i brottmål, ändrat genom tilläggsprotokoll av . Utan att det påverkar möjligheten att anlita diplomatisk väg skall framställningar om utlämning och transitering översändas från det behöriga ministeriet hos den ansökande parten till det behöriga ministeriet hos den anmodade parten. Behöriga ministerier är - i : justitieministeriet, - i : och delstaternas ministrar eller senatorer, - i : utrikesministeriet, - i : justitieministeriet, - i : justitieministeriet. Om utlämning av en eftersökt person inte uttryckligen möter något hinder enligt lagen hos den anmodade parten, kan denna part medge utlämning utan något formellt förfarande, såvida den som begärs utlämnad ger sitt samtycke därtill i ett protokoll som upprättas i närvaro av en medlem av judiciell myndighet och efter att ha hörts av denne i avsikt att informera om rätten till formellt utlämningsförfarande. Den som begärs utlämnad kan låta sig biträdas av juridiskt ombud i samband med hörandet. Vid utlämning i enlighet med punkt 1 kan inte den eftersökte, som uttryckligen förklarar sig avstå från det skydd som specialitetsprincipen ger, återkalla denna förklaring. Avtal om utlämning mellan och regering REGERING OCH REGERING, SOM ÖNSKAR göra sitt samarbete för förhindrande och bekämpning av brott effektivare genom att sluta ett avtal om utlämning, som bekräftar sin respekt för varandras rättssystem och rättsliga institutioner, HAR ÖVERENSKOMMIT OM följande: Endera avtalsslutande stat åtar sig att i enlighet med bestämmelserna i detta avtal till den andra avtalsslutande staten utlämna varje person på dess territorium som är eftersökt för lagföring eller för ådömande eller verkställande av ett straff i den ansökande staten för ett utlämningsbart brott. Brott vilka kan föranleda utlämning För tillämpningen av detta avtal skall utlämning beviljas för handlande som enligt båda avtalsslutande staternas lagstiftning utgör ett brott belagt med frihetsstraff av eller med ett strängare straff. För tydlighets skull bekräftar de två avtalsslutande staterna att det handlande som avses i punkt 1 i denna artikel innefattar stämpling, försök, förberedelse eller medverkan till brott. Om framställningen om utlämning avser en person som dömts till frihetsstraff av domstol i den ansökande staten för ett utlämningsbart brott skall utlämning beviljas återstår att verkställa. Vid tillämpningen av denna artikel, a) skall det vara utan betydelse om de avtalsslutande staternas lagstiftning hänför brottet till samma brottskategori eller betecknar brottet med samma terminologi, b) skall vid bedömningen av om handlingen utgör brott mot den anmodade statens lagstiftning alla handlingar beaktas som läggs den person till last vars utlämning begärs, varvid det skall vara utan betydelse om enligt de avtalsslutande staternas lagstiftning de i brottet ingående brottsrekvisiten är olika. Ett brott av fiskal karaktär, inklusive brott mot lagstiftningen rörande beskattning, tull, valutakontroll eller varje annat fiskalt ämne, är ett utlämningsbart brott. Utlämning får inte vägras på den grunden att den anmodade statens lagstiftning inte föreskriver samma slag av skatt eller annan pålaga eller inte innehåller en reglering av samma slag beträffande skatt eller annan pålaga, tull eller valuta som den ansökande statens lagstiftning, förutsatt att det handlande för vilket utlämning begärs utgör brott i den anmodade staten. Om brottet har begåtts utanför den ansökande statens territorium skall utlämning beviljas om den anmodade statens lagstiftning föreskriver jurisdiktion i fråga om ett brott begånget utanför dess territorium under liknande omständigheter eller om den eftersökte är medborgare i den ansökande staten. Utlämning får beviljas enligt bestämmelserna i detta avtal oberoende av när det brott förövades för vilket utlämning begärs under förutsättning att a) det utgjorde brott i den ansökande staten då det handlande som utgör brottet skedde, och b) det påstådda handlandet skulle ha utgjort ett brott mot gällande lagstiftning i den anmodade staten om det ägt rum inom den anmodade statens område för framställningen om utlämning. Om framställningen om utlämning hänför sig till en dom på både fängelse och böter, får den anmodade staten bevilja utlämning för verkställande av såväl fängelsestraffet som bötesstraffet. Om framställningen om utlämning hänför sig till flera brott av vilka vart och ett är belagt med straff enligt båda staternas lagstiftning, men av vilka några inte uppfyller de andra kraven i punkterna 1 och 3, får den anmodade staten bevilja utlämning även för sådana brott under förutsättning att vederbörande skall utlämnas för åtminstone ett utlämningsbart brott. Utlämning skall inte beviljas i följande fall: a) om det brott för vilket utlämning begärs av den anmodade staten anses som ett politiskt brott eller som ett brott av politisk karaktär, b) om det finns grundad anledning att anta att framställningen om utlämning har gjorts i syfte att åtala eller straffa en person på grund av dennes ras, religion, nationalitet eller politiska uppfattning, c) om lagakraftägande dom föreligger i den anmodade staten mot den eftersökte för det brott för vilket utlämning begärs, d) om lagföring eller straff för det brott för vilket utlämning begärs är uteslutet på grund av preskription enligt lagstiftningen i den ansökande staten eller den anmodade staten, e) om det brott för vilket utlämning begärs utgör ett brott mot militär lagstiftning men inte mot allmän strafflag. Utlämning får vägras i följande fall: a) om det brott för vilket utlämning begärs är underkastat den anmodade statens jurisdiktion och denna stat kommer att lagföra brottet. I ett sådant fall skall den anmodade staten, innan den avslår framställningen och efter att ha rådgjort med den ansökande staten, besluta om vederbörande skall utlämnas eller om ärendet skall överlämnas till egna behöriga myndigheter för lagföring. Vid avgörandet skall den anmodade staten beakta alla relevanta omständigheter, däribland men inte endast: (i) tidpunkten och platsen för förövandet av brottet eller platsen där brottet var avsett att begås, (ii) platsen där skadan inträffade eller var avsedd att inträffa, (iii) de avtalsslutande staternas respektive intressen, (iv) den eftersöktes och offrets medborgarskap, (v) den eftersöktes sedvanliga bosättningsort, och (vi) bevisningens tillgänglighet och belägenhet. b) om lagföring har inletts mot den eftersökte i den anmodade staten för det brott för vilket utlämning begärs, eller om de behöriga myndigheterna i den anmodade staten i enlighet med sin lagstiftning har beslutat att inte inleda lagföring eller att avsluta lagföring som har inletts, c) om brottet enligt den ansökande statens lagstiftning är belagt med dödsstraff, såvida inte denna stat förbinder sig att inte yrka dödsstraff eller, om dödsstraff utdöms, att inte låta verkställa det, d) om, i undantagsfall, den anmodade staten med beaktande även av brottets svårhetsgrad och den ansökande statens intressen finner att utlämning på grund av den eftersöktes personliga förhållanden, i synnerhet med hänsyn till hans ålder eller hälsotillstånd, skulle vara oförenlig med humanitära hänsyn, e) när den eftersökte i en tredje stat har blivit slutgiltigt frikänd eller dömd för det brott för vilket utlämning begärs och, om han dömts, den ådömda påföljden till fullo har verkställts eller är verkställbar, f) om den eftersökte enligt lagstiftningen i den anmodade staten vid tiden för brottet var att anse som en ung lagöverträdare och den lag som kommer att tillämpas på vederbörande i den ansökande staten inte är förenlig med de grundläggande principerna i den anmodade statens lagstiftning rörande unga lagöverträdare, g) om den eftersökte befinner sig i den anmodade staten till följd av utlämning från en tredje stat och det samtycke som krävs från denna tredje stat för vidareutlämning vägras. Utlämning av egna medborgare Utlämning får vägras när den person vars utlämning begärs är medborgare i den anmodade staten. Om den anmodade staten vägrar utlämning i enlighet med punkt 1, skall den överlämna ärendet till egna vederbörande myndigheter i syfte att lagföra vederbörande för alla eller något av de brott för vilka utlämning har begärts. Denna stat skall underrätta den ansökande staten om varje vidtagen åtgärd och om utgången av varje lagföring. Framställningar om utlämning och varje efterföljande skriftväxling skall ske på diplomatisk väg. Handlingar som skall överlämnas Följande handlingar skall överlämnas som stöd för en framställning om utlämning: a) i samtliga fall, (i) upplysningar om den eftersökta personens signalement, identitet, vistelseort och medborgarskap, (ii) en redogörelse av åklagare eller annan person i offentlig tjänst angående det handlande som utgör det brott för vilket utlämning begärs med angivande av tid och plats för brottet, typen av brott och med återgivande av den lagtext som beskriver brottet och det tillämpliga straffet. Denna redogörelse skall också ange - att dessa lagbestämmelser var i kraft både vid tiden för brottet och vid tiden för framställningen om utlämning, - om åtal för brottet, åläggande eller verkställighet av straff för brottet är uteslutet på grund av preskription, och - om brottet begåtts utanför den ansökande statens territorium, de lagbestämmelser på vilka den grundar sin jurisdiktion. b) i fall där en person är anklagad eller eftersökt för lagföring för ett brott (i) häktningsbeslutet eller varje annat beslut med samma kraft och verkan i original eller kopia, som utfärdats i den ansökande staten, och (ii) om den anmodade statens lagstiftning så kräver, bevisning som skulle utgöra tillräckliga skäl för att häkta och åtala den eftersökta personen, om handlandet hade ägt rum i den anmodade staten. I detta syfte skall en sammanfattning av fakta i målet med angivande av bevisningen, inklusive bevis om gärningsmannens identitet, godtas som full bevisning avseende de fakta som anges däri, förutsatt att den åklagare som upprättar sammanfattningen intygar, att den angivna bevisningen upptagits i enlighet med den ansökande statens lagstiftning. Sammanfattningen får innefatta utlåtanden, redogörelser, återgivningar eller annan lämplig dokumentation. Sammanfattningen får innehålla bevisning som upptagits i den ansökande staten eller på annat håll och skall godtas som bevisning oberoende av om sådan bevisning i annat fall skulle godtas enligt den anmodade statens lagstiftning. c) i fall där en person är eftersökt för verkställighet av dom (i) domen i original eller kopia eller annan handling som anger den fällande domen och straffet som skall avtjänas, och (ii) om en del av straffet redan har verkställts, en förklaring från en person i offentlig tjänst med angivande av hur mycket av straffet som återstår att verkställa, d) i fråga om en framställning från som avser en person som har befunnits skyldig men som inte dömts till straff (i) häktningsbeslutet i original eller kopia, (ii) en handling i original eller kopia som anger att personen har befunnits skyldig, och (iii) en förklaring att ett straff kommer att ådömas. Beträffande en person som är dömd i sin utevaro skall de krav som avser överlämnande av sådana handlingar som anges i a) och b) i punkt 1 gälla. Om det emellertid fastställs att anklagelsen med uppgift om tiden och platsen för rättegången eller utevarodomen har delgivits personligen med den eftersökta personen och denne inte har inställt sig inför domstolen eller begagnat sig av rätten att överklaga och erhålla en ny rättegång, skall de krav som avser överlämnande av sådana handlingar som anges i a) och c) i punkt 1 gälla. Alla handlingar och kopior av handlingar som överlämnats till stöd för en framställning om utlämning och som framstår som att ha blivit bestyrkta eller utfärdade av en judiciell myndighet, en åklagare eller person i offentlig tjänst i den ansökande staten eller med deras bemyndigande, skall godtas i utlämningsförfarandet i den anmodade staten och behöver inte avges under ed eller högtidlig förklaring och skall godtas utan bevis avseende underskrift eller tjänsteställning hos den person som framstår som att ha undertecknat eller bestyrkt dem. Varje översättning som gjorts i den ansökande staten av handlingar som överlämnats till stöd för en framställning om utlämning skall godtas för alla ändamål i utlämningsförfarandet. Legalisering av överlämnade handlingar Ingen legalisering eller något bestyrkande av handlingar som överlämnats till stöd för framställningen om utlämning skall erfordras. Alla handlingar som överlämnas i enlighet med detta avtal skall vara avfattade på eller översatta till ett officiellt språk i den anmodade staten. Om den anmodade staten finner att den dokumentation som lämnats till stöd för en framställning om utlämning inte är tillräcklig för att i enlighet med detta avtal bevilja utlämning, får den staten begära ytterligare dokumentation som den anger. I den utsträckning som den anmodade statens lagstiftning medger kan utlämning beviljas i enlighet med bestämmelserna i detta avtal, trots att kraven i artikel 7 inte har uppfyllts, förutsatt att den eftersökta personen samtycker till att utlämnas. I brådskande fall får den ansökande staten skriftligen begära att den eftersökta personen provisoriskt anhålls. En sådan begäran får göras direkt mellan och , varvid vägen över den internationella kriminalpolisorganisationen () får användas. En framställning om provisoriskt anhållande skall innehålla, a) uppgift om den eftersöktes signalement, identitet, vistelseort och medborgarskap, b) uppgift om att utlämning av den eftersökte kommer att begäras, c) namn, tid och plats för brottet och en kort redogörelse för de faktiska omständigheterna i ärendet, d) uppgift angående förefintligheten av ett häktningsbeslut eller en fällande dom, och e) uppgift om det längsta straff som kan följa på brottet enligt den ansökande statens lagstiftning eller om det straff som har ådömts. Den anmodade staten skall genast underrätta den ansökande staten om de åtgärder som vidtagits med anledning av framställningen. Ett provisoriskt anhållande skall upphöra om en framställning om utlämning inte har mottagits a) av , eller b) av efter anhållandet. Om framställningen om utlämning mottas inom den tillämpliga tid som anges i punkt 4 men denna inte åtföljs av de handlingar som krävs enligt artikel 7, får behöriga myndigheter i den anmodade staten i den utsträckning dess egen lagstiftning tillåter utsträcka tiden för mottagande av handlingarna. Den eftersökta personen får när som helst under förfarandet tillfälligt friges på de villkor som bedöms vara nödvändiga för att säkerställa att personen inte lämnar landet. Utgången av den tillämpliga tidsperiod som anges i punkt 4 utesluter inte inledandet av efterföljande utlämningsförfarande, om en framställning om utlämning därefter mottas. När framställningar mottas från två eller flera stater om utlämning av samma person antingen för samma brott eller för olika brott, skall den anmodade staten avgöra till vilken av dessa stater personen skall utlämnas och skall underrätta dessa stater om sitt beslut. Vid avgörandet av till vilken stat en person skall utlämnas skall den anmodade staten ta hänsyn till alla relevanta omständigheter och, i synnerhet, till a) brottens relativa svårhetsgrad om framställningarna avser olika brott, b) tiden och platsen för varje brott, c) tidpunkterna för framställningarna, d) vederbörandes medborgarskap, och e) vederbörandes sedvanliga bosättningsort. Den anmodade staten skall så snart ett beslut med anledning av framställningen om utlämning fattats underrätta den ansökande staten om detta beslut. Skäl skall anges för varje fullständigt eller partiellt avslag på en framställning om utlämning. Om utlämning beviljas skall den anmodade staten underrätta den ansökande staten om vederbörande varit berövad friheten till följd av framställningen om utlämning. Om utlämning beviljas skall den anmodade staten överlämna vederbörande vid sådant avreseställe på sitt territorium som är lämpligt för den ansökande staten. Den ansökande staten skall föra bort vederbörande från den anmodade staten inom sådan skälig tidrymd som den anmodade staten anger och om vederbörande inte har förts bort får den anmodade staten vägra att utlämna denna person för samma brott. Om avtalsslutande stat på grund av förhållanden över vilka den inte råder hindras från att överlämna eller föra bort den person som skall utlämnas, skall den underrätta den andra avtalsslutande staten. De avtalsslutande staterna skall besluta om ett nytt datum för överlämnande, varvid bestämmelserna i punkt 4 skall tillämpas. Uppskjutet eller tillfälligt överlämnande Om vederbörande är åtalad eller avtjänar straff i den anmodade staten för ett annat brott än det för vilket utlämning begärs får den anmodade staten överlämna vederbörande eller uppskjuta överlämnandet till dess rättegångsförfarandet avslutats eller straffet helt eller delvis verkställts. Den anmodade staten skall underrätta den ansökande staten om varje sådant uppskov. Om en person har befunnits kunna utlämnas får den anmodade staten i den utsträckning dess lagstiftning medger tillfälligt överlämna vederbörande för att han skall åtalas på villkor som skall fastställas i samråd med den ansökande staten. En person som återsänts till den anmodade staten efter ett tillfälligt överlämnande kan slutgiltigt överlämnas i enlighet med bestämmelserna i detta avtal för att verkställa ett ådömt straff. I den utsträckning dess lagstiftning tillåter skall den anmodade staten på framställning från den ansökande staten beslagta och överlämna egendom, a) som kan erfordras som bevisning, eller b) som har förvärvats till följd av brottet och som för gripandet påträffas i den eftersökta personens besittning eller som senare upptäcks. Egendom som beslagtagits i enlighet med punkt 1 skall överlämnas även i de fall utlämning har beviljats men inte kan fullföljas på grund av vederbörandes död eller flykt. Om egendom kan komma att bli underkastad beslag eller förverkande, kan den anmodade staten i samband med pågående rättegång i brottmål tillfälligt kvarhålla eller överlämna den på villkor att den återlämnas. Rättigheter som den anmodade staten eller tredje man kan ha förvärvat i egendomen skall bevaras. Om sådana rättigheter finns skall egendomen återställas utan kostnad till den anmodade staten efter rättegången. Den som utlämnats skall inte åtalas, straffas eller häktas för annat före hans överlämnande begånget brott än sådana för vilka han utlämnats, och hans frihet skall inte heller begränsas av något annat skäl, utom a) om den anmodade staten samtycker, b) om vederbörande efter att ha haft möjlighet att lämna den ansökande staten inte har gjort det från sin slutgiltiga frigivning eller om han har återvänt till denna stat efter att ha lämnat den, eller c) om den utlämnade personen samtycker inför en judiciell myndighet i den ansökande staten. En begäran om samtycke av den anmodade staten enligt punkt 1 skall, på begäran av den anmodade staten, åtföljas av de tillämpliga handlingar som krävs enligt artikel 7 liksom av ett protokoll över varje redogörelse lämnad av den utlämnade personen angående det aktuella brottet. Om det åtal för vilket vederbörande utlämnats senare ändras, får han åtalas eller dömas, förutsatt att brottet under sin nya rubricering är, a) grundat på väsentligen samma faktiska omständigheter som angetts i framställningen om utlämning och i de handlingar som överlämnats till stöd för denna, och b) belagt med samma längsta straff eller med ett kortare straff än det brott för vilket vederbörande utlämnats. Vidareutlämning till tredje stat När någon överlämnats skall den ansökande staten inte utlämna denne till tredje stat för ett brott som begåtts före vederbörandes överlämnande, om inte a) den anmodade staten samtycker till denna utlämning, eller b) vederbörande har haft möjlighet att lämna den ansökande staten och inte har gjort det från den slutgiltiga frigivningen avseende det brott för vilket han överlämnats av den anmodade staten eller om han har frivilligt återvänt till den ansökande staten efter att ha lämnat den. Den anmodade staten kan när samtycke enligt punkt 1 a) begärs fordra att de handlingar företes som överlämnats av den tredje staten. I den utsträckning som dess lagstiftning medger, skall transitering genom en av de avtalsslutande staternas territorium beviljas på framställning från den andra avtalsslutande staten. Framställningen om transitering, a) kan översändas på varje sätt som ger skriftlig dokumentation, och b) skall innehålla de upplysningar som anges i artikel 12, punkt 2. Inget transiteringstillstånd skall behövas när flygtransport används och ingen landning förutses på transitstatens territorium. I händelse av en oförutsedd landning kan denna stat kräva en framställning om transitering enligt punkt 1.