prop · GP0310 · 2001-09-27 00:00:00 — Inom räddningstjänstområdet skall EU:s medlemsstater med kort varsel kunna bidra med upp till 2 000 experter för insatser i samband med krishantering. Därutöver har arbetat med frågor som rör EU:s internationella samarbete på området för civil krishantering. Ett dokument antogs som fastställer principerna för det praktiska samarbetet med de internationella organisationerna och i ett annat dokument dras riktlinjerna upp för samarbetet med länder utanför EU vad gäller dessas medverkan i EU- ledda polisinsatser. Europeiska unionens krishanteringskapacitet militära aspekter i fastställde som övergripande mål på det militära området att EU 2003 skall disponera 60 000 soldater för insats under , samt marin- och flygförband. Sedan denna målsättning tillkom har medlemsländerna arbetat med att i detalj fastställa vilka resurser som krävs för att genomföra olika tänkbara krishanteringsinsatser. Resultatet har sammanställts i en katalog, Headline Catalogue (HHC). Medlemsländerna har anmält vilka resurser de är beredda att bidra med till EU:s krishantering. Dessa har sammanställts i en annan katalog, Force Catalogue (HFC). Under det svenska EU- ordförandeskapet har denna utvecklats och tillfogats en tabell över vilka av de anmälda förbanden som finns tillgängliga . Vidare innehåller den ett tillägg som redovisar vilka förband som EU:s kandidatländer och de Nato-länder som är medlemmar av EU har anmält såsom tillgängliga för medverkan i EU-ledda krishanteringsinsatser. har en tredje katalog utarbetats, Progress Catalogue (HPC), som redovisar brister i antal förband förtecknade i HFC i förhållande till HHC. Denna information utgör en viktig grund för förberedelserna för den andra militära kapacitetskonferensen som planeras äga rum . Två mycket centrala frågor vad avser utvecklingen av EU:s militära kapacitet är fortfarande utestående. Det gäller dels frågan om den översynsmekanism för utveckling av EU:s militära kapacitet som beslutade om i och dels hur EU skall kunna få säkerställd tillgång till Nato-resurser för planering och genomförande av krishanteringsinsatser. Den förstnämnda frågan är föremål för intensiva diskussioner inom EU och i den gemensamma EU-Nato-arbetsgruppen om kapaciteter. Det är av stor betydelse att dessa frågor kan lösas ut skyndsamt inte minst för att undvika onödig duplicering av strukturer och kostnader. Processen med ESDP:s militära respektive civila spår har många beröringsytor, exempelvis när det gäller krishanteringsprocedurer och övningspolicy. står det klart att EU måste säkerställa en närmare och mer genomgripande samverkan mellan civila och militära aspekter av krishanteringen för att på ett samordnat sätt förebygga konflikter och hantera uppkomna kriser. Det av det svenska ordförandeskapet genomförda seminariet i om civil-militär samverkan inom ramen för EU:s krishantering lade en god grund för fortsatt arbete inom detta område. Samverkan med Nato och partnerländer Under det svenska EU-ordförandeskapet inleddes ett arrangemang som innebär bl.a. att Kusp och () skall mötas minst per ordförandeskap. Därutöver genomfördes extra möten mellan Kusp och NAC bl.a. för att diskutera situationen på Prop. 2001/02:10 och det praktiska samarbetet på fältet. har också arrangemanget för konsultationer mellan EU och tredje land om krishantering börjat tillämpas. Flera möten har arrangerats i formaten EU+15 (EU:s kandidatländer och de europeiska Natoländerna utanför EU) och EU+6 (de europeiska Natoländerna utanför EU), varvid diskussioner förts om ESDP, aktuella säkerhets- politiska frågor och krishanteringen på . Dessutom har EU kommit överens om principer för deltagande av tredje land i EU-ledda polisinsatser. Dialogen med partnerländer utanför EU, inte minst , är en viktig del av utvecklingen av ESDP. Ett viktigt led i detta arbete var toppmötet mellan och i , där åtagandena i Parisdeklarationen om förstärkt säkerhetspolitisk dialog och samarbete följdes upp och konkretiserades. drabbades (Former Yugoslav Republic of , ) av den svåraste krisen sedan självständigheten . () är det enda land i f.d. som har hållit sig utanför samtliga krig. Trots svåra ekonomiska och sociala påfrestningar som en följd av krigen på , senast under , samt de etniska spänningarna i landet, har demokratiska val med konstitutionella maktskiften genomförts i ordnade former både avseende president och regering. Situationen i Kosovo präglas fortsatt av spänningar och våld mellan olika kosovoalbanska fraktioner, vilket utgör ett hot mot den internationella närvaron, som har till uppgift att upprätthålla lag och ordning. öppnade den lokala kosovoalbanska milisen dvs. Befrielsearmén för Presevo, Medvedja och Bujanovac (UCPMB) en ny front i den demilitariserade i . Skärmytslingarna övergick till regelrätta attacker och UCPMB förstärktes genom tillströmning från Kosovo. Ingripandet från FN, EU och Kosovo Force (KFOR) bidrog till att UCPMB upphörde med sina attacker. Att avväpningen av olika mycket starkt beväpnade kosovoalbanska grupper går mycket långsamt utgör fortsatt ett hot mot utvecklingen mot ökad ordning och stabilitet såväl i Kosovo som i angränsande regioner. vändes aktiviteterna mot den dittills fredliga norra delen av (). Albansk gerilla, förstärkt av extremister som lämnade Presevoområdet i samband med uppgörelsen mellan och om återlämnade av den s.k. säkerhets- zonen, ockuperade byn i de norra gränstrakterna mot Kosovo. Den hänvisade inledningsvis till albansk frustration över gräns- uppgörelsen mellan () och . Regeringsarmén och säkerhetsstyrkor reagerade med att försöka återta kontrollen över byn, till en början utan framgång. spreds oroligheterna till städerna i utkanten av huvudstaden . De albanska partierna i () och deras företrädare tog avstånd från gerillans attacker. Det internationella samfundets agerande i () syftade främst till att få till stånd ett varaktigt Prop. 2001/02:10 eldupphöravtal och inleda en politisk dialog mellan de albanska och makedonska partierna i () kring de etniska frågorna i landet, med fokus på en förstärkning av minoriteternas rättigheter och ställning. undertecknade ledarna för de fyra största partierna och presidenten, bevittnat av EU:s företrädare, ett avtal som innehöll ett politiskt ramverk för () framtid. Detta förutsätter också att den albanska gerillan ska avväpnas under överinseende av Nato-förband. Långsiktig fred och stabilitet i regionen förutsätter en avväpning av gerillan i Kosovo och att utvecklingen där stabiliseras i fredliga och demokratiska former. De serbiska myndigheterna i arresterade den förre jugoslaviske presidenten och utlämnade denne sedan till krigsförbrytartribunalen i . Det var också en följd av EU:s och tydliga budskap om att man förväntar sig fullt samarbete med krigsförbrytartribunalen, vilket sedan följdes av löften om samarbete också från myndigheterna i , och . I parlamentsvalet i fick de partier som pläderade för fortsatta band med av rösterna, vilket tyder på att befolkningen är fortsatt splittrad. Regeringsbildningen i kom p.g.a. detta att bli utdragen och planerna på en folkomröstning om självständighet har flyttats fram i tiden. EU och har fortsatt att uppmuntra till konstruktiva samtal mellan och i syfte att reformera federationen. nåddes ett ramavtal med en uppgörelse om successionsfrågorna efter det f.d. socialistiska . Dessa samtal har pågått och var det första avtal någonsin som nåddes mellan de fem f.d. jugoslaviska republikerna. hölls en första stor konferens om bidrag för återuppbyggnad av . utgör en av efterkrigstidens längsta och mest svårlösta kriser. Åtskilliga försök till konfliktförebyggande har förekommit men det finns också många exempel på misslyckanden. Regionen har länge tillhört ett av världens mest krigshärjade områden. har olika försök gjorts till en uppgörelse mellan israeler och palestinier. Genom den s.k. Osloprocessen har ett antal olika överenskommelser träffats som innebär att dragit sig tillbaka från av och av . I de områden från vilka israelerna dragit sig tillbaka råder en begränsad autonomi vilken utövas av den palestinska myndigheten under ledning av . exploderade det folkliga missnöjet på de palestinska områdena. Detta har sin grund bl.a. i sjunkande levnadsstandard, hög befolkningstillväxt och stor arbetslöshet, besvikelse över fredsprocessen och känsla av vanmakt i förhållande till och den ständigt pågående bosättningspolitiken. Under oroligheterna har Prop. 2001/02:10 hundratals människor dödats och tusentals skadats, av vilka flertalet har förlorade och stort i ett direktval till premiärministerposten. I valet segrade och . Frågan om ett fredsavtal är intimt förbunden med planerna på utropandet av en palestinsk stat. En palestinsk stat utgör fredsprocessens logiska slutmål. Om detta råder numera principiell enighet bland konfliktens parter och andra inblandade aktörer, inklusive EU. Problem kan dock förväntas om palestinierna proklamerar staten innan en förhandlingsuppgörelse finns med . har krisen mellan israeler och palestinier eskalerat. Utsikterna till en lösning i bosättningsfrågan ser mörk ut utifrån palestinskt perspektiv. Vädjanden om internationella observatörer har inte gett resultat, och den lösning som f.n. är mest trolig, en mindre amerikansk närvaro, är i sig kontroversiell hos många palestinier. 4.6Den nya amerikanska utrikespolitiken och frågan om ett missilförsvarssystem har en fortsatt ekonomiskt, militärt, kulturellt och politiskt dominant ställning i världen. Den unikt starka ställningen innebär dock inte att världen är unipolär. Det växande ömsesidiga beroendet omfattar även och begränsar landets handlingsutrymme. Den nya amerikanska administrationen har inlett en rad översyner inom centrala utrikespolitiska områden vilka i flera fall fortfarande pågår, varför det är för tidigt att göra några mer bestämda uttalanden om resultatet av dessa. Regeringen kan emellertid konstatera att flera förändringar har skett . På det säkerhetspolitiska området prioriterar Bushadministrationen utvecklandet av ett missilförsvarssystem (Missile Defence, MD). Hotbilden från dagar har till stor del ersatts av hot om angrepp med enstaka missiler från fientligt sinnade länder med ambition att skaffa massförstörelsevapen och långdistansrobotar. vill därför inte längre förlita sig enbart på avskräckningsdoktrinen, utan utforma ett nytt säkerhetspolitiskt ramverk som inkluderar olika typer av missilförsvar, nedskärningar av de strategiska arsenalerna, samt fortsatt arbete mot spridning av massförstörelsevapen. Avtalet om anti-ballistiska missiler (Anti-Ballistic Missile, ABM), som slöts mellan och 1972 (och som senare övertagit), innebar att försvarssystem mot kärnvapen begränsades. anser att avtalet är föråldrat och vill därför övervinna de begränsningar som avtalet lägger på utvecklandet av ett missilförsvar i den nya hotsituationen. Mer precisa uppgifter i fråga om utformning, tidtabell samt innebörden av det föreslagna ramverket saknas ännu, men president har inlett konsultationer med en bred grupp länder, däribland . Den amerikanska inviten till samråd om missilförsvarsfrågorna har lett till att de flesta stater nu säger sig vilja avvakta en precisering av det amerikanska förslaget till nytt säkerhetspolitiskt ramverk och hur detta förhåller sig till det nuvarande systemet, som grundas på det tidigare nämnda , ickespridningsavtalet för kärnvapen och Prop. 2001/02:10 förhandlingarna mellan och om avtalet om minskning av strategiska kärnvapen (, START). reaktion på förhandlingsinviter är av särskild vikt, mot bakgrund av stora kärnvapenarsenal och ställning som part till . traditionella position är att måste bevaras oförändrat för att garantera den strategiska stabiliteten, något man försöker förankra genom gemensamma uttalanden med andra stater. använder politiska och folkrättsliga medel för att motverka ett missilförsvar och finna alternativa vägar att komma tillrätta med missilspridningen, däribland ett nationellt initiativ för global kontroll av missiler, samt multilaterala utspel i samarbete med . Ryska förslag om europeiskt och internationellt samarbete kring taktiska missilförsvarssystem varvas dessutom med hot om utträde ur avtalet om kärnvapenbärande missiler med medellång räckvidd (Intermediate-Range Nuclear Forces, INF), och andra viktiga avtal i händelse av att unilateralt gör allvar av sina planer. hållning har blivit mer avvaktande. President har visat försiktig förhandlingsvilja. Vid det rysk- amerikanska toppmötet i , i samband med G8-mötet , kopplades i ett officiellt uttalande neddragningar i de strategiska kärnvapenarsenalerna till utplaceringen av missilförsvar. vidhåller sitt skarpa motstånd mot både försvar mot missiler med kort räckvidd (Theatre Missile Defense, TMD) och missilförsvars- systemet. Kinesernas motstånd anses vara motiverat av värnandet av den egna avskräckningen visavi , som skulle tillintetgöras av ett missilförsvar. Ett annat motiv är utsikten av TMD-system i och andra länder i regionen, som skulle göra dessa mindre utsatta för kinesiska hot. har inlett vissa kontakter med för att diskutera missilförsvaret. genomför en kontroversiell modernisering av den egna kärnvapenarsenalen, och det finns en risk för att utvecklandet av ett missilförsvar nu används som en förevändning också för denna rustning. En kinesisk kapprustning anses särskilt oroande eftersom en sådan skulle kunna sprida sig till och . satsar på samarbete med i försöken att motverka de amerikanska missilförsvarsplanerna och få till stånd ett förbud mot militarisering av yttre rymden. Presidenterna utfäste sig att fortsätta detta samarbete i samband med toppmötet i Shanghai-gruppen (, , , , och ). Regeringen har vid ett flertal tillfällen uttryckt oro över de konsekvenser ett amerikanskt beslut att ensidigt gå vidare med missilförsvarsplanerna skulle få på det internationella nedrustnings- och icke-spridningsarbetet. Det finns en uppenbar risk för att resultaten av åratals förhandlingar på området kan komma till skada. Dessutom finns tecken på att missilförsvarsplanerna används av andra länder som en förevändning för upprustning och för att blockera framsteg på nedrustningsområdet. Till det kan läggas att förändrat sin nedrustningspolitik, dvs. att multilaterala nedrustningsavtal inte längre prioriteras. Regeringen ser med oro på och anser det angeläget att motverka en sådan utveckling. Arbetet med global nedrustning och icke- Prop. 2001/02:10 spridning måste fortsätta. Parallellt med diskussionen om missilförsvarsfrågorna har de multilaterala ansträngningarna trappats upp för att genom internationellt samarbete skapa en global norm mot spridning av missiler och missilteknologi. Behovet av multilaterala lösningar accentueras av den existerande exportkontrollens oförmåga att förhindra fortsatt export till länder som kan tänkas utveckla massförstörelsevapen. Det arbete som i detta sammanhang har bedrivits under svenskt ordförandeskap i EU uppmärksammades av stats- och regeringscheferna i ett särskilt uttalande vid . Arbetet kommer att fortsätta för att få till stånd en internationell uppförandekod mot missilspridning. EU:s målsättning är att alla länder som vill ansluta sig till en sådan ska få möjlighet att delta i förhandlingarna om ett slutligt dokument som ska kunna vara tillgängligt . Den amerikanska översynen på det säkerhetspolitiska området har även inneburit att man valt att inte godkänna hela eller delar av olika internationella avtal. förkastade det arbete som bedrivits för att stärka konventionen mot biologiska och toxinvapen genom ett verifikationsprotokoll. I samband med FN- konferensen mot spridning av lätta vapen valde att inte gå med på skrivningar som kunde inskränka rättigheterna för privatpersoner såväl som icke statliga aktörer att inneha lätta vapen, vilket bidrog till ett urvattnat slutdokument. Detta var ett bakslag för strävandena att få kontroll över vapenrörelser på många håll i tredje världen. Vad beträffar Europapolitiken bekräftade president i sitt linjetal i att det amerikanska engagemanget i består. Trots en del tidigare tveksamheter kring den amerikanska truppnärvaron på slog presidenten fast att avser stå fast vid sitt militära engagemang där tillsammans med allierade och partnerländer. Det stöd som gavs från Clintonadministrationen rörande ESDP har i allt väsentligt behållits av Bushadministrationen. Det amerikanska stödet för ESDP är dock villkorat, såtillvida att en duplicering av Natos strukturer ses som en risk för urholkning av Nato. Vidare fäster stor vikt vid EU:s åtagande att utveckla nya kapaciteter för krishantering. Man är inom administrationen ännu inte helt övertygad om att ESDP i praktiken kommer att leda till mer resurser. Den nya administrationen inledde sin mandatperiod med ett något stramare tonläge i förhållande till än vad som var fallet under Clintonadministrationen. Vidare initierades en översyn av Rysslandspolitikens olika delar. Resultatet av översynen var att kontakterna mellan och var mindre frekventa . Ett flertal möten mellan utrikesministrarna samt toppmötet mellan presidenterna ändrade dock detta. President har därefter sänt starka signaler om att vill ha en nära arbetsrelation med . Ett nytt toppmöte planeras i . När det gäller relation med inledde Bushadministrationen med att inta en avvaktande hållning till I takt med att spänningsnivån i regionen har Prop. 2001/02:10 stigit har dock det amerikanska engagemanget ökat. Bilden av är mångfasetterad och det är svårt att med säkerhet bedöma den fortsatta utvecklingen. Det finns positiva signaler om en nystart för reformprocessen. har fortsatt en mängd stora inrikespolitiska problem att lösa på de institutionella, ekonomiska och sociala områdena. Militärreformen, som präglas av under- finansiering, framskrider långsamt. Konflikten i fortsätter. har de ryska federala väpnade styrkornas närvaro minskat något. har en uppbyggnad av polisiära strukturer ägt rum. Såväl de federala styrkorna som de tjetjenska gerillagrupperna lider dagliga förluster. Opinionsstödet för den militära insats som har pågått är betydande. Trenden är dock att stödet sakta men säkert eroderas. uttalade politik är alltjämt att fortsätta de väpnade insatserna mot de tjetjenska "terroristerna" och bygga upp en civil, tjetjensk administration i republiken, vars lokala stöd skall säkras genom bl.a. federala bidrag till ekonomisk återuppbyggnad. har denna politik dock rönt liten framgång. En militär seger över den tjetjenska sidan framstår som osannolik och återuppbyggnadsarbetet går mycket långsamt. Den av tillsatta tjetjenska administrationen åtnjuter endast svagt lokalt stöd. Lokalbefolkningens förtroende för de ryska federala förbanden är närmast obefintligt, inte minst p.g.a. de omfattande övergrepp som enligt samstämmiga rapporter från olika håll fortfarande pågår. Åtgärderna för att utreda rapporterade kränkningar av mänskliga rättigheter och lagföra de skyldiga har varit otillräckliga. Den humanitära situationen i och omkring förblir mycket allvarlig och internationella humanitära organisationer har alltjämt svårt att verka i området, bl.a. på grund av säkerhetsläget. Efter utdragna förhandlingar kunde återupprätta en permanent närvaro i , än vad som tidigare utlovats från rysk sida. Utvecklingen på mediaområdet ger fortsatt anledning till oro. har haft en mycket liberal medialagstiftning. har dock framförallt oberoende medier kommit att utsättas för ett allt tydligare tryck från myndigheterna. utfärdade den säkerhetsråd en kritiserad informationssäkerhetsdoktrin som kan innebära ytterligare inskränkningar av pressfriheten. Tendenserna till påtryckningar mot medier motverkas i viss mån av den ökade mångfalden som skett . Globaliseringen och ny teknik har slagit igenom. I varje större stad finns ofta ett tiotal TV-kanaler, lika många radiostationer, flera lokala tidningar och en mängd tidskrifter. Ägarintressena är skiftande från olika företagsgrupper till politiska grupperingar och administrativa strukturer. Det finns dock en klar tendens till ett ökat statligt inflytande över de rikstäckande TV-kanalerna i . Som ett exempel på detta kan nämnas den lag som president undertecknande om att samla alla radio- och TV-bolag under kommunikationsministeriet och dryga åttiotalet regionala radio- och TV-bolag i ett bolag under ett federalt organ. Det nya organet kommer att ansvara för all signal- och frekvenstilldelning i den . Enligt uppgifter i massmedier skall det nya organet bli ett aktiebolag där staten äger av aktierna. Lagen skulle kunna få negativa effekter på yttrandefriheten i . är den ett led i den konsolideringsprocess som blivit allt tydligare under president . Att ett bolag ansvarar för tilldelning av frekvenser är inte ovanligt i väst och behöver inte med automatik innebära statlig censur, även om en sådan utveckling givetvis inte kan uteslutas. Regeringen anser att det fortsatt finns anledning att noga följa utvecklingen på mediaområdet i . utsågs till ny försvarsminister. utnämndes gruppledaren för partifraktionen "Enighet" i duman, , till ny inrikesminister. Båda dessa utnämningar motiverades av att president strävade efter att tydligare markera den civila kontrollen över de s.k. kraftstrukturerna (, Inrikes- ministeriet m.fl.). Ryska och andra bedömare har tolkat utnämningarna som en åtgärd för att stärka presidentens kontroll över och . Försvarsminister får i sitt nya ämbete möjlighet att söka genomföra den militärreform som säkerhetsråd under hans ledning har utarbetat. Riktlinjerna för reformen fastställs i ett presidentdekret . Enligt de huvudelement ur dekretet som har offentliggjorts syftar reformen till att skapa en mindre men mobilare och effektivare krigsmakt, med förmåga att strida i strategiskt viktiga områden. Den skall också kunna användas för att t.ex. bekämpa internationell terrorism och narkotikasmuggling. skall ägnas åt omorganisering och förbandsneddragningar och de resterande fem åren åt modernisering av kvarvarande förband. Som en uttalad ambition anges att lösa de sociala problemen inom försvarsmakten samt att höja officerskårens status. Anslagen till denna reformerade krigsmakt skall, enligt uttalanden från såväl presidenten som försvarsministern, förbli i princip oförändrade. Av dessa skall dock andelen avsedd för utveckling och materielanskaffning öka, för att 2010 uppgå till av försvarsbudgeten. Det får anses högst tveksamt om denna ambitionsnivå verkligen kommer att kunna uppnås inom befintliga resursramar, inte minst mot bakgrund av de kostnader som kommer att uppstå i samband med de planerade neddragningarna. bedriver under president en mer aktiv, intressebaserad och långsiktig utrikespolitik än under president . En tydlig tendens i rysk utrikespolitik under president är att relationer med ges högre prioritet . har kommit till insikt om EU:s stora ekonomiska betydelse för landet och visar också stort intresse för utvecklingen av den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken. inställning till EU-utvidgningen är i grunden positiv, även om regelbundet erinrar om vikten av att EU också beaktar utvidgningens konsekvenser för , bl.a. på handelsområdet och Prop. 2001/02:10 vad gäller . Gentemot , och fortsätter att föra en offentlig polemik i högt tonläge med återkommande, som regel ogrundade, anklagelser om förmenta kränkningar av de rysktalandes rättigheter i främst men även . Förbindelserna med är mer utvecklade. upprepar med jämna mellanrum sin negativa inställning till Nato-medlemskap för , och . Förhållandet till tillmäts fortfarande stor vikt i . vill gärna se sig självt som en stormakt jämbördig med , i kraft av sitt stora kärnvapeninnehav, sitt permanenta säte i och, som en följd härav, med ett globalt ansvar för fred och stabilitet i världen. Förutom och anser sig , av geografiska och andra skäl, ha starka intressen i . Inte minst de ekonomiska förbindelserna med , och bedöms som viktiga. och är bl.a. viktiga länder för rysk krigsmaterielexport.