prop · GO03135 · 2001-01-01 00:00:00 — Det är dock viktigt att närheten och tillgängligheten blir så bra som möjligt för konsumenterna och att inte kvaliteten på vägledningen äventyras. Omfattningen av verksamheten i de kommuner som tillhandahåller vägledning varierar kraftigt, till en eller flera heltidstjänster. För att den kommunala konsumentverksamheten skall fungera tillfredsställande, bör det finnas vissa basresurser i kommunen. En heltidsanställd handläggare per 20 000 invånare är enligt beräkningar en rimlig resursnivå, exklusive resurser för budget- och skuldrådgivning. Även i de minsta kommunerna är det enligt svårt att upprätthålla kompetensen inom området med mindre resurser än tio timmars arbetstid . Det är viktigt att den konsumentvägledning som tillhandahålls i kommunerna håller hög kvalitet, vilket även innefattar tillräcklig omfattning. Konsumenterna skall få den service de förväntar sig. Regeringen ser därför positivt på det projekt som tillsammans med har påbörjat och som syftar till att stödja arbetet med kvalitetsutveckling av den kommunala vägledningen. Statligt stöd till konsumentvägledning Kommittén har föreslagit att det skall vara obligatoriskt för kommunerna att anordna konsumentvägledning. Regeringen anser att den kommunala självstyrelsen är en viktig del av den svenska folkstyrelsen. Genom den kommunala självstyrelsen ges medlemmarna i en kommun eller ett landsting möjlighet att självständigt besluta i lokala angelägenheter. Det är alltså av grundläggande betydelse att det utöver åligganden också finns en sektor som kommunerna själva får bestämma över. Kommitténs förslag innebär att denna sektor i någon mån inskränks. Enligt regeringens mening är det viktigt att alla inskränkningar i den kommunala självstyrelsen övervägs noggrant. Endast om starka skäl talar för det, bör en sådan inskränkning kunna godtas. Regeringen konstaterar att antalet kommuner som tillhandahåller konsumentvägledning ökar. Det finns därför inte sådana starka skäl för att inskränka den kommunala självbestämmanderätten och införa en obligatorisk konsumentvägledning. Regeringen ser i stället som angeläget att arbeta för att kvaliteten på vägledningen kan fortsätta utvecklas. En sådan kvalitetsutveckling uppnås inte nödvändigtvis med hjälp av lagstiftning, utan bör ske på frivillig väg genom olika former av samarbete och eventuellt med hjälp av förbättrat statligt stöd. Denna uppfattning stöds av flera remissinstanser, bl.a. Hovrätten över och , Statskontoret, samt och flera kommuner. har också , senast i samband med behandlingen av propositionen Aktiv konsumentpolitik (prop. 1994/95:140, bet. 1994/95:LU32, rskr. 1994/95:438), uttalat att konsumentvägledning skall vara en frivillig uppgift för kommunerna. Regeringen avser dock att noga följa utvecklingen av konsumentvägledningen i kommunerna och om behov av lagstiftning om konsumentvägledning uppkommer återkomma till . Regeringen anser också att det finns andra sätt att förbättra konsumenternas tillgång till konsumentvägledning, t.ex. genom förbättrad utåtriktad verksamhet och genom samverkan med andra lokala aktörer. Ett sätt är att låta konsumentvägledningen ingå i s.k. medborgarkontor tillsammans med andra kommunala förvaltningar och eventuellt annan offentlig service. Ett annat sätt är följa exemplet med det s.k. Rådrummet i , där man samlat all rådgivning om konsument- och miljöfrågor på ett ställe. Ett ytterligare sätt kan vara att kommunen samverkar med folkrörelser och ideella organisationer för att utveckla nya former för vägledningen och för att nå särskilda grupper av människor. De beskrivna åtgärderna är möjliga att stödja genom statliga insatser. har dock inte föreslagit hur detta skulle kunna genomföras och frågan kräver därför fördjupad analys. Formerna för hur ett förstärkt statligt stöd till konsumentvägledning kan utformas och finansieras övervägs inom . En utredare har utsetts att biträda med detta (Ju2001:H). I uppdraget ingår att analysera de riktlinjer för den kommunala konsumentvägledningen som lades fast första gången i en proposition 1975 (prop. 1975:40) och som sedan har behandlats i flera av regeringens propositioner och skrivelser, senast i Aktiv konsumentpolitik (prop. 1994/95:140, bet. 1994/95:LU32, rskr. 1994/95:438). Utredaren skall vid behov lämna förslag på förändrade riktlinjer för verksamheten. I uppdraget ingår vidare att kartlägga hur de statliga stödinsatser som riktas till konsumentvägledning är utformade och kartlägga direkta och indirekta kostnader (t.ex. personalkostnader) för dessa insatser samt analysera vilka effekter de statliga insatserna ger för kommunerna och för de stödgivande myndigheterna. Utredaren skall lämna förslag på hur det statliga stödet bör utformas så att det bäst bidrar till att uppfylla de föreslagna riktlinjerna för verksamheten. Utredaren skall vidare lämna förslag till hur det statliga stödet skall finansieras. Utredaren skall samråda med berörda aktörer för att uppnå en bred samsyn i frågan om de riktlinjer, stödåtgärder och finansieringsformer som föreslås. Uppdraget skall vara slutfört . webbplats blir ett stöd för den kommunala konsumentvägledningen Genom den webbplats som utvecklar kommer konsumentvägledarna att på olika områden få ett stöd i sin verksamhet, t.ex. när det gäller förköpsinformation. Genom att verket publicerar marknadsundersökningar, testresultat, prisjämförelser, information om gällande rätt, resultat från marknadskontroller m.m. kan konsumenterna på egen hand finna information på Internet, enkelt och snabbt. Konsumentvägledarna får därmed bättre möjligheter att koncentrera sina insatser på det arbete som kräver lokalkännedom och personlig kontakt med konsumenterna, t.ex. tvistlösning. Den övervägande delen av de kommunala konsumentvägledarna är anslutna till IT-baserade informationssystem KOV Direkt. Genom KOV Direkt får konsumentvägledarna tillgång till sakkunskap i olika frågor och kan även kommunicera med varandra. Vägledarna ställer frågor till experter inom olika områden och vidareförmedlar sedan kunskapen till de enskilda konsumenterna. Samtliga frågor och svar är tillgängliga för alla användare av systemet, vilket innebär att KOV Direkt successivt utvecklats till en betydande informationskälla. Även Konsumenternas Bankbyrå och är anslutna till systemet. 5.2 Vägledning och information på central nivå är ett stöd för den kommunala konsumentvägledningen Regeringens bedömning: Centrala organ för vägledning och information bör utvecklas på nationell nivå. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att en gemensam rådgivningsbyrå för finansiella tjänster inrättas, samt att liknande byråer för elfrågor respektive bostadsköp inrättas. Remissinstanserna: Förslaget om att inrätta en byrå för rådgivning vid bostadsköp tillstyrks av , , , , och kommuner, , i , Pensionärerinas , Sveriges Bostadsrättsföreningars , Konsumentråd samt . Förslaget avstyrks av , och Näringslivets Delegation för Marknadsrätt. tillstyrker förslaget om förbättrad rådgivning om boendefrågor, men menar att sådan kan tillhandahållas av den föreslagna byrån för finansiella tjänster. avstyrker förslaget i de delar det rör bostadsfinansieringsfrågor. Vad gäller kommitténs övriga förslag pågår redan ett arbete för att skapa sådana rådgivningsbyråer som kommittén föreslår. Se avsnitt 7 och 11. Skälen för regeringens bedömning: Flera centrala organ för vägledning och information har med tiden utvecklats på nationell nivå. Sådana organ, där specialistkompetens kan samlas, utgör ett viktigt stöd till såväl enskilda konsumenter som konsumentvägledare. Det är därför viktigt att sådana organ kan inrättas och vidareutvecklas. Ett sådant inrättat centralt organ för vägledning och information är som är en del av och som har inrättats för att kunna ge konsumenter råd och hjälp både före och efter köp över nationsgränserna. Konsumenterna skall även få hjälp att hitta rätt om de hamnar i en tvist med en näringsidkare i ett annat EU-land, oavsett om köpet skett vid besök i annat land eller om köpet skett genom distansavtal, t.ex. via Internet. har tillskapats som en följd av att konsumenternas ökade rörlighet över gränserna och den ökade e-handeln kräver sådan specialistkompetens som varken finns hos de enskilda konsumenterna eller hos den lokala konsumentvägledningen. På initiativ av Europeiska kommissionen har inrättats s.k. Eurogichetkontor över hela . Det finns ytterligare elva kontor av det här slaget i nio andra länder i . kommer även att fungera som en svensk kontaktpunkt, ett s.k. clearinghouse, i ett europeiskt utomrättsligt nätverk (EEJ-NET). Kontoret kommer dessutom att ingå i ett motsvarande nätverk för finansiella tvister, FIN-NET. Det innebär att kommer att kunna hjälpa konsumenterna att bättre formulera sina klagomål. Andra områden som kräver speciella kunskaper och där den kommunala konsumentvägledningen kan ha svårt att ge tillräcklig vägledning och information är området för finansiella tjänster samt el, telefon och boende. På dessa områden lämpar det sig väl för centrala organ att ge information och vägledning av experter på respektive område. Regeringen ser därför positivt på utvecklingen att branschen och berörda myndigheter i samverkan anordnar olika former av organ för vägledning och information. Exempel på sådan organ är och . De båda byråerna beskrivs närmare i avsnitt 7. Byråerna fungerar dels som ett organ dit konsumenterna kan vända sig direkt, dels som en kunskapsbas för de lokala konsumentvägledarna. har tagits initiativ för att skapa liknande organ för konsumenterna på elmarknaden (se avsnitt 11). På boendeområdet finns tyvärr ännu ingen lösning. har, efter en genomförd dialog med företrädare för branscherna på bostadsmarknaden, slutsatsen att det inte är möjligt att skapa en boenderådgivningsbyrå. Som skäl anger att branschstrukturen på boendeområdet omfattar ett stort antal företag och organisationer (inklusive två konsumentorganisationer) som uppvisar så stora olikheter att man snarare kan tala om flera branscher än en gemensam och att detta försvårar möjligheten att inrätta en gemensam boenderådgivningsbyrå. Regeringen anser dock att behovet är stort av en samlad, opartisk vägledning om boendefrågor och avser därför att överväga andra lösningar för att tillgodose detta behov. 5.3 IT är ett viktigt redskap i arbetet med den statliga konsumentinformationen Regeringens bedömning: IT utgör ett viktigt redskap i arbetet med den statliga konsumentinformationen. webbplats och satsning på en telefonupplysning, dit konsumenter kan ringa för att få information om vart de kan vända sig med olika konsumentfrågor, innebär en förbättrad möjlighet för konsumenternas möjligheter att få information och vägledning. Kommitténs förslag: Kommittén poängterar att rådgivning och information är en viktig del av de offentliga konsumentorganens uppgifter. Internet innebär nya möjligheter att hålla aktuell information tillgänglig för många konsumenter. Man föreslår att skall publicera huvuddelen av innehållet i tidskriften på Internet, som man gör en satsning på papperstidningen. bör också ta fram faktablad avseende grundläggande konsumenträttsliga frågor på olika språk och på lätt svenska. Remissinstanserna: SWEDAC och stöder förslagen. Statskontoret menar att kommittén inte gjort en tillräcklig analys av övriga typer av konsumentinformation eller hur Internet har påverkat konsumenternas egna möjligheter att skaffa sig information. Statskontoret pekar också på behovet av information via t.ex. konsumentvägledare till dem som inte kan använda sig av Internet. tillstyrker förslagen, men menar att det blir svårt att hålla kvar Råd & Röns prenumeranter om tidningens material läggs ut på Internet i större utsträckning än . Näringslivets Delegation för Marknadsrätt menar att även andra än konsumentvägledarna, t.ex. invandrarorganisationerna, kan sprida information till icke svensktalande konsumenter. Skälen för regeringens bedömning En webbplats för konsumenterna växer fram I takt med att Internet blir tillgängligt för allt fler konsumenter, ges möjlighet att hålla aktuell information tillgänglig för en växande andel av konsumenterna. Tekniken innebär att informationen är tillgänglig för mottagaren oberoende av tid och rum samt att den kan uppdateras kontinuerligt. Tillgång till god konsumentinformation via Internet innebär ett ökat stöd till t.ex. konsumentundervisningen i skolan, den lokala konsumentvägledningen och till andra personer som har till uppgift att vidareförmedla information. Tekniken kan därtill medge nya och bättre möjligheter för t.ex. synskadade att få tillgång till informationen. Det finns en mängd information tillgänglig på Internet som riktar sig till konsumenter. Som exempel kan nämnas webbplatser som syftar till att konsumenten skall kunna göra prisjämförelser, utbyta information med andra konsumenter eller att varna andra konsumenter för företag som man är missnöjd med. Den statliga och kommunala information som finns ger dock ett mervärde genom att vara opartisk. Informationen kan sökas av konsumenterna själva eller av t.ex. konsumentvägledare som kan vidarebefordra informationen till konsumenter som söker sig till konsumentvägledningen. nya webbplats, , utgör den naturliga utgångspunkten för konsumentinformation i . Webbplatsen syftar till att vara en kunskapsbas och mötesplats för och mellan såväl enskilda konsumenter som konsument- och samhällsvägledare, journalister och andra personer som vidareförmedlar information, skolor, konsumentmyndigheter och andra statliga och kommunala aktörer, branschorgan samt frivilliga organisationer på såväl riks- som lokalnivå. Information kan knytas samman från t.ex. konsumentmyndigheterna, Konsumenternas Bank- och Försäkringsbyråer, Eurogichetkontoret , konsumentorganisationerna m.fl. En diskussion förs om och i så fall hur, webbplatsen skall länkas samman med kommersiella webbplatser, utan att man frångår kravet på opartiskhet. Utgångspunkten är att all information på webbplatsen, med något undantag för vissa produkter som kan beställas, skall vara gratis. Inom ramen för den nya webbplatsen utvecklar en databas med miljörelaterad hushållsinformation, som riktar sig direkt till konsumenter och vidareförmedlare. presenteras också tidningen på en särskild webbplats. Allt innehåll är dock inte tillgänglig i elektronisk form och det s.k. artikelarkivet är endast tillgängligt för prenumeranter. är naturligtvis ett viktigt redskap för konsumenter som vill skaffa information om konsumentfrågor. Varje nummer av Råd & Rön har enligt över en halv miljon läsare. Regeringen har anslagit för att vidareutveckla verkets webbsatsning. Regeringen ser det som angeläget att webbplatsen marknadsförs på ett effektivt sätt och att informationen hålls aktuell och uppdateras kontinuerligt. Det är exempelvis önskvärt att hela tidningen hålls tillgänglig på Internet utan avgift. har på regeringens uppdrag redovisat hur den framtida webbplatsen skulle kunna se ut. Verket ger en bild av en webbplats som tidigt skall fånga upp problem på marknaden och snabbt möta konsumenternas behov av kunskap. Man föreslår att webbplatsen skall ha hög interaktivitet, med tjänster som automatiskt ger snabba och bra svar på vanliga frågor och utvecklade hjälpverktyg för konsumenter att själva analysera sin egen situation. Regeringen anser att förslagen i rapporten tillsammans med kunskaperna från arbetet med KOV Direkt är en utmärkt grund att bygga vidare på när webbplatsen vidareutvecklas. Regeringen förutsätter också att i sitt arbete med webbplatsen tar hänsyn till att det finns grupper som har svårigheter med svenska språket och att verket därför överväger att publicera viss grundläggande konsumentinformation på andra språk. Sådan information är också till god hjälp för konsumentvägledare i deras stöd till denna grupp av konsumenter. Telefonupplysning som komplement Det är under överskådlig framtid inte troligt att alla konsumenter vare sig kommer att ha tillgång till Internet eller förutsättningar att använda nätet på grund av t.ex. språksvårigheter eller funktionshinder. Som komplement till webbsatsningen arbetar därför med att utveckla sin kundtjänstavdelning med en särskild telefonupplysning, där konsumenter kan få information om vart de skall vända sig med olika konsumentfrågor. Syftet är att snabbt och effektivt skall kunna slussa enskilda konsumenter som söker information eller rådgivning till rätt instans inom någon myndighet, sin lokala konsumentvägledare, någon av rådgivningsbyråerna eller andra aktörer. Syftet är däremot inte att skall besvara förfrågningar från enskilda personer. Regeringen förutsätter att det är möjligt att marknadsföra telefonnumret tillsammans med upplysning om webbplatsen som två alternativa vägar att finna rätt information och att telefonupplysningen också blir tillgänglig för människor med funktionshinder, t.ex. hörselskadade. 5.4 God information i dagligvaruhandeln Regeringens bedömning: Konsumenterna behöver god information om dagligvaror för att kunna göra väl överlagda val i butiken. Konsumenternas krav på information om t.ex. etiska aspekter och miljöaspekter på produktionen är berättigade och bör i möjligaste mån tillgodoses. Genmodifierade livsmedel bör märkas så långt det är möjligt. Ursprungsmärkningen av livsmedel bör utvecklas. Ett uppdrag bör lämnas till att i samråd med och övriga berörda myndigheter utreda möjligheterna att ge konsumenterna tillgång till IT-baserad konsumentinformation om dagligvaror. I uppdraget bör ingå att överväga hur behovet av t.ex. etisk information och information till grupper med särskilda behov kan tillgodoses. Kommitténs förslag: Kommittén föreslår att ett uppdrag lämnas till att följa ett danskt system för IT-baserad varuinformation och att särskilda insatser görs på riktad information till grupper med särskilda behov, t.ex. dyslektiker, synskadade m.fl. Remissinstanserna: menar att det inte finns tillräckligt starka skäl för verkets del att avsätta medel för den av kommittén föreslagna dialogen. Näringslivets Delegation för Marknadsrätt och ställer sig avvaktande och menar att man måste vara övertygad om behovet av informationen och intresset av att betala innan ett sådant projekt startas. Skälen för regeringens bedömning: En stor del av konsumenternas inkomster används för inköp av dagligvaror. Enligt beräkningar är endast boendet en större utgiftspost i den genomsnittliga hushållsbudgeten. Det är därför viktigt att konsumenterna har tillgång till god information om dagligvaror för att kunna göra väl överlagda val i butiken och därmed hushålla med sina ekonomiska resurser. Frågor rörande information om dagligvaror har utretts av Utredningen om konsumentinformation om dagligvaror, som lämnade sitt slutbetänkande Märk väl! (SOU 1999:7) . Utredningen förde en aktiv dialog med olika konsumentgrupper och andra intressenter. Dessutom genomförde man en studie tillsammans med opinionsinstitutet för att ta reda på hur konsumenterna ser på märkningsfrågor. Studien baserades på gruppdiskussioner med konsumenter. Några av utredarens förslag utreddes vidare av . En av slutsatserna från utredningen om Konsumentinformation om dagligvaror är att basinformation såsom innehåll, pris, hållbarhet och ursprung önskas på alla typer av dagligvaror, inte bara på livsmedel. Men utöver detta behöver eller i vart fall önskar olika grupper av konsumenter olika sorters information. Personer med allergi eller diabetes behöver t.ex. fördjupad information om vad som döljer sig bakom olika beteckningar i innehållsdeklarationerna. Många människor vill av etiska skäl veta hur djuren fötts upp före slakt eller av hälso- eller miljöskäl veta vilka kemikalier en vara innehåller. Konsumenter önskar också i allt större utsträckning information om arbetsvillkoren för de människor som producerat varorna, för att kunna ta ställning till om man vill köpa produkterna eller inte. Förhållanden som kan vara av intresse för konsumenterna är om t.ex. barnarbete använts, om arbetarna haft goda löner och arbetsvillkor, om företaget arbetar med jämställdhet osv. Det finns på den svenska marknaden ett system för s.k. rättvisemärkning av livsmedel, som drivs av . Bakom föreningen står olika humanitära organisationer i samverkan med bl.a. fackföreningar och kyrkliga organisationer. Märkningen garanterar odlare och lantarbetare i tredje världen en skälig ersättning för sitt arbete och bättre betalt än vad det aktuella världsmarknadspriset medger. Inköpen görs direkt från producenten, som har rätt till avtal och möjlighet till förskottsbetalning. Dessutom ges en premie för ekologisk produktion. Liknande system för rättvisemärkning finns i flera andra länder i västvärlden. Regeringen har också fattat beslut om en utredning om jämställdhetsmärkning som skall lämna ett slutbetänkande . Utredningen om frivillig jämställdhetsmärkning av produkter och tjänster (FRIJA) lämnade ett delbetänkande om de regler som omgärdar märkning och jämställdhetsfrågor m.m. samt om inställningen till frågor om jämställdhetsmärkning. I slutbetänkandet avser FRIJA, enligt egen uppgift, att lämna förslag om hur ett system för frivillig jämställdhetsmärkning av produkter och tjänster kan komma att genomföras och vilka kriterier som bör ligga till grund för en sådan märkningsordning. Konsumenternas krav på information är berättigade. Märkningsordningar av typen miljö-, rättvise- eller jämställdhetsmärkning är goda redskap för att hjälpa konsumenten att ta ställning till vilka produkter han eller hon skall välja. Men märkning direkt på produktförpackningen är inte alltid en bra lösning, eftersom utrymmet av naturliga skäl oftast är begränsat och en stor mängd information riskerar att förvirra konsumenterna. Problemet kan komma att öka då köp av dagligvaror över nätet blir vanligare, eftersom det saknas ett system för enhetlig varudeklaration i svenska internetbutiker. En lösning för att kunna tillhandahålla kompletterande information skulle kunna vara en databas som kan nås via Internet och som gör det möjligt för konsumenterna att skaffa fördjupad kunskap om olika dagligvaror och hanteringen av dessa i ett livscykelperspektiv. Ett sådant system skulle kunna tillgodose såväl behovet av grundläggande information om varor, som köps i virtuella butiker över Internet, som önskan om kompletterande information om varor som köps i vanliga butiker. Om systemet anpassas efter de synskadades behov, kan IT-baserad information också ge dessa konsumenter en bättre möjlighet att få god information om dagligvaror. Dansk Varefakta Nævn har utvecklat ett IT-baserat varudeklarationssystem, som har studerats av . Regeringen avser att ge i uppdrag att i samråd med och övriga berörda myndigheter och företrädare för näringslivet utreda om det finns behov av och, om så är fallet, vilka möjligheterna är att ge konsumenterna tillgång till IT-baserad konsumentinformation om dagligvaror. I uppdraget bör ingår att finna finansiering för ett sådant eventuellt system. Om systemet kan inrättas, är det önskvärt att man försöker tillgodose behovet av etisk information och information till grupper med särskilda behov, t.ex. synskadade. Dessa gruppers situation bör därför bli en viktig utgångspunkt i uppdraget. Ursprungsmärkning och märkning av genetiskt modifierade livsmedel Genom betänkande Konsumentpolitiken i EU - mål och inriktning för det svenska arbetet (bet.1995/96:LU26) gav regeringen tillkänna att det är angeläget att man från svensk sida arbetar för att åstadkomma en tillfredsställande ursprungsmärkning och andra förbättringar av märkningsreglerna beträffande livsmedel (rskr. 1995/96:292). ansåg att det behövdes en förbättrad märkning av livsmedel som innehåller eller består av genetiskt modifierade organismer. Ursprungsmärkning av livsmedel är en viktig men komplicerad fråga.