prop · GP031d7 · 2001-09-20 00:00:00 — För tekniker förefaller de kort- och långsiktiga åtgärder som Försvarsmakten har vidtagit ha gett ett tillfredsställande resultat. Myndigheten har i årsredovisningen och delårsrapporteringen inte anmält att teknikerfrågan skulle vara ett fortsatt akut problem. Re- geringen gör ingen annan bedömning. Bristen på flygstridsledare påverkar Försvarsmaktens möjligheter att genomföra en effektiv och rationell utbildning av flygvapenförbanden. Försvarsmakten har vidtagit olika åtgärder för att komma till rätta med dessa problem. har myndigheten anfört att det dröjer två till innan åtgärderna ger fullt resultat. Re- geringen anser att de åtgärder Försvarsmakten har inlett är rimliga och att resultatet av dessa åtgärder bör avvaktas. Regeringen kommer noga att följa utvecklingen i denna fråga. Sammanfattningsvis kan, med reservation för de begränsningar i verksamheten som varit nödvändiga av ekonomiska skäl, konstateras att flygstridskrafterna utvecklas i en positiv riktning. Tilldelningen av flygtid ökade . sammantaget gett goda resultat och förbandens förmåga har förbättrats. Regeringen bedömer att läget inom flygstridskrafterna är godtagbart men på en lägre nivå än planerat. Inom helikopterförbanden har bl.a. följande förband ingått: en rörlig helikopterledning, en arméflygbataljon, två pansarvärnshelikopterkompanier, två helikopterdivisioner och sex flygräddningsgrupper. Försvarsmakten framhåller i årsredovisningen att verksamheten inom helikopterförbanden har präglats av den pågående omstruktureringen. Vidare har en låg flygtidsproduktion, brister i materieltillgängligheten och ett besvärande vakansläge inneburit att förbanden inte har kunnat öva i den planerade utsträckningen. Sammantaget har detta lett till att förbandens förmåga har minskat snarare än ökat. Inom de markoperativa förbanden, redovisar Försvarsmakten, har krigsförbandsövningar inte kunnat genomföras . Detta har resulterat i att fältdugligheten har gått ned. Personalens flygstatus har också påverkats negativt av den låga tillgängligheten på helikoptrar. Vid de sjöoperativa förbanden har bristen på teknisk personal, officerare och tillgängliga helikoptrar i förhållande till behovet, begränsat förbandens möjlighet att nå de uppställda målen. Besättningarnas flygtrim ligger enligt Försvarsmakten på en lägsta godtagbar nivå och de inledda åtgärderna för att höja flygtidstillgången måste enligt myndigheten fortsätta. Det finns också brister i förbandens förmåga till ubåtsbekämpning. Dessa beror bl.a. på otillräcklig flygtid och brist på möjlighet att samöva med förband. Härutöver saknas förmåga till operativ rörlighet, vilket är en del av utvecklingen av de nya sjöoperativa helikopterförbanden. Helikopter 4-systemet inom de sjöoperativa förbanden har svårt att producera den flygtid som behövs för att vidmakthålla och utveckla dessa förbands förmåga. Detta har inneburit att det behövs kompletterande åtgärder för att vidmakthålla besättningarnas kompetens. Ett exempel på sådana åtgärder är den simulatorträning som har genomförts i . Försvarsmakten pekar vidare på att 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 systemet även kommer att ha en operativ begränsning. Helikopterflottiljen har deltagit i Försvarsmaktens övningsverksamhet . Vidare har myndigheten fortsatt sina ansträngningar att åtgärda bristerna i materieltillgängligheten. Detta har resulterat i att tillgängligheten på helikoptrar har ökat. Utbildningen av besättningar har intensifierats. Det finns dock fortfarande en brist på navigatörer och detta kommer att begränsa förbandstypens förmåga , anför Försvarsmakten. havererade en vid en räddningsinsats i fjällen, varvid hela besättningen om tre officerare omkom. Detta, tillsammans med helikopterpersonalens flygstatus och den bristande tillgängligheten till bl.a. , har negativt påverkat flygräddningsverksamheten inom Försvarsmakten. Detta har också påverkat räddningsberedskapen enligt avtalet med . Som regeringen redovisade i avsnittet om flygstridskrafterna ovan har det även påverkat flygstridskrafternas flygtidsproduktion negativt. Regeringen konstaterar att det har varit problem inom helikopterverksamheten. Eftersom regeringen ser allvarligt på situationen, begärde regeringen att den militära flyginspektionen skulle yttra sig över helikopterförbandens status. Av flyginspektionens yttrande framgår bl.a. följande. Bristen på flygtid är besvärande för helikopterorganisationen som helhet. Den verksamhet som genomförs bedrivs i huvudsak med hög flygsäkerhet, men bristen på flygtid innebär begränsningar i utnyttjandet av tillgängliga helikopterbesättningar. Alla besättningar uppnår inte de krav som ställs i den fastställda och besättningarna kan därför inte fullt ut delta i förbandens verksamhet. Detta leder till att alla flyguppdrag inte kan lösas. Flyginspektionen påtalar vidare bl.a. att bristen på flygtekniker måste lösas, både så att helikoptersystemen kan utnyttjas fullt ut. I fråga om insatsorganisationen avvecklar Försvarsmakten under innevarande år de tidigare krigsförbanden, bl.a. arméflygbataljonen. fortsätter organiseringen av de två nya helikopterbataljonerna med markoperativ resp. sjöoperativ inriktning. När det gäller helikoptermaterielen är Försvarsmaktens inriktning att under de kom- 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 mande sju-åtta åren avveckla flertalet befintliga helikoptersystem. Parallellt med denna avveckling av äldre helikoptersystem pågår förberedelser för att införa de nya helikoptersystemen, den medeltunga och den lätta . råder det brist inom vissa av helikopterförbandens personalkategorier. Försvarsmakten redovisar att rekryteringen av helikopterbefäl, bl.a. genom s.k. selektiv rekrytering, har intensifierats. Detta har lett till att den årliga tillgången på aspiranter för krigsförbanden är tillräcklig. I och med det nya pilotavtalet inom Försvarsmakten som träffades bedöms pilotavgångarna bli få, varför ytterligare åtgärder på pilotsidan inte behövs. På teknikersidan är läget enligt Försvarsmakten besvärligare. Problemen är likartade med dem som redovisades under avsnittet om flygstridskrafter ovan. För helikopterförbanden gäller att trots en intensifierad rekrytering även på detta område, fylls inte behovet av teknikeraspiranter. Visserligen är antalet sökande stort , men många har inte den behörighet som krävs. Försvarsmakten anser att utbildningsplanerna i gymnasieskolan bör göras om för att kompetensbristen skall kunna åtgärdas. Myndigheten har börjat samverka med bl.a. Flygteknikcentrum i och Ljungstedska skolan i för att försöka avhjälpa dessa brister på tekniker. Som ett led i regeringens uppföljning av dessa frågor uppdrogs i regleringsbrevet åt Försvarsmakten att i delårsrapporten redovisa bl.a. vidtagna åtgärder och uppnådda resultat i fråga om teknikerbristen. Av myndighetens redovisning framgår att har ett antal förtidsavgångna helikoptertekniker återanställts. Vidare redovisar Försvarsmakten att civila tekniker i högre grad har utnyttjats på befattningar avsedda för yrkesofficerare. Under innevarande år kommer Försvarsmakten att se över frågan om balansen mellan yrkesofficerare och civila tekniker i flygtidsproduktionen. I fråga om helikopterförbandens grundorganisation har Försvarsmaktens helikopterflottiljs stab och helikopterskvadron, helikopterbataljon i /och Östgöta helikopterbataljonen i /Malmen omorganiserats. Vidare har helikopterbataljon i och helikopterbataljon i /börjat avvecklas i enlighet med tidigare beslut. har förberedelserna för att förändra till den nya organisationen fortsatt. Försvarsmakten redovisar vidare att det ekonomiska läget har inneburit att helikopterverksamhetens flygtid har fått minskas avsevärt. Huvuddelen av den tilldelade flygtiden har utnyttjats för övningsverksamheten . Detta leder till att flera flygförare inte kommer att flyga . Utbildningen av personal för har fortsatt så att flygräddningstjänst kan genomföras i hela landet. Regeringen konstaterade i budgetpropositionen att helikopterförbandens förmåga på grund av bl.a. låg tilldelning av flygtid och brister i materieltillgängligheten inte hade förbättrats, snarare har det blivit ännu något sämre. När det gäller de redovisade problemområdena gör regeringen följande bedömning. Tillgängligheten på helikoptrar är fortfarande begränsad. Detta beror framförallt på två förhållanden. Det första är att avvecklats helt. Antalet helikoptrar inom Försvarsmakten har därför blivit färre. Det andra förhållandet är brist på teknisk personal nyckelbefattningar. pågår åtgärder inom Försvarsmakten för att komma till rätta med bristerna bl.a. i fråga om tillgänglighet till helikoptrar och tillgången på teknisk personal. Åtgärderna har emellertid inte lett till ett sammantaget godtagbart resultat . Regeringen konstaterar vidare att tillkom en faktor som ytterligare förstärkte de befintliga problemen, nämligen avtalet med om helikopter i räddningsberedskap. Försvarsmakten pekar i årsredovisningen på att beredskapen för detta ändamål numera har kommit att bli dimensionerande för verksamheten. Försvarsmakten och har därför kommit överens om att reducera beredskapen till att omfatta fyra platser . Räddningsberedskapen på har upphört. Försvarsmakten anser emellertid att beredskapen för måste reduceras ytterligare. Den kan enligt myndighetens mening upprätthållas endast på tre platser. Räddningsberedskapen bör, enligt Försvarsmakten, lokaliseras till platser där myndigheten redan be- driver helikopterverksamhet, nämligen , och . Försvarsmakten har vidare redovisat att avtalet om sjuktransporthelikopter för bör upphöra av ungefär samma skäl som att stödet till bör minska. Regeringen konstaterar att Försvarsmaktens stöd till samhället har ökat och fått en allt större betydelse. Utvecklingen visar emellertid också att detta stöd numera i vissa avseenden negativt påverkar myndighetens möjligheter att fullgöra sina fyra uppgifter. Regeringen kommer i avsnitt 3.8.3 Stöd till samhället att belysa frågor om Försvarsmaktens stöd till samhället ur en mer principiell synvinkel. Regeringen nöjer sig därför med att här, i likhet med Försvarsmakten, konstatera att stödet till samhället med helikopter har kommit att dimensionera framförallt de sjöoperativa förbandens verksamhet. Tillsammans med vakansläget avseende officerare har denna räddningstjänstberedskap enligt Försvarsmakten haft en direkt negativ inverkan på förbandens förmåga. Regeringen delar därför Försvarsmaktens uppfattning om att stödet till samhället med helikoptrar bör reduceras. Mot bakgrund av helikopterförbandens nuvarande status och förmåga anser regeringen att utbildning och övning av förband för insatsorganisationen måste prioriteras. I den mån det finns resurser tillgängliga, bör sådana dock kunna nyttjas för mer permanenta åtaganden inom ramen för stödet till samhället. Regeringen har genom en ändring av regleringsbrevet för Försvarsmakten därför medgett att Försvarsmakten dels får avsluta det avtalstecknade stödet till sjukvårdshuvudmännen med helikopter för sjuktransporter, dels får omförhandla avtalet med om helikopter i beredskap för räddningsinsatser. Om Försvarsmakten på detta sätt minskar omfattningen av stödet till samhället med helikopterresurser borde det, enligt regeringens mening, vara möjligt att tydligare än prioritera sådana åtgärder som leder till en förbättrad förmåga för helikopterförbanden. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att läget inom helikopterförbanden ej är godtagbart, men mot bakgrund av de satsningar som sker kan accepteras. Regeringen förutsätter att Försvarsmakten vidtar nödvändiga åtgärder i 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 enlighet med den militära flyginspektionens yttrande. I sin bedömning av läget har regeringen vägt in det gynnsamma säkerhetspolitiska läget i omvärlden, förhållandet att en omfattande omstrukturering av helikopterverksamheten fortfarande pågår och förhållandet att åtgärder för att förbättra läget pågår. Regeringen anser avslutningsvis att resultaten av de pågående förbättringsåtgärderna och begränsningarna i stödet till samhället bör avvaktas, innan regeringen vidtar ytterligare åtgärder. Regeringen återkommer i försvarsbeslutspropositionen med förslag om en förändring i helikopterverksamheten inom grundorganisationen. I det följande redovisas utvecklingen beträffande den anställda personalen i Försvarsmakten. Redovisningen berör frågor som är såväl årsbaserade som av mer strukturell karaktär. I försvarsbeslutspropositionen avser regeringen återkomma med sin syn på hur Försvarsmaktens personalförsörjning bör utvecklas varför de strukturella frågorna enbart berörs översiktligt. Vissa personalfrågor som rör förbandsverksamheten har tagits upp i det föregående. har ca 1 400 yrkesofficerare lämnat sina anställningar vilket är ca 150 färre än planerat. Antalet yrkesofficerare som slutat med särskild pension, med avgångsvederlag och med stöd av yrkesväxlingsåtgärder understiger det planerade med ca 350. Detta beror på att de erbjudanden som riktats till de officerare som är och äldre inte gett det utfall som Försvarsmakten tidigare bedömt. Antalet s.k. spontana avgångar har varit ca 200 fler än planerat. De spontana avgångarna består i likhet med 1999 i hög grad av yngre och av högutbildade yrkesofficerare. Om inte avgångsbenägenheten hos denna personal minskar bedömer regeringen att den riskerar att leda till en försämring av Försvarsmaktens kompetens- och åldersprofil. Antalet yrkesofficerare som är tjänstlediga utan lön har minskat från ca 900 årsarbetare 1999 till ca 800 . Regeringen bedömer, i likhet med föregående år, att det trots minskningen stora antalet tjänstlediga beror på 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 den relativa osäkerhet som funnits beträffande Försvarsmaktens långsiktiga utveckling och att yrkesofficerarnas allmänna kompetensprofil varit efterfrågad på arbetsmarknaden. Huvuddelen av de tjänstlediga är i åldrarna . har ca 350 yrkesofficerare nyanställts. Antalet motsvarar av det långsiktiga rekryteringsbehovet. Den begränsade rekryteringen beror på att Försvarsmakten använder rekryteringsbegränsningar som en metod bland flera för att snabbt minska antalet anställda. Trots den övertalighet som fortfarande finns bland yrkesofficerarna är de lokala variationerna bland förband, skolor och staber stora. Det finns organisationsenheter som dras med en besvärande brist på yrkesofficerare medan andra har en betydande övertalighet. Regeringen konstaterar att detta är en ofrånkomlig effekt av omstruktureringen eftersom behovet av personal i många fall förändrats radikalt efter beslut med anledning av propositionerna Det nya Försvaret och Vissa organisatoriska frågor inom Försvarsmakten m.m. (prop. 1999/2000:30, bet. 1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168 och prop. 1999/2000:97, bet. 1999/2000:FöU7, rskr. 1999/2000:250, 1999/2000:FöU8, rskr. 1999/2000:251). Det är dock angeläget att Försvarsmakten fortsätter sin strävan efter att skapa personell balans mellan de olika organisationsenheterna. Den ökning av yrkesofficerarnas genomsnittsålder som redovisades i budgetpropositionen har avstannat. Genomsnittsåldern har varit densamma som , dvs. Regeringen anser att det är för tidigt att avgöra om förhållandet är temporärt eller bestående eftersom åldersstrukturen långsiktigt påverkas av bl.a. rekryteringen, avgångarna och rätten att arbeta till (yrkesofficerare har f.n. pensionsålder). Dessutom upphör möjligheten att avgå med s.k. särskild pension vid utgången av 2004. Det finns således anledning för Försvarsmakten att fortsätta att vidta sådana åtgärder som syftar till att förbättra åldersstrukturen. Det är regeringens förhoppning att Försvarsmaktens beslut att återuppta en behovsstyrd rekrytering skall bidra till detta. Tillgången på unga yrkesofficerare påverkar kortsiktigt utbildningen av de to- talförsvarspliktiga, genomströmningen i det militära skolsystemet och möjligheterna att bemanna de internationella insatserna. I ett längre perspektiv påverkar tillgången hela personalförsörjningen. Sammantaget har antalet yrkesofficerare i Försvarsmakten, vid och vid m.fl. myndigheter minskat från ca 14 300 till ca 13 200 (1999 från ca 14 800 till ca 14 300). fanns det 388 kvinnliga yrkesofficerare (387 ). Ökningen var därmed i likhet med 1999 marginell. Till följd av den totala minskningen av antalet yrkesofficerare har dock andelen kvinnliga officerare ökat något, dvs. Antalet kvinnliga elever vid militärhögskolorna var 84 (79 ). har 34 kvinnliga fänrikar nyanställts vilket motsvarar av rekryteringen. är av de kvinnliga och av de manliga yrkesofficerarna tjänstlediga för studier eller för att pröva annan anställning. Differensen mellan manliga och kvinnliga yrkesofficerares tjänstledigheter kan tyda på att Försvarsmakten har svårare att behålla de kvinnliga än de manliga yrkesofficerarna. Regeringen konstaterar i likhet med budgetpropositionen att utvecklingen är otillfredsställande och att ytterligare åtgärder är nödvändiga. Som nämnts ovan avser regeringen att i försvarsbeslutspropositionen återkomma med en redovisning av de åtgärder som regeringen anser nödvändiga. Försvarsmakten har på regeringens uppdrag redovisat vilka åtgärder som vidtagits och som avses bli vidtagna för att öka antalet kvinnliga officerare. Myndigheten anser att det krävs särskilda satsningar för att öka kunskapen om och intresset för officersyrket bland unga kvinnor eftersom de inte får den kontakt med den militära verksamheten som unga män får inför och under mönstringen. De metoder som Försvarsmakten utnyttjar för att uppnå detta är informationsinsatser, särskild mönstring för kvinnor och att erbjuda gymnasieungdomar, företrädesvis kvinnor, att genomföra den s.k. Minilumpen. Minilumpen beskrivs närmare nedan under avsnittet om totalförsvarspliktiga. Försvarsmakten har vidare utvidgat det nätverk som finns för kvinnliga officerare till att även omfatta kvinnliga värnpliktiga. Försvarsmaktens bedömning är att detta skall leda till ett större intresse för officersyrket. Även om antalet nyanställda kvinnliga fänrikar visar på en relativt god rekrytering är regeringen ändå angelägen om att Försvarsmakten fortsätter sin strävan att öka andelen kvinnliga yrkesofficerare. uppmärksammade Försvarsmakten en brist i personalredovisningssystemet beträffande antalet civilanställda årsarbetare. Myndighetens årsredovisning innehåller därför felaktigheter. minskade antalet civilanställda i Försvarsmakten i realiteten från ca 8 800 till ca 8 500 årsarbetare. Minskningen understeg den planerade med ca 50 årsarbetare. Antalet tjänstlediga bland de civilanställda var på samma nivå som , dvs. motsvarande ca 250 årsarbetare. Även för den civilanställda personalen har den ökning av genomsnittsåldern som regeringen redovisade i budgetpropositionen avstannat. Genomsnittsåldern har varit densamma som , dvs. Regeringen befarar att åldersstrukturen åter kan komma att försämras till följd av det anställningsstopp som Försvarsmakten beslutat med anledning av det ansträngda ekonomiska läget. Regeringen menar att det är angeläget att Försvarsmakten återupptar de åtgärder som myndigheten tidigare vidtagit i syfte att förbättra åldersstrukturen. Vid utgången av 2000 fanns ca 16 400 reservofficerare (1999 ca 17 600). Av dessa hade ca 8 000 tecknat tjänstgöringsavtal enligt reservofficersförordning. Övriga reservofficerare är endera i ett sådant åldersläge att någon tjänstgöring är aktuell eller så har de valt att inte förnya sina avtal. Försvarsmakten har inlett en process som innebär att de äldre reservofficerare som inte tecknat nya reservofficerskontrakt avvecklas. De yngre reservofficerare som saknar nya kontrakt erbjuds att teckna sådana enligt reservofficersförordning. De som avstår från att göra detta kommer även de att avvecklas. Försvarsmakten bedömer att antalet reservofficerare därmed minskar med ca 3 000 . har ca 125 reservofficerare tjänstgjort i grundorganisationen (1999 ca 60). Antalet översteg det planerade med ca 25. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 svarsmakten bedömer att antalet kommer att öka till ca 140 . Regeringen anser att det är väsentligt att denna stigande trend behålls då tjänstgöring i grundorganisationen och i internationell verksamhet med få undantag är de enda tjänstgöringsmöjligheter som reservofficerare kan erbjudas . Regeringen förutsätter att de arbetsuppgifter som dessa officerare får är anpassade till deras utbildningsbakgrund. Omfattningen av den internationella verksamheten har även varit betydande. Försvarsmakten har anpassat sina arbetsformer och sin organisation av personalfunktionen till detta. har antalet yrkesofficerare som tjänstgjort utomlands uppgått till ca 350. Av dessa har ca 250 varit i nivåerna fänrik till major (örlogskapten) och ca 100 i nivåerna överstelöjtnant (kommendörkapten) däröver. Då antalet yrkesofficerare i de högre nivåerna endast utgör av officerskåren är belastningen på denna kategori betydande. Till följd av de kompetenskrav som åtaganden ställer är dessutom yrkesofficerare med armébakgrund överrepresenterade i den internationella verksamheten i jämförelse med yrkesofficerare med marin bakgrund eller flygvapenbakgrund. Som framgår av avsnitt 3.8.2 Utgiftsutveckling översteg lönekostnaderna de planerade med ca . (Försvarsdepartementet) har med stöd av underlag från bl.a. och Försvarsmakten analyserat lönebildningen . (Försvarsdepartementet) har funnit att den totala löneökningen inom Försvarsmakten, mätt på identiska individer, överstigit den genomsnittliga ökningen inom staten i sin helhet. Analysen visar att löneökningarna, med undantag för de åtgärder som riktats till flyg- och helikopterförare samt teknisk personal, varit lika med eller i vissa fall lägre än inom staten i övrigt. Mot bakgrund av att avgångarna bland ovannämnda personal bidragit till de problem som redovisats i stridskraftsavsnitten ovan finner regeringen att de riktade åtgärderna varit motiverade. Regeringen vill dock särskilt framhålla att det är ytterst angeläget att den totala lönebildningen sker inom ramen för tillgängliga resurser så att den inte leder till sådana omplaneringsbehov som varit fallet . För att uppnå detta krävs 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 6 För att uppnå detta krävs det enligt regeringen att Försvarsmakten skapar säkra metoder för att kostnadsberäkna de avtal som ingås. Regeringen utgår vidare från att Försvarsmakten vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att myndighetsledningens lönepolicy skall genomsyra den lokala lönebildningen där så inte varit fallet. Försvarsmakten har ett nytt löneavtal. I avtalet har en rad lönetilllägg förhandlats bort och ersatts av mer verksamhetsanknutna, individuella löner. Regeringen anser att avtalet tillämpats för att det skall vara möjligt att ta ställning till dess påverkan på lönekostnadsutvecklingen. Av för framgår att de ekonomiska åtstramningarna kan komma att ge en negativ påverkan på rekryteringen till utlandsstyrkan och på yrkes- och reservofficerarnas tilltro till Försvarsmakten. Vidare menar att det är angeläget att snabbt lösa frågan om ersättningspersonal för totalförsvarspliktiga, dvs. den personalkategori som Försvarsmakten tidigare benämnt visstidsanställda soldater och sjömän. Försvarsmakten redovisar att den ekonomiska åtstramningen också ger negativa konsekvenser för skolor och centrum samt för rekryteringen. Bland annat har rekryteringsåtgärderna reducerats varvid en särskild kampanj som skulle ha riktats till kvinnor ställts in. Försvarsmakten redovisar att minskningen av antalet anställda inom de olika personalkategorierna i allt väsentligt fortgår enligt vad som planerats. I fråga om yrkesofficerare har det dock skett en markant ökning av antalet som begär entledigande varvid omfattningen av yrkesväxlingsstödet minskat. Enligt regeringens mening bör en analys av den personella utvecklingen ingå i den fortlöpande uppföljning av personallägesutvecklingen som Försvarsmakten gör och som (Försvarsdepartementet) tar del av.