prop · GO0320 · 2001-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2000/01:20 Nationell handlingsplan för att förebygga alkoholskador Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll Från har den mängd vin och starköl som en resande kan föra in till från ett annat EU-land utan att betala svensk skatt ökat. Införselnivåerna för privat bruk kommer att ökas successivt fram då samma införselregler skall gälla i som i övriga EU-länder. Härigenom försvagas möjligheten att påverka tillgången på alkohol i genom det s.k. prisinstrumentet. För att motverka negativa sociala effekter och effekter på folkhälsan presenterar rege- ringen i denna proposition ett förslag till en nationell handlingsplan för att förebygga alkoholskador. Syftet med propositionen är att lägga fast grundvalarna för en alkoholpolitik som leder till minskad alkoholkon- sumtion och begränsade alkoholskador. I handlingsplanen slås det fast att målet för samhällets alkoholpolitik även i fortsättningen skall vara att minska alkoholens medicinska och sociala skadeverkningar. Huvudinriktningen för alkoholpolitiken skall vara att stimulera utvecklingen av målinriktade och samordnade före- byggande insatser på nivå. Förstärkta åtgärder behövs när det gäller särskilda stödinsatser för riskgrupper och individer med risk- beteende, vård- och behandlingsinsatser, opinionsbildning och infor- mation, begränsning av tillgängligheten och marknadsföringen av alko- holdrycker, kompetensutveckling, uppföljning av konsumtions- och skadeutvecklingen samt alkoholforskning. Förstärkta åtgärder behövs också när det gäller att utveckla samarbetet på europeisk och interna- tionell nivå. För genomförandet av handlingsplanen avsätts 450 miljo- ner kronor . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 1 2 Ärendet och dess beredning 1 3 Inledning 1 4 Bakgrund 1 4.1 Konsumtionsutvecklingen 1 4.2 Alkoholskadeutvecklingen 1 4.3 Samband mellan alkoholkonsumtion och brott 1 4.4 Riskfaktorer för missbruks- och beroendeutveckling 1 4.5 Effekter av förebyggande arbete 1 4.6 Svensk alkoholpolitik i förändring 1 4.7 Olika aktörers ansvar 1 4.7.1 Statliga myndigheters ansvar 1 4.7.2 Landstingens ansvar 1 4.7.3 Kommunernas ansvar 1 4.7.4 Frivilligorganisationernas roll 1 4.7.5 Branschorganisationernas roll 1 4.7.6 Arbetsgivarnas ansvar 1 4.8 Insatser för att förebygga alkoholskador 1 4.8.1 Insatser inom kommuner och landsting 1 4.8.2 Insatser inom frivilligorganisationerna 1 5 Målet för alkoholpolitiken 1 6 Alkoholskatter 39 7 Utvecklat samarbete på europeisk och internationell nivå 1 8 Inriktning och åtgärder för att utveckla och förstärka det alkoholskadeförebyggande arbetet 1 8.1 Huvudinriktningen för den nationella alkoholpolitiken 1 8.2 Särskilda stödinsatser för riskgrupper och individer med riskbeteende 1 8.3 Vård och behandling 1 8.4 Information och opinionsbildning 1 8.5 Begränsning av tillgången på alkoholdrycker på vissa områden 1 8.6 Begränsning av marknadsföring av alkoholdrycker m.m. 1 8.7 Fördjupad kompetens bland de yrkesgrupper som kan förebygga alkoholskador 1 8.8 Uppföljning av konsumtions- och skadeutvecklingen 1 8.9 Alkoholforskning 60 9 Generella insatser för olika målgrupper 1 9.1 Generella insatser för barn och ungdom 1 9.1.1 Tillgång till alkohol 1 9.1.2 Föräldrar 1 9.1.3 Skolan 1 9.1.4 Mötesplatser 68 9.1.5 Ungdomsmottagningar 69 9.1.6 Föreningslivet 69 9.1.7 Idrott 69 9.1.8 Drogfria nöjen 70 9.2 Generella insatser för vuxna 1 9.2.1 Trafik och alkohol 1 9.2.2 Graviditet och alkohol 1 10 Genomförandet av den nationella handlingsplanen 1 10.1 En ny statlig kommitté 1 10.2 Nationella ledningsgruppen för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser 1 11 Uppföljning och utvärdering av planen 1 12 Finansiering av handlingsplanen 1 Bilaga 1 Myndigheter, organisationer m.fl. som kommit in med synpunkter 80 Bilaga 2 Myndigheter, organisationer m.fl. som deltagit vid remissammanträden 82 Bilaga 3 Redovisning av olika frivilligorganisationers m.fl. verksamheter 84 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 89 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att godkänner vad regeringen föreslår om huvudinriktningen av alkoholpolitiken (avsnitt 8.1). 2 Ärendet och dess beredning I denna proposition utgör ett omfattande kartläggningsarbete hos bl.a. kommuner, landsting, myndigheter, frivilligorganisationer och bransch- organisationer samt vad som framkommit vid ett antal remissamman- träden med bl.a. nämnda intressenter underlag för regeringens förslag och bedömningar. Regeringen inbjöd bl.a. länsstyrelser, kommuner, landsting, frivilligorganisationer, branschorganisationer och alkohol- forskare att skriftligen komma in med en redogörelse för sina erfaren- heter av det alkoholskadeförebyggande arbetet i landet samt med syn- punkter på vad en nationell handlingsplan för att förebygga alkoholska- dor borde innehålla. En förteckning över de myndigheter, organisationer m.fl. som kommit in med synpunkter finns i bilaga 1. Mot bakgrund av de erfarenheter och synpunkter som redovisades har ett antal remissammanträden hållits under socialministerns ledning för att närmare diskutera inriktningen för och prioriteringarna i en nationell handlingsplan för att förebygga alkoholskador. Remissammanträden har hållits med dels företrädare för kommunerna, dels företrädare för frivilligorganisationerna och med företrädare för branschorganisationerna på alkoholområdet. Informa- tionssammanträden har även hållits med representanter för några ung- domsorganisationer och med företrädare för politiska partier. En förteckning över vilka som har deltagit vid nämnda remissam- manträden finns i bilaga 2. En sammanställning av de synpunkter som förts fram vid remissammanträdena finns tillgänglig i Socialdeparte- mentet (dnr S2000/3755/FH). De förslag och bedömningar som redovisas i den nationella hand- lingsplanen för att förebygga alkoholskador har också beretts i Nationella ledningsgruppen för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser. I gruppen ingår cheferna för de myndigheter som i någon del har ansvar för preventiva insatser inom drogområdet. I gruppen ingår också bl.a. företrädare för ledningarna för och . 3 Inledning Förutsättningarna att bedriva en traditionell svensk alkoholpolitik har förändrats och alkoholpolitiken står nu inför nya utma- ningar. Alkohollagen (1994:1738) trädde i kraft . Genom lagen har de tidigare import-, export-, tillverknings- och partihandels- monopolen avvecklats och har fått en växande konkurrensutsatt alkoholnäring. Nya statliga myndigheter har inrättats och verksamheter och beslut har flyttats över från stat till kommun. Parallellt med denna utveckling har en ökad internationalisering skett. Den ökande internationaliseringen har medfört ett ökat handelsutbyte, ett ökat privat resande och ett närmande till andra länder när det gäller attityder och värderingar. Alla dessa förändringar har i grunden påverkat förutsättningarna för den tra- ditionella svenska alkoholpolitiken. På uppdrag av regeringen inrättade en na- tionell ledningsgrupp för alkohol- och narkotikaförebyggande insatser. Ledningsgruppens uppgift var att utforma en nationell handlingsplan som kunde motverka ökade alkoholskador till följd av de pågående för- ändringarna. Planen antogs av regeringen och särskilda medel ställdes till ledningsgruppens förfogande för dess genomförande. Denna handlingsplan som innehöll dels en långsiktig strategi, dels ett konkret mer kortsiktigt åtgärdsprogram behöver nu revideras. Från har dessutom den mängd vin och starköl ökat som en resande kan föra in till från ett annat EU-land utan att svensk skatt skall betalas. Införselnivåerna kommer att ökas successivt fram då samma införselregler skall gälla i som i övriga EU- länder, dvs. starköl, vin, starkvin och spritdrycker per resande och tillfälle. För att motverka negativa effekter för folkhälsan till följd av bl.a. dessa förändringar presenterar regeringen nu förslag till en ny nationell handlingsplan för att förebygga alkoholskador som syftar till att begränsa alkoholskadorna och minska alkoholkonsumtionen. I propositionen redovisas ett antal områden där insatser behöver genomföras och förstärkas. Flera frågor kräver dock ytterligare beredning eller utredning innan konkreta lagförslag kan presenteras för . Regeringen avser att återkomma i vissa av dessa frågor till . 4 Bakgrund 4.1 Konsumtionsutvecklingen Den svenska alkoholkonsumtionen har varierat relativt kraftigt , vilket framgår av diagram 1 nedan. Där redovisas utvecklingen av den registrerade försäljningen av alkoholdrycker . Efter var den registrerade försäljningen mycket låg jämfört med andra länder: ca ren alkohol per invånare i åldern och över. Efter motbokens avskaffande, talet fram till mitten av 1970 talet, ökade försäljningen kraftigt. Liknande ökningar noterades i de flesta västeuropeiska länder och kan, förutom ökad tillgänglighet, ha berott på ett kraftigt ökat välstånd. Den registrerade alkoholförsäljningen i nådde sin topp med 1976, och minskade sedan . Därefter har variationerna varit tämligen små. sjönk den registrerade försäljningen med ren alkohol (). har den stigit. Från ren alkohol 1998, 1999 och förutsatt att den ökning som försäljningen uppvisat fortsätter året ut till . Registrerad alkoholförsäljning i 1999 omräknat till alkohol per invånare, (Systembolagets försäljning, restaurangförsäljningen och försäljningen av folköl) uppmärksammades problemet med att få tillförlitlig kunskap om den totala alkoholkonsumtionen i , in- klusive den oregistrerade konsumtionen, allt mer. (KALK), ett samarbete mellan Alkoholinspek- tionen, , , och , är det mest ambitiösa försöket att mäta totalkonsumtionen i . Målet är att få fram så bra data om den faktiska konsumtionen att den registrerade försäljningsstatistiken kan kalibreras, dvs. korrigeras med uppgifter om den icke-registrerade konsumtionen. KALK-undersökningen, som genomfördes /97, består av tele- fonintervjuer med 10 000 personer fördelat på årets , och sta- tistik om den registrerade alkoholförsäljningen. Forskarnas beräkningar visar att en liten andel, av svenska folket, konsumerar ungefär hälften av all alkohol som dricks i . 60 av svenskarnas konsumtion äger rum under fre- dag och lördag. Den totala konsumtionen omräknat till hundraprocentig alkohol upp- gick till per invånare i åldern . Detta motsvarar spritdrycker . Den oregistrerade alkohol- konsumtionen uppgick enligt KALK till ca ren alkohol vilket motsvarade av all alkohol som då konsumerades i landet. I undersökningen har man också försökt skatta trenden för både den icke-registrerade och den totala alkoholkonsumtionen. Skattningen visar dels att den icke-registrerade konsumtionen av alkohol nästan för- dubblades /98 (till ren alkohol) per invånare , dels att den totala konsumtionen har ökat sedan EU-inträdet (, m.fl. 1999). En ny skattning av den totala alkoholkonsumtionen och dess del- mängder pågår för tillfället. Denna skattning baseras på intervjuer av drygt 6 000 svenskar . Tabell 1 redovisar preliminära resultat från denna skattning. Tabell 1 visar på flera viktiga resultat, inte minst vid jämförelse med KALK:s skattningar av konsumtionsnivåerna . Skattning av svenska folkets alkoholkonsumtion , 1998 och 2000, uppdelad på olika sorter och delmängder Alkoholsort och Delmängd Liter alkohol per inv. 15 år+ 1996 Liter alkohol per inv. 15 år+ 1998 Liter alkohol per inv. 15 år+ 2000 Andel (%) av resp. alkohol- sort (alkohol per inv. 15 år+) 2000 Därav överran- son (> ) 0,2 Bordsvin (inkl. cider och alko- läsk) Källa: SoRAD. Resultaten visar bland annat att den oregistrerade konsumtionen minskat från ca 2,1 1996 till knappt . Nedgången är tydligast för spritdrycker där både den från utlandet införda (privatinförda) och svartspriten (hemtillverkad sprit och smuggelsprit) minskat. Den privat- införda har minskat med , från knappt ren alkohol 1998 till 2000. Denna minskning är högst sannolikt till allra största delen ett resultat av avskaffandet av tax-free försäljning inom EU . Svartspriten uppskattades till 1996, 1998 och . Om man dessutom adderar den överranson som privatpersoner för med sig över gränsen uppgick den illegala spriten till ren alkohol 1996, 1998 och . Nedgången av svartspritskonsumtionen har säkert flera förklaringar. En trolig faktor är alla de insatser och den uppmärksamhet som svartsprit fått . Även starkölen visar jämfört med och 1998 på en mins- kad privatinförsel, dock mindre än spritdryckerna, medan införselmäng- derna av bordsvin ökat. som den oregistrerade alkoholkonsumtionen minskat så har den registrerade ökat. Detta beror bl.a. på den högkonjunktur vi nu befin- ner oss i, något som har visat sig genom en kraftigt ökad försäljning av alkoholdrycker på Systembolaget. Sammantaget dricker svensken mer alkohol än 1996 och 1998. Systembolagets detaljhandelsförsälj- ning har således mer än bara kommit att kompensera för minskningen av den oregistrerade alkoholförsäljningen. Denna ökning svarar speciellt starkölet och bordsvinet för som båda uppvisar uppseendeväckande kraf- tiga ökningar. ökade bordsvinsförsälj- ningen med ca en tredjedel, mätt i ren alkohol, och starkölet med knappt en fjärdedel. Skattningen av den totala konsumtionen ger vid handen att dessa ök- ningar lett fram till att konsumtionen stigit till ca ren alkohol per vuxen 2000 jämfört med 1996 och 8,2 1998. Vi får gå tillbaka till mitten av för att hitta liknande höga nivåer. Utvecklingen av den registrerade försäljningen har varit en god indikator på utvecklingen av totalkonsumtionen, vilket inte minst sambandet med olika alkoholrelaterade skador visat. måste dock större hänsyn tas till mörkertalet, dvs. icke-registrerad alkoholkon- sumtion. Alkoholkonsumtionens utveckling i olika grupper har kvinnornas alkoholkonsumtion ökat mer än männens. Detta gällde framför allt efter motbokstiden, och främst , men även . var kvinnornas andel av den totala konsumtionen , 1998 var den . var skillnaden i konsumtion mellan könen ganska . Undersökningar från den perioden visar att männen dricker ca 2 2,5 gånger mer alkohol än kvinnorna. Vid slutet av 1960- talet drack männen 4 gånger mer. Åldersgrupper Många tidigare svenska studier har visat på kraftiga skillnader i alkohol- vanor mellan yngre och äldre ungdomar. I rapporten och Svart- spriten (Leifman, m.fl., 1999) delades åldersgruppen 16 upp i ett- årsklasser. Det framkommer då att den totala konsumtionen per capita av alkoholdrycker ökar med stigande ålder fram t.o.m. för kvinnorna och för männen för att därefter ligga ganska stabil (fram till ). Vidare framgår att andelen som druckit hembränt eller smuggel- sprit under de senaste i stort följer samma ut- veckling som totalkonsumtionen. Männens alkoholkonsumtion överstiger för varje ålder kvinnornas. I absoluta tal blir skillnaden större med ökad ålder. De större alkoholvaneundersökningar som genomförts i avseende hela den vuxna befolkningen har också visat att konsumtionen är som högst bland äldre ungdomar och unga vuxna. För båda könen är konsumtionen som högst i åldersgruppen 20 , följt av 25 . Alkoholkonsumtionen i är mer än dubbelt så hög som bland de yngsta (16 ). I åldrarna 30 64 är dock konsumtionsskillnaderna små mellan olika åldrar såväl bland män som kvinnor. Konsumtionen i åldersskiktet 30-64 motsvarar ca 60 av den högsta konsumtion som 20 23-åringarna svarar för. Från mitten av 30-årsåldern till början av 50-årsåldern ligger konsumtio- nen ganska still dock med en tendens till en viss ökning. Från och med de femtio sjunker däremot konsumtionen stadigt för att vara som lägst bland de allra äldsta konsumenterna. Vidare finner vi att vinkonsumtionen bland de yngre är klart högre bland kvinnorna än bland männen. Med ökad ålder hos kvinnorna uppvi- sar vinkonsumtionen ungefär lika höga nivåer som männen. Konsumtio- nen av alkoläsk och cider är ungefär lika hög för båda könen. För övriga drycker starköl, folköl och spritdrycker är konsumtionen klart högre bland männen i samtliga åldersgrupper. Ungdomars alkoholvanor i har annars i stort sett utvecklats på samma sätt som hos resten av befolkningen. När alkohol- försäljningen och många alkoholrelaterade problem nådde sin topp , var alkoholmissbruket mer utbrett bland ungdomarna än . Analyser av den alkoholrelaterade (medicinska) dödligheten har visat att dödstalet ökade som kraftigast bland yngre människor . Från och med slutet av och minskade alkoholkonsumtionen bland både ungdomar och vuxna. Perio- den har varit tämligen stabil när man ser till ungdomarnas genomsnittliga alkoholkonsumtion. Det finns dock tecken på att konsumtionen av alkohol bland ungdomar har ökat . Flera undersökningar (bl.a. upplysnings skol- och värnpliktsundersökningar) visar att andelen ung- domar som ofta berusar sig ökar. Bilden är dock inte helt entydig. I konsumtionsundersökning 1998 intervjuades ca 2 000 ungdomar i åldrarna 16 , varav ca 950 var i gymnasieåldern. I fråga om konsumtionsnivåer och kontakt med illegal alkohol var skillnaden signifikant mellan elever på praktiskt in- riktade och teoretiskt inriktade program. Pojkar på praktiska program dricker mer alkohol än pojkar på teoretiska program, och kommer oftare i kontakt med hembränt och smuggelsprit. För flickor är skillna- derna ännu större mellan teoretiska och praktiska program. Dryckesmönster har dryckesmönstret fått ökad uppmärksamhet vid beskriv- ningar av konsumtionsutvecklingen. Sättet att dricka, förutom den totala volymen, påverkar också omfattningen av speciellt de sociala alkohol- relaterade problemen. Med dryckesmönster menas den tidsbestämda variationen i drickandet samt storkonsumtionstillfällen (berusningsdrick- ande). I är dessa intimt förknippade med varandra. Storkonsum- tionen äger rum under veckoslut och helgdagar. I torde studier av dryckesmönster vara av särskilt stort intresse eftersom det typiska nor- diska dryckesmönstret resulterar i specifika sociala skador och problem. Antalet storkonsumtionstillfällen har ökat, framför allt bland kvinnor. Bland kvinnorna framträdde också stora skillnader mell- an yngre och äldre. Det finns undersökningar som visar att koncentratio- nen av drickandet till veckoslut och snarare har ökat än minskat under . Att svenskarna numera dricker mer vin och öl och mindre spritdrycker har således inte resulterat i ett förändrat dryckesmönster. Regioner Kunskapen om utvecklingen av alkoholkonsumtionen i riket är förhållan- devis god, trots att konsumtionen av den icke-registrerade alkoholen har ökat. När det gäller regionala eller lokala skillnader är kunskapen dock mer begränsad. genomförda studier (Svenska alkoholvanor i förändring, Red: och , 1998) visar att skillnaderna i alkoholvanor och alko- holrelaterad dödlighet minskat mellan länen under de senaste 30 40 åren, inte minst mellan storstadslän och övriga län. Konsumtionsskillnaderna mellan storstadsregioner och resten av landet har i stort sett jämnats ut . Analyser av den alkoholrelaterade dödsorsaksstatistiken 93 (levercirros, alkoholism, alkoholpsykos och alkoholförgiftning) visade också på en viss utjämning mellan regioner . En möjlig förklaring till utjämningen är att länsindelningens betydelse som markör för kulturella skillnader som bl.a. dryckeskulturer har mins- kat. Avståndsfaktorns betydelse för människor har minskat betydligt under , och nya dryckestrender sprids fortare . Tittar man på svartspritkonsumtionens regionala fördelning är inte heller där de regionala skillnaderna numera särskilt stora. Större skillnader återfinns dock mellan olika kommuner, även mellan kommuner inom ett och samma län. är dödligheten ca 5 6 gånger högre i de kommuner som har högst dödlighet, jämfört med de med lägst dödlighet. Medan skillnader i konsumtion och dödlighet mellan länen till viss del troligen uttrycker skillnader i dryckeskulturer, är det troligt att skillnader mellan kommuner i större utsträckning uttrycker skillnader i socioekonomiska förhållanden. 4.2 Alkoholskadeutvecklingen Bruk av alkohol ger upphov till olika medicinska, sociala och psykolo- giska problem. Man brukar skilja mellan akuta problem (t.ex. skador, rattfylleri) och kroniska (skrumplever, demens etc.). De alkoholrelaterade problemen har en betydande utbredning i befolkningen. Exempelvis rap- porterar 2/3 av de av elever i årskurs 9 (15 ) som dricker alkohol att de haft något alkoholrelaterat problem. Risken för problem för den enskilde ökar med ökad konsumtion, och påverkas också av dryckesmönstret. De som dricker mycket då de dricker riskerar i särskilt stor utsträckning akuta problem ett viktigt konstaterande i där berusningsdrickande är vanligt. Man har dock funnit att den stora gruppen låg- och måttlighetskonsumenter svarar för de flesta akuta och lindriga sociala och medicinska problem i befolkningen. Förklaringen är att även om den individuella storkonsumenten löper större risk än måttlighetskonsumenten är den senare gruppen mycket större. Detta förhållande kallas ibland preventionsparadoxen. Dock svarar storkonsumenterna (gränsen för storkonsumtion kan sättas till hundraprocentig alkohol/dag för män och för kvinnor) för majoriteten av många kroniska sjukdomar, t.ex. skrumplever. Man har vidare funnit att det finns ett positivt samband mellan genomsnittskonsumtionen av alkohol och andelen storkonsumenter. Man har funnit att en ändring av genomsnittskonsumtionen, t.ex. genom prisändring, medför en ändring av alkoholkonsumtionen hos alla konsumtionsgrupper, även hos storkonsumenterna. Detta medför att en minskning av den totala alkoholkonsumtionen i befolkningen är av cen- tral betydelse för att minska omfattningen av alla slags alkoholrelaterade problem. Men detta bör kompletteras med särskilda insatser för att nå storkonsumenter i tidigt skede och stimulera dem till en konsumtions- minskning (sekundär prevention), något som kan ge goda resultat enligt flera vetenskapliga studier. Dessutom måste alkoholpolitiska och före- byggande insatser kompletteras med konkreta insatser för de individer som på grund av stor alkoholkonsumtion har utvecklat alkoholrelaterade sjukdomar och allvarliga sociala problem. Alkohol kan skada de flesta organsystem i kroppen. Som exempel på alkoholrelaterade sjukdomar kan enligt vetenskaplig expertis nämnas alkoholdemens, andra hjärnskador, magkatarr, leverinflammation, skrumplever, bukspottkörtelinflammation, högt blodtryck, hjärnblödning, hjärtsjukdom, epileptiska kramper, muskelskador, skador på nerver i armar och ben, blodförändringar, nedsatt immunförsvar, epileptiska an- fall, urkalkning av skelett, hormonella störningar samt cancer i munhåla och svalg, matstrupen, levern, ändtarmen och bröst. Till detta kommer alkoholberoende och alkoholpsykos. Dessutom är blandmissbruk vanligt, dvs. att alkoholmissbrukare även missbrukar narkotika och/eller beroendeframkallande lugnande medel och sömnmedel. har man uppmärksammat att missbru- kare inte sällan också har psykisk sjuklighet (ko-morbiditet). Omkring 25 av samtliga vårdtillfällen inom psykiatrin är alkoholrelate- rade. Andelen alkoholrelaterade vårdtillfällen inom den akuta kroppsvår- den kan grovt skattas till 15 i åldern 20 . Det totala an- talet alkoholrelaterade vårddagar inom akutsjukvården beräknas uppgå till mellan i åldern 15 . Kostnaderna beräknas till 5 av de sammanlagda vårdkostnaderna. Alkoholen beräknas orsaka 3 000 5 000 dödsfall i . Alkoholkonsumtionen har stigit för att nå en topp 1976 med en försäljning motsvarande alkohol per invånare . steg också dödligheten i alkoholrelaterade sjukdomar. Därefter minskade alkoholförsäljningen för att stiga med . minskade för- säljningen, vilket dock kompenserats av en ökning av icke-registrerad konsumtion, genom ökad legal privatimport och ökad konsumtion av svartsprit. Dödligheten i skrumplever, en viktig och nära alkoholrelaterad sjukdom, minskade . Dödligheten i alla sjuk- domar med ordet alkohol på dödsbevis (alkoholism, alkoholpsykos, alkoholintoxikation, alkoholmissbruk) låg . Det finns viss indikation att utvecklingen i varit mindre gynnsam.