prop · GO03102 · 2001-04-12 00:00:00 — Minskningen har pågått allt och var särskilt kraftig . Många kommuner avvecklade under detta år platser i särskilt boende, främst servicelägenheter (se vidare skr. 1999/2000:102). Med dagverksamhet avses här behovsprövat stöd enligt socialtjänstlagen och/eller hälso- och sjukvårdslagen, i form av behandling och rehabilitering till personer med t.ex. åldersdemens, psykiskt funktionshinder eller i övrigt med behov av behandling och rehabilitering. var ca 13 500 personer beviljade denna insats8. av dessa bodde i ordinärt boende. gjordes drygt 105 000 dagverk- samhetsbesök. Jämfört med har antalet besök minskat med ca 8 000. Med korttidsboende avses behovsprövat stöd enligt socialtjänstlagen och/eller hälso- och sjukvårdslagen, i form av tillfälligt boende i särskilda boendeformer förenat med behandling, rehabilitering och omvårdnad. var ca 8 100 personer beviljade denna insats. Motsvarande siffra var 6 800 personer9. Motsvarande siffra finns inte att tillgå gjordes en skattning av antal personer i korttidsboende. Enligt den nationella handlingsplanen för handikappolitiken skall samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet och får samma levnadsvillkor som brister det dock fortfarande i detta avseende, särskilt för barn med funktionshinder. har fortfarande sämre levnadsvillkor än befolkningen i övrigt. Situationen i kommunerna visar en varierande bild. har ökat mer på handikappsområdet än på andra tillsynsområden inom det sociala området. Flera utvärderingar visar att huvudmännen inte alltid verkställer för den enskilde gynnande domar. många avslag på sin ansökan om insatser därför att resurser saknas trots att behov av stöd föreligger. Individuella planer enligt LSS används i mindre utsträckning än förväntats. Bland de flesta som erhåller hemtjänst i den egna bostaden har det skett en minskning av antalet timmar till lägre tidsintervall. barnens andel har ökat bland dem med mer än . Antalet personer med funktionshinder som bodde permanent i särskilda boendeformer har minskat som andelen personer i ordinärt boende med högsta timantal har ökat något jämfört med Andelen personer med stöd enligt Socialtjänstlagen respektive LSS varierar fortfarande mellan kommunerna, men skillnaderna minskar. Variationen i kommunernas servicenivå i ordinärt boende enligt Socialtjänstlagen har minskat kraftigt när det gäller de högsta servicenivåerna medan kommuner med lägsta servicenivå visar mycket liten variation mellan åren. I särskilt boende däremot har skillnaderna mellan kommunerna avseende högsta servicenivå ökat. Antalet personer med insatser enligt LSS har minskat om man ser till statistiken men orsaken är troligtvis en tidigare överskattning av Antalet personer med råd och stöd respektive kon- taktperson har minskat liksom antalet barn med funktionshinder som bor i bostad med särskilt service. De samlade offentliga utgifterna för insatser till personer med funktionshinder har ökat 1998 efter att ha varit i stort sett oförändrade Den nationella handlingsplanen för handikappolitiken Den nationella handlingsplanen för handikappolitiken Från patient till medborgare (prop.1999/2000:79) antogs av . Den utgår från för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet som har åtagit sig att följa. De nationella målen för handikappolitiken är enligt handlingsplanen: -en samhällsgemenskap med mångfald som grund -att samhället utformas så att människor med funktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet -jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionshinder För att nå upp till dessa mål bör följande arbetsområden prioriteras : -att se till handikapperspektivet genomsyrar alla samhälls- sektorer -att skapa ett tillgängligt samhälle -att förbättra bemötandet Det måste finnas ett handikapperspektiv i såväl statens som landstingens och kommunernas planering och inom alla politikområden. De generella åtgärderna för att skapa en tillgänglig miljö för människor med funktionshinder har stor betydelse för att underlätta ett så självständigt liv som möjligt. De minskar också behovet av individuellt stöd. Även stödet och servicen hos kommunerna och landstingens hälso- och sjukvård måste utformas på ett sådant sätt att personer med funktions- hinder får möjlighet att leva ett liv som så lite som möjligt begränsas av sjukdomen eller funktionsnedsättningen. Socialtjänstlagen (SoL) Kommunerna har enligt socialtjänstlagen (1980:620), SoL, ansvar för insatser till människor med funktionshinder. Enligt 1 § skall kommunernas socialtjänst främja människors ekonomiska och sociala trygghet samt verka för jämlikhet i levnadsvillkor, den enskildes delaktighet och självbestämmande samt ett aktivt deltagande i arbetslivet. skall enligt 21 § SoL verka för att människor med funktionshinder skall få möjlighet att delta i samhällets gemenskap och leva som andra. Kommunen bör underlätta för den enskilde att bo hemma eller medverka till ett boende anpassat efter den enskildes särskilda behov av stöd (10 resp. 21 §§) samt medverka till en meningsfull sysselsättning. Enligt 6 f § SoL kan den som behöver få bistånd i form av hjälp i hemmet eller bostad med särskild service medan § ger möjlighet till bistånd i annan form om det finns skäl för det. bör dessutom underlätta för dem som vårdar närstående med funktionshinder genom bl.a. stöd och avlösning (se även skr. 1999/2000:102). Kommunerna skall också enligt 7 § SoL medverka i samhälls- planeringen vid utformning av nya och gamla bostadsområden samt verka för att bättre tillgänglighet till offentliga lokaler och kommunika- tioner. Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) Bestämmelserna i lagen (1193:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) ställer högre krav än SoL. LSS utformades som en rättighetslag eftersom framförallt SoL inte var tillräcklig för att skapa jämlika levnadsvillkor för personer med omfattande funktionshinder. Kommunen skall enligt 5 och 7 §§ främja jämlika och goda levnads- villkor samt full delaktighet i samhällslivet för personer med stora och varaktiga funktionshinder så att de kan leva som andra. De tre grupper som LSS omfattar anges i 1 § LSS. De insatser lagen ger rätt till beskrivs i 9 §. Insatserna (som framgår av tabell 5.4) skall vara varaktiga, samordnade och anpassas till mottagarens individuella behov samt ges om behovet faktiskt inte tillgodoses på annat sätt. har även personer som fyllt rätt till personlig assistans om de hade sådant stöd före 65-årsdagen. var rätten till denna insats begränsad till personer . För samordningen av olika insatser kan den enskilde enligt 10 § begära att en individuell plan upprättas i samband med att en insats beviljas. Den individuella planen bör innehålla beslutade och planerade insatser hos kommunen men även åtgärder som vidtas av andra huvudmän. LSS- verksamheten skall enligt 6 § vara grundad på respekt för den enskildes självbestämmande och integritet. Lagen om assistansersättning () Assistansersättningen är en statlig ekonomisk ersättning som kan beviljas personer som har behov av personlig assistans för grundläggande behov i genomsnitt mer än . Enligt lagen (1993:389) om assistansersättning () kan den som tillhör LSS personkrets och inte har fyllt ansöka om sådan ersättning. För personer som fyllt utgår ersättning endast om personen hade assistansersättning även före 65-årsdagen. Ersättningen utbetalas inte om den sökande bor i en bostad som drivs eller finansieras av staten, kommunen eller . Den enskilde kan själv välja vem som skall svara för assistansen, t.ex. kooperativ, privat företag eller kommunen. Den enskilde kan också välja att själv vara arbetsgivare. Kommunen svarar för assistansen till av samtliga med beslut om assistansersättning. Landstingen skall enligt 3 a § Hälso- och sjukvårdslagen (HSL) erbjuda dem som är bosatta i landstingsområdet habilitering, rehabilitering och hjälpmedel. Dessutom har kommunerna enligt 18 och 18 a §§ HSL ett särskilt ansvar att tillhandahålla en god hälso- och sjukvård samt habilitering, rehabilitering och hjälpmedel till dem som bor i särskilt boende enligt LSS och SoL och till dem som vistas i dagverksamhet enligt samma lagar. Den som är funktionshindrad har rätt till ett ekonomiskt bidrag för att anpassa sin bostad så att han eller hon kan leva ett självständigt liv i eget boende. Detta regleras i lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m. Bidraget skall täcka skäliga kostnader för anpassningen och göra det möjligt för funktionshindrade att bo kvar i sin egen bostad. Kommunerna har ansvaret för bidraget, såväl vad gäller bedömningar och beslut som det ekonomiska ansvaret. Enligt såväl SoL som HSL och LSS skall det finnas sådan personal i verksamheten som behövs för att ge ett gott stöd och en god service. För hemtjänst och särskilt boende enligt SoL får kommunen ta ut skäliga avgifter (35§). Insatser enligt LSS skall i huvudsak vara avgiftsfria (21§). För bostad med särskild service får avgift tas ut för den enskildes privata bostadsdel. Även avgift för mat som serveras i anslutning till en insats kan tas ut. Vare sig enligt SoL eller LSS får dock avgifterna överstiga kommunens självkostnader eller uppgå till så stora belopp att den enskilde inte får tillräckliga medel för sina personliga behov. Tillgänglighet till den yttre miljön och information är viktiga förutsättningar för delaktighet i samhället. konstaterar i sin årsrapport till regeringen att det förekommer brister ifråga om tillgängligheten. Av de drygt 150 anmälningar som kom in till 1999 handlade nästan hälften om bristande tillgänglighet. konstaterar liksom föregående år att ansökningar om stöd till barn med funktionshinder och deras familjer avslås med motiveringen att resurser saknas. Insatserna präglas också fortfarande av ett snävt omsorgsperspektiv trots och med tydliga rättighetsperspektiv. har studerat kvalitetssystem inom kommunernas handikappverksamhet. I kartläggningen konstateras att en tredjedel av kommunerna har en kvalitetsansvarig inom handikapp- området. Knappt en femtedel av samtliga kommuner tillämpade ett kvalitetssäkringssystem inom handikappomsorgen. En femtedel har också interna medel för kvalitetsarbete. Fyra femtedelar ansåg att utvärderingskompetensen borde förstärkas. Verksamhet enligt socialtjänstlagen och LSS Liksom föregående år är det i huvudsak samt sammanställning av länsstyrelsernas rapporter från sitt tillsynsarbete som utgör underlag för regeringens bedömning av måluppfyllelse och kvalitet. Inom ramen för sitt tillsynsansvar enligt SoL och LSS utför länsstyrelserna granskningar av verksamheterna och behandlar klagomål och anmälningar från enskilda. Deras bedömningar redovisas i rapporter till tillsammans med erfarenheter från kommunbesök samt kontakter med enskilda, tjänstemän och politiker. sammanställning, som bygger på rapporter från 20 länsstyrelser som gjort 236 olika granskningar i totalt 176 kommuner, beskriver endast allvarlig kritik och allvarliga brister. Av samtliga verksamhetsgranskningar som länsstyrelserna genomförde 1999 avsåg stöd till funktionshindrade. konstaterar i sin årsrapport att personer med funktionshinder fortfarande i genomsnitt har sämre levnadsvillkor än befolkningen i övrigt. För dem som har tillgång till personlig assistans har livskvaliteten ökat. Studier som gjort visar att kommunerna behöver utveckla information och uppsökande verksamhet riktad till personer med funktionshinder med utländsk bakgrund samt till personer med funktionshinder i åldern . Studien om ungdomar med funktions- hinder visar dessutom en stor brist i kunskapen om rätten för enskilda att få en individuell plan. Alltsedan LSS infördes har oklarhet rått om vad insatsen råd och stöd enligt LSS ger rätt till. 1992/93:159 beskrivs insatsen vara av rådgivande och stödjande karaktär som kan ges av bl.a. kurator, psykolog, sjukgymnast eller logoped. En kartläggning som Social- styrelsen gjort 1999 visar att de fyra regeringsrättsdomar som avkunnades 1997 har fått genomslag i form av snävare tolkningar. I domarna avslogs begäran om logopedinsats respektive teckenspråks- träning med motiveringen att habiliteringsåtgärder inte ryms inom råd och stöd. redovisade effekterna av de ändringar som gjorts i SoL 1998 som berör funktionshindrade och deras närstående. Nästan samtliga kommuner erbjuder växelvård och avlastning. Två av tre kommuner räknar dagvård/dagverksamhet som bistånd enligt § SoL. Undersökningen gav inte svar på om ledsagning och avlösning är insatser enligt 6 f § eller §. Synpunkter som inhämtat från olika handikappförbund visade att det finns få konkreta erfarenheter angående konsekvenserna av den inskränkta besvärsrätten. Däremot redovisas en stor oro över lagförändringen. Antalet tillståndspliktiga verksamheter - enskilda verksamheter - har ökat . Störst är ökningen för bostad med särskild service för vuxna enligt LSS. De tillståndspliktiga verk- samheterna för personer med funktionshinder omfattar tillsammans 6 983 platser. Det motsvarar av det totala antalet platser inom tillståndspliktig verksamhet inom socialtjänstområdet. Länsstyrelsernas verksamhetsgranskningar ger en varierande bild av förtjänster och brister i kommunerna. av verksamhets- granskningarna visar inga allvarliga svagheter men i övriga har länsstyrelserna funnit allvarliga brister. Andelen allvarliga påpekanden är större i granskningar av verksamhet () än för enskild verksamhet (). En tredjedel av länsstyrelserna påpekar, jämfört med föregående år, att det finns brister i handläggning och dokumentation. I en knapp tredjedel av verksamhetsgranskningarna har länsstyrelserna funnit så allvarliga fel i handläggningen att den enskildes rättssäkerhet riskeras. Kommunernas utredningar ger otillräcklig information och eftersom insatser ofta ges enligt § SoL som inte kan överklagas kan detta försämra rättssäkerheten. En dryg tredjedel av länsstyrelserna har konstaterat brister i informa- tionen till personer med funktionshinder, främst om rätten till individuell planering. I av verksamhetsgranskningarna har funnit allvarliga brister i bemötandet. Kommunerna har ansvar för att den enskilde får tillgång till boende med särskild service till funktionshindrade. Trots detta är det fortfarande brist på sådana boendeformer och utbyggnaden sker enligt läns- styrelserna inte i den takt som behövs. Ungefär lika många länsstyrelser som , nästan hälften, ser oroande på utvecklingen. Det finns tendenser att bygga gruppbostäder med ett allt större antal boende vilket för många kan vara störande med flera personal och andra boende. Enligt såväl SoL som LSS skall det finnas sådan personal som behövs för att ge god service. Liksom 1998 är det ungefär en tredjedel av länsstyrelserna som är oroade över personalsituationen. Chefer för t.ex. gruppbostäder och personliga assistenter har fått större arbetsområden vilket leder till brister i arbetsledningen. Även personalneddragningar i särskilda boenden och svårigheter att rekrytera bas- personal med lämplig kompetens upplevs som oroande. Klagomål och anmälningar från enskilda Samtliga 21 länsstyrelser granskade 1999 drygt 320 klagomål från enskilda personer. Detta är en markant ökning jämfört med då 150 klagomål granskades. Ökningen av klagomålen är större inom handikappområdet än inom andra sociala tillsynsområden. av ärendena ledde till kritik. Detta är en minskning jämfört med föregående år då kritik riktades i av fallen. av samtliga ärenden avser handläggningen, varav hälften avslutats med kritik. Bristerna avser bl.a. långa väntetider, att beslutsunderlagen är otillräckliga eller att beslut är otydliga eller helt saknas. Bristerna kunde också avse lämpliga insatser i förhållande till den enskildes behov, personaltäthet samt insatsernas utformning. Icke verkställda domar och myndighetsbeslut LSS ger den enskilde möjlighet att överklaga eller kommunens beslut om insatser till förvaltningsdomstol. Flera utvärderingar har visat att dessa huvudmän inte alltid verkställer för den enskilde gynnande domar. I en kartläggning som länsstyrelserna gjort framgår att det fanns cirka 100 sådana domar som inte verkställts. Mer än hälften av domarna avsåg bostad med särskild service för vuxna. Kartläggningen beskrivs också under avsnittet äldreomsorg. Länsstyrelsernas kartläggning visade även att det fanns ungefär 2 000 beslut om insatser i kommunerna som inte hade verkställts. rörde framförallt kontaktperson, bostad med särskild service för vuxna, korttidsvistelse och ledsagarservice. Som ett skäl att besluten inte verk- ställts anger kommunerna svårigheter att rekrytera lämplig personal till Av länsstyrelsernas rapporter framgår dessutom att många får avslag på sin ansökan om insatser därför att resurser saknas trots att behov av Se vidare avsnitt Äldreomsorg, under rubriken verkställda myndighetsbeslut och domar. Verksamhet för personer med psykiska funktionshinder har avsatts för verksamhet med personliga har fördelat statsbidraget till länsstyrelserna som har informerat kommuner med pågående verksamhet för personliga ombud om möjligheten att ansöka om bidrag ur dessa medel. någon enstaka ansökan hade lämnats in . sig att det i många kommuner finns behov både av mer information om personligt ombud och mer tid för förberedelser om sådana verksamheter skall kunna startas och utvecklas enligt regeringens intentioner. Samtliga vårdhem för utvecklingsstörda skulle vara avvecklade senast men fanns det fyra vårdhem som inte hade redovisat några avvecklingsplaner. finns det ingen laglig grund för denna boendeform. Huvudmännen för de kvarvarande vårdhemmen menar att dessa uppfyller kraven för bostad med särskild service för vuxna enligt LSS medan anser att så inte är Individuella planer enligt LSS bör innefatta såväl kommunernas egna insatser för den enskilde som åtgärder som genomförs av andra huvudmän, tex. har kartlagt vilket värde personer med funktions- hinder anser att individuella planer har. Kartläggningen visar att antalet planer har ökat marginellt, från 1 550 planer till 1 927 motsvarande dag 1998. Antalet skall sättas i relation till att det finns cirka 50 000 personer med LSS insatser i alla åldrar. Kartläggningen visar också en avsaknad av och brister i informationen om individuella planer till dem som beviljas insatser enligt LSS vilket bekräftas av länsstyrelsernas rapporter. Det finns samverkansproblem som är förknippade med olika huvudmäns ansvar och beslutsområden samt deras inbördes förmåga till samverkan. Det är också oklart hur planer inom olika verksamheter förhåller sig till varandra. Av kart- läggningen framgår tydligt att planerna kan ge värdefulla vinster för den funktionshindrade och samhället. Detta bekräftar länsstyrelsernas rapporter. har den tekniska utvecklingen gått kraftigt framåt vilket gett möjligheter till nya produkter på hjälpmedelsområdet. får regeringen rapporter om att funktionshindrade inte alltid får del av dessa nya hjälpmedel. Exempel som nämns är datorbaserade hjälpmedel, digital utrustning för uppläsning av talböcker samt digitala hörapparater. I det senare fallet försvåras tillgängligheten till hjälpmedel också av de avgiftstak som vissa landsting har infört. rapporterar att tio landsting har infört någon form av avgift för hörhjälpmedel . Tio landsting hade 1999 ett tak för hur mycket hörhjälpmedel får kosta. Kostnader som överstiger detta tak får den enskilde själv betala, vilket innebär att en digital hörapparat kan kosta för den enskilde. I SoL och LSS finns bestämmelser om vilka avgifter kommunen får ta för sina insatser (se även skr. 1999/2000:102). har i flera rapporter , konstaterat att det förekommer betydande skillnader mellan olika landsting och kommuner i avgifter och konstruktion av högkostnadsskydd. Det kan gälla tex. speciallivsmedel, hörselhjälpmedel, sjukresor, och hemsjukvård samt för vissa grupper även sluten vård. undersökning visar att avgifterna för serviceinsatser () varierade beroende på var man bor samt vilken inkomst och vilken bostads- kostnad man har. För insatser som omfattar såväl service som personlig omsorg kunde avgiften variera . Enligt (SOU 1999:33) varierade kostnaderna för hemhjälp 1994 för . I detta avsnitt redovisas personer med olika typer av funktionshinder i . Långvarigheten i insatserna kan variera för dessa personer särskilt enligt SoL. Inom LSS är målgruppen för insatser tydligt avgränsad genom lagens första paragraf. Uppgifter om personer med insatser enligt LSS redovisas i avsnittet om äldreomsorg. Tabell 5.4 Antal personer med stöd enligt SoL, LSS resp. , totalt och per 10 000 invånare , 1995-1999 SoL/HSL (personer med hemtjänst/hemsjukvård) HSL (personer med endast LSS (personlig assistans) (statlig assistansers.) LSS (boende barn+vuxna) Samtliga exkl. personer med Samtliga inkl. personer med 1)Se avsnitt funktionshindrade inom 2)redovisas antalet personer i särskilda boendeformer exklusive korttidsvård. Samma personer kan få stöd från flera håll . saknas statistik som visar i vilken utsträckning någon får insatser från olika huvudmän (kommuner, landsting och staten). Därför saknas kunskap om det exakta antalet personer med stöd. En skattning ger ett resultat som ligger nära 73 000 personer totalt, varav ca 53 000 erhåller insatser i form av hemtjänst, hemsjukvård, särskilt boende och personlig assistans (se tabell 5.4.) medan övriga 20 000 får andra insatser enligt LSS. fick totalt 23 800 personer stöd enligt SoL och/eller HSL inom ramen för kommunernas äldre- och handikapp- omsorg. Av dessa fick drygt cirka 18 100 personer sin service i ordinärt boende i form av hemtjänst och/eller hemsjukvård. Cirka 15 500 personer var beviljade hemtjänst, vilket är en ökning med drygt 800 personer jämfört med samma tidpunkt . personer med enbart hemsjukvård för sig (se även avsnittet Äldreomsorg, vård och hjälp i ordinärt boende). De har troligt- vis tidigare inte ingått i samtliga kommuners redovisning av hem- tjänst/hemsjukvårdsinsatser på grund av skilda organisationer för de två verksamheterna. Antalet personer med hemsjukvård i kommuner (ca. hälften) där landstingen har ansvaret, redovisas inte. Tabell 5.5 Personer med hemtjänst enligt SoL, procentuell fördelning efter ålder, kön och antal hjälptimmar De flesta, , av samtliga med hemtjänst var . Jämfört med föregående år har det skett en minskning för samtliga tidsintervall till lägre procentandel med undantag av tidsintervallet , där andelen ökat till och för intervallet och fler där andelen har ökat . Barn och ungdomar med funktionshinder utgör cirka en tiondel av samtliga med , en ökning med cirka 5 procent- enheter . Bland samtliga var genomsnittet cirka och person , en minskning med mellan 2 och jämfört med . Nedgången kompenseras troligen till en del av ökningen av personlig assistans, som redovisas i tabell 5.4. av dem som beviljats hemtjänst fick denna utförd i enskild regi. Med detta avses hemtjänst som kommunen har det yttersta ansvaret för men insatsen utförs av t.ex. bolag, stiftelse eller kooperativ på uppdrag av och mot ersättning av kommunen. Drygt hälften av landets kommuner ansvarade helt eller delvis för hemsjukvården . Totalt redovisas från 144 kommuner att ca 4 500 personer var beviljade hemsjukvård. var i åldern . av dem som beviljats hemsjukvård var också beviljade hemtjänst. Andelen som har båda insatserna ökar med stigande ålder. Kvinnor har i något större utsträckning än män hemsjukvård utan hemtjänst. var cirka 1 500 personer med funktionshinder beviljade ekonomisk ersättning av kommunen för att betala anhörig/närstående för utförd omsorg (anhörigbidrag). Det är en minskning med cirka 300 personer jämfört med 1998. Sam- tidigt fick drygt 1 000 personer med funktionshinder hjälp av anhörig/ närstående som var anställd av kommunen eller som hade en s.k. objekts- anställning. Någon jämförelse är inte möjlig i detta fall.