prop · GO038 · 2001-01-01 00:00:00 — Bestämmelsen infördes i samband med förändringarna i beskattnings- tidpunkten för personaloptioner och tar sikte på situationer där en förmån (eller ersättning) som utges av ett utländskt företag har sin grund i en an- ställning i . I sådant fall skall arbetsgivaravgifter betalas på för- månen av arbetsgivaren i , under förutsättning att förmånen inte grundar sig på en anställning i det utländska företaget. Arbetsgivaravgifterna skall alltså i dessa fall betalas av den svenska arbetsgivare hos vilken mottagaren av förmånen har den anställning som förmånen har sin grund i. Paragrafen har i förhållande till sin nuvarande lydelse arbetats om re- daktionellt. Skälen för att inte föreskriva att det skall röra sig om skatte- pliktig intäkt enligt inkomstskattelagen är desamma som anges i kom- mentaren till 2 §. Situationer när avgifter skall betalas Under rubriken finns bestämmelser som kopplar ihop skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter med den arbetsbaserade försäkringen enligt socialförsäkringslagen, dvs. regler som innebär att avgifter i princip en- dast skall betalas på ersättning som utges till personer som omfattas av svensk lagstiftning om social trygghet. Bestämmelser som reglerar för- hållandet mellan skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter och skyldig- heten att betala egenavgifter finns också under denna rubrik. 4 § Paragrafen saknar direkt motsvarighet i utredningens förslag. Den är i stället en blandning av utredningens förslag till 2 kap. 2 § och första ledet i 2 kap. 1 §. Socialavgifter skall i princip endast betalas på ersättning till personer som omfattas av de arbetsbaserade försäkringarna enligt föreskrifterna i socialförsäkringslagen, vilket är innebörden av första punkten. För att omfattas av försäkringarna skall en person arbeta i . I avsnitt 6.5 redogörs närmare för sambandet mellan skyldigheten att betala social- avgifter och socialförsäkringslagens bestämmelser om försäkringstill- hörighet. Vad som menas med arbete i framgår av 1 kap. 6 9 §§. Huvudregeln om vad som anses utgöra arbete i finns i 1 kap. 6 §. Om en person arbetar i men till följd av EG-rätten eller ett av- tal om social trygghet med annan stat inte skall omfattas av de svenska arbetsbaserade försäkringarna, skall inte heller arbetsgivaravgifter betalas på ersättningen till honom. Att en sådan begränsning av skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter kan inträffa anges i 1 kap. 3 §. Om en person arbetar i utlandet skall arbetsgivaravgifter endast betalas om personen enligt EG-rätten eller avtal om social trygghet med annan stat ändå skall omfattas av de svenska arbetsbaserade försäkringarna, vil- ket anges i andra punkten. Av 1 kap. 10 § framgår att med arbete i utlan- det avses annat förvärvsarbete än arbete i . Socialavgifter skall i princip betalas på alla inkomster som fysiska perso- ner får av arbete, om inkomsttagaren omfattas av svensk arbetsbaserad socialförsäkring. Den vanligaste situationen är att det är den som betalar ut en ersättning för arbete som också skall betala de socialavgifter som belöper på ersättningen i form av arbetsgivaravgifter. Från denna huvud- regel finns några betydelsefulla undantag. Det viktigaste undantaget in- nebär att avgifterna skall betalas i form av egenavgifter. Det finns alltså situationer där den som utger en i och för sig avgiftspliktig ersättning till en person som omfattas av den arbetsbaserade socialförsäkringen trots det inte skall betala arbetsgivaravgifter beroende på olika faktorer. Dessa undantag behandlas i bestämmelserna under denna rubrik. De avser situ- ationer där mottagaren av ersättningen har en F-skattsedel (5 §), vissa mindre ersättningar för arbete som ges ut av privatpersoner (6 och 7 §§), ersättningar från utländska arbetsgivare där parterna har kommit överens om att arbetsgivaravgifter inte skall betalas (8 §) och ersättningar från handelsbolag till delägare i bolagen (9 §). Mottagaren av ersättningen har F-skattsedel 5 § Paragrafen motsvarar i princip utredningens förslag till 2 kap. 1 §. Nuva- rande bestämmelser om F-skattsedelns innebörd för skyldigheten att be- tala arbetsgivaravgifter finns i 3 kap. 2 a § och 20 kap. 2 § femte stycket AFL och i 2 kap. 7 § LIP. Innebörden av bestämmelserna är att ersätt- ningar till personer som har F-skattsedel skall behandlas som inkomst av annat förvärvsarbete och att sådan inkomst skall undantas från underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifter (2 kap. 4 § första stycket 11 ). Skyldigheten att göra skatteavdrag och skyldigheten att betala arbets- givaravgifter motsvarar varandra på så sätt att om mottagaren av en er- sättning har en skattsedel som befriar utgivaren av ersättningen att göra skatteavdrag så skall han eller hon inte heller betala arbetsgivaravgifter på ersättningen. En bestämmelse om F-skattsedelns betydelse för skyl- digheten att betala arbetsgivaravgifter motsvarande den bestämmelse om skyldigheten att göra skatteavdrag som finns i 5 kap. 5 § skattebetalningslagen har därför förts in i socialavgiftslagen. I sista stycket finns ett undantag från regeln att en F-skattsedel hos mottagaren av en ersättning skall befria utgivaren av ersättningen från skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter. Det gäller ersättning som be- talas ut från semesterkassa. Att F-skattsedeln saknar betydelse i fråga om dessa ersättningar framgår av 2 kap. 7 § LIP jämförd med 3 kap. 4 § . Motsvarande undantag finns också i fråga om skyldigheten att göra skatteavdrag (5 kap. 6 § SBL). Utredningen har föreslagit (2 kap. 3 § i utredningsförslaget) att ett in- nehav av F-skattsedel inte skall få genomslag på skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter i ytterligare två fall. Det första avser s.k. konstnärsbidrag som utgör pensionsgrundande in- komst för mottagaren enligt vad regeringen föreskriver. skall statliga ålderspensionsavgifter betalas på sådant bidrag (2 § 16 lagen [1998:676] om statliga ålderspensionsavgifter) och i konsekvens härmed skall då inte heller arbetsgivaravgifter betalas på dessa bidrag (2 kap. 4 § första stycket 19 jämförd med 2 kap. 5 § 16 LIP). Att arbetsgivaravgifter inte skall betalas på dessa konstnärsbidrag enligt den nu föreslagna lagen framgår av 2 kap. 17 §. F-skattsedelns betydelse i fråga om sådant konstnärsbidrag, som enligt regeringens förordnande skall vara pensionsgrundande inkomst av anställning, behöver därför inte regleras. Det andra fallet avser . Egenavgifter skall i vissa fall betalas på sådana stipendier (jfr 2 kap. 11 § och 3 kap. 7 §). Något undantag från F-skattsedelns betydelse i fråga om skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter för stipendierna har därför inte förts in. Arbetsgivar- avgifter skall alltså inte betalas på stipendiet, om mottagaren har en F- skattsedel. Ersättning som utges av privatpersoner Att en fysisk person eller ett dödsbo i vissa fall inte skall betala arbets- givaravgifter på ersättningar för arbete följer enligt nuvarande bestäm- melser av 2 kap. 4 § och 3 kap. 2 a § andra stycket 2 AFL. I utred- ningens förslag finns motsvarande bestämmelser i 3 kap. 2 §. Regleringen av i vilka situationer privatpersoner inte skall betala arbetsgivaravgifter på ersättningar för arbete är komplex och innehåller flera förutsättningar. I syfte att göra bestämmelserna mer överskådliga har de delats upp i två paragrafer. De har också utformats som ett direkt undantag från skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter i stället för som en indirekt följd av att egenavgifter skall betalas på dessa slag av ersätt- ningar, vilket är den utformning som bestämmelserna har enligt nuva- rande regler. Av avsnitt 6.6 framgår också att vissa ändringar i bestämmelserna förelås i fråga om tillämpningen av den beloppsgräns som gäller beträf- fande avgiftsskyldigheten för ersättningar för arbete som ges ut av privat- personer. 6 § Paragrafen innehåller de viktigaste förutsättningarna för att arbetsgivar- avgifter inte skall betalas på en ersättning. De är dels att den som utger ersättningen skall vara en fysisk person eller ett dödsbo, dels att mottaga- rens sammanlagda ersättning från utbetalaren understiger . Motiven för att införa rekvisitet att arbetsgivaravgifter inte skall betalas på en ersättning om det kan antas att den sammanlagda avgiftspliktiga ersättningen till mottagaren kommer att understiga redovisas i avsnitt 6.6. Det bör noteras att den bestämmelse som föreslås i 2 kap. 24 § andra stycket om att avgiftsskyldigheten i vissa fall inträder för ersättning som betalats ut tidigare kalendermånader , nämligen om en be- loppsgräns som gäller för att ersättningen skall vara avgiftsfri överskrids, inte är tillämplig i fråga om ersättning för arbete som ges ut av privatpersoner. Avgiftsskyldigheten för dessa ersättningar omfattar alltså inte utbetalningar som gjorts tidigare månader, som kan vara fallet för avgiftsfria ersättningar. När det gäller ersättningar för arbete som ges ut av privatpersoner skall frågan om avgiftsskyldigheten bedömas mot bakgrund av de förhållanden som gäller vid utbetalningstillfället. Kan det antas att den sammanlagda ersättningen till mottagaren kommer att understiga skall arbetsgivaravgifter inte betalas på er- sättningen. I 3 kap. 5 § finns en bestämmelse om att egenavgifter skall betalas på ersättningar för arbete åt privatpersoner, om arbetsgivaravgifter inte skall betalas på ersättningen. 7§ De förutsättningar som gäller för att privatpersoner inte skall betala arbetsgivaravgifter på ersättningar för arbete regleras inte uttömmande i 6 §. De ytterligare förutsättningar som gäller framgår av denna paragraf. Ersättningen för arbetet får inte utgöra en utgift i en näringsverksamhet som den fysiska personen eller dödsboet bedriver, vilket framgår av första stycket 1. De särskilda bestämmelser som gäller i fråga om ersättningar för arbete som ges ut av privatpersoner gäller inte för ersättning för arbete som utförs av en förordnad förmyndare, god man eller förvaltare enligt , vilket framgår av första stycket 2. Nuvarande bestämmelser om detta finns i 3 kap. 2 a § andra stycket 2 e AFL. Dessa bestämmelser trädde i kraft (se avsnitt 6.6). Andra stycket bygger på den möjlighet som finns till överenskommelse mellan utbetalare och mottagare om att arbetsgivaravgifter skall betalas på ersättning för arbete som ges ut av privatpersoner, dvs. ersättningar som avses i 6 §. Den möjligheten infördes också (se avsnitt 6.6). Om parterna träffat en sådan överenskommelse gäller inte bestämmelserna i 6 §. Om mottagaren har en F-skattsedel utan villkor kan han däremot inte avtala bort skyldigheten att betala egenavgifter på inkomster av sin verksamhet. Arbetsgivaravgifter skall alltså inte betalas i sådant fall. Avtal om betalning av socialavgifter 8 § I vissa fall finns en möjlighet för utgivaren av en ersättning att träffa ett avtal med mottagaren om att arbetsgivaravgifter inte skall betalas på er- sättningen. Sådant avtal kan träffas om utgivaren är bosatt utomlands eller är en utländsk juridisk person. Avtalen kallas omvända lik- ställighetsavtal , vilket härrör från den tid då det var möjligt att träffa likställighetsavtal, dvs. avtal där en uppdragstagare likställdes med en anställd och uppdragsgivaren därför skulle betala arbetsgivaravgifter på ersättning till uppdragstagaren. Möjligheten att träffa likställighetsavtal upphörde i och med F-skattereformen . Benämningen omvänt likställighetsavtal på dessa avtal är därför numera mindre lämplig. De bör fortsättningsvis kallas avtal om betalning av social- avgifter eller socialavgiftsavtal. Möjligheten att avtala bort skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter på en ersättning i vissa fall följer enligt nuvarande bestämmelser av 3 kap. 2 a § AFL, 2 kap. 10 § andra stycket LIP och 2 kap. 5 § . I utredningens förslag finns i princip motsvarande bestämmelse i 3 kap. 4 §. Anledningen till att andra punkten i utredningens förslag inte behövs är de förändringar i skyldigheten att betala arbetsgivaravgifter på ersättningar eller förmåner från utlandet för svenska arbetsgivare som genomfördes i samband med att beskattningen av personaloptioner änd- rades. Dessa bestämmelser, som trädde i kraft , kommen- teras i kommentaren till 2 kap. 3 §. Att egenavgifter skall betalas på ersättning som omfattas av ett social- avgiftsavtal följer av 3 kap. 6 §. Ersättningar från handelsbolag till delägare i bolaget 9 § Paragrafen motsvarar utredningens förslag till 2 kap. 1 § andra stycket och 3 kap. 3 §. Nuvarande bestämmelse om att handelsbolag inte skall betala arbetsgivaravgifter på ersättningar till delägare i handelsbolaget finns i 2 kap. 4 § 11 och 3 kap. 2 a § andra stycket 3 AFL. Ersättning för vilken arbetsgivaravgifter skall betalas rubriceras som Avgiftspliktig ersättning . Vad som utgör avgiftspliktig ersättning be- handlas i två paragrafer 10 och 11 §§. 10 § Första stycket motsvarar 2 kap. 5 § 1, 2 och 5 i utredningens förslag. Nuvarande bestämmelser om vilka slags ersättningar som skall läggas till grund för beräkning av arbetsgivaravgifter finns i 2 kap. 3 § . I prin- cip har paragrafen endast bearbetats redaktionellt i förhållande till sist- nämnda paragrafs första stycke. Uttrycket annat som utges med anledning av ett avtal om arbete avser att markera att en ersättning inte nödvändigtvis behöver utgöra en direkt ersättning för arbete för att vara avgiftspliktig. Det är tillräckligt att ersättningen har sin grund i ett bakomliggande avtal om arbete. Avgångsvederlag och arbetsrättliga skadestånd är exempel på sådana avgiftspliktiga ersättningar. Med avtal om arbete avses både anställningsavtal och uppdragsavtal. Förmåner värderas enligt nuvarande ordning enligt bestämmelserna i 9 kap. 2 § skattebetalningslagen. Någon ändring av det förhållandet bör inte göras. I socialavgiftslagen bör det emellertid hänvisas till detta lagrum i fråga om värdering av förmåner, vilket görs i andra stycket. 11 § Paragrafen anger vilka slag av ersättningar som skall likställas med er- sättning för arbete. Vad gäller punkterna 1 3 finns motsvarande bestäm- melser i 2 kap. 3 § andra stycket . I punkt 4 anges att skall likställas med ersätt- ning för arbete om det utges av en i bosatt person eller en svensk juridisk person. Det innebär att arbetsgivaravgifter i sådana fall skall be- talas på stipendiet. I punkt 5 har tagits in ett klargörande om att ersättning från semester- kassa skall likställas med ersättning för arbete. Här avses semesterersätt- ning som betalas ut till medlemmar i semesterkassan och inte ersättning till den personal som kassan eventuellt har. Att avgifter skall betalas på ersättning till personalen följer redan av 10 §. Utredningen har föreslagit (2 kap. 6 § i utredningens förslag) att med ersättning för arbete skall också likställas ersättningar som omnämns i 11 kap. 2 § AFL (lagrummet motsvaras numera i princip av 2 kap. 5 § LIP). Utredningen föreslår vidare att de flesta av dessa ersättningar undantas när avgiftsunderlaget skall bestämmas. De ersättningar som inte skall undantas när avgiftsunderlaget bestäms är pensionsgrundande konstnärs- bidrag, vissa , tillfälliga förvärvsinkomster av verksamhet som inte bedrivs självständigt och ersättning från semester- kassa. Innebörden av detta är att arbetsgivaravgifter skall betalas på de ersättningar som inte undantas när avgiftsunderlaget bestäms, dvs. de nämnda ersättningarna. Med den utformning 10 och 11 §§ har fått utgör redan dessa ersätt- ningar, utom konstnärsbidrag, avgiftspliktig ersättning. Vad gäller konst- närsbidrag skall numera statlig ålderspensionsavgift betalas på bidraget och inte arbetsgivaravgifter. Någon motsvarighet till utredningens förslag till 2 kap. 6 § behövs därför inte. Som redovisas i avsnitt 6.2.3 benämns ersättning på vilka socialavgifter inte skall betalas som avgiftsfri ersättning. Ersättningarna är i de flesta fall av det slaget att de enligt bestämmelserna i 10 och 11 §§ skulle vara avgiftspliktiga, om de inte undantas härifrån, t.ex. ersättning till en per- son som sammanlagt inte uppgår till . De utgör alltså i de flesta fall ersättningar för arbete. En del ersättningar anges som av- giftsfria i klargörande syfte eftersom de kan uppfattas som ersättning för arbete i vid bemärkelse men inte i ett mer begränsat perspektiv, t.ex. ut- delningar från fåmansföretag. 12 § I paragrafen klargörs att arbetsgivaravgifter inte skall betalas på vissa skattefria ersättningar. Någon motsvarighet finns inte i nuvarande lag- stiftning. I stället följer det indirekt av olika bestämmelser att det endast är skattepliktiga ersättningar som skall läggas till grund för beräkning av arbetsgivaravgifter (jfr 2 kap. 3 § första stycket , 2 kap. 3 § LIP). Av första punkten framgår att arbetsgivaravgifter inte skall betalas på ersättningar som utgör skattefri inkomst för mottagaren enligt inkomst- skattelagen. Vilka slags ersättningar som utgör skattefri inkomst framgår i första hand av 8 kap. inkomstskattelagen. Som skattefri ersättning i detta sammanhang skall också räknas sådana ersättningar som inte skall tas upp som intäkt i inkomstlaget tjänst enligt 11 kap. den lagen. Inte heller på sådana ersättningar skall alltså arbetsgivaravgifter betalas. Första punkten har ingen motsvarighet i utredningens förslag. I det för- slaget är utgångspunkten i stället att avgifter endast skall betalas, om er- sättningen är skattepliktig, jfr 1 kap. 2 §, 2 kap. 1 och 2 §§. I andra punkten undantas från avgiftsplikt vissa kostnadsersättningar enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. De ersättningar som avses är ersättning vid tillfälliga arbeten för utgifter för vissa resor till och från och för logi i . Motsvarande bestämmelse finns i utredningens förslag till 2 kap. 12 § 6. I 2 kap. 4 § första stycket 10 undantas från underlaget för beräk- ning av arbetsgivaravgifter vissa ersättningar enligt lagen (1984:947) om beskattningen av utländska forskare vid tillfälligt arbete i . Någon motsvarande bestämmelse behövs inte i socialavgiftslagen, eftersom de särskilda bestämmelserna om beskattning av utländska forskare numera finns i inkomstskattelagen (11 kap. 22 §). Ersättning till utomlands bosatta artister 13 § Paragrafen motsvarar nuvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § första stycket 4 om att ersättning, för vilken skatt enligt lagen (1991:591) om sär- skild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. skall betalas, skall undantas vid bestämmande av avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifter. Ersättning understigande visst belopp 14 § Paragrafen motsvarar nuvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § första stycket 1 . I utredningens förslag finns motsvarande bestämmelse i 2 kap. 12 § 1. Vissa ersättningar vid sjukdom m.m. 15 § Paragrafen motsvarar nuvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § första stycket 3 . I utredningens förslag finns motsvarande bestämmelse i 2 kap. 12 § 3. Vissa ersättningar för vilka särskild löneskatt skall betalas 16 § Paragrafen motsvarar nuvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § första stycket 13 . I utredningens förslag finns motsvarande bestämmelse i 2 kap. 12 § 11. Sedan utredningen lämnat sitt förslag har 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster ändrats så att punkterna 2 6 numera motsvarar punkterna 1 5 (Prop. 1997/98:151, bet. 1997/98:SfU13, rskr. 1997/98:315 och 1997/98:316, SFS 1998:685). Ersättning för vilken statlig ålderspensionsavgift skall betalas 17 § Paragrafen motsvarar nuvarande undantag från avgiftsunderlaget för arbetsgivaravgifter i 2 kap. 4 § första stycket 19 avseende ersättningar som omnämns i 2 kap. 5 § LIP. På dessa ersättningar skall statlig ålders- pensionsavgift betalas enligt 2 § lagen (1998:676) om statlig ålders- pensionsavgift. Innebörden av paragrafen är alltså densamma som enligt nuvarande bestämmelser. 18 § Paragrafen motsvarar nuvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § första stycket 16 . I utredningens förslag finns motsvarande bestämmelse i 2 kap. 12 § 13. Något behov av att, som , hänvisa till de fyra sista me- ningarna i det angivna lagrummet i AFL finns inte. Några andra be- stämmelser om vinstandelsstiftelser än de omnämnda finns inte i lag- rummet. 19 § Paragrafen motsvarar nuvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § första stycket 14 . I utredningens förslag finns motsvarande bestämmelse i 2 kap. 12 § 12. 20 § Paragrafen motsvarar nuvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § första stycket 9 . I utredningens förslag finns motsvarande bestämmelse i 2 kap. 12 § 9. Ersättning som motsvarar utgifter i arbetet 21 § Nuvarande bestämmelser om undantag för ersättningar som till en del motsvarar utgifter i arbetet som mottagaren av ersättningen haft finns i 2 kap. 4 § första stycket 6 och andra stycket . I utredningens förslag finns motsvarande bestämmelse i 2 kap. 12 § 5. I första stycket anges den huvudregel som gäller, att den del av ersätt- ningen som motsvarar utgifter i arbetet som mottagaren av ersättningen haft är avgiftsfri. Detta förutsätter dock att mottagarens utgifter har uppgått till av ersättningen under . Den som är skattskyldig för särskild inkomstskatt för utomlands bo- satta får inte dra av utgifter i arbetet. Bestämmelserna i första stycket skall därför inte gälla i fråga om ersättning för vilken sådan skatt skall betalas, vilket framgår av andra stycket. Tredje stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I nuvarande motsvarande lagrum anges också att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får fastställa denna schablon. En erinran om att det behövs verkställighetsföreskrifter för tillämpningen av bestämmelsen återfinns i 4 kap. 3 §. Ersättning till barn i vissa fall 22 § Paragrafen motsvarar nuvarande bestämmelse i 2 kap. 4 § första stycket 5 . I utredningens förslag finns motsvarande bestämmelse i 2 kap. 12 § 4. Vissa förmåner och ersättningar från fåmansföretag och fåmanshandels- bolag 23 § Nuvarande bestämmelser om att ersättningar m.m. från fåmansföretag och fåmanshandelsbolag inte skall ingå i underlaget för arbetsgivar- avgifter finns i 2 kap. 4 § första stycket 12 . Dessa regler avsåg tidigare även ersättningar som omfattades av de s.k. stoppreglerna skall undantas från arbetsgivaravgifter. Stoppreglerna har numera avskaffats utom vad gäller förbjudna lån (prop. 1999/2000:15, bet. 1999/2000:SkU5, rskr. 1999/2000:117). Sådana lån skall fortfarande tas upp som intäkt i inkomstslaget tjänst hos låntagaren (11 kap. 45 § inkomstskattelagen). Ett lån, om än förbjudet, kan däremot inte betraktas som en ersättning och omfattas därför inte heller av bestämmelserna om avgiftspliktig ersättning enligt 10 §. Det behöver således inte heller anges att ett sådant lånebelopp är avgiftsfritt. Som avgiftsfria ersättningar anges därför i paragrafen endast kapital- vinster vid avyttring av andelar i handelsbolag och fåmansföretag samt utdelningar från sådana företag, i den mån dessa skall tas upp i inkomst- slaget tjänst. 24 § Nuvarande huvudregel om underlaget för beräkning av arbetsgivar- avgifter finns i 2 kap. 3 § första stycket . I utredningens förslag finns en huvudregel vad gäller avgiftsunderlaget i 2 kap. 15 §. I paragrafen anges att arbetsgivaravgifterna skall beräknas på summan av de avgiftspliktiga ersättningar som den avgiftsskyldige har utgett un- der en kalendermånad. Skälen härför redovisas i avsnitt 6.4. Underlaget enligt nuvarande regler skall avse vad arbetsgivaren har utgett . kan i vissa fall enligt 10 kap. 12 § skattebetalnings- lagen gå med på att arbetsgivare som saknar fast driftsställe i redovisar arbetsgivaravgifterna på något annat sätt eller vid någon annan tidpunkt än vad som normalt gäller. Om det innebär att arbetsgivar- avgifterna redovisas skall avgifterna ändå beräknas på avgiftsunderlaget för respektive kalendermånad. Bestämmelsen i andra stycket kommenteras i avsnitt 6.4.