prop · GO0372 · 2001-01-01 00:00:00 — Den stora grupp som inte klarar sfi i dess nuvarande form bör kunna få en möjlighet att avsluta studierna för att gå vidare till annan verksamhet som passar dem bättre. Revisorerna påpekar också att en stor andel lärare saknar utbildning i svenska som andraspråk. Revisorerna anser vidare att tydligare bör prioritera uppgiften att främja utvecklingen av kvaliteten på svenskundervisningen för invandrare och föreslår att regeringen initierar en granskning av kvaliteten inom sfi och hur undervisningen kan göras effektivare genom utveckling av verksamheten. förslag: Kommittén har i sitt betänkande Vuxenutbildning för alla (SOU 1999:39) bl.a. föreslagit att sfi skall upphöra att vara en egen skolform och i stället inordnas i komvux. Remissinstanserna: instämmer i huvudsak i kommitténs förslag. Några, bl.a. framhåller att sfi spelar en stor roll i integrationsarbetet och därmed invandrares etablering på arbetsmarknaden. Ett inordnande av sfi i komvux skulle göra utbildningen mindre flexibel och minska kontakterna med arbetslivet. Sfi kan i stället förbättras genom delningen av kursen och utveckling av praktikverksamheten. Många remissinstanser påpekar att det nya studiestödssystemet inte är avpassat för nyanlända invandrare. Utredningen om social och etnisk mångfald i högskolan (dir. 1999:79): har i sitt betänkande (SOU 2000:47) föreslagit att svenskundervisning för utländska gymnasister och akademiker bör om möjligt bör ske i högskolmiljö. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i allt väsentligt tillstyrkt detta förslag. Statskontorets rapport om Svenskundervisning för invandrare (sfi) - egen skolform eller del av komvux? : Statskontoret redovisar konsekvenser av olika alternativ, men lägger inte fram några egna förslag. Remissmötet: Företrädare för kommunerna och för verksamheten talade vid mötet för ett inordnande i vuxenutbildning, medan integrationsverkets företrädare talade för att bevara sfi som särskild skolform. Argument framfördes också för den av förslagna delningen av kursen och för utveckling av praktikverksamheten. Skälen för regeringens förslag och bedömning: För de människor som flyttar till från något annat land och annat språkområde får det livslånga lärandet en särskild dimension. Modersmålet fungerar inte längre annat än inom familjekretsen och den egna språkgruppen. Möjligheterna till anpassning och integration i det svenska samhället är i hög grad beroende av möjligheterna och förmågan att tillägna sig det svenska språket. Stora delar av arbetsmarknaden är de facto stängd för den som inte behärskar svenska jämförelsevis väl, såväl i tal som skrift. Det gäller nyanlända invandrare, men också dem som varit i landet . Undervisningen i svenska för invandrare utgör en viktig del av integrationspolitiken som den utformades genom beslut (prop. 1997/98:16, bet. 1997/98:SfU6, rskr. 1997/98:68). I propositionen framhölls bl.a. att invandrares behov av stöd i stor utsträckning bör kunna tillgodoses genom den generella politiken. Nyanlända invandrare har dock särskilda behov av stöd i . Sfi kan ses som en sådan säråtgärd. Svenskundervisningen är också en del av arbetsmarknadspolitiken Särskilt med svag efterfrågan på arbetskraft drabbas de med dåliga svenskkunskaper särskilt hårt av arbetslöshet. Sfi är också relaterad till utbildningspolitiken. Sfi är en skolform inom det offentliga utbildningsväsendet för vuxna. För många invandrare är det sfi-undervisningen, som lägger grunden för ett fortsatt livslångt lärande i . Sfi skall sålunda bidra till att förverkliga politiken inom flera områden. Detta innebär, att förväntningarna på resultaten av verksamheten varierar beroende på vilket avnämarperspektiv som anläggs. Kritik mot sfi-utbildningen har varit vanlig. Alltför få deltagare uppnår sålunda kunskapsmålen inom rimlig tid och de som avslutat utbildningen uppges ha otillräckliga kunskaper både i förhållande till arbetslivets krav och - enligt andra kritiker - för fortsatt utbildning i svenska. Ytterligare andra kritiker menar att målen är alltför ambitiösa. Många deltagare deltar termin efter termin utan att göra framsteg. Regeringen anser att situationen inom sfi är bekymmersam. Bara var tredje deltagare når målen inom fem terminer. har knappt hälften av deltagarna nått denna sfi-nivå. Studieavbrott och avhopp är vanliga. Det är dessutom rimligt att anta, att det finns ett samband mellan föräldrars misslyckanden inom den grundläggande svenskundervisningen och de svårigheter deras barn senare möter i . En betydande del av de ungdomar som inte når målen i har annat modersmål än svenska. Språkets betydelse för invandrarnas integration på arbetsmarknaden och i samhällslivet är uppenbar. Lagändring Enligt 13 kap. 1 § skollagen (1985:1100) syftar sfi till att ge vuxna nyanlända invandrare grundläggande kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. I de riktlinjer för sfi som antog med anledning av propositionen (prop. 1993/94:126, bet. 1993/94:UbU10, rskr. 1993/94:341) om svenskundervisning för invandrare (sfi) fastställdes dock att kommunerna skall vara skyldiga att erbjuda svenskundervisning för invandrare (sfi) till de personer som är bosatta i kommunen och som saknar sådana grundläggande kunskaper i svenska språket som sfi avser ge. Detta innebär att även den som vistats i landet har rätt till sfi. Det är naturligt att invandrare påbörjar sina sfi-studier direkt när de blivit folkbokförda i en kommun och rätten till sfi inträtt. Många sfi-deltagare gör dock avbrott i sina studier för att t.ex. börja arbeta, vara barnlediga eller p.g.a. sjukdom. För den som t.ex. direkt efter ankomsten fått ett arbete medvetenheten av behovet för svenskstudier komma först vid en period av arbetslöshet. Det är då ofta de skriftliga kunskaperna som saknas. Erfarenheten har också visat att den som genomgått sfi vid ankomsten till men inte fått möjlighet att använda sina kunskaper förlorar dem snart. De kan därför åter behöva delta i sfi . 13 kap. 1 § skollagen skall därför ändras i enlighet med de riktlinjer som antagits av . En differentierad utbildning Deltagarna i sfi är en mycket heterogen grupp. Enligt 13 kap. 1 § skollagen (1985:1100) anordnas utbildningen som en kurs. Den är i princip gemensam för alla, såväl akademiker, yrkesvana arbetare och analfabeter, oberoende av ålder och modersmål. Enligt kursplanen skall dock "hänsyn tas till de sinsemellan mycket olika målgrupperna. Analfabeter och lågutbildade har exempelvis andra behov av utbildning än högutbildade." Eleven skall också, enligt kursplanen, påbörja sina studier på den nivå som bestäms av förkunskaperna. Av revisorers rapport framgår att äldre elever har svårare att klara sfi-nivån än yngre och medelålders elever. Deltagarnas utbildningsbakgrund och lärartätheten spelar också en avgörande roll för studieresultaten. Kommuner med ett större antal invandrare har naturligtvis goda möjligheter att nivågruppera sfi-deltagarna. Enligt en undersökning i 113 kommuner, som genomförts av , är det endast fyra kommuner som inte gör någon gruppering av deltagarna efter bakgrund och förutsättningar. Särskilda kurser för akademiker förekommer i 26 kommuner. Enligt statistik från är det av deltagarna, som inte når sfi-nivån inom fyra års studier. Bland dem finns det flera grupper deltagare, som av olika anledningar förmodligen aldrig kan nå sfi-nivån. Hit hör t.ex. äldre personer, analfabeter och personer med mycket kort utbildning samt flyktingar med svåra psykiska problem. De har ändå behov att lära sig och kan lära sig så mycket svenska att de klarar ett vardagsliv i . Andra, t.ex. dyslektiker kan lära sig tala och förstå talad svenska bra, men har stora svårigheter att lära sig läsa och skriva svenska. För ytterligare andra ingår inte tanken på ett liv utanför för den trängre familjekretsen i föreställningsvärlden, varför de saknar motivation att lära sig språket. För dessa deltagare är den nuvarande kursplanens mål för sfi-studierna inte realistiska. Den nuvarande kursplanen är primärt utformad för att lägga grunden för fortsatta studier i svenska. Den svarar därför mindre väl mot de krav på kunskaper i svenska som ställs vid övergång till yrkesutbildning eller direkt inträde på arbetsmarknaden. Ett särskilt test i svenska, som skulle svara mot arbetslivets krav på språkkunskaper, har därför aktualiserats. Det finns av dessa skäl, enligt regeringens uppfattning, anledning att skapa formella förutsättningar att differentiera utbildningen och utbildningsmålen, så att verksamheten bättre kan anpassas till den enskilde deltagarens förutsättningar och behov. blir sfi ett misslyckande för den som inte har förutsättningar att nå den för alla studerande gemensamma sfi-nivån. Ett betyg från en för individens behov anpassad och realistisk kurs kan i stället stärka självförtroendet. Ett ur utbildningssynpunkt meningslöst, fortsatt deltagande i sfi upplevs oftast negativt av den studerande, innebär kostnader för kommunen och försenar integrationen i det svenska samhället. Sfi bör därför utformas så att verksamheten lokalt kan anpassas till varje deltagares förutsättningar och behov att lära sig talad och skriven svenska. Det innebär inte att den nuvarande kursen skall delas in i etapper. Det handlar i stället om att skapa möjligheter att utifrån individuella studieplaner forma kursen så att varje elev kan koncentrera sig på de delar där han eller hon har förutsättningar att göra framsteg och som har betydelse för den planerade kommande verksamheten i . För dem som avser att gå vidare till studier i svenska bör den nuvarande sfi-nivån ligga fast. Kursplanen för svenska som andra språk i komvux är utformad så att den bygger på den nuvarande sfi-kursplanen. För att tillgodose dem som har andra planer bör kursplanen ges ett så öppet och flexibelt innehåll att utbildningen kan ge enskilda deltagare en adekvat grund t.ex. för yrkesutbildning på olika nivåer eller för direkt övergång till arbetsmarknaden. Sfi-nivån utgör ett formellt eller reellt krav för tillträde till såväl yrkesutbildningar som arbetsmarknadspolitiska åtgärder, även om den inte alltid svarar mot de faktiskt erforderliga kunskaperna i svenska. En differentiering av sfi-utbildningen, som syftar till att anpassa den bättre till deltagarnas kommande behov, innebär naturligtvis att också dessa förkunskapskrav måste modifieras. Möjligheten till alternativa inriktningar får inte tas till intäkt för att inskränka deltagarnas rätt till svenskutbildning. Den deltagare som så önskar bör alltjämt ha rätt att fortsätta sin utbildning tills han eller hon når sfi-nivån eller inte längre gör framsteg. Det bör liksom nu vara möjligt, att efter sfi-utbildning och en yrkesutbildning eller en tids yrkesverksamhet komma tillbaka till sfi-utbildningen och skaffa sig den formella grund som krävs för vidare svenskstudier. Regeringen avser att uppdra åt att utarbeta förslag till en ny kursplan. I kursplanearbetet är det viktigt att ta hänsyn till att såväl andraspråksinlärningen som integrationen, i det svenska samhället normalt främjas av att språkstudierna kan bedrivas parallellt med t.ex. yrkesutbildning, praktik eller förvärvsarbete. skall i detta arbete samråda bl.a. med och . Förslaget föranleder förändringar i 13 kap. 1 § skollagen (1985:1100). Mycket talar, enligt regeringens uppfattning, för att den av utredningen om social och etnisk mångfald i högskolan i betänkandet Mångfald i Högskolan (SOU 2000:47) föreslagna ordningen, att de högutbildade invandrarna skall genomgå sfi-utbildningen vid universitet och högskolor, skulle påskynda deras inträde på den svenska arbetsmarknaden. Det föreligger inga formella hinder för kommunerna att uppdra åt en högskola att anordna sfi för en grupp invandrare. Enligt vad regeringen erfarit sker redan i några fall samarbete mellan kommuner och en högskola. Högskolornas krav på ersättning för sfi-utbildning uppges i några fall ha utgjort hinder för att någon överenskommelse skall träffas. Att det inte finns något etablerat system för interkommunal ersättning när det gäller sfi, försvårar den samverkan mellan kommuner som krävs för att skapa från kostnadssynpunkt tillräckligt stora grupper. Regeringen avser att uppdra åt att tillsammans med och undersöka de praktiska möjligheterna att förverkliga mångfaldsutredningens förslag. Sfi som egen skolform föreslog att sfi organisatoriskt skall inordnas i vuxenutbildning. Regeringen ser, som framhållits, med stort allvar på situationen inom sfi. Det finns dock inget som talar för att de aktuella problemen primärt kan hänföras till att sfi är en egen skolform inom det offentliga utbildningsväsendet för vuxna. De praktiska och administrativa fördelar som skulle kunna uppnås i kommunerna måste vägas mot skolformens grundläggande uppdrag och behovet av åtgärder för att komma tillrätta med nuvarande problem. Skolformens identitet och status behöver snarare stärkas. Den särskilda professionalitet som krävs av lärarna inom sfi behöver betonas. Betydelsen av ämnesteoretisk, didaktisk och metodisk kompetens hos lärarna måste understrykas. Kunskap om andra myndigheters arbete för samhällets integrationsinsatser är också en viktig del av professionalitet. Inte i någon annan del av skolväsendet tolereras att en mycket stor del av lärarna saknar adekvat utbildning. I budgetpropositionen beräknade regeringen under det under utgiftsområde 16 uppförda anslaget 25:15 Bidrag till viss verksamhet inom vuxenutbildningen för utveckling av sfi. Regeringen avser att ge i uppdrag att genomföra en satsning på kompetensutveckling för lärare inom sfi. Vid i finns ett Nationellt centrum för sfi och svenska som andraspråk. Det finansieras under ovannämnda anslag. Verksamheten vid centret har utvärderats av , som förordar att den ges permanent form. Enligt regeringens uppfattning bör centret kunna spela en viktig roll när det gäller såväl att stärka svenskundervisningen för invandrare som undervisningen i svenska som andraspråk i skolan. Verksamheten bör därför nu ges permanentas. Förhållningssättet till svenskundervisningen för invandrare och till dem som är verksamma inom denna måste präglas av den stora betydelse sfi har för att förverkliga utbildningspolitiska, sysselsättningspolitiska och integrationspolitiska mål i det svenska samhället. Attityderna till verksamheten som sådan har betydelse för synen på deltagarna i denna. Dessa attitydfrågor är viktigare än ett formellt inordnande av sfi i komvux. I sin rapport visar Statskontoret att ett avgörande problem att inordna Sfi i komvux är frågan om studiefinansiering. Enligt Statskontorets beräkningar kommer merkostnaderna för staten vid ett inordnande av deltagarna i studiestödssystemet att långsiktigt överstiga besparingarna i kommunerna med . Sfi bör därför kvarstå som särskild skolform. 10 Särvux Regeringens bedömning: Särvux bör byggas ut i syfte att öka undervisningstiden och förbättra möjligheterna för den enskilda att nå målen. bör få i uppdrag att följa utvecklingen. Estetisk verksamhet bör kunna erbjudas inom särvux. förslag: Kommittén föreslår att personer med utvecklingsstörning garanteras utbildning som övriga vuxna när det gäller grundläggande utbildning och på gymnasial nivå i en omfattning av kurser som motsvarar de nationella eller specialutformade program som ungdomar med utvecklingsstörning kan studera i gymnasiesärskolan. Remissinstanserna: , , samt anser att personer med utvecklingsstörning skall garanteras utbildning i likhet med kommitténs förslag. tror att kommitténs beräkning av kostnader för en särvuxreform är underdimensionerad. Skälen för regeringens bedömning: Antalet deltagare i särvux är drygt 4 000 personer men behovet är sannolikt avsevärt större. Enligt kommitténs beräkningar torde drygt 45 000 personer vara i berättigade till särvux. har i rapporten utvärdering av Särvux påtalat flera utvecklingsområden inom särvux. visar på följande utvecklingsområden: * Undervisningstiden kan öka. är genomsnittet endast undervisning . De timplaner som finns fastställda underskrids ofta. * Uppfyllelse av kursplanemålen. Många kommuner har arbetat fram egna kursplaner i stället för de nationellt fastställda planerna. * Kunskapsmålen nås i ringa omfattning. grundar sig detta i att deltagarna får en undervisning som inte motsvarar deras behov. * Möjlighet till estetisk verksamhet. Ett lärande främjas av att kunna använda alla sinnen. * Ökat inslag av arbetslivspraktik. Flera kommuner har genom att utbildning genomförts på deltagarnas arbetsplatser eller med nära anknytning till deltagarnas vardag. * Den uppsökande verksamheten har brister. Mot bakgrund av avsatte regeringen särskilda medel för att stimulera en utveckling av särvux. Medlen har använts till ett antal projekt spridda över landet som skall slutredovisas . Ett av projekten har som syfte att fördjupa kunskaperna hur arbete med personer med förvärvade hjärnskador kan bedrivas. Ett annat utvecklar och undersöker möjligheterna med att bedriva distansstudier för särvuxelever i glesbygd. Mot bakgrund av resultaten i utvärderingen planerar att genomföra tillsyn av särvux särskilt vad avser studiernas omfattning i förhållande till utbildningens kvalitet. Som framgått av det föregående eftersträvar regeringen att det skall finnas en infrastruktur för det livslånga lärandet där alla vuxna kan känna sig delaktiga och få sina behov tillgodosedda. har redovisat ett antal områden där särvux kan utvecklas för att kunna erbjuda utvecklingsstörda en utbildning som är anpassade efter deras behov och förutsättningar. Självfallet måste verksamheten bedrivas i enlighet med gällande styrdokument. Den omständigheten att deltagarna själva har svårigheter att hävda sina egna intressen gör måldokumenten och tillämpningen av dem särskilt betydelsefulla. undersökning visar, att estetisk verksamhet har varit ett medel för att nå målen i andra ämnen, exempelvis kommunikation och svenska. Det är en verksamhetsform som gagnar deltagarna genom att öka deras självförtroende, kreativitet och samarbetsförmåga. Estetisk verksamhet bör därför enligt regeringens bedömning kunna erbjudas inom särvux. Eftersom gruppen som studerar i särvux är heterogen, är kravet på individuella studieplaner särskilt stor. Det finns därför anledning att understryka att särvux omfattas av kravet på individuella studieplaner. Regeringen delar vidare uppfattning att kontakterna med arbetslivet bör öka. Genom arbetslivsanknuten praktik får de studerande möjlighet att koppla lärandet till sitt arbete. Mycket talar för att alla vuxna utvecklingsstörda skall ha en rätt att delta i särvux liknande den rättighet som finns för vuxna som saknar grundskolekompetens, att delta i grundläggande vuxenutbildning. Det finns dock flera svårigheter både att definiera och förverkliga en sådan rättighet. Sålunda fyller särvux olika funktion för olika vuxna utvecklingsstörda beroende på handikappets svårighetsgrad. Verksamheten inom särvux skall syfta till att ge människor en möjlighet att tillgodogöra sig ny kunskap eller vidmakthålla förvärvade kunskaper. Det är däremot inte särvux uppgift att ta över ansvaret för daglig omsorg och stimulans. Denna gränsdragning är naturligtvis svår i det enskilda fallet, men är viktig för möjligheterna att utforma en kvalitativt god verksamhet inom särvux. Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte finns skäl att införa en rättighetslagstiftning. Särvux bör dock byggas ut i den takt som tillgången på personal medger. Det är angeläget att kommunerna planerar för denna utbyggnad. I enlighet med KLK:s förslag avser regeringen att återkomma till i budgetpropositionen för med förslag att avsätta ca av statsbidraget till vuxenutbildningen för utbyggnaden. Detta i syfte att bl.a. öka undervisningstiden och därmed förbättra möjligheten den enskilde att nå målen. Regeringen avser också att ge uppdrag till att följa utvecklingen i kommunerna. 11 Folkbildningen 1.1 1.1 11.1 Bakgrund De inledande kapitlen har som utgångspunkt en syn på vuxnas lärande som innefattar alla. Perspektivet är att den av samhället stödda vuxenutbildningen skall tillhandahålla ett för individerna anpassat utbildningsutbud. Folkbildningen har i hög grad bidragit till en hög bildningsnivå i . Resultaten från flera internationella studier pekar entydigt på att läskunnighet och läsförståelse är hög i jämfört med många jämförbara länder. En anledning till de goda resultaten är de investeringar som har gjorts på utbildning och bildning tillbaka. har givit sin syn på folkbildningen (prop. 1990/91:82, bet. 1990/91:UbU18, rskr. 1990/91:358) och (prop. 1997/98:115, bet. 1997/98:KrU17, rskr. 1997/98:258). I och med beslut kom folkbildningen att få ökad frihet från styrning från statens sida. I stället för att vara styrd av detaljregler anger och regeringen syften för statsbidraget. Bidraget skall bl.a. främja en verksamhet som gör det möjligt för kvinnor och män att påverka sin livssituation, stärka och utveckla demokratin och bredda kulturintresset i samhället. Dessutom skall verksamhet som syftar till att utjämna utbildningsklyftor och höja utbildningsnivån prioriteras. Utöver detta är personer med funktionshinder, utländsk bakgrund samt arbetslösa särskilt viktiga målgrupper. hade studiecirkelverksamheten drygt 2,8 miljoner deltagare därutöver deltog i folkbildningen drygt 16,8 miljoner i kulturprogramsverksamheten. Folkhögskolornas verksamhet samlar drygt 100 000 deltagare varav drygt 30 000 deltar i de långa kurserna, inkl. ca 10 000 deltagare inom ramen för . Folkbildningen erbjuder ett brett utbud av kurser och utbildningar. Utöver de allmänna kurserna har folkhögskolorna även specialinriktade kurser. Det kan t.ex. handla om dyslexikurser, anpassningskurser och teckenspråkslärarkurser. Folkhögskolan och studieförbund har lyckats mycket väl vad gäller social integration, stimulans till självständigt arbete, återkoppling och stöd. De har också lyckats rekrytera deltagare med funktionshinder i högre utsträckning än andra anordnare. Folkhögskolorna har dessutom ett antal utbildningar som till form och innehåll kan sägas motsvara dem som ges inom ramen för den kvalificerade yrkesutbildningen. Mediautbildningar, kantorsutbildningar och fritidspedagogutbildningen är några som kan nämnas. Många utbildningar är behörighetsgivande till högre studier. Även i studieförbunden finns liknande utbildningar. Folkbildningen erbjuder också tillfällen till kulturupplevelser och ett eget skapande, inte minst i de drygt 250 kommuner som saknar statliga kulturinstitutioner är folkbildningen en viktig aktör. Genom folkbildningens spridning över hela landet och lokala anknytning spelar den en mycket viktig roll för samhället såväl nationellt som regionalt och lokalt. 11.2 Folkbildningen och det livslånga lärandet För att skapa förutsättningar för ett individanpassat lärande där individen själv är med och bestämmer på vilken nivå, på vilket sätt, i vilka former och till vilket syfte han eller hon studerar krävs en infrastruktur med många utbildningsanordnare och möjligheter till att stödja människors lärande. I en sådan infrastruktur spelar folkbildningen en viktig roll. Genom folkbildningens arbetssätt öppnas möjligheter till kunskapssökande för var och en utifrån egen erfarenhet och längs egna vägar, utan att begränsas av krav på resultat och utan uteslutningsmekanismer. Folkrörelserna har med sina starka bildningssträvanden, varit ett starkt verktyg för tillväxt och välfärd. Självbildning och självorganisering som utgår från individen i växande har gett oss starka självständiga människor och rörelser som påverkat samhället och stärkt demokratin. Genom sin metodik, humanistiska grundsyn och starka deltagarinflytande stimulerar folkbildningen många människor som annars inte skulle inleda ett aktivt kunskapssökande och lärande. De som inte känt sig trygga i skolväsendet kan i folkbildningen finna ett alternativ där de får ett ökat självförtroende och en ökad självinsikt. Folkbildningen har stor betydelse för många funktionshindrade.