prop · GP034 · 2001-09-28 00:00:00 — Tekniköverföring skall prioriteras både till före- tagen och till kunden/användaren samt mellan företag, främst från de större till de små och m edelstora. Leverantörer av utrustning förutsätts kunna delta i programmet. Det nätverk som industrin nu startat utgör en god bas för arbetet. Programmet skall administreras inom ramen för FoU-verksamheten inom geologiska undersökning. En förutsättning för program- met är att företagen inom klustret bidrar med motsvarande belopp. der för utvärdering skall i ntegreras i programmet så att resultat eller tren- Prop. 2001/02:4 der tydligt kan redovisas . De mineralutvinnande branscherna, dvs. utvinning av malm, industri- , sten och ballast, ges härigenom goda möjligheter att utvecklas till ett starkare kluster. Det presenterade programmet är en del, en annan, samverkande del är de insatser, som tidigare beslutat om, dvs. för att stödja forsknings- och utvecklingsinsatser i Norrbottens- och med inriktning mot hållbar utveckling inom gruvnärin gen och för kom- petensutveckling med anknytning till geovetenskap, malmgeologi och bergteknik, bl.a. genom Georangeprogrammet i . som regeringen i förra årets budgetproposition aviserade åtgärder för bl.a. Georange-programmet, redovisades också viss förstärkning till malm- geologisk forskning vid . Regeringen anser att ett samarbete mellan de berörda bransche rna och programmen ger förutsättningar för olika aktörer att arbeta med sina styrkeområden till gagn för utveckling av sysselsättning och hållbar ut- veckling av naturresurser. Samarbete har redan inletts mellan branscherna genom industriorganisationerna och . Viktiga gemensamma frågor är t.ex. utbildning och kompetensförsörjning. Sammantaget handlar det om in- satser rörande mineralutvinning om totalt . Syftet är att skapa hållbar utveckling i ett kluster för de mineral- utvinnande branscherna. Programmet skall vara nära kopplat till utvecklingen av nuvarande regionala tillväxtavtal, de föreslagna regionala til lväxtprogrammen och det nationella programmet för innovationssystem och klu ster. 9.4.4.4Ett program för hållbar tillväxt inom det nationella trä- klustret Regeringens bedömning: Ett program för att främja en hållbar tillväxt inom det nationella träklustret bör bedrivas och bör omfatta totalt . Syftet är att främja utveck- lingen av det större nationella skogsklustret. Programmet bör inriktas mot projekt som främjar samverkan mellan träindustriföretag i regionala leverantörsgrupper, samt stimulerar till en optimal användning av skogs- råvaran och en mer varierad lokal vidareförädling av denna. Skälen för regeringens bedömning : En förbättrad skogsvård kan öka produktionen av varor och tjänster, bl.a. produktion av virke och andra skogsprodukter och därmed bidra till att skapa arbetstillfällen. Skogs- resurser kan, eftersom de är förnyelsebara, hanteras på ett sätt som är förenligt med miljöhänsyn. Skogen är därmed fortfarande en viktig ut- vecklingsresurs. En god utveckling av det nationella skogsklustret har stor betydelse för tillväxt och sysselsättning i . Det förutsätter en god utveckling av det nationella träklustret som ingår i det större skogsklustret. Betydelsen av både den direkta och indirekta sysselsättningen är särskilt stor i lokala arbetsmarknadsregioner som inte fungerar så väl. marknaden för träprodukter kännetecknats av en ökande konkurrens från Prop. 2001/02:4 andra material och från trävaruleverantörer i exempelvis och sker en snabb omstrukturering av trämanufaktur- industrin, byggindustrin och byggvaruhandeln i . Denna utveck- ling gör det nödvändigt att utveckla det nationella träklustret. Stora delar av den svenska träindustrin utgörs av små och medelstora företag. Genom att utveckla regionala leverantörsgrupper kan företag med kompletterande produkter eller produktionsresurser samverka i för- ädlingskedjan skog-såg-trämanufaktur. Härigenom skapas förutsättningar för företagen att bli kvalificerade och konkurrenskraftiga samarbetspart- ners och leverantörer av mer förädlade produkter till exempelvis den europeiska bygg-, snickeri- eller möbelbranschen. Det är även angeläget att stimulera till en optimal användning av skogsråvaran och en mer vari- erad lokal vidareförädling i det småskaliga näringslivet. Genom en ökad vidareförädling av träråvaran, inom exempelvis bygg-, snickeri- eller möbelbranschen, ökar förädlingsvärdena jämfört med försäljning av sågade trävaror. Trä är ett miljövänligt material som i ökad utsträckning bör kunna användas i husbyggandet. För att uppnå detta behövs åtgärder för utbildning, kompetensutveckling, investeringar och samordningar mellan olika aktörer inom hela träklustret. Arbetet i de tänkta nätverken förutsätter ett effektivt utnyttjande av modern informationsteknik. Ett program för att främja en hållbar tillväxt inom det nationella trä- klustret bör bedrivas . Syftet är att främja ut- vecklingen av det större nationella skogsklustret. Programmet bör inrik- tas mot projekt som främjar samverkan mellan träindustriföretag i regio- nala leverantörsgrupper, samt stimulerar till en optimal användning av skogsråvaran och en mer varierad lokal vidareförädling av denna. Pro- grammet bör omfatta totalt . Programmet skall vara nära kopplat till nuvarande regionala tillväxt- avtal och de föreslagna regionala tillväxtprogrammen och det nationella programmet för innovationssystem och klu ster. Regeringen avser att ge berörda myndigheter i uppdrag att utforma programmet samt ansvara för genomförandet. Regeringens bedömning: Även fortsättningsvis bör staten ha en be- tydelsefull funktion i att, där marknaden inte fungerar tillfredsstäl- lande, stödja företagens kapitalförsörjning. De olika former av stimu- lans som finns i dagens skilda system bör dock prövas i relation till statens roll, samt harmoniseras och samordnas. Det stöd som ges från staten bör bidra till en hållbar utveckling. Underlagsrapporter: Den regionalpolitiska utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. I rapporten för fler och växande företag föreslogs att staten skall undvika ekonomiska stöd till enskilda företag och att ett generellt garantisystem bör ersätta övriga insatser. genom kunnigt kapital (RRV 2000:18) föreslår att en mellanhandsmodell införs där statens roll blir att beställa tjänster, dela risken med mellanhänderna och kontrollera att vill- Prop. 2001/02:4 koren följs. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna instämmer i den regionalpolitiska utredningens bedömning . Skälen för regeringens bedömning : En effektivt fungerande kapital- marknad är en grundförutsättning för skapandet av nya företag och till- växt i befintliga företag. Kapitalmarknaden är ett område inom vilket huvudsakligen privata aktörer står för verksamheten. Det finns dock brister i marknadens utbud av kapital. Det finns också stora geografiska skillnader. Bristerna kan bl.a. bero på svårigheter med riskbedömningen i samband med lån till nya- och små företag eller bristande lönsamhet för lån av ringa storlek. Svårvärderade realsäker- heter i vissa regioner och branscher kan vara andra anledningar liksom bristande erfarenheter i samband med hanteringen av lån till vissa grupper. För att motverka dessa brister, och i vissa skeden också bidra till att utveckla marknaden, bör staten ha ett antal instrument för att komplettera marknaden. Studier visar vidare att kvinnor upplever större problem än män i låne- situationer. Det innebär dels att kvinnor har svårare att komma till tals och få förståelse för sina idéer hos finansiärer dels att de i stor utsträck- ning inte ens utnyttjar möjligheten att vända sig till externa finansiärer. /har i uppdrag att göra en samlad redovisning av er- farenheter och möjligheter för särskilda grupper av småföretagare att ut- nyttja de finansiella lånesystem som finns . Kvinnors, ungdomars och invandrares möjligheter att få lån till företagande inom särskilt tjänstesektorn skall speciellt belysas. Vidare skall de lämna förslag till åtgärder för att förbättra långivningen och till insatser för att förbättra attityden i lånehanteringen för berörda grupper. Förslagen avses ligga till grund för de slutliga utformningarna av föreslagna förändringar avseende riskkapital, lån och garantier. Staten kan påverka småföretagens kapitalförsörjning genom främst skatteregler, riskkapital, lånekapital och bidrag. Staten har ett flertal organ som på olika sätt kan underlätta små och medelstora företags finansiering. Väsentliga, direkt företags- främjande, insatser görs i de olika systemen. Merparten av besluten fattas på regional nivå. beslutade om lån på . Stiftelsen beslutade om lån och garantier till företag i de fem nordligaste länen på samman- lagt . Länsstyrelserna och de regionala självstyrelse- organen beslutade om olika företagsstöd i form av bidrag för samt landsbygdslån för . Arbets- förmedlingarna beslutade om bidrag till stöd för start av näringsverksam- het för under . Därtill kan läggas be- slut från centrala aktörer som regeringen, , Stiftelsen Industri- fonden och Innovationscentrum. I de län där de regionalpolitiska företagsstöden har betydande omfatt- ning har AB:s långivning relativt mindre omfatt- ning. I de nordligaste länen kan det också förklaras av att Norrlands- fonden är verksam inom samma område. De länsvisa utfallen av stöden till start av näringsverksamhet synes relativt oberoende av övrig lån - och Regeringen bedömer att staten även fortsättningsvis har en funktion i Prop. 2001/02:4 att stödja företagens och företagarnas kapitalförsörjning. ändrade skatteregler som ett av medlen för detta, avser regeringen åter- komma när utredningen om reglerna för beskattning av ägare i fåmans- företag har lämnat sitt slutbetänkande. De framtida statliga insatserna bör präglas av en strävan mot en tyd- ligare samordning av statens finansieringsformer, en hög kompetens, möjligheter att väga olika finansieringsformer mot varandra och mot ett styrsystem som möjliggör prioriteringar och omprövningar i takt med att marknaden utvecklas. Vidare kan t.ex. konjunkturutvecklingen förändra förutsättningarna för statens roll. En allmän utgångspunkt måste också vara att den framtida statliga finansieringen, liksom övriga företagsfrämjande åtgärder, inom de natio- nella ramarna, skall utgå från regionernas skilda behov och prioriteringar, vilket främst kan ske inom ramen för de föreslagna tillväxtprogrammen. Utgångspunkter för regeringens fortsatta överväganden när det gäller kapitalförsörjning är att tydligt motivera och precisera statens roll att komplettera marknaden och att löpande ompröva insatserna. I de tre föl- jande avsnitten redovisas förslag och bedömningar avseende statens roll och åtgärder för riskkapital, lån och garantier samt bidrag. Regeringens bedömning: Statens insatser avseende riskkapital, d.v.s. ägarkapital, bör i huvudsak inriktas mot att skapa institutionella förut- sättningar för den privata marknaden. Statliga aktörer inom riskkapitalmarknaden bör ha en uttalat mark- nadskompletterande roll. Nätverk mellan investerare, konsulter och entreprenörer bör främ- jas. Nuvarande finansierings- och riskkapitaldatabas bör utvecklas. Underlagsrapporter: Regionalpolitiska utredningens förslag överens- stämmer i princip med regeringens bedömning. Utredningen anser dock att frågan om s.k. riskkapitalavdrag bör prioriteras och utredas . En lösning som utredningen studerat är att enskilda personer skulle slippa realisationsvinstskatt i samband med försäljning av aktier, under förutsättning att skatten investeras i aktier i mindre företag i regional- politiskt prioriterade områden. Förslagen i rapporten för fler och växande företag (/, 1999) överensstämmer i stort med regeringens förslag. Remissinstanserna: Huvudparten av remissinstanserna instämmer i underlagsrapporternas bedömning. En majoritet av remissinstanserna ställer sig positiva till utredningens förslag att frågan om riskkapital- avdrag bör prioriteras och utredas . Skälen för regeringens bedömning : Ett företag finansieras normalt med riskkapital (ägarkapital) och låne- kapital. Den främsta skillnaden mellan dessa finansieringsformer är att den som satsar riskkapital tar en högre risk än övriga finansiärer i och med att kapitalet dels ger en osäkrare avkastning, dels kommer i sämre förmånsrättsordning än lånekapital. Riskkapitalförsörjningen till företag bör i princip hanteras av markna- den. Regeringens målsättning är att underlätta de institutionella förutsätt- ningarna avseende investeringar i riskkapital i små och medelstora före- tag. Med institutionella förutsättningar menas de regelverk och faktorer som direkt eller indirekt påverkar den privata riskkapitalmarknadens ut- veckling, t.ex. juridiska hinder, skatteregler, innovationsklimat, kompe- tensutveckling etc. I detta avseende arbetar även regeringen aktivt till- sammans med övriga länder inom EU för att skapa förutsättningar för en alleuropeisk marknad för riskkapital. Regeringen anser inte att en utred- ning om uppskjuten reavinstbeskattning vid återinvestering i onoterade småföretag i regionalpolitiska stödområden bör tillsättas. Detta främst mot bakgrund av pågående utredningar, bl.a. om de s.k. 3:12-reglerna. Det är viktigt att stimulera tillgång och efterfrågan på privat riskkapital. Ett sätt är att skapa nätverk mellan investerare, konsulter och entreprenö- rer. En rad olika nätverk (bl.a. nätverk av s.k. företagsänglar och kon- sultnätverk) håller på att byggas upp på marknaden för att underlätta kontakter mellan investerare, konsulter och entreprenörer. Staten har en roll att underlätta, samordna och skapa etiska regler för denna typ av nät- verk. Detta bör vara en uppgift för bl.a. /. God information om olika kapitalkällor är också en viktig grundläg- gande förutsättning. En kunskapskälla som kan utvecklas för detta ända- mål är finansierings- och riskkapitaldatabas. Arbetet med ut- vecklingen av denna bör ske i nära samarbete, innehållsmässigt och finansiellt, med aktörerna på marknaden. I de fall staten agerar på riskkapitalmarknaden i syfte att främja företags- utveckling, t.ex. genom Stiftelsen Industrifonden och , skall insatserna vara marknadskompletterande. Behovet av marknadskompletterande insatser kan variera i olika delar av landet och för olika grupper. I takt med att den privata riskkapitalmarknaden ut- vecklas och förändras bör utvärdering och omprövning ske av de statliga insatserna. Områden där marknaden bör kompletteras är tidiga skeden i företagsutveckling, branscher som har hög utvecklings- potential men inte attraherar riskkapitalmarknaden och i de regioner där marknaden ännu är svagt utvecklad. Dessutom utnyttjar kvinnor och in- vandrare riskkapital förhållandevis mindre än andra grupper av företa- Staten bör medverka till att öka förståelsen för deras behov, och därmed öka tillgängligheten till riskkapital för alla företagare. Uppgifterna för de statliga aktörer som verkar inom riskkapitalmark- naden skall ses över och anpassas till vad som framhållits. Inom arbetet med har i olika programdokument redovisats behov av att i vissa områden komplettera marknaden genom att tillskapa riskkapitalfonder. I nämnda översyn kommer frågan om eventuell medfinansiering av riskkapitalfonder att övervägas. Regeringens förslag: Stödformen lån till privata regionala invest- Regeringens bedömning: Statliga aktörer inom lånemarknaden bör ha en uttalat marknadskompletterande roll. Staten bör ha en fortsatt viktig roll, främst i tidiga skeden. Ett system med generella mikrolån bör införas och administreras av . system med generella lånegarantier utreds. Staten bör underlätta fram- växten av regionala kreditgarantiföreningar. bör lämnas för information om start av sådana föreningar. Underlagsrapporter: Den regionalpolitiska utredningen föreslår att ett system med kreditgarantier utreds. landsbygdslånen liksom landsbygdsstödet i övrigt bibehålls, men inriktas investeringar och samverkan mellan företag. Landsbygdslånen bör också organiseras och hanteras i programform där genomförandeansvaret i första hand ligger på lokal nivå. Regionalt bör man dock ha ett samordningsansvar och ett ansvar för utvärdering. Utformning av program, genomförande och utvärdering bör, där så är möjligt, ske i samverkan med den föreslagna programgruppen för entreprenörskap. Utredningen föreslår även att särskild vikt bör läggas på att utveckla de s.k. kvinnolånen, som finns inom ramen för AB:s verksamhet. genom kunnigt kapital (RRV 2000:18) föreslår att en mellanhandsmodell införs, i vilken statens roll blir att beställa tjänster, dela risken med mellanhänderna och kontrollera att villkoren följs. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna till den Regio- nalpolitiska utredningens förslag instämmer att frågan om lånegarantier bör utredas. Vidare har en majoritet av remissinstanserna en positiv syn på landsbygdslånen, liksom på landsbygdsstödet i övrigt och delar utred- ningens syn att nya vägar bör prövas. De flesta remissinstanser tillstyr- ker utredningens förslag att utveckla lån till kvinnors företagande. Skälen för regeringens förslag och bedömning : Det finns även fort- sättningsvis ett behov av att komplettera bankernas utlåningsverksamhet med statliga insatser. Statens främsta kapitalförsörjningsinstrument bör vara lånefinansiering. Den skall vara ett komplement till annan låne- finansiering. Detta innebär att statens risk blir högre än bankernas. Denna risk avspeglas som regel i villkoren för de statliga lånen. Lån till privata regionala investmentbolag avskaffas Den regionalpolitiska stödformen lån till privata regionala investment- bolag, som infördes , kan endast beslutas av regeringen. Syftet med stödformen är att främja en expansion av små och medelstora före- tag inom de nationella stödområdena, dels genom att öka tillgången på privat riskvilligt kapital, dels genom att tillföra företagen kompetens i form av ledningskunnande. Stödformen har emellertid inte utnyttjats . Mot bakgrund av att erfarenheterna av stödformen är övervägande ne- gativa föreslår regeringen att stödformen skall upphöra. () arbetar för att små och medelstora företag skall växa och för att nya livskraftiga företag startas. skall komplettera bankerna och ta större risk men också bevara sitt eget kapital intakt. Vidare skall dess finansiering bidra till tillväxt i små och medel- stora företag. medverkar till att små företag får ökad tillgång till marknadens samlade kapitalutbud. När banker inte kan finansiera fullt ut på grund av bristande säkerheter, kan gå in och finansiera topplån. I normalfallet svarar andra finansiärer, vanligtvis företagsägaren tillsammans med bank, för den största delen av finansie- ringen och övrig del. Stiftelsen Industrifondens låneverksamhet vänder sig främst till företag som befinner sig i ett expansionsskede, t.ex. med industriella utveck- lingsprojekt och marknadssatsningar. Projekten bör omfatta . Stiftelsen , som verkar i de fem nordli- gaste länen, bedriver verksamhet med främst lån, villkorslån och garan- tier. Den samverkan som utvecklats med innebär bl.a. att Norrlandsfonden normalt engagerar sig i projekt med större kapital- behov. Nyföretagarlån inom ALMI:s verksamhet får lämnas i samband med att en företagare påbörjar sin verksamhet. Lån får lämnas med högst varav ALMI:s del får täcka högst av det beräk- nade finansieringsbehovet. Lånet är räntefritt . Lånet är vidare amorteringsfritt under den första tredjedelen av lånets löptid. Erfarenheterna visar att den uteblivna uppföljningen har en negativ inverkan på lånets utfall. Räntefriheten speglar inte heller lånets marknadskompletterande roll med hög risk. Regeringen avser därför att införa en möjlighet att ta ut ränta från lån- tagaren även . Landsbygdslån kan lämnas av länsstyrelser och självstyrelseorgan för motsvarande investeringar som landsbygdsbidrag, nämligen materiella och immateriella investeringar, och kan tillsammans med landsbygds- bidrag uppgå till högst av godkänt stödunderlag. Syftet är att främja sysselsättning och tillväxt. Med materiella in- vesteringar avses investeringar i byggnader, anläggningar, maskiner, in- ventarier samt båtar som är nödvändiga för drift av företag i skärgården. Med immateriella investeringar avses investeringar i produktutveckling, patent, licenser, marknadsföring, utbildning etc. Regeringen bedömer att, förutom lån till privata regionala investment- Prop. 2001/02:4 bolag, bör nuvarande former av statliga lån kvarstå. dock, att i takt med att den privata kapitalmarknaden utvecklas, bör ut- formningen av bl.a. statliga låneinstrument och motsvarande kontinuer- ligt omprövas för att passa in i förändrade näringslivsstrukturer och regi- onala behov. Majoriteten av nya företag startar som levebrödsföretag och har en lokal marknad. Företagen har i de flesta fall relativt små finansieringsbehov men kan ändå ha svårigheter att tillgodose finansieringsbehovet på kapi- talmarknaden. Svårigheten ligger främst i att kapitalmarknaden inte har någon historia att grunda sin kreditbedömning på och att hanteringen av små krediter kan vara olönsam. Svårigheterna med anskaffning av små krediter har tidigare bedömts vara huvudsakligen ett problem för kvinnor, invandrare och ungdomar. Efterfrågan har av och andra aktörer dock bedömts vara hög i hela gruppen av nyföretagare och små- företagare. Regeringen avser därför att införa ett generellt mikrolån. Lånet avses utformas med samma villkor som företagarlån till kvinnor, bl.a. skall en uppföljning av lånet ske . Det är dock angeläget att de tidigare prioriterade grupperna, kvinnor, ungdomar och invandrare ges fortsatt prioritet. Kunskap och erfarenhet av dessa gruppers behov skall beaktas vid all kredithantering. har en viktig uppgift att arbeta för en för- bättring av kapitalförsörjningen för grupper som på grund av olika or- saker har svårigheter att erhålla medel från kapitalmarknaden. Kapital i tidiga skeden Det har, som tidigare nämnts, den privata kapitalmark- naden vuxit markant. finns det många företag som har svårt att attrahera kapital i mycket tidiga skeden, då den affärsmässiga risken är för hög och kapitalinsatsen ofta för liten. Såddfinansiering är en statlig stödform för finansiering av projekt i sådana mycket tidiga skeden som handhas främst av . De har haft ett omfattande samarbete med bl.a. teknopoler för att få såväl en regional kompetens som möjlig het att få in intressanta projekt från stora delar av landet. Även länsstyrel serna och de regionala självstyrelseorganen har möjlighet att besluta om såddfinansiering enligt teknikförordningen. /har slutit avtal om samarbeten med Industrifonden och Innovationscentrum. Samarbetet med Industrifonden avser främst han- tering och finansiering av lån till teknikbaserade företag i tidiga skeden och finansiering av företag i tidig tillväxtfas. Samarbetet med Innova- tionscentrum avser innovations- och affärsutvecklingsområdet. Regeringen ser mycket positivt på dessa avtal, som kommer att främja dels tillgången på kapital i tidiga skeden, dels administrativ samordning och samverkan. Statliga lånegarantier är ett alternativ till direkta statliga lån och har ibland hävdats vara ett mer effektivt sätt att förbättra kredittillförseln till småföretag. Ett garantisystem bygger på att staten garanterar banklån, och delar risktagandet med banken eller något annat privat låneinstitut. En fördel med ett sådant system kan t.ex. vara att utbudet av privata aktö- rer som erbjuder lånefinansiering till företag ökar genom banksektorns engagemang. Bedömning, beslut och uppföljning av garantierna kan skötas av en statlig aktör eller av bankerna. Genom ett garantisystem kan tillgången på lånekapital öka, till förmån för företagen. Detta skulle kunna minska behovet av olika typer av företagsstöd. Såväl som Industrifonden och Norrlandsfonden kan teckna garantier för företagens banklån eller för andra förpliktelser. Regeringen har tidigare uttalat att användningen av lånegarantier bör intensifieras (prop.