prop · GO031D10 · 2001-01-01 00:00:00 — I enlighet med regeringens beslut om myndighetsgemensamma mål och riktlinjer för åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten har myndigheten dessutom till regeringen överlämnat en rapport om den ekonomiska brottsligheten och dess bekämpning (Rapport 1999:2). Myndigheten har vidare på regeringens uppdrag utvärderat de regionala samverkansorganens verksamhet. Uppdraget har redovisats i en rapport till regeringen (Ju2000/1049). bedömer att de regionala samverkansorganen varit betydelsefulla för utvecklingen av ekobrottsbekämpningen. I rapporten föreslås vissa förändringar, bl.a. att åklagardistrikten bör vara geografiska baser för de regionala samverkansorganen samt att deras ansvar för uppföljning och rapportering bör avgränsas till regionalt initierade och myndighetsövergripande åtgärder. Myndigheten har börjat bygga upp ett samlat uppföljnings- och informationssystem för att bättre kunna följa ekobrottsligheten och dess bekämpning. En första del av systemet med tyngdpunkt på kvantitativt statistisk information togs i drift . ansvarar under Riksåklagaren för samordningen av ekobrottsbekämpningen även i de län där myndigheten inte har ansvar för åklagarverksamheten. Som ett led i samordningsarbetet har myndigheten huvudsakligen vidtagit åtgärder för att höja kompetensen inom ekobrottsbekämpningen. De utbildningar som myndigheten anordnat för sin egen personal har till stor del också erbjudits åklagare, poliser och ekonomer verksamma utanför myndigheten. Den centrala samrådsgruppen när det gäller skattebrottsenheternas integrering i den operativa verksamheten leds av . I gruppen ingår även företrädare för Riksåklagaren, och . Gruppen har bl.a. diskuterat frågor om samarbete, registertillgång och IT-stöd. Personalförsörjning och kompetensutveckling pensionerades 27 åklagare och 21 slutade av annan anledning. Av de 60 åklagare som anställdes var 40 åklagaraspiranter. Vid utgången av året fanns det inom åklagarorganisationen 672 åklagare och 313 andra anställda (exkl. personal vid ). Av dem var 35 åklagaraspiranter och 18 extra åklagare. Det var ca 50 åklagare färre än . har åklagarorganisationen genomfört betydande utbildningssatsningar för åklagarna. Antalet årliga utbildningsdagar för åklagarna ökade från 4 till 17. Riksåklagaren har beräknat den årliga utbildningsnivån per faktiskt årsarbetande åklagare. Enligt Riksåklagaren är den nivån nödvändig för att långsiktigt kunna bibehålla åklagarnas skicklighet och kompetens. Utbildningsatsningarna har enligt Riksåklagaren medfört en hård arbetsbelastning på åklagarna. Administratörerna inom organisationen har främst fått utbildning i IT-frågor. Riksåklagaren konstaterar att utvecklingen mot jämnare könsfördelning fortsätter men att andelen kvinnor är låg bland kammarcheferna. I chefsgruppen är andelen kvinnor . tjänstgjorde i genomsnitt 387 personer vid . Av dessa var 194 anställda vid myndigheten. Övriga 193 var poliser, anställda av polisväsendet och inkommenderade för tjänstgöring vid myndigheten. tjänstgjorde i genomsnitt 338 personer vid myndigheten, varav 70 åklagare, 174 poliser, 32 ekonomer, 46 administratörer och 16 övriga anställda. Myndighetens mål för kompetensförsörjningen 2002 är att rekrytera ytterligare 10 åklagare och 20 poliser samt ett mindre antal personer med särskild IT- kompetens. deltog myndighetens personal i olika utbildningar under . Myndigheten planerar att öka satsningen på utbildning och kompetensutveckling. Satsningen skall bl.a. leda till en ny och avancerad ekoutbildning samt en förstärkt utbildning i internationella frågor. Vid myndigheten pågår ett särskilt chefsutvecklingsprogram. Männen dominerar på chefs- och handläggarnivå. I chefsgruppen är andelen kvinnor . Likaså är av polispersonalen inom män. Bland administratörerna är kvinnodominansen stor. Myndigheternas utvecklingsarbete Riksåklagarens rättsutvecklingsarbete Riksåklagarens verksamhet i är viktig för rättsutvecklingen i stort och strategisk för den operativa åklagar- och polisverksamheten. Riksåklagaren upprättar därför en rättsutvecklingsplan över frågor som bedöms ha betydelse för en enhetlig rättstillämpning. Överåklagarna skall fortlöpande uppmärksamma mål som kan ha prejudikatintresse och redovisa dem till Riksåklagaren (1999:1). Riksåklagaren eftersträvar att i så stor utsträckning som möjligt koncentrera sin verksamhet i på de mål som bedöms ha störst betydelse för den praktiska rättstillämpningen. Riksåklagaren har fört upp en rad kriminalpolitiskt viktiga frågor om bl.a. påföljdsval, straffmätning, narkotikabrott och rasistiska brott. Samverkan mellan åklagarväsendet och polisen Det gemensamma utvecklingssamarbetet mellan åklagarväsendet och polisen har fortsatt med den övergripande inriktningen att polisen skall ta ett utökat ansvar för förhållandevis enkla och medelsvåra brottsutredningar medan åklagarna i större utsträckning skall koncentrera sig på de komplicerade målen och utöva aktiv förundersökningsledning i dessa. Utvecklingsarbetet är inriktat på att finna optimala former för ansvarsfördelning och samverkan. Riksåklagaren beslutade efter samråd med om nya allmänna råd för fördelningen mellan åklagare och polis av förundersökningsledning (1997:12). Enligt dessa bör myndigheterna i lokala avtal fördela åklagarnas och polisens ansvar för förundersökningsledningen. Enligt Riksåklagaren har de lokala överenskommelserna inte lett till några stora förändringar i ansvarsfördelningen. I Riksåklagarens yttrande över betänkande i anledning av brottsutredningen efter mordet på statsminister (SOU 1999:88) anges en modell för det fortsatta utvecklingsarbetet när det gäller frågor om förundersökningsledning och arbetsfördelning mellan polis och åklagare. Riksåklagaren anser att en framgångsrik bekämpning av framför allt den grova organiserade brottsligheten förutsätter gemensamma brottsbekämpningsinsatser på ett tidigt stadium. Därför är det enligt Riksåklagaren nödvändigt att, inom ramen för gällande regelverk, fördjupa samarbetet mellan specialiståklagare och polisens kvalificerade underrättelse- och utredningsenheter. I vissa fall kan det enligt Riksåklagaren även vara rationellt att inrätta fasta åklagarledda arbetsgrupper enligt den modell som tillämpas vid . har åklagarmentorerna och andra åklagare genomfört många betydelsefulla insatser när det gäller en närmare samverkan och utbildning av närpolisen. Enligt Riksåklagaren ledde bl.a. de insatserna till att utredningsverksamheten förbättrades under den senare delen av . Den positiva utvecklingen har emellertid enligt Riksåklagaren brutits och situationen var generellt sett oacceptabel. Bland annat har åklagarna enligt Riksåklagaren svårt att höja lagföringsprocenten och handläggningstiderna för många brott är alltför långa. Ärendeinströmningen från polisen till åklagarorganisationen har sjunkit från 385 1995 till 185 1998. Dessutom överlämnar polisen av sina ärenden till åklagarna jämfört . Enligt Riksåklagaren har möjligheterna att klara upp brott väsentligt minskat . Enligt Riksåklagaren är det en allmän uppfattning inom åklagarväsendet att utredningsverksamheten bör lyftas fram och få en starkare ställning inom polisen. Det är enligt Riksåklagarens uppfattning angeläget att polisen säkerställer att det finns resurser och tillräcklig kompetens för en effektivare brottsutredningsverksamhet framför allt vid närpolisen. Verksamhetsstyrning samt IT- och metodutveckling m.m. har Riksåklagaren utvecklat system för verksamhetsstyrning och resultatuppföljning. Systemet baseras dels på omfattande verksamhetsstatistik från ärendehan- teringssystemet Brådis, dels från tidsredovisningssystemet. Riksåklagaren använder resultatinformationen för löpande styrning och uppföljning på myndighets- och kammarnivå av bl.a. prioriteringar, rättstillämpning och handläggningstider. Dessutom utgör uppgifterna underlag för Riksåklagarens rapportering till regeringen, för resultatdialoger med myndighetscheferna samt för särskilda analyser och studier. Eftersom informationen sprids genom åklagarorganisationens intranät kan myndigheterna och kamrarna fortlöpande använda informationen i sin styrning och resultatuppföljning. För att på ett enkelt sätt ge en bild av hur verksamheten utvecklas har Riksåklagaren utarbetat en lättöverskådlig modell som illustrerar resultatutvecklingen. Den innehåller främst uppgifter om lagföring, genomströmningstider, balansförändringar och produktivitet. Åklagarmyndigheterna har arbetat med att ta fram rationella och effektiva arbetsformer vid åklagarkamrarna. Ärendehanteringen har blivit enklare och snabbare genom en ny arbetsorganisation och nya arbetssätt. Dessutom har många åklagarkamrar, i nära samverkan med polisen, gjort betydande ansträngningar för att kvalitetssäkra brottsutredningar. Kvalitetsarbetet inom åklagarväsendet syftar till att utredningsverksamheten skall leva upp till de krav som medborgarna, polisen, domstolarna och andra samverkande myndigheter kan ställa på den. Utgångspunkten för insatserna är Riksåklagarens promemoria Kvalitetssäkring av brottsutredningar () där olika modeller för kvalitativt bättre brottsutredningar presenteras. Det pågår flera projekt på området, bl.a. ett projekt enligt den s.k. Östgötamodellen för kvalitetssäkring av brottsutredningar (se avsnitt 4.6.1 Utredningsverksamheten). Genom åklagarväsendets och polisens insatser för att kvalitetssäkra brottsutredningar har särskilda problemområden identifierats och åtgärdats bl.a. genom verksamhetsanpassade utbildningsinsatser. En ökad IT-användning är betydelsefull för åklagarväsendets fortsatta effektivisering. Därför har åklagarväsendet lagt ner stora resurser på att skapa en god infrastruktur på IT-området. infördes en ny registrerings- och beslutsrutin i ärenderegistret Brådis. Den nya registreringsrutinen underlättar registreringen av grunduppgifter i ärenden som kommer in till åklagarorganisationen. Det är nu möjligt för en kanslist att utföra registreringsarbete som tidigare krävde flera personer. Dessutom har ärendehanteringen rationaliserats genom att åklagarna har fått IT-stöd för sitt beslutsfattande. Enligt Riksåklagaren kommer det att leda till effektivitetsvinster. Dessutom har åklagarorganisationen åtkomst till misstanke- och belastningsregistren som infördes . Genom införandet av de nya registren ersattes åklagarnas och polisens s.k. personbladshantering med en elektronisk överföring från åklagarväsendets system till misstanke- och belastningsregistren. Det har också införts ett system som gör det möjligt att elektroniskt kunna föra över uppgifter från polisens anmälansrutin RAR till åklagarväsendets nya registreringsrutin i Brådis. Det har enligt Riksåklagaren lett till effektivare arbetsmetoder. Vid bedrivs arbetet i åklagarledda arbetsgrupper med poliser, ekonomer och personer med särskild kompetens på IT-området. Enligt myndigheten är det arbetssättet en god grund för ytterligare effektivitets- och kvalitetshöjningar av brottsutredningsverksamheten. Myndigheten har genomfört flera satsningar för att ytterligare förbättra utredningsverksamheten. En effektiv ekobrottsbekämpning bygger enligt myndigheten på tillgång till underrättelseinformation. I enlighet med vad som uttalades vid bildande beställer myndigheten sådan information från polisens kriminalunderrättelseenheter. Enligt är det emellertid nödvändigt med snabbare och mer adekvat underrättelseinformation för att utredningsåtgärderna skall få optimal effekt. Enligt myndigheten är det framför allt polismyndigheterna i storstadslänen som har bristande kompetens i fråga om ekobrottsbekämpning och därför i många fall inte kan bistå med adekvat underrättelseinformation. Enligt har utvecklingen visat att myndigheten har ett behov av egna resurser och kompetens för spaningsändamål. Därför finns det inom avdelningar specialenheter som snabbt kan bistå med spaningsinformation i utredningsarbetet. har fördjupat sitt samarbete med när det gäller såväl operativa som mer övergripande frågor. Det har bl.a. resulterat i ett bättre utredningsförfarande när det gäller insiderbrott. Myndigheten har dessutom en kontinuerlig kontakt med konkursförvaltare för att effektivisera utredningsverksamheten. Vidare prövas ett system som innebär att ett par av myndighetens åklagarkamrar tilldelas i huvudsak enklare ärenden för att åstadkomma en snabbare lagföring i sådana ärenden. Myndigheten har dessutom tillsammans med Finanspolisen, skatte- och kronofogdemyndigheter samt utländska myndigheter bedrivit ett landsomfattande projekt i samband med utredningar om gränsöverskridande skattebrott, s.k. karusellhandel. Det samarbetet har resulterat i nya arbetsmetoder för att effektivare kunna angripa omfattande och allvarliga former av ekonomisk kriminalitet. Internationellt arbete I EU deltar Riksåklagaren framför allt i den sektorsövergripande arbetsgruppen mot organiserad brottslighet. Det europeiska rättsliga nätverket, som påbörjade sin verksamhet , är en betydelsefull bas för det arbetet. Riksåklagaren bedömer att nätverket kommer att få stor betydelse i det internationella samarbetet. Enligt Riksåklagaren ställer och den nya lagstiftningen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål delvis nya krav på åklagarverksamheten. Därför har många åklagare fått vidareutbildning i internationell rättslig hjälp. Riksåklagaren har åtagit sig det svenska samordningsansvaret för deltagande i det mellan Kommissionen och gemensamma programmet Octopus II. Programmet syftar till att förstärka insatserna mot korruption och organiserad brottslighet i länder som genomgår demokratiseringsprocesser. De nordiska riksåklagarna träffas regelbundet för att effektivisera och ytterligare förenkla det nordiska rättshjälpsarbetet. Det har tillsatts en särskild arbetsgrupp inom ramen för det samarbetet. Efter initiativ av i Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i bildades ett särskilt Östersjösamarbete för åklagare. Det finns ett antal arbetsgrupper som arbetar med samarbetsfrågor när det gäller rättslig hjälp i brottmål, penningtvätt, miljöbrott samt handel med och sexuella övergrepp mot kvinnor och barn. Det senaste Riksåklagarmötet inom ramen för det samarbetet hölls . Åklagarväsendet medverkar också i ökad utsträckning i utvecklingssamarbetet på rättsområdet med , och . har Riksåklagaren tillsammans med myndighetsföreträdare i de länderna genomfört en förstudie för att undersöka dessa länders behov av hjälp på rättsområdet. Utvecklingssamarbetet skall underlätta för de baltiska länderna att bli medlemmar i . Riksåklagaren samarbetar med genom att tillhandahålla åklagare och delta som experter i särskilda narkotikaprojekt i och . Projekten syftar bl.a. till att förbättra dessa länders möjligheter att bedöma den inhemska narkotikasituationen och att effektivisera utredningsverksamheten när det gäller narkotikabrottslighet. har Riksåklagaren i samarbete med i , , lett ett utbildningsprojekt för de åklagare som finns där. har aktivt deltagit i förhandlingsarbetet på det straffrättsliga området inom EU. På så sätt har det varit möjligt för myndigheten att kunna påverka och följa utvecklingen av ekobrottsbekämpningen inom EU. Vidare har myndigheten haft internationellt utbyte med bl.a. de nordiska länderna, de baltiska staterna, och . Syftet med myndighetens internationella arbete har bl.a. varit att informera och öka medvetenheten om ekonomisk brottslighet i framför allt de länder som kandiderar för medlemskap i . Analys och slutsatser verksamhetsresultat visar på en i huvudsak positiv utveckling. De mål som slagits fast för verksamheten har i stort sett uppfyllts. Det är emellertid angeläget att åklagarorganisationen ytterligare förbättrar verksamhetsresultaten främst när det gäller handläggningstider och lagföringsprocent. Det är därför glädjande att ambitionsnivån är hög inom åklagarorganisationen för att uppnå sådana resultatförbättringar. Enligt regeringens uppfattning ger åklagarorganisationens IT- system för såväl den operativa som den administrativa verksamheten förbättrade möjligheter för Riksåklagaren och åklagarmyndigheterna att ytterligare effektivisera åklagarverksamheten och att fortlöpande kunna kontrollera och följa upp den. Det är positivt att ärendebalanserna minskade och att lagföringsprocenten låg på en förhållandevis hög nivå. Även genomströmningstiden från inkommet förundersökningsprotokoll till beslut i åtalsfrågan har förbättrats. Däremot har genomströmningstiderna för de åklagarledda förundersökningarna, där även polisens handläggningstid är inräknad, ökat från en redan tidigare alltför hög nivå. Enligt Riksåklagaren berodde de långa genomströmningstiderna på att åklagarmyndigheterna avslutade många äldre mål. Dessutom påverkades handläggningstiderna enligt Riksåklagaren i hög grad av polisens bristande utredningsresurser. Antalet inkomna ärenden har minskat markant 1999. Åklagarväsendet har gjort stora satsningar på att säkerställa och vidmakthålla en hög kompetensnivå hos åklagarna. Ett resultat av det arbetet är att det numera finns ett stort antal åklagare med specialistkompetens på de kriminalpolitiskt prioriterade områdena. är speciellt anpassad för att säkerställa en hög arbetskapacitet, kontinuitet och kompetens i fråga om all ekobrottsbekämpning. Myndigheten har en central roll såväl när det gäller operativ brottsutredningsverksamhet som strategiskt långsiktiga åtgärder i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Enligt regeringens bedömning återstår emellertid en del i uppbyggnaden av myndigheten. Det gäller framför allt utvecklingen av de nationella stabsfunktionerna. Regeringen anser att operativa verksamhet utvecklades i positiv riktning . Bland annat ökade lagföringsandelen från . Det är emellertid angeläget att myndigheten har en fortsatt hög ambitionsnivå i arbetet med att ytterligare effektivisera den operativa verksamheten, bl.a. när det gäller att minska det totala antalet pågående brottsutredningar och ärendenas handläggningstider. Det är också nödvändigt att myndigheten fortsätter att bygga upp samarbetet med polismyndigheterna i fråga om underrättelseverksamheten. Eftersom fortlöpande vidtar åtgärder för att förbättra utrednings- och stabsverksamheten finns det enligt regeringens uppfattning anledning att se fram mot fortsatt förbättrade verksamhetsresultat från myndigheten. De uppgifter som finns att tillgå om myndighetens resultat för pekar på en i huvudsak positiv verksamhetsutveckling. 4.6.3 Domstolsväsendet Det övergripande målet för domstolsväsendet är att avgöra mål och ärenden på ett rättssäkert och effektivt sätt. Den långsiktiga inriktningen för domstolarna skall vara att genomströmningstiderna skall minska för samtliga mål- och ärendekategorier samt att mål- och ärendebalansernas åldersstruktur skall förbättras. För att kunna göra en bedömning av om mål och ärenden avgjorts på ett rättssäkert och effektivt sätt bör hänsyn tas till en rad faktorer. En del faktorer är lätta att mäta medan andra faktorer, t.ex. kvalitet, är svårare att mäta. De faktorer som är möjliga att mäta och följa upp för att möjliggöra en bedömning av resultatet är t.ex. - antalet inkomna, avgjorda och balanserade mål - omloppstider, balansernas åldersstruktur och styckkostnad - överklagande- och ändringsfrekvenser - i vilken utsträckning mål avgörs så snart de är färdigberedda. Även tillgången på personal och personalsammansättningen är intressant att följa och har betydelse för resultatet. Resultat Regeringen har för fastställt verksamhetsmål för tingsrätterna, länsrätterna, hovrätterna och kammarrätterna. Verksamhetsmålen avser högsta medianåldern för avgjorda mål samt högsta andelen balanserade mål som vid årets utgång är äldre än i förhållande till genomsnittligt antal inkomna mål inom målkategorin . För de allmänna förvaltningsdomstolarna har skattemål och socialförsäkringsmål valts ut eftersom dessa målkategorier är de mest förekommande vid de allmänna förvaltningsdomstolarna. Tabell 4.10 Tingsrätternas, hovrätternas, länsrätternas och kammarrätternas samlade resultat Domstolsslag/ Målkategori Medianålder avgjorda mål (månader) Andel1 balanserade mål mån Andel1 balanserade mål mån Mål Resultat Mål Resultat Mål Resultat Tingsrätter - FT-mål 2 2,5 - Övriga tvistemål exkl. familjemål - Brottmål exkl. notariemål - Tvistemål 5 6,6 - Brottmål 3 3,2 Länsrätter - Skattemål 8 13,0 - Socialförsäkr. - Dispensfrågan i mål där prövningstill- stånd krävs - - Skattemål 6 15,6 - Socialförsäkr. 1 Antal mål > sex resp. / genomsnittligt antal inkomna mål inom målkategorin . Omloppstiderna och åldersstrukturen för balansen har 1999 förbättrats något vid tingsrätterna och hovrätterna och arbetsläget är generellt sett gott. Balanserna vid länsrätterna har minskat kraftigt och åldersstrukturen har förbättrats betydligt. minskade antalet balanserade mål med cirka 12 500 eller . Arbetsbelastningen har ökat i kammarrätterna och sett för kammarrätterna sammantaget är dagens arbetsläge, med betydande balanser av äldre mål och med alltför långa handläggningstider för flera målkategorier, otillfredsställande. Trots att resultaten vid länsrätterna och kammarrätterna 1999 förbättrats är således arbetsläget vid förvaltningsdomstolarna generellt sett fortfarande ansträngt. Det ansträngda arbetsläget kan inte heller förväntas bli bättre . och Regeringsrätten fick av regeringen i uppdrag att själva fastställa verksamhetsmålen för vissa mål- och ärendekategorier. Verksamhetsmålen skulle även för dessa domstolar avse medianåldern för avgjorda mål, men till skillnad från övriga domstolskategorier skulle verksamhetsmålet för balanserade mål anges som antalet balanserade mål som vid årets utgång var äldre än . Tabell 4.11 Högsta domstolens och Regeringsrättens måluppfyllelse Domstolsslag/ Målkategori Medianålder avgjorda mål (månader) Antal1 balanserade mål mån Antal1 balanserade mål mån Mål Resultat Mål Resultat Mål Resultat - Dispensfrågan 2 2 400 330 200 140 - Tvistemål 3 3 200 202 100 104 - Brottmål 1 1 75 66 25 25 - Övriga mål 2 2 300 258 150 135 Regerings- rätten - Dispensfrågan 8,5 10,2 - - - - - Skattemål 16,5 12,7 1 487 2 001 680 915 - Socialförsäkr. 685 - Övriga mål 5,4 8,5 1 621 1 323 766 709 1 : Uppgift om medianåldern för tvistemål, brottmål och övriga mål gäller tiden fram till dispensfrågans avgörande. Uppgifterna om antal balanserade mål gäller samtliga mål. Analys och slutsatser De verksamhetsmål som regeringen fastställt för tingsrätterna, länsrätterna, hovrätterna och kammarrätterna beträffande medianåldern för avgjorda mål har endast uppfyllts för socialförsäkringsmål vid länsrätterna. Däremot är det flera av de allmänna domstolarnas resultat som ligger nära verksamhetsmålen. När det gäller resultatet av medianåldern för dispensfrågan i mål där prövningstillstånd krävs vid kammarrätterna överstiger denna obetydligt verksamhetsmålet. I fråga om medianåldern för övriga mål vid förvaltningsdomstolarna är det större skillnad mellan verksamhetsmål och resultat. Avseende verksamhetsmålen för högsta andelen äldre balanserade mål har dessa uppfyllts av tingsrätterna för FT-målen och av hovrätterna för tvistemål äldre än . Övriga verksamhetsmål beträffande andel äldre mål har inte uppfyllts. Generellt sett är det större avvikelser mellan verksamhetsmålen och resultaten vid förvaltningsdomstolarna än vid de allmänna domstolarna. har i princip uppfyllt samtliga sina mål. Regeringsrätten har uppfyllt målen för medianåldern för avgjorda skattemål och för antalet balanserade övriga mål äldre än . Övriga mål har inte uppfyllts. Sammantaget får domstolarna anses ha uppfyllt målet att avgöra mål och ärenden på ett rättssäkert sätt. Domstolarna kan dock, mot bakgrund särskilt av arbetsläget i de allmänna förvaltningsdomstolarna, inte anses helt ha uppfyllt målet att avgöra mål och ärenden på ett effektivt sätt.