prop · GO031D11 · 2001-01-01 00:00:00 — Nato:s roll i den nya krishanteringsstrukturen, inklusive bevarandet av den transatlantiska länken, kommer att vara en central frågeställning under uppbyggnaden av EU:s egen militära krishanteringsförmåga. Utan att ingå militära försvarsförpliktelser kommer tillsammans med alliansbundna och alliansfria stater att aktivt medverka i uppbyggnaden av EU:s militära krishanteringsförmåga. För överskådlig tid förblir utvecklingen i och dess förbindelser med omvärlden, i första rummet EU, den ojämförligt viktigaste faktorn i europeisk säkerhetspolitik. De vid försämrade förbindelserna med Nato har åter normaliserats. Den ryska ekonomin uppvisar en rad positiva tecken, och en kraftig upphämtning har skett efter den djupa krisen . Men rysk ekonomi har allvarliga strukturella svagheter. Kriget i , det mest akuta problemet för regimen, har övergått i ett mera regelrätt gerillakrig. Regimen måste söka en politisk lösning. För relationer med omvärlden är detta en nödvändighet. Det finns en stark vilja hos EU-länderna att fortsätta att bygga upp ett långsiktigt samarbete med , vilket är en förutsättning för en stabil europeisk säkerhets- och samarbetsordning. En sådan politik är emellertid inte fullt ut genomförbar, så länge i gravt åsidosätter respekten för de mänskliga rättigheterna. Det svenska utvecklingssamarbetet med är viktigt, som vi i olika sammanhang med skärpa framför vår kritik mot vad som sker i . Huvuddelen av samarbetet med det väldiga grannlandet äger rum på regional och lokal nivå, främst med vårt närområde, nordvästra . Stor vikt lägger vi vid stödet till utvecklingen i och dess integration i Östersjösamarbetet. Förbindelserna med är en prioriterad uppgift i svensk utrikespolitik. Samarbetet med kandidatländerna till EU har som ett övergripande syfte att underlätta deras inträde i unionen och därigenom att stärka europeisk säkerhet. är det sista som regleras av gällande treåriga samarbetsprogram, där särskild vikt läggs vid en säkerhetsgemenskap, demokratins kultur, en socialt hållbar ekonomisk omvandling och en miljömässigt hållbar utveckling. Regeringen avser att återkomma till med förslag till fortsatta insatser. I likhet med är en för EU och betydelsefull partner i formandet av en alleuropeisk säkerhetsgemenskap. Det svenska samarbetet med syftar till att stödja en sådan roll för landet. däremot är på grund av sitt politiska system en källa till europeiska bekymmer och en potentiell oroshärd på gränsen mellan EU:s kandidatländer och . Situationen i och , båda områdena anknutna till det alleuropeiska säkerhetssystemet, skulle med kort varsel kunna bli än mera kritisk och framtvinga europeisk och därmed svensk uppmärksamhet. I västra förblir läget fortsatt spänt med etniska motsättningar, våld och stor kriminalitet. Mörkast är situationen i med Kosovo, medan och uppvisar ljusare tecken. Någon stabil lösning kan inte skönjas i Bosnien- , och i är utvecklingen på många områden djupt eftersatt. Problemen i västra kan på endast få en varaktig lösning genom områdets inlemmande i europeiskt samarbete och på lång sikt medlemskap i . Insikten om detta låg bakom bildandet av för sydöstra , som tillkom på EU:s initiativ . Den utgör ett politiskt ramverk, syftande till att främja ländernas egna ansträngningar att genom regional samverkan skapa demokrati och ekonomisk utveckling och bryta det mönster av väpnade konflikter, som präglat . är aktivt engagerat i paktens arbete, och det svenska biståndet till området skall ses i sammanhang med pakten. fullföljer det starka och mångfacetterade bistånd vi givit västra , alltsedan den djupa krisen i området bröt ut för sedan. Vårt militära bidrag koncentreras till vår bataljon i den internationella styrkan i Kosovo (KFOR), medan medverkan i styrkan i Bosnien (SFOR) drogs ned . Förutom med KFOR-bataljonen biträder FN-administrationen i Kosovo, , med bl.a. civilpoliser. Det humanitära stödet till Kosovo ersätts gradvis med stöd till infrastrukturell återuppbyggnad och ökat stöd till främst demokratiuppbyggnad och lokal förvaltning. När biståndet till Kosovo kan reduceras, bör andra områden få ökat stöd. Det omfattande svenska stödet till Bosnien fortsätter, och det finns anledning att undersöka större insatser i och . Samarbetet med fullföljs. En utvidgning av biståndet till , vars flyktingsituation är mycket svår, är avhängig av den politiska utvecklingen i landet. ger humanitärt bistånd och stöd till demokratiprojekt. och EU:s engagemang i och för västra fyller en viktig konfliktförebyggande funktion. Att förebygga väpnade konflikter är ett prioriterat mål för svensk utrikes- och säkerhetspolitik, och genom erfarenheterna av fick konfliktförebyggande en alltmera central roll i europeisk politik. betraktar som ett viktigt instrument för att skapa långsiktig säkerhet i . Vi fäster särskild vikt vid breda säkerhetsbegrepp och vida medlemskrets, som ger möjlighet att verka preventivt på ett effektivt sätt i speciellt utsatta områden. stöder särskilt fältverksamhet. Förutom i Kosovomissionen deltar med personal i flera andra OSSE-missioner. är främst avpassat för att förebygga väpnade konflikter, för krishantering och för återuppbyggnad efter kriser. På sitt toppmöte i beslöt staterna i att utveckla organisationens fredsfrämjande roll. En civil snabbinsatsstyrka skapas, förmågan till polisinsatser ökar och ett operationscentrum upprättas för de fältinsatser, som tar huvuddelen av budget i anspråk. Antalet fältmissioner har snabbt vuxit och spänner över ett vitt, konfliktförebyggande område med experter av skilda slag. Särskild vikt fäster vid den roll högkommissarie för nationella minoriteter spelar för att avvärja etniska konflikter. har och fortsatt deltagit aktivt i arbete. En viktig insats har varit de svenskar som ställt till förfogande för deltagande i fältmissioner. Kosovomissionen utgör hittills största fältinsats och det svenska personalbidraget (omkring 30 personer) till denna är det största till . bidrar även med en missionschef vid i och har också deltagit i OSSE-missionerna i , , , , och . Rustningskontroll är en prioriterad uppgift för . Stor betydelse för europeisk säkerhet har det efter förändrade förutsättningar anpassade avtalet om konventionella styrkor i (), som undertecknades vid toppmötet . undertecknades också ett nytt Wiendokument om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder liksom en säkerhetsstadga, där de grundläggande principerna för europeisk säkerhet, bl.a. varje stats rätt att själv träffa sitt säkerhetspolitiska val, bekräftades. har en viktig uppgift, när det gäller att främja respekt för de mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatens principer. Stöd till den fortsatta demokratiska utvecklingen i är en central uppgift för . verkar för en starkare inriktning på kärnområden. Samarbete i , och Det nordiska samarbetet förändras genom medlemskap i . Samarbetet mellan de nordiska länderna bidrar till att stimulera förverkligandet av den inre marknaden. , och medlemskap i och och tillhörighet till det europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) påverkar det nordiska samarbetet positivt. Arbetet för att reducera eller avskaffa gränshinder och att främja integrationen mellan de nordiska länderna är en prioriterad del av det nordiska samarbetet. Genom Öresundsförbindelsens öppnande ökar möjligheterna till integrationsfrämjande insatser i . För att stödja tillväxt och sysselsättning i regionen har stora ansträngningar inklusive finansiella resurser lagts ned på att etablera nätverk och informationscentra. Handlingsplaner har också utarbetats för att stärka integrationen med och . Det nordiska integrationsarbetet har fortsatt hög prioritet i svensk utrikespolitik. Inom det samnordiska samarbetet sker en översyn av dess framtida inriktning, där bl.a. närområdesfrågorna är viktiga. Ett nordiskt-baltiskt samarbetsområde, liknande det nordiska, håller på att växa fram. Östersjösamarbetet med Östersjöstaternas råd som centralt organ har fortsatt att förstärkas och breddas. De riktlinjer för samarbetet , som regeringarna dragit upp, betonar nödvändigheten att ta vara på regionens tillväxtmöjligheter genom att avlägsna praktiska handelshinder och vikten av att främja kontakter mellan människor och organisationer. Det är också av stor vikt att fördjupas. Genom gränsöverskridande regionalt samarbete skapas en bredare säkerhet i norr. I det svenska utvecklingssamarbetet med är våra baltiska grannar, , och , liksom prioriterade länder vid sidan av och . Ett huvudsyfte med det svenska stödet har varit att underlätta kandidatländernas anpassning inför EU-medlemskapet. Detta stöd kommer successivt, först vad gäller och , att ersättas med ett normalt grannlandssamarbete. Projektet , som genomförs 2000, avser i likhet med "i fokus" 1999 att fördjupa förbindelserna över . säkerhet är odelbar. Det är av största vikt för och övriga nordeuropeiska stater att , och är förankrade i en bred alleuropeisk säkerhetsstruktur tillsammans med och övriga länder. Vår del av skall präglas av säkerhet, ekonomisk tillväxt och god miljö. Därmed gynnas hela . EU:s nordliga dimension syftar till att stärka det nordeuropeiska områdets anslutning till unionen. godkände en handlingsplan för den nordliga dimensionen . Planen, som utgör den första mera konkreta åtgärden för att förverkliga riktlinjer för den nordliga dimensionen, är i huvudsak en inventering av pågående EU-aktiviteter, som berör eller kan komma att beröra EU:s partnerländer i . kommer under vårt ordförandeskap att arbeta för att den nordliga dimensionen permanentas och förankras inom EU:s institutioner. Vi kommer även att ordna en första uppföljningskonferens. utvecklingssamarbete med länderna i behandlas under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. Under utgiftsområde 24 Näringsliv behandlas anslag för medel till näringslivsutveckling i . FN och global säkerhet FN:s ansvar för internationell fred och säkerhet är ett omistligt värde och en förutsättning för att den starkares rätt ej skall få råda. Från att endast ha gällt de suveräna staternas säkerhet har säkerhetsbegreppet i internationella sammanhang alltmera kommit att omfatta även individens säkerhet. Det internationella samfundets medansvar för enskilda människors säkerhet och respekten för de mänskliga rättigheterna har uppmärksammats på ett annat sätt . Den latenta konflikt, som finns mellan respekt för staternas suveränitet och krav på internationella ingripanden till individernas skydd vid allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna, har kommit i förgrunden inom FN. I de svenska övervägandena om formerna för fredsframtvingande militära insatser väger folkrätten och vikten att slå vakt om FN:s säkerhetsråds auktoritet mycket tungt. Det är säkerhetsrådet som enligt har till uppgift att besluta om militär våldsanvändning för andra ändamål än självförsvar. Alla möjligheter till fredlig lösning måste först vara uttömda. Våldsanvändning utan nödvändigt säkerhetsrådsmandat riskerar att försvaga den internationella rättsordningen. Men nödvändiga åtgärder för att förhindra systematiska kränkningar av mänskliga rättigheter får inte heller stoppas av ett veto eller ett hot om veto. Då undermineras rådets och FN:s ställning. Världssamfundet kan inte stå passivt inför sådana humanitära katastrofer. Frågan om hur man skall agera måste prövas från fall till fall. Det är viktigt att också beakta långsiktiga och principiella aspekter och att utveckla det folkrättsliga regelverket. De ständiga medlemmarna har ett särskilt ansvar för säkerhetsrådets förmåga att agera. De bör så långt som möjligt avstå från att använda vetot eller hota med detta. Ett första steg mot en vetofri kultur vore att vetorätten begränsades till fredsframtvingande insatser. FN är på olika sätt engagerat i fredsfrämjande verksamhet och krishantering runt om i världen. har behovet av ett mera långsiktigt perspektiv på fredsfrämjande insatser blivit allt tydligare. Betydelsen av snabba insatser och samverkan mellan civila och militära komponenter har understrukits. Karaktären och omfattningen av FN:s fredsfrämjande insatser har också utvidgats. Mandaten har stärkts och breddats och inbegriper även stora civila komponenter. De 1999 inledda insatserna i Kosovo och har mycket omfattande mandat och delvis nya typer av arbetsuppgifter. har länge drivit på utvecklingen i denna riktning och särskilt agerat för upprättandet av civilpoliser. har också tillhört de FN- medlemmar, som varit engagerade i arbetat på en flernationell militär snabbinsatsstyrka (det s.k. SHIRBRIG-samarbetet). kunde denna styrka anmälas tillgänglig för FN. deltar med 45 minröjningsexperter i den efter det israeliska militära tillbakadragandet 2000 förstärka FN-styrkan UNIFIL i . FN:s fredsfrämjande verksamhet brottas med svåra politiska och ekonomiska problem. Två mycket allvarliga tillkortakommanden och misslyckanden redovisades i av generalsekreteraren beställda rapporter om och . skall verka aktivt för den fortsatta uppföljningen av rapporterna inom FN. med att antalet mellanstatliga krig minskar, blir gränsen mellan militär och icke militär säkerhet mindre skarp. Miljöförstöring, massfattigdom, fattiga länders skuldsättning, etniskt, religiöst och politiskt förtryck är hot, som måste mötas globalt på samma sätt som krig och väpnade konflikter. Ofta utgör dessa hot också orsaker till väpnade konflikter. Bland världens stater växer insikten om nödvändigheten att angripa de icke militära hoten för att förebygga väpnade konflikter. I svensk utrikespolitik, inte bara på europeisk utan även på global nivå, är konfliktförebyggande en högt prioriterad uppgift. Att trygga enskilda människors säkerhet och skapa bättre levnadsvillkor för vår egen och framtida generationer kräver global solidaritet och globalt samarbete. FN och dess olika organ spelar här en central roll, vars betydelse inte får skymmas av att resultaten ibland kan inge besvikelse, då världsorganisationens mål och förhoppningar ställs mot starka nationella intressen. 1990-talets stora FN-konferenser om miljö, mänskliga rättigheter, befolkningsfrågor, kvinnor och social utveckling och boende och bebyggelse har satt dagordningen för världsorganisationens arbete. De följs nu upp med särskilda möten i generalförsamlingen . kommer under sitt ordförandeskap att leda EU-arbetet inför och företräda EU vid flera av dessa uppföljningskonferenser. Konferenserna har inneburit ett genombrott för ett globalt synsätt och ansvarstagande. Att delta i det långsiktiga uppföljningsarbetet ingår som ett viktigt led i internationella solidaritetsarbete, som alltid varit starkt knutet till FN och dess fackorgan. Den reformering av FN-systemet, som 1997 inleddes under generalsekreterarens ledning, är en förutsättning för att FN skall återvinna större auktoritet. Vissa framsteg har gjorts, men reformprocessen är trög. verkar för bättre finansiell styrning och långsiktigt hållbara finanser. Till skilda uppfattningar bland olika medlemsgrupper kommer som ett särskilt bekymmersamt reformhinder att vissa medlemsländer, bland dem , inte fullgjort sina ekonomiska skyldigheter. EU och anser att reformer och skuldbetalningar bör ske parallellt, medan menat att reformer måste gå före betalningar och andra länder åter hävdat motsatt uppfattning. Inte heller de pågående och för FN:s auktoritet viktiga ansträngningarna att reformera säkerhetsrådet har ännu givit resultat. I likhet med det stora antalet medlemmar förespråkar en utvidgning, som gör rådet mera representativt för FN:s medlemskrets. Folkrätten intar en central plats i svensk utrikespolitik. Den befinner sig i dynamisk utveckling med inriktning på individens rättigheter och säkerhet. Den internationella permanenta brottmålsdomstol, vars stadga antogs 1998, är ett viktigt led i denna. , som var pådrivande i processen, medverkar aktivt i förhandlingarna om stadgans närmare utformning och beräknas ratificera 2001. Att arbeta för att stärka de mänskliga rättigheterna och demokratin är en prioriterad uppgift för svensk utrikespolitik och det svenska ordförandeskapet. Den genomsyrar vårt agerande på de flesta områden. En framgång i detta arbete är det tilläggsprotokoll till om förbud mot användning av barn som soldater, vilket 2000 slutförhandlades under svensk ledning. Trots vissa framsteg återstår dock mycket att göra för att stärka och utbreda respekten för de mänskliga rättigheterna. Dödsstraff utdöms och verkställs i många länder, bland dem ledande stormakter. Tortyr förekommer på många håll. I inomstatliga konflikter råder stora brister i efterlevnaden av existerande regler, och det internationella samfundets möjligheter att ingripa är begränsade. Det finns därför ett stort behov av att stärka skyddet för individen i dessa konflikter. Liksom barnens rättigheter kräver kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan könen ett intensifierat internationellt utvecklingsarbete. Det är av största vikt att de internationella nedrustningsansträngningarna drivs vidare. Det fullständiga avskaffandet av massförstörelsevapen förblir ett prioriterat mål i den aktiva svenska nedrustningspolitiken. Det förhållandet att den internationella säkerhetspolitiska situationen radikalt förbättrats det och att viktiga nedrustningsöverenskommelser kunnat träffas ger inte utrymme för en avmattning i det fortsatta nedrustningsarbetet. (NPT) understryker det nära sambandet mellan icke-spridning och nedrustning. De fem erkända kärnvapenmakterna gjorde i samband med översynskonferensen ett åtagande att fullständigt avveckla sina kärnvapenarsenaler utan villkoret allmän och total nedrustning. Man kom även överens om ett antal ytterligare konkreta utfästelser och nedrustningssteg, vilket förbättrat klimatet för kärnvapennedrustningen. står flera länder, bland dem , och , utanför avtalet. (CTBT) har inte kunnat träda i kraft. Den ryska dumans ratifikation var ett viktigt framsteg, men beklagar djupt den amerikanska senatens vägran att ratificera liksom att andra viktiga stater som ännu ej gjort det. medverkar i förberedelsearbetet inför CTBT:s ikraftträdande bl.a. genom att leda en arbetsgrupp med särskilt ansvar för verifikationsfrågorna. Planerna på ett amerikanskt nationellt missilförsvar och deras inverkan på det rysk- amerikanska avtalet om begränsning av anti- ballistiska missilsystem () inger oro. Detta och den ryska kärnvapenpolitiken ger anledning till farhågor för att kärnvapnen åter skall få ökad betydelse. Förhandlingarna om produktionsförbud mot klyvbart material för kärnvapenändamål har ännu ej kunnat påbörjas. Samverkan inom den s.k. ny agenda- koalitionen, där ingår tillsammans med sex andra länder, fortsätter. Det är av yttersta vikt att nedrustningsarbetet vad gäller biologiska och kemiska vapen fullföljs. deltar aktivt i förhandlingarna om ett kontrollsystem för B-vapenkonventionen, och förhoppningen är att ett verifikationsprotokoll skall kunna antas 2001. Vårt land är också starkt engagerat i nedrustningsansträngningarna rörande lätta vapen, de vapen som i dagens inomstatliga konflikter särskilt hårt drabbar civilbefolkningen. Inom EU råder utom i kärnvapenfrågorna stor samstämmighet i nedrustningsarbetet. Ett vidgat internationellt ekonomiskt utbyte Utrikeshandel utgör en stark drivkraft för ekonomisk tillväxt och utveckling såväl globalt som inom EU och nationellt. Frihandel är av stor betydelse för ett litet, utrikeshandelsberoende land som . Att rätt möta globaliseringen är en av vår tids viktigaste frågor. Det är därför av stor vikt att världshandeln sker inom ramen för väl fungerande spelregler, som utgör en förutsättning för att alla länder skall få samma rättigheter oberoende av ekonomisk och politisk styrka. fortsätter sitt mångåriga arbete för multilateralt samarbete och väl fungerande spelregler för den internationella handeln. En fri världshandel, förenad med respekt för miljö och mänskliga rättigheter, är ett svenskt mål. i misslyckades med att lansera en ny förhandlingsrunda för nya handelsliberaliseringar. Förhandlingar påbörjades dock enligt tidigare beslut om jordbruks- och tjänstehandel och väntas pågå . fortsätter EU arbetet för en ny förhandlingsrunda med bred dagordning. Ännu är det dock osäkert om och när beslut kan fattas. EU vägleds av de rådsslutsatser, som antogs . Regionala frihandelsarrangemang påskyndar den internationella liberaliseringen av handeln. EU är en av världens mest öppna marknader. Det är viktigt att göra den inre marknaden ännu mera effektiv, särskilt vad gäller den fria rörligheten för varor och tjänster, och göra den tydlig för konsumenter och företag. fortsätter inom EU att verka för ökad öppenhet mot omvärlden, för en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken och därmed för en liberalisering av världshandeln med jordbruksprodukter och för en förbättring av utvecklingsländernas tillgång till den europeiska marknaden. EU slöt 2000 ett nytt avtal, som ersätter , med 71 länder i , och (AVS- länderna), vari ytterligare handelsliberaliseringar är en viktig del. De svenska medlemsavgifterna till flera av de internationella ekonomiska samarbetsorganisationerna finansieras över utgiftsområde 24 Näringsliv. Under utgiftsområde 24 behandlas vidare utrikeshandel, export- och investeringsfrämjande samt bl.a. teknologisk infrastruktur. Samarbete utanför har fört en aktiv och globalt djupt engagerad utrikespolitik. Vi har ett omfattande och välutvecklat samarbete, såväl bilateralt som multilateralt, med länder och regioner utanför . En viktig del av detta samarbete sker inom ramen för GUSP och EU:s breda dialog och biståndssamarbete med utvecklingsländerna. I FN och andra internationella organisationer bidrar till att stärka internationell fred och säkerhet, till att öka respekten för de mänskliga rättigheterna, till solidaritet med folken i utvecklingsländerna och till att bekämpa de globala miljöhoten. Vårt lands omfattande och täta förbindelser med spänner över ett vitt fält från handel och vetenskapligt och kulturellt samarbete till säkerhetsskapande samarbete inom EAPR och PFF och livliga kontakter rörande utvecklingen i och . Detta för inte minst ekonomiskt och teknologiskt viktiga samarbete skall vidareutvecklas. välkomnar ett ökat amerikanskt engagemang och amerikansk medverkan i olika projekt i . Det fortsatta samarbetet mellan och inom ramen för den transatlantiska agendan, särskilt det ekonomiska samarbetet men även samarbetet rörande rättsfrågor, är av stor betydelse för . Under det svenska ordförandeskapet i EU kommer ett toppmöte att hållas i med den amerikanske presidenten. Den transatlantiska dialogen mellan och är av stor vikt, särskilt som det råder stor samstämmighet på många områden mellan de europeiska demokratierna och . liksom EU:s relationer med staterna i , , , och omfattar såväl politiska förbindelser som handelsutbyte och utvecklingssamarbete. Fredsprocessen i kom efter det israeliska regeringsskiftet åter i rörelse. tillbakadragande från innebar ett stort steg mot normala förhållanden för det sargade . De israelisk-palestinska fredssamtalen befinner sig i en mycket dynamisk fas, och viktiga framsteg ter sig möjliga. fullföljer sin långa tradition av aktivt engagemang för en allomfattande, rättvis och varaktig fredsuppgörelse. Biståndssamarbetet med palestinierna fortsätter. Den av FN beslutade avvecklingen av massförstörelsevapen har på grund av Bagdadregimens obstruktionspolitik ej kunnat genomföras. Det fortsatta FN-arbetet sker nu åter under svenskt ordförandeskap. Som EU-medlem fortsätter att medverka i Barcelonaprocessen, unionens breda samarbete med länderna kring , syftande till välstånd och stabilitet i området. söder om härjas alltjämt av en rad väpnade konflikter. I kriget mellan och , som Afrikanska enhetsorganisationen (OAU) verkat för att få slut på, synes en ljusning vara på väg, medan läget på andra håll inger föga hopp. I flera av konflikterna pågår afrikanskledda fredsprocesser. stöder sådana ansträngningar liksom ett fortsatt starkt FN- engagemang i konflikthantering i .