prop · GO0372 · 2001-01-01 00:00:00 — Det moderna arbetslivets komplexa nätverksbyggande kring kompetensutveckling bör vara ett centralt område för forskning kring vuxnas lärande. Förhållningssätt till vuxnas lärande Pedagogiken är stadd i ständig förändring. Metoder och modeller växlar . Många olika benämningar förekommer, som exempelvis förmedlingspedagogik, aktivitetspedagogik och dialogpedagogik. Det finns inte en pedagogik som passar alla människor. En pedagogik anpassad till vuxnas särskilda behov beskrivs i KLK:s rapport i teori och praktik, i fokus, på följande sätt: * undervisningen skall utgå från kursdeltagarnas livserfarenheter, * undervisningen skall utveckla individerna socialt, * undervisningen skall vara problemorienterad, * man skall använda sig av tekniker som baserar sig på erfarenhetsutbyte * kursdeltagarna skall ha ett påtagligt inflytande på kursplanering och genomförande av undervisningen och * utvärderingen skall utgöras av en ömsesidig (lärare -kursdeltagare) mätning av kursinnehåll och uppläggning. Detta förhållningssätt gäller i hög grad även för och gymnasieskolan. I Läroplanen för de frivilliga skolformerna framhålls: "Kunskapsmålen är desamma för ungdomar och vuxna, kursernas innehåll, omfattning och tyngdpunkter behöver inte vara identiska". Undervisning som riktar sig till vuxna har dock att utgå från vuxnas erfarenheter. Människor har olika inlärningsstilar. En pedagogisk verksamhet som riktar sig till vuxna måste förhålla sig till detta faktum. Den bästa pedagogiken är den som utgår från individens behov och förutsättningar och anpassar sina medel och metoder på ett sätt som gagnar denne bäst - oavsett vilken utbildningsform de studerande väljer. Lärandet påverkas också av under vilka förutsättningar det sker och i vilken miljö man befinner sig. Den samhällstödda vuxenutbildningen och dess formaliserade lärande, kan ha helt andra förutsättningar än det informella lärandet. Det är därför viktigt att vuxenutbildningen förhåller sig till vuxnas lärande, så att även det informella lärandet premieras och tillvaratas. Självförtroende är en viktig förutsättning för att lärande skall komma till stånd. Har människan tidigare lärt sig att underskatta sin förmåga och också fått sin nyfikenhet hämmad, så får detta starkt negativa effekter på lärandet och kunskapsbildningen. Det livslånga lärandet bygger därför på individens tro på sin egen förmåga och vilja att utvecklas. Om erfarenheter från tidigare utbildningssituationer är negativa blir en viktig uppgift för vuxenutbildningen att utveckla förutsättningar för lärande där positiva upplevelser dominerar. "Lusten att lära" återkommer om förutsättningarna är de bästa. En av vuxenutbildningens uppgifter är att locka studieovana in i lärande situationer. Pedagogik, metodik och didaktik måste förhålla sig till alla individers lika rätt till utbildning och skall utvecklas i förhållande till de nya uppgifter som vuxenutbildningen har att lösa . Individualisering - Individens möjligheter till studier De som arbetar med utbildning måste anta utmaningen att sätta individen i centrum. Utbildningen bör i så stor utsträckning som möjligt vara efterfrågestyrd. Detta kan åstadkommas bl.a. genom att de studerandes individuella studieplaner används som underlag för planeringen av utbildningen. Det flexibla lärandet innebär att det skall vara möjligt att välja tid och plats för sitt lärande. har, i den nämnda rapporten Med vuxenutbildning i fokus, beskrivit en enkel modell för hur tillgänglighet och former för lärande kan se ut: - samma plats, får representera den traditionella formen av en grupp, ett rum och en lärare, - olika plats, videokonferenser är ett exempel, olika tid - samma plats, är det som vi kallar öppen pedagogisk verksamhet. Den representeras ofta av begrepp som lärcentra, kunskapshus etc., samt olika tid - olika plats, är i princip en mycket individanpassad form. Utvecklingen inom informations- och kommunikationsteknologin ökar möjligheterna att anpassa tid och plats för lärande till varje studerandes önskemål och behov. Inte minst för vissa funktionshindrade ökar IT tillgängligheten till kunskap på ett avgörande sätt. Individualisering handlar också, och kanske främst, om att välja och organisera stoffet och anpassa studietakten så att alla deltagare får största möjliga utbyte av sitt kunskapssökande. Också här erbjuder IT nya redskap. Kompetensutveckling inom specialpedagogik ökar lärarnas förmåga att möta vuxna i behov av särskilt stöd. Ur ett pedagogiskt perspektiv skall individen ges möjlighet att identifiera sin egen lärstil. De anpassningar, som individen behöver för sitt lärande, skall erbjudas i så stor utsträckning som möjligt. En förändrad lärarroll Demokratiska principer genomsyrar pedagogiken och utvecklingen går mot ökade möjligheter för deltagarna till inflytande och påverkan på lärandets planering och genomförande inom det formaliserade lärandet. Snabb teknisk utveckling, vilken medför ökad tillgänglighet till information och fakta, underlättar det informella lärandet, men skapar också möjligheter för det formella lärandet att hitta nya former. I KLK:s rapport i teori och praktik, i fokus, beskrivs detta lärandet som att "Man lär sig bli en informationsarbetare". I det sammanhanget får läraren en utökad roll från att ha varit utbildare till att också bli en "kunskapsvägvisare". Det blir naturligt att förskjuta fokus från undervisningen till elevernas lärande. Målen för den kurs eller de moment som är aktuella måste tydliggöras. De studerande söker själva efter informationen. Lärarens uppgift blir att skapa struktur och hjälpa individen att omsätta information till kunskap i ett sammanhang där dialogen mellan lärare och elev får en central roll. Med tanke på den flod av information som sköljer över oss, blir källkritisk granskning särskilt viktig. De distansstudieformer som växer fram, måste utformas så att de inte endast upprepar läromedlets eller förmedlingspedagogikens sätt att presentera ett budskap. Den nya tekniken får inte locka till återgång till programmerad undervisning. Distanslärande kräver mer än informations- och kommunikationsteknologi. För att verkligt lärande skall komma till stånd, krävs också möjligheter till diskussion och reflexion. Värdet av lärande i grupp får då inte underskattas. Därvid utgör inte minst folkbildningen, arbetsplatser, folkbibliotek och lokala studiecentra viktiga resurser. Erfarenhetsbaserat lärande Utbildningssystemen har inte alltid tagit tillvara möjligheterna till ett erfarenhetsbaserat lärande. Kompetens inhämtad i traditionell skolmiljö har ibland premierats i förhållande till kompetens, som erhållits i det praktiska livet. I KLK:s rapport till en Strategi för livslångt lärande (SOU 1999:141) framhålls, att såväl studiekompetens som arbetslivskompetens är komplexa kunskaper, som båda innehåller "formella" kompetenser och "reella" sådana. I ett system som präglas av helhetstänkande och där lärande sker i olika miljöer ökar de studieovanas möjlighet till förståelse för sammanhang. Arbetsplatsens lärande skiljer sig ibland från lärandet inom det formella utbildningsväsendet. Personer i arbetslivet lär i förhållande till arbetsgruppens gemensamma uppgift. När arbetsplatsen utvecklats till en lärande organisation kan arbetslaget utveckla sin kompetens i ett nätverksliknande kunskapssystem, där alla parter är beroende av att ny kompetens utvecklas. Vuxna som lär senare i livet kan ha utvecklat strategier för lärande, vilket kan komma i konflikt med det lärande som premieras i mer traditionell skolförlagd undervisning. De förslag om en ny kvalificerad yrkesutbildning som regeringen presenterar i propositionen (prop. 2000/01:63) om Kvalificerad yrkesutbildning bygger på att arbetslivet som pedagogisk miljö tas tillvara inom det formella utbildningsväsendet. Det kan vara lättare att se behovet av ytterligare kompetensutveckling om lärandet är kopplat till en arbetsplats. Formerna för arbetslivsanknutet lärande kan utvecklas ytterligare. Utbildningsmoment kan genomföras såväl på arbetsplatser som i skolmiljöer. Detta kräver kompetensutveckling för såväl lärare som handledare i arbetslivet. Det handlar om att nå en större mångfald genom utveckling av lärandets villkor i form av arbetsorganisation, processutveckling, vuxenanpassning och koppling till arbetslivets villkor och krav. Med det som sagts kan begreppet validering förstås också ur ett pedagogiskt perspektiv. Om förhållningssättet till lärande förändras mot att också tillvarata erfarenheter inhämtade utanför utbildningssystemet, blir validering naturlig och nödvändig. Vid validering gäller det att skapa en samlad bild av den studerandes kunskaper och erfarenheter vare sig det är fakta, praktisk hantering, handlag eller förståelse för hur kunskapen skall användas. Ett konsekvent förhållningssätt till det livslånga lärandet innebär att validering utvecklas och tillhandahålls i varje utbildningssituation. Den kunskap som finns i arbetslivet kring informellt lärande och erkännande av kunskap som förvärvats på så sätt, behöver tas tillvara när pedagogiska metoder för validering utvecklas. Ett tvärvetenskapligt och ämnesövergripande arbetssätt är som nämnts ofta värt att sträva efter. Det informella lärandet är inte bundet till ämnen eller kurser. Problemlösningsförmåga kan finnas även om ämneskunskaperna inte är dokumenterade. Däremot är problemlösningsförmågan situationsbunden och lösningen av problemet skapar förståelse Lärande i informella sammanhang kan utgöra en källa till förnyelse inom pedagogik, metodik och didaktik. I vuxenutbildning, där en kursutformad studieorganisation dominerar, kan det vara svårt att arbeta tematiskt. Inom folkhögskolan är detta arbetssätt regel. Med ett arbetssätt av detta slag framstår det som självklart att den studerande skall kunna plocka avsnitt ur det formella utbildningssystemets kurser och kombinera dem för att tillgodose individuella behov. Genusaspekter Mäns och kvinnors behov av återkommande kompetensutveckling inom det livslånga lärandet skall tillfredsställas på lika villkor. Enligt är det av vardera könet, som inte har en utbildning motsvarande treårigt gymnasium. I vuxenutbildningen är däremot två av tre deltagare kvinnor. Svårigheten att rekrytera lågutbildade män har varit påtaglig i . (Se: Varför vill inte läsa vidare?, Åsenlöf, , 1999). För att förändra dessa förhållanden krävs omfattande insatser eftersom ojämlikheten mellan kvinnor och män har sin grund i strukturella maktskillnader mellan könen. Många försök har gjorts för att stimulera såväl kvinnor som män att bryta könsmässigt traditionella mönster vad gäller val av utbildning och yrke. Vissa begränsade framgångar kan uppnås i ett projekt, men när projektets inriktning konfronteras med den omgivande och traditionella verkligheten, är det svårt att uppnå varaktiga effekter och särskilt effekter av någon större omfattning. När det som till den särskilda vuxenutbildningssatsningen knyts förhoppningar om att den skall kunna bidra till att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden, är det angeläget att analysera vad det krävs av den som förväntas bidra till att uppnå detta samhällsmål. Den arbetssökande förväntas ha tillräckligt självförtroende för att vilja och våga välja en utbildning. Den arbetssökande förväntas att våga "gå mot strömmen" dvs. att våga välja en utbildning som inte följer traditionella könsmässiga val. Den arbetssökande förväntas satsa på en ny yrkesbana och därmed - om han/hon får arbete i det yrke utbildningen syftar till - börja en ny karriär vad gäller anställningstid och risk för uppsägning. Genusperspektiv på vuxenutbildning kan ses på olika nivåer, t.ex. * fördelning på kvinnor och män bland de som studerar * kvinnors och mäns utbildnings- och yrkesval * kommunernas utbildningserbjudanden * utbildningens innehåll * medvetenhet och förhållningssätt hos lärare/handledare Kvinnor har länge varit i majoritet bland de studerande inom den kommunala vuxenutbildningen - ett faktum som inte tidigare väckte någon större uppmärksamhet. Även inom folkbildningen deltar fler kvinnor än män, även om fördelningen är något jämnare än inom den kommunala vuxenutbildningen. målgrupp är i första hand arbetssökande med kort tidigare utbildning och när satsningen startade var ungefär lika många kvinnor som män arbetslösa. Uppdraget till kommunerna har ökat medvetenheten om behovet av en aktiv rekrytering och det statliga stödet har också gjort det möjligt att satsa mer på rekrytering och vägledning än tidigare Det är en vanlig föreställning att kvinnor har kortare utbildning än män och därför behöver prioriteras. I ett samhälle där mannen är norm har jämställdhetsarbete ofta handlat om att kartlägga och synliggöra kvinnors sämre villkor och genom olika insatser försöka kompensera kvinnor. Erfarenheten, inte minst från , talar dock för att kvinnor i högre grad än män är benägna att se utbildning som en väg att förändra sin livssituation. Män är underrepresenterade i vuxenutbildningen och det kan därför finnas anledning att göra särskilda satsningar på rekrytering av män. Totalt sett är dock män en gynnad grupp eftersom de har betydligt större tillgång till fort- och vidareutbildning i arbetslivet än kvinnor. Mer kunskap behövs om genusperspektiven på vuxenutbildning och vuxenutbildningens roll för individen. Några viktiga områden som behöver belysas är t.ex.: * orsaker till kvinnors och mäns olika intresse för vuxenstudier, * samband mellan kvinnors och mäns deltagande i vuxenstudier och den utbildning som erbjuds i kommunerna, * huruvida det finns könsmässiga skillnader i lärstilar och om hur olika arbetsmetoder i vuxenutbildningen passar kvinnor respektive män och * hur lusten att lära utvecklas och hur den påverkar vuxnas studieintresse. I ett perspektiv av livslångt lärande kommer individens eget ansvar för sin egen kompetensutveckling att öka. Samhällets uppgift blir då bl.a. att på olika sätt uppmuntra dem som inte spontant söker sig till lärmöjligheter och som kanske inte heller planerar för ett formellt vuxenlärande. För att samhället skall kunna ta sitt ansvar behövs mer kunskap om bl.a. genusperspektiv. När nu får resurser för att finansiera forskning, bör såväl genusperspektiv som vuxnas lärande kunna lyftas fram. Kvalitet i vuxenutbildningen Kvaliteten i det livslånga lärandet måste säkras. Inom det offentliga utbildningssystemet i råder mål- och resultatstyrning, vilket kräver regelbunden uppföljning och utvärdering. Uppfyllandegrad och förändringsbehov kan lättare definieras och organisationer blir då lärande. I delrapporter har bland annat konstaterats att vissa styrdokument är mer använda än andra inom den kommunala vuxenutbildningen. Sålunda är kursplaner och betygskriterier mera använda än programmål. Detta faktum återspeglar bilden av en kursutformad verksamhet snarare än en verksamhet präglad av helhetstänkande. Kvalitetssäkring av stödet för vuxnas lärande ställer ökade krav på uppföljning och utvärdering särskilt som viss utbildning genomförs på entreprenad. För att åstadkomma en kvalitativt god verksamhet, är det viktigt att de utbildningsanordnare som skall genomföra utbildningen har de nödvändiga kvalifikationerna. Det utvecklingsarbete för lärare inom vuxenutbildningen, som regeringen initierade , har fått ett stort gensvar. Det antyder att behovet av kompetensutveckling är stort. I både det första och andra delbetänkandet från KLK understryks behovet av kompetensutveckling för lärare. Utredningen pekar på olika kompetensbehov för olika grupper av medarbetare: undervisare, handledare, vägledare och ledare. Kommittén föreslår, att får i uppdrag att följa upp den kommunala fort- och vidareutbildningen av vuxenundervisningens personal. Inom ramen för den nya lärarutbildningen kommer det att finnas möjlighet för redan yrkesverksamma lärare att vidareutbilda sig inom vuxenpedagogikens område. Vuxenpedagogik kommer även att finnas som en inriktning för lärarstuderande. Lämpliga nyckeltal för att mäta effekter av en förändrad vuxenpedagogik måste också definieras. har i uppdrag att utveckla kvalitetsindikatorer för vuxenutbildningen. Forskning kring dessa frågor behöver stimuleras. Möjligheter till erfarenhetsutbyte och nätverksbyggande gynnar kvalitetsarbetet. De kvalitetsredovisningar, som kommunerna har skyldighet att ta fram, måste i högre utsträckning även fokusera på vuxnas lärande. Kvalitetsarbetet inom samhällstödd vuxenutbildning behöver vidareutvecklas. IT som ett av lärandets verktyg Vår vardag präglas till stor del av den moderna informationstekniken. har helt nya vägar öppnats och andra mönster skapats för samtalet och kunskapssökandet. Med den snabba utvecklingen och förändringen av samhälle och arbetsliv följer kravet på varje enskild individ att ta ansvar för sitt lärande och aktivt söka ny kunskap i det livslånga lärandet. Då det informella lärandet i hög grad sker genom informations- och kommunikationsteknik (IT) är det viktigt inte minst från demokrati- och jämställdhetssynpunkt att den nya tekniken görs tillgänglig för alla. IT erbjuder möjligheter till pedagogisk/metodiskt nytänkande. Närutbildning av mer traditionell karaktär kan varvas med utbildning på distans. Deltagarna kan få tillgång till lärande situationer oberoende av tid och rum. Gränsen mellan de olika lärformerna suddas ut. Det IT-baserade lärandet ställer större krav även på läraren eller utbildaren. Uppgiften blir mer stimulerande men även svårare. Förtrogenhet med tekniken och dess innehåll och möjligheter krävs för att verklig förändring skall ske. Läraren är inte längre ensam förmedlare av kunskap. Uppgiften att vägleda och stödja den studerande vid urval, granskning och värdering av information blir allt mer betydelsefull. Kravet att möta den vuxenstuderande på den nivå han/hon befinner sig är tydligt, liksom att anpassa utbildningen efter individens behov av flexibilitet vad gäller studiernas omfattning och genomförande oberoende av tid och rum. Informations- och kommunikationsteknikens påverkan på vuxnas lärande är ett viktigt forskningsområde. Samspelet mellan människa och teknik i en lärande situation behöver ytterligare belysas. Pågående satsningar För att göra den nya tekniken tillgänglig för alla fastslår regeringen i propositionen om (prop. 1999/2000:86, bet. 1999/2000:TU9, rskr. 1999/2000:256) Ett informationssamhälle för alla att ambitionen för , som redan är en ledande IT-nation, bör vara att som första land bli ett informationssamhälle tillgängligt för alla. I propositionen anger regeringen inriktning för statens åtaganden avseende IT-infrastrukturen. Där framhålls också vikten av att erbjuda medborgarna möjlighet till kompetensutveckling inom IT-området inte minst ur demokratiskt, jämställdhets- och arbetsmarknadsperspektiv. En nationell satsning på IT i skolan (ITiS) genomförs , Lärandets verktyg - nationellt program för IT i skolan (skr. 1997/98:176) ITiS fokuserar främst på skolutveckling, där lärandet utvecklas genom att ett nytt pedagogiskt redskap används. Satsningen har tillkommit för att ge lärarna stöd att ta till sig och utnyttja de nya möjligheter som IT erbjuder. Parallellt stöder ITiS utvecklingen i kommunerna genom att ekonomiskt bidra till utbyggnaden av infrastrukturen för IT i skolan. ITiS, har berört endast ungdomsskolans lärare, men efter beslut på grundval av regeringens förslag i budgetpropositionen omfattar satsningen även lärare inom vuxenutbildningen fr.o.m. . Regeringen avser att i budgetpropositionen för föreslå en ökning av resurserna till ITiS så att även folkhögskolans lärare skall kunna omfattas av kompetensutvecklingssatsningen. Kunskap och kompetensutveckling En successiv förändring av dagens vuxenutbildning så att den motsvarar de krav vuxnas lärande ställer i kunskapssamhället måste innehålla en satsning på kunskapsutveckling genom forskning och utvecklingsarbete och kompetensutveckling för personalen. för fram förslag (SOU 2000:28) om en kraftig satsning på forskning inom vuxenutbildning och livslångt lärande samt ett förhållningssätt där den framtida forskningen inte enbart bedrivs inom det pedagogiska området. Ett tvärdisciplinellt angreppssätt skulle ge en fylligare bild av hur vuxnas lärande ser ut. Områden som kan vara intressanta är enligt kommittén de antropologiska, ekonomiska, filosofiska, handikappvetenskapliga och sociologiska. Regeringen delar i allt väsentligt kommitténs bedömning. Regeringen har i lärarutbildningsreformen öppnat möjlighet för aktiva lärare att bedriva forskningsarbete i sin profession. I propositionen (prop. 2000/01:3) om Forskning och förnyelse har regeringen lagt förslag som innebär en förstärkning av forskningen inom det utbildningsvetenskapliga området. I propositionen föreslås också att ger en utbildningsvetenskaplig kommitté i uppdrag att ansvara för samverkan mellan forskningsfinansiärer inom och utanför rådet kring utbildningsvetenskapliga insatser för att skapa en överblick över området och dess utveckling. Regeringen avser att uppdra åt att initiera forskning och utveckling med särskild inriktning på vuxnas lärande. Utöver den kraftiga allmänna förstärkning av forskningsanslag som genomförts, avser regeringen återkomma till i budgetpropositionen för och föreslå att ytterligare sammanlagt anvisas . Regeringen avser vidare att uppdra åt att genomföra en tidsbegränsad satsning på kompetensutveckling av lärare med inriktning mot vuxenpedagogiskt arbetssätt och specialpedagogik. Den modell för kompetensutveckling som utvecklats inom ITiS bör därvid kunna tjäna som förebild. Verket avses få disponera sammanlagt ca för detta ändamål. Regeringen har inbjudit högskolor att inkomma med projektbeskrivningar om hur de skulle kunna fungera som vuxenpedagogiska centra. har därefter valt ut i , och som fått planeringsbidrag för att utveckla och fördjupa sina projektbeskrivningar. Regeringen räknar med att fatta beslut så att verksamheten kommer i gång . 7 Att främja vuxnas lärande Regeringens bedömning: Det är angeläget att kommunerna bedriver ett utvecklingsarbete som främjar vuxnas lärande. Berörda myndigheter bör få i uppdrag att analysera eventuella hinder i myndigheternas regelverk som försvårar utvecklingsarbetet. Kommitténs förslag: I denna del av betänkandet framförs inga konkreta förslag utan kommittén hänvisar till tidigare betänkanden och en diskussion kring infrastruktur. Kommittén betonar att utvecklingen av infrastrukturen är viktig för effektiviteten i hela utbildningssystemet för allt vuxenlärande - inte bara för utbildning upp till gymnasial nivå. Kommunerna skall stå för mångfald och flexibilitet i utbildningsutbudet och olika utbildningsanordnare skall utnyttjas. Kommittén anser att en väl fungerande infrastruktur för delar av det livslånga lärandet måste kännetecknas av en kedja som kommittén beskriver på följande sätt: * uppsökande verksamhet - rekrytering, * studie- och yrkesvägledning - individuella studieplaner, fördjupade individuella studieplaner, * validering, * samarbetet med olika utbildningsanordnare, statliga och kommunala förvaltningar och med näringsliv om ett flexibelt kursutbud, * flexibelt lärande - individuella studiegångar, * stöd - särskilt stöd, och * utvärdering och kvalitetssäkring på lokal nivå. Kommittén anser att även handikapporganisationerna bör ges möjlighet att ta del av de särskilda medel som utgår till fackliga organisationer för rekrytering och uppsökande insatser. För att få en mångfald inom området bör det enligt kommittén övervägas var huvudmannaskapet för denna verksamhet skall förläggas. Kommittén framhåller vikten av en väl genomtänkt och i relation till olika anordnare objektiv studie- och yrkesvägledning och föreslår att kommitténs synpunkter när det gäller utbildning för studie- och yrkesvägledare överlämnas till den pågående utredningen om Vägledningen i skolväsendet.