prop · GO03108 · 2001-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2000/01:108 Åtgärder mot inställda huvudförhandlingar i brottmål vid tingsrätterna m.m. Prop. Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen föreslår regeringen ett antal ändringar i och delgivningslagen (1970:428) som syftar till att minska antalet inställda huvudförhandlingar i brottmål vid tingsrätterna. Förslagen innebär i huvudsak följande. Kravet på utevaro för att domstolen skall kunna döma till fängelse i den tilltalades utevaro tas bort. Möjligheterna till uppskov med huvudförhandling i mål där den tilltalade är anhållen eller häktad föreslås mjukas upp för mer omfattande mål. Slutligen föreslås att tingsrätt skall kunna använda förenklad delgivning i de fall där den tilltalade i samband med föreläggande av ordningsbot eller utredning av ett brott som enligt 48 kap. 13 § kunnat beivras genom föreläggande av ordningsbot fått information om att sådan delgivning kan komma att användas i tingsrätten i händelse av att åtal väcks. Vidare föreslår regeringen, som ett led i pågående reformering av domstolsväsendet, att det genom en förordning skall kunna bestämmas att ett ärende om företagsrekonstruktion, skuldsanering eller felparkering skall handläggas av en annan tingsrätt än den tingsrätt som enligt de nu gällande reglerna är behörig. En förutsättning skall dock vara att de båda tingsrätterna har sina domkretsar inom samma län. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 4 2 Lagtext 5 2.1 Förslag till lag om ändring i 5 2.2 Förslag till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) 10 2.3 Förslag till lag om ändringen i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift 12 2.4 Förslag till lag om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334) 13 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion 14 3 Ärendet och dess beredning 15 4 Bakgrund 15 5 Överväganden och förslag 18 5.1 När den tilltalade uteblir från huvudförhandlingen 18 5.2 Tidsfristen för huvudförhandling i mål med häktad 25 5.3 Häktning vid lindriga brott 26 5.4 Uppdelning av handläggningen i brottmål 28 5.5 Förenklad delgivning i brottmål 31 5.6 Vissa forumregler 37 6 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 42 7 Ekonomiska konsekvenser 42 8 Författningskommentar 43 8.1 Förslaget till lag om ändring i 43 8.2 Förslaget till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) 44 8.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift 44 8.4 Förslaget till lag om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334) 44 8.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion 45 Bilaga 1 Förslag till lagtext i promemorian Inställda huvudförhandlingar - förslag till åtgärder 46 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över promemorian Inställda huvudförhandlingar - förslag till åtgärder 53 Bilaga 3 Promemorian Vissa processrättsliga frågor rörande forumregler 54 Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser som yttrat sig över promemorian Vissa processrättsliga frågor rörande olika forumregler 64 Bilaga 5 Lagrådsremissens lagförslag 65 Bilaga 6 Lagrådets yttrande 75 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 76 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i delgivningslagen (1970:428), 3. lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, 4. lag om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334), 5. lag om ändring i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion. 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 36 kap. 1 §, 45 kap. 14 och 15 §§ samt 46 kap. 15 § skall ha följande lydelse, dels att det i balken skall införas en ny paragraf, 46 kap. 15 a § med följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 36 kap. 1 §1 Var och en, som inte är part i målet, får höras som vittne. I brottmål får dock målsäganden inte vittna, även om han ej för talan. I brottmål får vittnesförhör inte heller äga rum med någon som har åtalats för medverkan till den gärning förhöret gäller eller för någon annan gärning som har samband med den gärningen. Vad som sägs i andra stycket om den som har åtalats skall också gälla den som för gärning som där avses 1. är skäligen misstänkt och har underrättats om misstanken enligt 23 kap. 18 §, 2. har meddelats strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot, eller 3. till följd av beslut enligt bestämmelser om åtalsunderlåtelse eller särskild åtalsprövning ej har åtalats. Skall någon som avses i andra eller tredje stycket höras i en rättegång som inte avser åtal mot honom själv, gäller i fråga om kallelse till förhandling och påföljd för utevaro från förhandlingen samt i fråga om förhöret vad som sägs om tilltalade i 31 kap. 4 §, 37 kap. 1 §, 45 kap. 15 § samt 46 kap. 15 § första stycket. I fråga om rätt till ersättning för inställelse vid förhandling gäller 36 kap. 24 och 25 §§. Skall någon som avses i andra eller tredje stycket höras i en rättegång som inte avser åtal mot honom själv, gäller i fråga om kallelse till förhandling och påföljd för utevaro från förhandlingen samt i fråga om förhöret vad som sägs om tilltalade i 31 kap. 4 §, 37 kap. 1 §, 45 kap. 15 § samt, med undantag för vad som sägs om häktning, 46 kap. 15 §. I fråga om rätt till ersättning för inställelse vid förhandling gäller 36 kap. 24 och 25 §§. 45 kap. 14 §2 Rätten bestämme, så snart ske kan, tid för huvudförhandlingen. För behandling av rättegångsfråga eller del av saken, som må avgöras särskilt, må huvudförhandling utsättas, ehuru målet i övrigt ej är berett till huvudförhandling. Rätten skall bestämma tid för huvudförhandling . För behandling av en rättegångsfråga eller en del av saken, som får avgöras särskilt, får huvudförhandling sättas ut, trots att målet i övrigt inte är berett till huvudförhandling. Är den tilltalade anhållen eller häktad, skall huvudförhandling hållas inom från den dag, då åtalet väcktes, om ej till följd av åtgärd, som avses i 11 eller 12 §, eller annan omständighet längre uppskov är nödvändigt. Har den tilltalade häktats efter åtalet, skall tiden räknas för hans häktande. Är den tilltalade anhållen eller häktad, skall huvudförhandling hållas inom från den dag, då åtalet väcktes, om inte längre uppskov är nödvändigt på grund av åtgärd som avses i 11 eller 12 §, målets omfattning eller annan omständighet. Har den tilltalade häktats efter åtalet, skall tiden räknas för hans eller hennes häktande. Är den tilltalade ålagd reseförbud, skall huvudförhandling hållas inom en månad från den dag då åtalet väcktes, om inte längre uppskov är nödvändigt till följd av åtgärd som avses i 11 eller 12 § eller annan omständighet. Har reseförbudet meddelats efter åtalet, skall tiden räknas för delgivning av beslutet. Är den tilltalade ålagd reseförbud, skall huvudförhandling hållas inom en månad från den dag då åtalet väcktes, om inte längre uppskov är nödvändigt på grund av åtgärd som avses i 11 eller 12 §, målets omfattning eller annan omständighet. Har reseförbudet meddelats efter åtalet, skall tiden räknas för delgivning av beslutet. 15 §3 Till huvudförhandlingen skall åklagaren kallas. Biträder målsäganden åtalet eller för han eljest talan jämte åklagaren eller skall han höras i anledning av åklagarens talan, skall ock målsäganden kallas. Skall målsäganden infinna sig personligen, förelägge rätten honom vite. Till huvudförhandlingen skall åklagaren kallas. Biträder målsäganden åtalet eller för han eller hon annars talan jämte åklagaren eller skall han eller hon höras i anledning av åklagarens talan, skall även målsäganden kallas. Skall målsäganden infinna sig personligen, skall rätten förelägga honom eller henne vite. Den tilltalade skall kallas till huvudförhandlingen i stämningen eller genom särskild kallelse. Skall han infinna sig personligen eller krävs det att han på annat sätt är närvarande, skall rätten förelägga honom vite. Om det finns anledning att anta att den tilltalade inte skulle iaktta ett sådant föreläggande, får rätten förordna att han skall hämtas till huvudförhandlingen. Kan målet enligt 46 kap. 15 § komma att avgöras trots att den tilltalade har inställt sig endast genom ombud eller har uteblivit, skall han i kallelsen erinras om detta. Rätten förordnar om inställandet av den som är anhållen eller häktad. Om kallande av vittne och sak- kunnig gälle vad i 36 och 40 kap. är stadgat. Den tilltalade skall kallas till huvudförhandlingen i stämningen eller genom särskild kallelse. Skall han eller hon infinna sig personligen eller krävs det att han eller hon på annat sätt är närvarande, skall rätten förelägga honom eller henne vite. Om det finns anledning att anta att den tilltalade inte skulle följa ett sådant föreläggande, får rätten besluta att han eller hon skall hämtas till huvudförhandlingen. Kan målet enligt 46 kap. 15 a § komma att avgöras trots att den tilltalade har inställt sig endast genom ombud eller har uteblivit, skall han eller hon i kallelsen erinras om detta. Rätten beslutar om inställandet av den som är anhållen eller häktad. Bestämmelser om kallande av vittne och sakkunnig finns i 36 och 40 kap. 46 kap. 15 §4 Uteblir den tilltalade från rättegångstillfälle för huvudförhandling eller inställer han sig genom ombud då han har förelagts att infinna sig personligen, skall rätten förelägga nytt vite eller förordna, att han skall hämtas till rätten antingen eller till senare dag. Uteblir den tilltalade från ett rättegångstillfälle för huvudförhandling eller inställer han eller hon sig genom ombud då han eller hon har förelagts att infinna sig personligen, skall rätten i första hand pröva om målet kan avgöras enligt 15 a §. Är det inte möjligt att avgöra målet skall rätten besluta att den tilltalade skall 1. kallas på nytt vid vite, 2. hämtas till rätten antingen eller till en senare dag eller 3. häktas, om det finns förutsättningar för det. Kan saken utredas tillfredsställande, får målet avgöras trots att den tilltalade har inställt sig endast genom ombud eller har uteblivit, om 1. det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter, fängelse , villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening, 2. den tilltalade, sedan stämning har delgetts honom, har avvikit eller håller sig undan på sådant sätt att han inte kan hämtas till huvudförhandlingen eller 3. den tilltalade lider av en allvarlig psykisk störning och hans närvaro på grund därav inte är nödvändig. I fall som avses i andra stycket 1 får fängelse ådömas endast om den tilltalade har uteblivit från ett rättegångstillfälle för huvudförhandling i målet eller då har inställt sig endast genom ombud. Har åtalet efter det tidigare rättegångstillfället utvidgats till att avse ytterligare gärning, får fängelse ådömas endast om anledning fanns att döma till fängelse för de gärningar som åtalet avsåg innan det utvidgades. Med de påföljder som anges i andra stycket 1 skall likställas förordnande enligt 34 kap. 1 § första stycket 1 . Detta gäller dock inte, om i samband med förordnandet villkorligt medgiven frihet från fängelsestraff skall förklaras förverkad i fråga om en strafftid som överstiger . I fall som avses i andra stycket 2 får målet avgöras även om den tilltalade inte har delgetts kallelse till förhandlingen. Rättegångsfrågor får avgöras trots att den tilltalade har uteblivit. Kan saken utredas tillfredsställande, får målet avgöras trots att den tilltalade har inställt sig endast genom ombud eller har uteblivit, om 1. det inte finns anledning att döma till annan påföljd än böter, fängelse , villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening, 2. den tilltalade, sedan han eller hon har delgetts stämning, har avvikit eller håller sig undan på ett sådant sätt att han eller hon inte kan hämtas till huvudförhandlingen eller 3. den tilltalade lider av en allvarlig psykisk störning och hans eller hennes närvaro därför inte är nödvändig. Med de påföljder som anges i första stycket 1 skall likställas förordnande enligt 34 kap. 1 § första stycket 1 . Det gäller dock inte, om i samband med förordnandet villkorligt medgiven frihet från fängelsestraff skall förklaras förverkad i fråga om en strafftid som överstiger . I de fall som avses i första stycket 2 får målet avgöras även om den tilltalade inte har delgetts kallelse till förhandlingen. Rättegångsfrågor får avgöras trots att den tilltalade har uteblivit. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) Härigenom föreskrivs i fråga om delgivningslagen (1970:428) dels att 3 a § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 3 b §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 a §5 Om det inte är olämpligt med hänsyn till omständigheterna, får ordinär delgivning med den som är part eller som har liknande ställning i ett mål eller ärende ske genom att myndigheten sänder handlingen med post till den sökte under hans senast kända adress och minst senare skickar ett meddelande om att handlingen har sänts (förenklad delgivning). Förenklad delgivning får användas bara om den sökte har delgetts upplysning om att förenklad delgivning kan komma att användas i målet eller ärendet. Sådan upplysning behöver dock inte delges med den som har inlett förfarandet vid myndigheten eller som har gett in en handling i målet eller ärendet, om upplysningen lämnas i nära anslutning till att ansökan eller handlingen har kommit in till myndigheten. Förenklad delgivning får inte avse stämningsansökningar eller andra handlingar genom vilka förfarandet vid myndigheten inleds. Har ett mål om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning efter bestridande överlämnats till tingsrätt, Arbetsdomstolen eller får dock svaranden delges sökandens begäran om överlämnande och andra handlingar i målet genom förenklad delgivning, om svaranden under handläggningen hos kronofogdemyndigheten har delgetts upplysning om att förenklad delgivning kan komma att användas i målet hos tingsrätten, Arbetsdomstolen eller . Förenklad delgivning får i andra fall än som följer av 3 b § inte avse stämningsansökningar eller andra handlingar genom vilka förfarandet vid myndigheten inleds. Har ett mål om betalningsföreläggande eller vanlig handräckning efter bestridande överlämnats till tingsrätt, Arbetsdomstolen eller , får svaranden delges sökandens begäran om överlämnande och andra handlingar i målet genom förenklad delgivning, om svaranden under handläggningen hos kronofogdemyndigheten har delgetts upplysning om att förenklad delgivning kan komma att användas i målet hos tingsrätten, Arbetsdomstolen eller . En tilltalad i ett brottmål vid tingsrätt får delges stämningsansökan och andra handlingar i målet genom förenklad delgivning om han eller hon i samband med föreläggande av ordningsbot, eller utredning av ett brott som enligt 48 kap. 13 § får beivras genom sådant föreläggande, har delgetts upplysning om att förenklad delgivning kan komma att användas i brottmålet. Denna lag träder i kraft . 2.3 Förslag till lag om ändringen i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift Härmed föreskrivs att 10 § lagen (1976:206) om felparkeringsavgift6 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 §7 Ett beslut enligt 9 § som innebär att betalningsansvaret undanröjts får inte överklagas. Andra beslut enligt 9 § överklagas skriftligen till den tingsrätt inom vars domkrets överträdelsen har ägt rum. Överklagandet skall ges in till polismyndigheten. Det skall ha kommit in dit senast från det klaganden fick del av beslutet. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat anges i denna lag. Andra beslut enligt 9 § överklagas skriftligen till den tingsrätt inom vars domkrets överträdelsen har ägt rum, om inte regeringen föreskrivit att det skall ske till en annan tingsrätt med domkrets i samma län. Överklagandet skall ges in till polismyndigheten. Det skall ha kommit in dit senast från det klaganden fick del av beslutet. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat anges i denna lag. Omständigheter eller bevis som inte angetts vid polismyndigheten får i tingsrätten eller hovrätten åberopas endast om parten gör sannolikt, att han haft giltig ursäkt för sin underlåtenhet att ange omständigheten eller beviset vid polismyndigheten, eller om det av annan särskild anledning bör tillåtas att omständigheten eller beviset åberopas. Denna lag träder i kraft . 2.4 Förslag till lag om ändring i skuldsaneringslagen (1994:334) Härmed föreskrivs att 21 § skuldsaneringslagen (1994:334) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 21 §8 Har någon borgenär motsatt sig förslaget skall kronofogdemyndigheten, om ansökan inte skall avslås enligt 12 § andra stycket, överlämna ärendet till tingsrätten i den ort där gäldenären är bosatt för vidare handläggning där. Om gäldenären inte är bosatt i skall ärendet överlämnas till . Har någon borgenär motsatt sig förslaget skall kronofogdemyndigheten, om ansökan inte skall avslås enligt 12 § andra stycket, överlämna ärendet till tingsrätten i den ort där gäldenären är bosatt för vidare handläggning där, om inte regeringen föreskrivit att det skall ske till en annan tingsrätt med domkrets i det län där gäldenären är bosatt. Om gäldenären inte är bosatt i skall ärendet överlämnas till . Denna lag träder i kraft . 2.5 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion Härmed föreskrivs att 2 kap. 1 § lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 kap. 1 § En ansökan om företagsrekonstruktion får göras av gäldenären eller av en borgenär. Ansökan skall göras skriftligen hos den tingsrätt där gäldenären bör svara i tvistemål som angår betalningsskyldighet i allmänhet. Ansökningshandlingen skall vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller sökandens ombud. En ansökan om företagsrekonstruktion får göras av gäldenären eller av en borgenär. Ansökan skall göras skriftligen hos den tingsrätt där gäldenären bör svara i tvistemål som angår betalningsskyldighet i allmänhet, om inte regeringen föreskrivit att det skall ske till en annan tingsrätt med domkrets i det län där gäldenären bör svara. Ansökningshandlingen skall vara egenhändigt undertecknad av sökanden eller sökandens ombud. I ansökan skall sökanden ange och styrka de omständigheter som gör rätten behörig, om de inte är kända. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Regeringen uppdrog i regleringsbrevet för åt att lämna förslag till åtgärder för att minska antalet inställda huvudförhandlingar i brottmål vid tingsrätterna. I den utsträckning förslagen krävde författningsändringar skulle verket lämna förslag till sådana. beslutade att tillsätta en arbetsgrupp med uppgift att arbeta med processrättsliga frågor. Gruppen skall försöka fånga upp idéer från domstolarnas verksamhet och utreda dessa. Gruppens första arbetsuppgift har varit att utreda och lämna förslag till åtgärder för att minska antalet inställda huvudförhandlingar i brottmål vid tingsrätterna. Arbetsgruppen har i en promemoria (dnr Ju2000/109) lämnat förslag till åtgärder. Arbetsgruppens lagförslag finns i bilaga 1. Förslagen i promemorian har remissbehandlats. I bilaga 2 finns en förteckning över remissinstanserna. Remissvaren och en remissammanställning finns tillgängliga i (dnr Ju2000/109). Inom har lagmannen med biträde av en arbetsgrupp sett över vissa forumförhållanden i allmän domstol. Resultatet av arbetet har redovisats till och lagts till grund för en inom departementet upprättad promemoria med lagförslag (dnr Ju2000/250). Promemorian till vilken redovisning fogats finns i bilaga 3. Förslagen har remissbehandlats. I bilaga 4 finns en förteckning över remissinstanserna. Remissvaren och en remissammanställning finns tillgängliga i (dnr Ju2000/250). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagrådet har invänt mot en förändring av grundförutsättningen för att mål skall kunna avgöras i den tilltalades utevaro och förordat att den nuvarande lydelsen behålls. Regeringen har följt Lagrådets yttrande. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkt i avsnitt 5.1. 4 Bakgrund Konsekvenser av inställda huvudförhandlingar i brottmål Ungefär en fjärdedel av alla huvudförhandlingar i brottmål ställs in. Inställda huvudförhandlingar får negativa konsekvenser i flera avseenden. De utgör en risk för rättssäkerheten och orsakar effektivitetsförluster och stora kostnader för både samhället och enskilda. Den totala årliga kostnaden enbart för rättsväsendet har uppskattats till i en undersökning utförd av (RRV 1994:16). Från rättssäkerhetssynpunkt är det angeläget att handläggningen av brottmålen inte drar ut . Det är viktigt att huvudförhandlingar hålls och att målen avgörs så som möjligt efter det att brottet begåtts. Särskilt viktigt är detta när det åberopas muntlig bevisning eftersom det annars finns risk för att målsägandes och vittnens minnesbilder av händelseförloppet avsevärt försämras. Ju det tar innan huvudförhandling kommer till stånd desto svårare blir det också att få tag på de förhörspersoner som åberopats. Vidare är det av betydelse för den allmänna laglydnaden att straff följer på brott. Huvudförhandlingar som ställs in ger även upphov till merarbete för domstolens personal med bl.a. kallelser och delgivning. Ställs förhandlingen in som den skulle ha ägt rum skall försvarare, vittnen, målsäganden och tolkar, som kallats och inställt sig, ha ersättning. Den spilltid som uppstår kan för de berörda bli svår att utnyttja effektivt. Vidare ökar domstolens balans av oavgjorda mål, vilket i sig fördröjer målens handläggning och alstrar merarbete i form av posthantering och telefonförfrågningar från t.ex. målsäganden och vittnen som väntar på att huvudförhandling skall komma till stånd. Rättssäkerhets-, kostnads- och effektivitetsskäl talar alltså för att åtgärder vidtas för att minska antalet inställda förhandlingar i brottmål. Undersökningar av omfattningen av och orsaker till inställda förhandlingar i brottmål Problemen förknippade med inställda förhandlingar i brottmål har uppmärksammats och utretts i flera olika sammanhang. () presenterade i den ovan nämnda rapporten (RRV 1994:16) en granskning av hur stor andel av utsatta huvudförhandlingar i brottmål som ställs in samt orsakerna till detta. Underlag inhämtades bl.a. i form av en enkätundersökning med samtliga tingsrätter avseende en period av (( ). Syftet med granskningen var att utreda vilka konsekvenser inställda förhandlingar medför för rättsväsendet samt att uppskatta de merkostnader som belastar statsbudgeten. Vidare lämnade RRV vissa rekommendationer när det gäller t.ex. tillgång till information och samverkan inom rättsväsendet samt rutiner vid tingsrätterna för att minska antalet inställda förhandlingar. Av rapporten framgår bl.a. följande. En fjärdedel () av alla huvudförhandlingar i brottmål ställs in. Minst en tredjedel av dem () ställs in som förhandlingen skulle ha ägt rum. Den vanligaste orsaken till att förhandlingar ställs in är att den tilltalade, men ibland också en målsägande eller ett vittne, uteblir. Den vanligaste orsaken till att förhandlingar ställs in i förväg är delgivningssvårigheter () (delgivningsproblem som orsak kartlades endast för de huvudförhandlingar som ställdes in i förväg). En inställd huvudförhandling fördröjer rättsprocessen med cirka . Skjuts en huvudförhandling upp en andra gång innebär det en sammanlagd försening . RRV gjorde i rapporten beräkningar av kostnaderna för inställda förhandlingar i brottmål från ett statsfinansiellt perspektiv och fann i huvudsak följande. Den sammanlagda årliga kostnaden för inställda huvudförhandlingar kan uppskattas till .