prop · GP038 · 2001-09-20 00:00:00 — Bakgrund: Revisionsrätten består av 15 ledamöter (artikel 247.1 i EG- fördraget). Att det är fråga om en ledamot från respektive medlemsstat är inte uttalat i fördraget men det framgår ändå indirekt då det sägs att ledamöterna skall utses bland privatpersoner i sina respektive länder (artikel 247.2). När det gäller arbetsformer anger fördraget enbart att ledamöterna bland sig skall utse ordförande (artikel 247.3 i EG-fördraget) samt att revisionsrättens ledamöter skall anta rättens rapporter och yttranden med en majoritet av sina ledamöter (artikel 248.4). : De frågor som diskuterades under regerings- konferensen rörde antalet ledamöter i revisionsrätten och deras behörighetskrav samt revisions rättens arbetsformer. Såväl kommissionen som ansåg att antalet ledamöter borde slås fast, oberoende av antalet medlemsstater. Medlems- staterna, liksom revisionsrätten, ansåg emellertid att den nuvarande principen med en ledamot från respektive medlemsstat borde permanentas. ansåg att det var viktigt att vidmakthålla regeln om en ledamot från varje medlemsland. Regeringen ansåg att fördraget på denna punkt borde formuleras så att det inte behöver justeras vid varje utvidgning. Skälen till att kommissionen och ansåg att antalet ledamöter borde slås fast var att man befarade att för många ledamöter skulle leda till ineffektivitet. Revisionsrätten och medlemsstaterna framförde i förhandlingarna att frågan om effektivitet bäst säkrades genom effektiva arbetsformer. Mot denna bakgrund föreslog revisionsrätten att rätten skulle ges en fördragsenlig rätt att inrätta ett system med avdelningar där rättens ledamöter, som knöts till respektive avdelning, också gavs rätt att besluta om rapporter som arbetats fram inom berört område. Detta förslag vann regeringskonferensens gillande. Utöver dessa förslag diskuterades dels ett förslag om att uppmana Prop. 2001/02:8 revisionsrätten att komplettera revisionsförklaringen med bedömningar för de olika utgiftsområdena i gemenskapernas budget, dels ett förslag om förstärkt samarbete mellan revisionsrätten och medlemsstaternas revisionsmyndigheter. För att undvika i ntrång i revisionsrättens, men också de nationella revisionsmyndigheternas, oberoende formulerades det senare förslaget så att det ankommer på revisionsrätten själv och berörda myndigheter att genom aktiva beslut genomföra dessa åtgärder. gav sitt stöd åt båda dessa förslag. Redan i inledningen av förhandlingarna inom ramen för den generella översyn som gjordes väcktes frågan om det inte skulle vara lämpligt att ändra beslutsregeln i rådet för att utse ledamöterna från enhällighet till kvalificerad majoritet (se avsnitt 8.2.18). föreslog i sammanhanget att dess roll skulle förstärkas genom att parlamentet inte endast skulle bli konsulterat av rådet om föreslagen ledamot, utan också ge sitt samtycke. Detta förslag vann dock inte stöd hos medlemsstaterna. Förhandlingsresultatet: Artikel 247.1 i EG-fördraget ändras i enlighet med det svenska önskemålet genom att fördraget, i stället för att ange ett visst antal ledamöter, anger att revisionsrätten skall bestå av en medborgare från varje medlemsstat (artikel 2.36 a i ). Medlemsstaterna enades vidare om att inte göra någon ändring i fråga om mandatperiodens längd eller möjlighet till omförordnande. antog en förklaring ( gemensam förklaring 18 ) med uppmaning till revisionsrätten och de nationella revisionsorganen att förbättra sitt samarbete med bibehållande av deras självständighet. För detta ändamål kan revisionsrättens ordförande inrätta en kontakt- kommitté med de nationella revisionsorganens ordförande. Artikel 248 i EG-fördraget kompletterades med en bestämmelse som ger revisionsrätten rätt att inrätta avdelningar, vilka kan besluta om vissa kategorier av rapporter eller yttranden enligt villkor som skall slås fast i revisionsrättens interna arbetsordning (artikel 248.4 tredje stycket i EG- fördraget, artikel 2.37 b i ). En ny bestämmelse ålägger revisionsrätten att slå fast en intern arbetsordning (se avsnitt 8.2.18). Slutligen kompletterades även artikel 248 i EG-fördraget med ett tillägg till reglerna om revisionsförklaringen där det anges att det till denna förklaring kan fogas separata bedömningar för respektive huvudsakligt verksamhetsområde inom EU (artikel 248.1 andra stycket). Ändringarna i fördraget som rör revisionsrätten torde inte få några direkta konsekvenser för del, men bekräftar att revisionsrätten även fortsättningsvis skall ha en svensk ledamot. kan komma att beröras om revisionsrättens ordförande önskar bilda en kontaktkommitté i enlighet med den gemensamma förklaringen (18) . Chefen för revisionsrätten och cheferna för de nationella revisionsmyndigheterna har emellertid ett utvecklat samarbete och har tillsammans kommit överens om och träffats vid regelbundna möten. De nationella revisionsorganen har även bejakat samarbete med revisionsrätten så länge som respektive myndighet inte uppfattat samarbetet som ett hot mot sin organisations ställning och oberoende. Regeringen vill med anledning av () Prop. 2001/02:8 yttrande framföra följande. I sitt remissvar invänder inte RRV mot de föreslagna ändringarna i fördraget men anser att klarare principer borde slås fast för såväl revisionsrättens interna arbetsformer som för vilka professionella krav som bör ställas på en ledamot i revisionsrätten. Eftersom regeringen anser att det bör ankomma på revisionsrätten själv att organisera sitt arbete ser inte regeringen något behov av att i ett rådsbeslut precisera principer för vad rättens arbetsordning skall innehålla. Regeringen ser inte heller behov av att komplettera fördragets regler om krav på ledamöternas professionella bakgrund. Regeringen noterar avslutningsvis verkets kommentarer till den gemensamma förklaringen (18) . Även om regeringen anser det angeläget att det finns ett utvecklat och väl fungerande samarbete mellan revisionsrätten och de nationella revisionsorganen vill regeringen understryka att detta inte får innebära att respektive revisionsorgans oberoende sätts i fråga. Genom införs en begränsning av antalet ledamöter i Ekonomiska och sociala kommittén (ESK) och . En övre gräns om 350 ledamöter fastställs. Genom införs en möjlighet till förenklat ändrings- förfarande vad gäller bestämmelserna i fördragen om beslutsfattande i () och Europeiska investeringsbanken (EIB). Sammansättningen av ESK respektive och den förhandlingsposition som medlemsstaterna kommer att inta vid anslutningskonferenserna för en union med 27 medlemsstater framgår av förklaringen om utvidgningen av EU. 7.6.1Ekonomiska och sociala kommittén (ESK) Sammanfattning: I fördraget anges att antalet ledamöter i ESK inte får överstiga 350, inte heller efter utvidgningen. kommer, liksom , att ha 12 ledamöter i kommittén. Kommittén skall även i fortsättningen vara sammansatt av företrädare för olika grupper inom det ekonomiska och sociala livet och till listan i fördraget med de särskilt angivna grupperna läggs kategorin konsumenter. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Bakgrund: Ekonomiska och sociala kommittén (ESK) skall enligt artikel 7.2 i EG-fördraget biträda rådet och kommissionen med rådgivande uppgifter. De närmare bestämmelserna om kommittén finns i artiklarna 257262 EG-fördraget. gäller att ESK skall bestå av företrädare för olika grupper inom det ekonomiska och sociala livet, särskilt företrädare för tillverkare, jordbrukare, transportföretag, arbets- tagare, köpmän, hantverkare, fria yrken och allmänna samhällsintressen. Kommittén har 222 ledamöter, men det anges i fördraget inte någon Prop. 2001/02:8 övre gräns för antalet ledamöter. Vid utseende av medlemmar av kommittén tillställer varje medlemsstat rådet en lista med dubbelt så många kandidater som det antal platser som har tilldelats statens medborgare. Vid kommitténs sammansättning skall hänsyn tas till nödvändigheten av att säkerställa en tillräcklig representation för de olika grupperna inom det ekonomiska och sociala livet. och förhandlingsresultatet: Under regerings- konferensen diskuterades frågan om vilka kategorier inom det ekonomiska och sociala livet som särskilt skall representeras i kommittén. Förslag framfördes om att även kategorin konsumenter skulle anges. Resultatet blev att artikeln anger att kommittén skall vara sammansatt av företrädare för de olika ekonomiska och sociala grupperingarna i det organiserade civila samhället. Till listan med de särskilt angivna kategorierna lades även kategorin konsumenter (artikel 2.39 i ). Vidare diskuterades behovet av artikel 259.1 andra stycket i EG- fördraget, dvs. nödvändigheten av att säkerställa en tillräcklig representation för de olika grupperna inom det ekonomiska och sociala livet vid kommitténs sammansättning. Förslag lades om att detta stycke skulle strykas. Regeringen hade inget att invända mot detta, då representationsfrågan får anses vara omhändertagen i artikel 257 i EG- fördraget. Resultatet av förhandlingarna blev att artikel 259.1 andra stycket utgår. Mot bakgrund av den förestående utvidgningen diskuterades också frågan om att införa en begränsning av antalet ledamöter i ESK. Regeringen stödde detta förslag. Resultatet blev att det i artikel 258 i EG- fördraget (artikel 2.40 i ) anges att antalet ledamöter inte får överstiga 350. Av den gemensamma förklaringen (20) om utvidgningen av Europeiska unionen framgår den gemensamma ståndpunkt om samman- sättningen av ESK som medlemsstaterna kommer att inta vid anslutningskonferenserna för en union med 27 medlemsstater. Av för- klaringen framgår att , liksom , kommer att ha 12 ledamöter i ESK. När det gäller utseende av ledamöter hänvisas till avsnitt 8.2.19. Det kan i detta sammanhang noteras att andra stycket i artikel 258 i EG- fördraget har ändrats och flyttats till artikel 259 i samma fördrag. Sammanfattning: I fördraget anges att antalet ledamöter i inte får överstiga 350, inte heller efter utvidgningen. kommer, liksom , att ha 12 ledamöter i kommittén. När det lokala eller regionala politiska mandatet för en ledamot upphör skall mandatet i automatiskt upphöra. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Bakgrund: skall enligt artikel 7.2 i EG-fördraget Prop. 2001/02:8 biträda rådet och kommissionen med rådgivande uppgifter. bestämmelser som närmare reglerar verksamhet finns i artiklarna 263265 i EG-fördraget. Kommittén, som består av företrädare för regionala och lokala organ, har 222 ledamöter. I fördraget anges ingen övre gräns för antalet ledamöter. : Inför unionens utvidgning fanns behov av att fastställa en övre gräns för antalet ledamöter i kommittén. Det fanns också skäl att skärpa kravet på ledamöternas mandat. Båda dessa frågor initierades av bl.a. . Regeringen intog en positiv hållning till förslaget om ökning av antalet ledamöter till 350, även om man på svensk sida från början förespråkade ett något lägre antal. förde i förhandlingarna fram krav på skärpning av kraven för ledamöternas mandat. Enligt regeringens uppfattning skulle ledamöterna inneha ett lokalt eller regionalt politiskt mandat och de skulle förlora sin plats i , om de förlorade detta mandat. Förhandlingsresultatet: En övre gräns om 350 ledamöter i fastställs (artikel 2.42 i ). skall bestå av företrädare för regionala och lokala organ som antingen valts till ett regionalt eller lokalt organ eller är politiskt ansvariga inför en vald församling. Rådet skall med kvalificerad majoritet anta en förteckning över ledamöter och suppleanter som skall upprättas enligt medlemsstaternas förslag (se avsnitt 8.2.20). När ett mandat som ligger till grund för förslaget upphör, skall mandatet i automatiskt upphöra och ledamoten skall för den återstående delen av mandatperioden ersättas enligt samma förfarande. Av den gemensamma förklaringen (20) om utvidgningen av Europeiska unionen framgår den gemensamma ståndpunkt om samman- sättningen av som medlemsstaterna kommer att inta vid anslutningskonferenserna för en union med 27 medlemsstater. För del innebär förändringarna att även efter utvidgningen behåller samma antal ledamöter av kommittén som . kan därmed även fortsättningsvis upprätthålla en god representativitet från såväl lokal som regional nivå. Sammanfattning: Rådet får, på stats- eller regeringschefsnivå, genom ett enhälligt beslut ändra reglerna för röstförfarandet i . Ändringarna skall godkännas av medlemsstaterna i enlighet med deras konstitutionella bestämmelser. Remissinstanserna: ifrågasätter att det i varken eller promemorian nämns det faktum att styrningen av ECB har lämnats utanför en samlad bedömning. Bakgrund: För att ändra i artikel 10.2 i protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och (ECBS- stadgan), som reglerar röstförfarandet i , krävs enligt gällande bestämmelser att medlemsstaterna i samförstånd beslutar om ändringarna Prop. 2001/02:8 inom ramen för en regeringskonferens. : Initiativet att införa ett tillägg till artikel 10 i ECBS-stadgan togs av ordförandeskapet. Förslaget motiverades av EU:s förestående utvidgning och syftade till att underlätta en förändring av röstförfarandet i . Avsikten var att anpassa styrelseformerna till utvidgningen. ställde sig positivt till förslaget. Förhandlingsresultatet: I korthet går förändringen ut på att rådet, på stats- eller regeringschefsnivå, enhälligt på rekommendation från ECB och efter att ha hört och kommissionen eller på rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Europa- parlamentet och ECB skall kunna besluta om ändringar i den artikel som styr röstförfarande. En sådan ändring skulle därmed inte, som , behöva hanteras inom en regeringskonferens. Ändringarna måste emellertid godkännas av medlemsstaterna i enlighet med deras konstitutionella bestämmelser. Förändringen innebär att en ny punkt 6 fogas till artikel 10 i ECBS-stadgan (artikel 5 i ). Den svenska riksbankschefen är inte medlem av och påverkas därför inte av tilläggsartikeln. Riksbankschefen blir medlem av först vid ett inträde i valutaunionen. Med anledning av universitets remissvar vill regeringen framföra följande. Frågan om styrningen av ECB, dvs. röstförfarandet i , väcktes i ett sent skede och det fanns därför inte förutsätt- ningar att föra en sakdiskussion. Frågan har därför inte reglerats i . Enligt en gemensam förklaring (19) skall en rekommendation enligt den nya artikeln 10.6 i ECBS-stadgan läggas fram möjligt. 7.6.4Europeiska investeringsbanken (EIB) Sammanfattning: Rådet kan genom ett enhälligt beslut ändra vissa bestämmelser i stadga som rör bankens ledningsstruktur. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Bakgrund: I artikel 266 tredje stycket i EG-fördraget anges att Europeiska investeringsbankens (EIB) stadga är såsom protokoll fogad till EG-fördraget. Enligt gällande bestämmelser kan därför ändringar i bankens stadga endast beslutas vid en regeringskonferens. : Det är nödvändigt att anpassa EIB:s lednings- struktur till den kommande utvidgningen. Det var inte möjligt att nå enighet i frågan före Europeiska rådets möte i varför initiativet togs till att ändra i fördraget så att ledningsstrukturen kan anpassas genom ett beslut i rådet. gav sitt stöd till denna fördragsändring. Förhandlingsresultatet: Genom artikel 2.43 i görs ett tillägg i artikel 266 med innebörd att rådet med enhällighet på begäran av EIB eller kommissionen kan ändra ett antal artiklar i EIB:s stadga som har att göra med bankens ledningsstruktur (se avsnitt 6.1). Sammanfattning: Av en gemensam förklaring (22) framgår att skall ett av Europeiska rådets möten under varje ordförandeskap hållas i . När unionen har 18 medlemmar skall samtliga Europeiska rådets möten hållas i . Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Bakgrund: skall ge unionen de impulser som behövs för dess utveckling och fastställa allmänna politiska riktlinjer för denna utveckling (artikel 4 första stycket i Unionsfördraget). skall sammanträda minst under ordförandeskap av stats- eller regeringschefen i den medlemsstat som innehar ordförande- skapet i rådet (artikel 4 andra stycket). och förhandlingsresultatet: Frågan om var skall hålla sina möten kom upp i regeringskonferensens slutskede. Medlemsstaternas regeringar enades om att anta en förklaring om var dessa möten skall hållas. Förklaringen innebär att skall ett av Europeiska rådets möten under varje ordförandeskap hållas i . När EU har 18 medlemmar skall däremot alla Europeiska rådets möten äga rum i (gemensam förklaring 22) . Beslut med kvalificerad majoritet m.m. Sammanfattning: För att även efter en utvidgning av unionen bevara effektiviteten i rådets beslutsordning ändras omröstningsreglerna i rådet och beslut genom kvalificerad majoritet införs i ett flertal fall. Tillämpningen av medbeslutandeförfarandet utökas i flera fall. redogörelse lämnas för de bestämmelser som berörs. Bakgrund: Möjligheten för rådet att fatta beslut med kvalificerad majoritet har funnits på viktiga områden alltsedan Kol- och stålfördragets ikraftträdande (1952). I lagstiftningsfrågor infördes denna möjlighet emellertid först i och med ikraftträdandet av Europeiska enhetsakten (enhetsakten) och tillämpningsområdet utökades såväl genom (1993) som genom Amsterdamfördraget (1999). kan den överväldigande delen av besluten i unionen fattas av rådet med kvalificerad majoritet. I fördragen återstår endast ett 70-tal artiklar som helt eller i någon del föreskriver enhälligt beslutsfattande i Bland dessa återfinns frågor som anses nära förknippade med den nationella suveräniteten, frågor av EU-konstitutionell natur samt frågor som för en grupp medlemsländer är politiskt känsliga och där flertalet medlemsstater är överens om att beslut måste fattas med enhällighet. Det bör i detta sammanhang även understrykas att det sällan sker någon formell omröstning i rådet. Det stora flertalet beslut fattas med Den omständigheten att det i det enskilda fallet finns en till majoritetsbeslut bidrar emellertid till att öka medlems- staternas vilja att finna en för alla acceptabel lösning. Möjligheten att Prop. 2001/02:8 fatta beslut med kvalificerad majoritet har visat sig mycket viktig för utvecklingen på miljö- och konsumentområdet. Likaså har den på ett tydligt sätt bidragit till effektiviteten i rådsarbetet när det gäller gemenskapens ekonomisk-politiska samarbete. Genomförandet av t.ex. den inre marknaden hade knappast varit möjligt om inte rådet hade kunnat fatta beslut med kvalificerad majoritet. Artikel 93 och, i viss mån, artikel 94 i EG-fördraget reglerar beslut om lagstiftning på skatteområdet. Artikel 93 behandlar de indirekta skatterna (mervärdesskatt och punktskatt) under det att artikel 94 är den artikel som utgör den rättsliga grunden för beslut på området för direkt beskattning. Båda artiklarna föreskriver att besluten skall vara enhälliga. Innan beslut fattas skall yttrande inhämtas från och Ekonomiska och sociala kommittén. Redan vid den förra regeringskonferensen (19961997) fördes diskussioner om en eventuell övergång till beslutsfattande med kvalificerad majoritet vad gällde vissa frågor på skatteområdet. Genom en sådan övergång hoppades man kunna förbättra möjligheterna för EG att uppnå resultat på detta område. Som framgår av avsnitt 4 stod det redan efter Europeiska rådets möte i klart att regeringskonferensen skulle granska möjlig- heterna att utöka tillämpningsområdena för beslutsfattande med kvalificerad majoritet i syfte att bevara effektiviteten i rådets besluts- process i en utvidgad union. Det fanns, som också framgår av avsnitt 4, under förberedelsearbetet, men också i inledningsskedet av själva konferensen, olika uppfattningar om hur man organisatoriskt skulle gå till väga med denna fråga. : Det portugisiska ordförandeskapet, som hade ansvaret för den första delen av regeringskonferensen, valde att inledningsvis dela in frågan i ett antal kategorier: dels de artiklar som kunde omfattas av kvalificerad majoritet i sin helhet utan ändring av innehållet, dels de artiklar för vilka det skulle vara svårt att tänka sig en fullständig övergång till kvalificerad majoritet men som i vissa delar kunde omfattas av kvalificerad majoritet (det gällde bestämmelser om skatter och avgifter, socialpolitik och miljö), dels vissa artiklar inom området för rättsliga och inrikes frågor, det s.k. RIF-området, som väckte speciella frågor, dels slutligen den särskilda problematiken i samband med artikel 308 i EG-fördraget. Artikel 308 har sedan enhetsaktens ikraftträdande i ett stort antal fall åberopats som rättslig grund för rättsakter särskilt vad gäller vissa områden, nämligen skapandet av decentraliserade organ som är juridiska personer och skall arbeta för att uppnå ett av målen i fördraget, ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete med tredje land samt energisektorn. Den fråga som diskuterades under konferensen var om det kunde finnas ett behov av att skapa en särskild rättslig grund för respektive område utan att detta skulle behöva innebära en överlåtelse av beslutanderätt. En förteckning över bestämmelser av EU-konstitutionell karaktär och bestämmelser om organens sammansättning lades fram vid konferensen. Dessa artiklar kom, med endast något undantag, att uteslutas från vidare överväganden för en övergång till kvalificerad majoritet. Arbetet fortsatte på grundval av en uppdelning på två typer av Prop. 2001/02:8 bestämmelser, nämligen ·bestämmelser som kunde omfattas av kvalificerad majoritet utan att någon ändring av bestämmelsen i övrigt var nödvändig, och ·komplicerade och politiskt känsliga bestämmelser som i vissa delar kunde omfattas av kvalificerad majoritet, men beträffande vilka en ändring av bestämmelsen även i övrigt var nödvändig. Den senare kategorin medförde naturligen de svåraste och mest tidskrävande förhandlingarna och kom att omfatta, förutom skatter, även sociala bestämmelser, miljö, RIF-området (framför allt bestämmelserna om viseringar, asyl och invandring), frågan om särskilda rättsliga grunder (se ovan), åtgärder mot diskriminering, den gemensamma handels- politiken samt ekonomisk och social sammanhållning. Med undantag för skatteområdet (se nedan) ledde dessa fördjupade förhandlingar fram till förändringar i gällande bestämmelser och kommenteras därför utförligare i avsnitten 8.1 och 8.2. I samband med diskussionen om en utökad tillämpning av besluts- fattande i rådet med kvalificerad majoritet kom även frågan om att utöka tillämpningen av medbeslutandeförfarandet med i enlighet med artikel 251 i EG-fördraget upp. Även här föregicks sakdiskussionen av en diskussion kring metodval. Konferensen enades inte om någon generell princip, men medbeslutandeförfarandet kom att tillämpas i ett flertal fall där rådet fick möjlighet att fatta beslut med kvalificerad majoritet. På skatteområdet framhölls särskilt vikten av att man inför den förestående utvidgningen såg över möjligheterna att effektivisera besluts- fattandet inom gemenskapen. Mot denna bakgrund, ansåg flera medlems- stater, borde en ändring av omröstningsreglerna inom i vart fall delar av skatteområdet övervägas. har ända sedan anslutningen till EU betonat vikten av enhällighet på skatteområdet. Denna inställning har sin grund främst i principiella överväganden. Skatteområdet ligger nära kärnan i den nationella suveräniteten. Genom en övergång till kvalificerad majoritet på skatteområdet skulle komma att i någon mån avhända sig kontrollen över sina skatteintäkter. Möjligheterna att föra en parlamentariskt förankrad ekonomisk politik skulle komma att begränsas och det skulle med en sådan ordning inte kunna uteslutas att det på gemenskapsnivå fattas beslut som har direkt effekt på den svenska statsbudgeten. Under förberedelserna inför Europeiska rådets möte i diskuterades ett flertal kompromissförslag från ordförandeskapet som syftade till att försöka avgränsa delar av skatteområdet inom vilka enighet skulle kunna uppnås om en ändring.