prop · GP0365 · 2001-12-05 00:00:00 — 51EGT L 316, 10.12.1999, s. 45 (Celex 31999D0816). 52EGT L 61, , s. 1 (Celex 31997R0338). 53EGT L 140, 30.5.1997, s. 1 (Celex 31997R0938). 54EGT L 61, , s. 1 (Celex 31997R0338). 55EGT L 209, , s. 14 (Celex 32001R1579). utvunnits av djur eller växter, utvunnits av djur eller växter, utbrutet material vid täktverk- organismer eller varor innehållande biotekniska organismer eller varor organismer vilka har varit föremål innehåller eller består av genetiskt för brott enligt 14, 6, 8, 9 eller 10 § får förklaras förverkade, om det varit föremål för brott enligt 14, 6, 8, 9 eller 10 § får förklaras för- verkade, om det inte är uppenbart egendomen eller utbytet av sådant av egendomen eller utbytet av Fortskaffningsmedel och andra hjälpmedel som har använts eller medförts vid brott enligt 14, 8, 9 eller 10 § får förklaras förverkade om det behövs för att förebygga brott eller annars finns särskilda skäl. I stället för hjälpmedlet kan dess värde helt eller delvis förklaras förverkat. Innebär ett beslut som avses i 4 § första stycket 15 att det krävs tillstånd för en viss verksamhet eller åtgärd betalas ersätt ning endast om tillstånd vägrats eller förenats med särskilda vill kor. Om regeringen förordnar att samtliga områden av ett visst slag skall vara biotopskyddsområden och regeringen i samband med beslutet meddelar föreskrifter om att dispens kan medges för verksamheter eller åtgärder som kan skada naturmiljön, betalas ersättning endast om dispens vägrats eller förenats med sär- skilda villkor. Har förbud att vidta en åtgärd utan tillstånd meddelats enligt 7 kap. 24 § och vägras tillstånd, gäller 4 § första stycket. Ersättning enligt 4 § betalas av Ersättning enligt 4 § betalas av Har föreskrifter som avses i Har föreskrifter, före- 4 § beslutats av en kommun, skall lägganden eller förbud som avses i ersättningen i stället betalas av 4 § beslutats av en kommun, skall 56 Senaste lydelse 2001:437. Har föreskrifter som avses i 4 § första stycket 4 beslutats av efter ansökan av en kommun eller den i vars intresse vattenskyddsområdet fastställts, skall ersättningen betalas av den sökande. ersättningen i stället betalas av kommunen. Har föreskrifter som avses i 4 § första stycket 4 beslutats av efter ansökan av en kommun eller den i vars intresse vattenskyddsområdet fastställts, skall ersättningen betalas av den sökande. Detsamma gäller om sådana föreskrifter har beslutats av en kommun efter ansökan av den i vars intresse föreskrifterna meddelats. Ersättning enligt detta kapitel skall bestämmas i pengar som skall Ersättning i fall som avses i 5 § Ersättning i fall som avses i 5 § andra stycket skall dock betalas tredje stycket skall dock betalas med ett visst årligt belopp. med ett visst årligt belopp. finns särskilda skäl får ersättningen finns särskilda skäl får ersättningen räknas av mot ersättning som kan räknas av mot ersättning som kan Om det finns särskilda skäl, kan det på begäran av den ersättningsskyldige eller den ersättningsberättigade fastställas att också ersättning enligt 4 § första stycket eller 11 § skall betalas med ett visst årligt belopp med rätt att få omprövning vid ändrade förhållanden. I fråga om ersättning enligt 4 § I fråga om ersättning enligt 4 § till följd av skada eller olägenhet för till följd av skada eller olägenhet för stycket rennäringslagen (1971:437). stycket rennäringslagen (1971:437). 1.Denna lag träder i kraft . 2.I fråga om utdömande av vite tillämpas fort farande äldre bestämmelser på mål som inletts vid en miljödomstol före ikraft- trädandet. 3.I fråga om brott som begåtts före ikraftträdandet tillämpas 29 kap. 12 § i dess äldre lydelse. 13.2Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1596) om frivillig miljöstyrning och miljörevision Härigenom föreskrivs 57 i fråga om lagen (1994:1596) om frivillig miljöstyrning och miljörevision 58 dels att 4 § skall upphöra att gälla, dels att lagens rubrik samt 13 §§ skall ha följande lydelse. rådets förordning (EEG) nr 1836/93 förordning (EG) nr 761/2001 av miljörevisionsordning (EMAS) . Regeringen utser de organ som avses i artikel 6 och 18. Regeringen utser de organ som avses i artiklarna 4 och 5. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana avgifter som avses i artikel 11. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana avgifter som avses i artikel 16. 57Jfr och rådets förordning (EG) nr 761/2001 av om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (EMAS) ( EGT L 114, 24.04.2001, s.1, Celex 32001R0761) . 58Senaste lydelse av 4 § 1998:651. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , regerings- rådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i , 2.lag om ändring i lagen (1994:1596) om frivillig miljöstyrning och miljörevision. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: 13.3 Förslaget till lag om ändring i 7 kap. 22 § Som bestämmelsen i första stycket är utformad måste de beslut som eller kommunen får meddela enligt bestämmelsen avse Den beslutande myndigheten pekas nämligen ut direkt i bestämmelsen, vilket inte är möjligt vid s.k. subdelegation enligt 8 kap. 11 § regeringsformen. Besluten avses inte heller rikta sig till en obestämd krets av personer utan till den som förfogar över en fastighet (jfr RÅ 2001 not. Det är därför något missvisande att i par agrafen tala om dispens från föreskrifter, eftersom med begreppet dispens menas ett gynnande beslut varigenom ett undantag från en författningsbestämmelse medges för ett särskilt fall (, Al lmän förvaltningsrätt, 20 uppl. s. 219 f.). Som det föreslagna tredje stycket har utformats ger det också intryck av att det, såvitt gäller prövning av ansökningar om tillstånd eller anmälningar om en ver ksamhet eller åtgärd inom ett vattenskyddsområde, skulle bli fråga om en möjlighet för att meddela generella föreskrifter rikt ade till en Ett sådant bemyndigande kan inte ges den utformning som föreslagits i bestämmelsen och avsikten torde inte heller vara att ge Lagrådet för eslår att bestämme lsen får får överlåta åt den eller de kommunala nämnder som skall fullgöra kommunens uppgifter inom miljö- och häls oskyddsområdet att på ansökan av den som berörs av ett beslut enligt första stycket medge undantag från beslutet. Vidare får bestämmas att anmälningar om en verksamhet eller åtgärd inom ett vatte nskyddsområde skall fullgöras hos den kommunala nämnden. Lagrådet vill anmärka att de terminologiska frågorna bör uppmärksammas i det fortsatta utredningsarbetet med översyn av miljöba lken. 15 kap. 35 §, 19 kap. 5 § och 22 kap. 25 § I 15 kap. finns bestämmelser om avfall och producentansvar och i 22 kap. om förfarandet vid miljödomstolarna i ansökningsmål. 22 kap. 25 § finns föreskrifter om vad en dom som innebär att tillstånd lämnas till en verksamhet i förekommande fall skall innehålla bestämmelser om. I remissen föreslås att det i en ny paragraf, 15 kap. 35 §, skall införas bestämmelser om vad en dom eller ett b eslut som omfattar tillstånd att bedriva verksamhet med deponering av avfall skall innehålla. Dessa bestämmelser kan således sägas inn ebära en specialreglering av domars innehåll i mål om deponering av avfall. I 22 kap. 25 § införs ett nytt stycke i vilket sägs att ytterligare bestämmelser om vad en dom som rör deponering av a vfall skall innehålla finns i 15 kap. 35 §. Enligt Lagrådets mening ligger det från systematiska utgångspunkter närmare till hands att den nya 15 kap. 35 § i stället placeras i 22 kap., lämpligen som en ny 25 a §. Härigenom kan man avvara hänvisningen i 22 kap. 25 §. Paragrafens ordalydelse bör justeras så att den inleds med orden En dom som omfattar tillstånd... Genom det redan i remissen föreslagna nya andra stycket i 19 kap. 5 § kommer 22 kap. 25 a § att gälla också beslut av länsstyrelser och kommunala nämnder förutsatt att hänvisningen i 19 kap. 5 § andra stycket ändras till att avse 22 kap. 25 a §. I andra stycket i förslaget till den nu behandlade 15 kap. 35 § sägs att föreskrifter om deponiklasser, om övervakning och kontroll och om rapportering meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om avfall m.m. finns redan i 15 kap. 28 §. Avsikten med det nu införda stycket synes därför endast vara att hänvisa till att föreskrifter om deponiklasser m.m. finns. Lagrådet anser att det inte är väl förenligt med den i regeringsformen förutsatta ordningen för delegation av normgivningsmakt att i lag förutsätta att ett tidigare givet bemynd igande har utnyttjats på ett visst sätt. Begreppet deponiklasser, som inte finns i , torde kunna förklaras genom en hänvisning i paragrafen till Rådets direktiv /31/EG om deponering av avfall. Det föreslagna andra stycket kan då avvaras. 20 kap. 3 § I remissen läggs fram förslag som syftar till att förenkla det proce ssuella förfarandet vid särskild talan hos miljödomstol om utdömande av vite. Motiveringen för detta är att den gällande ordningen enligt vilken dessa vitesmål skall handläggas enligt reglerna i rättegång sbalken om åtal för brott för vilket inte strängare straff än böter är f ö reskrivet framstår som onödigt komplicerad. Dessutom åberopas att det inte förefaller motiverat att den enskilde i mål av denna karaktär skall kunna få sina rättegångskostnader ersatta av det allmä nna utan att själv riskera ansvar för motpartens kostnader. La gtekniskt förelås att nuvarande bestämmelse i paragrafens andra stycke utgår och att det i stället föreskrivs i tredje stycket att den a ktuella typen av mål skall handläggas enligt bestämmelserna i förval tningsprocesslagen (1971:291). Den ändrade processordningen enligt förslaget avser såväl miljödomstolarna, som är första instans i dessa mål, som och när avgöranden i sådana mål överklagas dit. Lagrådet, som givetvis inte har något att invända mot ambitionen att förenkla handläggningen av vitesmålen, anser att den valda metoden för att uppnå förenklingarna måste ifrågasättas. Enligt Lagrådets mening är förslaget inte väl anpassat till hur miljö balkens processordning kommit att bli uppbyggd. Som princip gäller ju enligt balken att handläggningen av mål som prövas av miljödo mstol såsom första instans i grunden följer för allmän domstol utformade regler, medan mål om överklagande av fö rvaltningsmyndighets eller kommuns beslut hos miljödomstol skall handläggas med tillämpning av bestämmelserna i Den berörda principen med olika processordning beroende på var målet eller ärendet inletts följs också vid handläggning hos . I fråga om den målkategori som skall hand- läggas enligt förvaltningsprocesslagen råder förbud att överklaga avgöranden. Det betyder bl.a. att Högsta do mstolen enligt nuvarande ordning inte har att tillämpa förvaltningspr ocesslagen, ett förhållande som för övrigt gäller generellt även utanför område. Remissens förslag innebär att målen om utdömande av vite, trots att dessa också fortsättningsvis avses bli prövade av miljödomstol som första instans, förs över till den målkategori för vilken förvaltningspr ocesslagens handläggningsordning skall vara Enligt Lagrådets uppfattning bryter förslaget mot den beskrivna systematiken på ett sätt som är olyckligt med hänsyn till önskemålet om til lfredsställande enhetlighet och konsekvens i lagstiftningen. Följden blir bl.a. att prejudicerande avgöranden av frågor om hur förval tningsprocesslagens procedurregler skall tillämpas kan komma att träffas av såväl Regeringsrätten som . Enligt remissen kan de avsedda förenklingarna och förändringarna i förfarandet i vitesmålen genomföras lagtekniskt även på annat sätt än som föreslagits, dock med en mindre enkel metod. Det alternativ som nämns är att införa bestämmelser i som komplett erar viteslagens regler. Hur en sådan kompletterande reglering skulle utföras har dock inte beskrivits och Lagrådet ser sig inte nu ha underlag för att gå in på den frågan. Enligt Lagrådets åsikt bör under alla förhållanden beaktas att den ambition att förenkla handläggningen som föranlett remissförslaget inte bör begränsas till mål om viten som grundar sig på eller därtill anslutande författningar. Frågan synes kunna aktualiseras mera allmänt även på rättsområden där frågor om utdömande av vite har anförtrotts allmän domstol. Detta talar starkt för att en lösning inte bör sökas separat för del utan i stället samlat för olika rättsområden, varvid förslag bör kunna baseras på ett bredare bedömningsunderlag än det som har presenterats. Lagrådet förordar att ett sådant angreppssätt väljs för att komma till rätta med handläggningsproblem av påtalat slag. Med hänsyn till det anförda kan Lagrådet inte tillstyrka remissförsl aget i förevarande del. Om Lagrådets synpunkter vinner gehör sker inte någon ändring i den nu behandlade paragrafen. I sådant fall aktualiseras inte heller för eslagna följdändringar i 20 kap. 5 §, 21 kap. 2 och 3 §§ samt 23 kap. 1 och 9 §§. Punkt 2 i övergångsbestämmelserna kan också undv aras. 20 kap. 3 a § Bestämmelsen har utformats med 13 kap. 9 § i den numera upphä vda vattenlagen som förebild. Med begreppet andra allmänna byg gnader avses rimligen det allmännas byggnader. Ett sådant begrepp är mindre lämpligt då det förekommer att myndigheter m.fl. hyr sina lokaler. Formuleringen är vidare något ålderdomlig och me dför som redovisas i författningskommentaren att vid bestämma nde av vilka som omfattas av åliggandet, ledning måste hämtas från den förvaltningsrättsliga definitionen av begreppet myndighet. Då det i praktiken torde vara endast statliga myndigheter och kommuner som upplåter lokaler föreslår Lagrådet följande formulering. Statliga myndigheter och kommuner är skyldiga att utan ersättning till domstolarna låna ut de lokaler som domstolarna behöver för sina sammanträden förutsatt att lokalerna inte är upptagna för sitt huvudsakliga ändamål. Upplåtaren skall dock få ersättning för de särskilda kostnader som sammanträdet kan medföra. 20 kap. 8 a § Domstolarnas territoriella behörighet bör regleras i första hand g enom allmänna forumbestämmelser. Föreskrifter om överlämnande av mål mellan domstolar bör syfta endast till att i enskilda fall undvika att forumbestämmelserna leder till otillfredsställande resultat. Det bör inte komma i fråga att tillämpa föreskrifter om överlämnande syst ematiskt i typsituationer (jfr prop. 1997/98:101 s. 102). Enligt remissen (s. 81) bör det i stort sett regelmässigt föreligga fö rutsättningar för överlämnande i vissa angivna situationer med stöd av den föreslagna paragrafen. Detta stämmer mindre väl överens med den Lagrådet vill ändå inte motsätta sig fö rslaget, som har praktiska skäl för sig. Förslaget aktualiserar emelle rtid frågan om forumbestämmelserna är lämpligt utformade. Lagrådet förordar att det övervägs om dessa bestämmelser kan ändras så att de föreslagna möjligheterna till överlämnande inte behöver tillgripas så ofta som synes komma att bli fallet enligt försl aget. 23 kap. 9 § Enligt processuella system är sluti nstans i mål som inletts hos miljödomstol som första instans. Denna ordning gäller bl.a. för mål om utdömande av vite efter särskild ans ö kan av myndighet. Vid överklagande i sådant mål till Högsta domst olen fordras prövningstillstånd enligt reglerna i 54 kap. 9 § rättegång sbalken. Kravet på prövningstillstånd liksom villkoren för att meddela tillstånd följer av 20 kap. 3 § i dess gällande lydelse. De i remissen föreslagna ändringarna i sistnämnda lagrum innebär, enligt vad Lagrådet kan finna, att något lagstöd för krav på prövningstil lstånd hos i den aktuella typen av vitesmål inte längre skulle kunna hämtas där. prö vningstillstånd för prövning hos föreslås inte heller införd i förevarande paragraf på motsvarande sätt som föreslagits för överklagande till genom ett tillägg i 23 kap. 1 § andra stycket. Den hänvisning till förvaltningsprocesslagens bestämmelser som föreslås i andra stycket av förevarande paragraf kan inte uppfattas som annat än ett undantag för vitesmålens del från vissa av kapitlets specialbestämmelser om handläggningen i ansö kningsmål. Lagrådet har under 20 kap. 3 § redovisat sin inställning till remissens förslag om att på föreliggande beredningsunderlag och på åberopade skäl föreskriva tillämpning av förvaltningsprocesslagen vid handläg gningen i domstolarna, inklusive , av de aktuella vitesmålen enligt . För den händelse det förslaget ändå skulle föras vidare i föreliggande lagstiftningsärende fordras att ko mpletterande regler införs och att de utformas så att gällande til lståndskrav för prövning av vitesmålen i inte faller bort eller ändras på annat sätt. Förslaget till lag om ändring i lagen om frivillig miljöstyrning och miljö revision Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsråden , ordförande, , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition Ändrad ordning för utdömande av vite enligt m.m. inför, ändrar, upp- Lag om ändring i 5 kap. 6 och 9 §§, 7 kap. 15 §, 9 kap. 6 § Lag om ändring i lagen (1994:1596) om