prop · GO03119 · 2001-01-01 00:00:00 — För att krediter skall kunna lämnas inom det svenska samarbetet med och därmed möjliggöra svensk medverkan i finansieringen av större miljö- och energiprojekt, särskilt i och , har Sida föreslagit att regeringen inrättar en garantiram om att utnyttjas för statlig garantigivning för miljö- och energiprojekt. Sidas förslag har vidareutvecklats inom i samband med beslut om uppdrag till Sida att tillsammans med medverka i genomförandet av ett större fjärrvärmeprojekt i . Modellen bygger på att utfärdar garanti för fordringsförlust gentemot långivaren och att premien till betalas via anslaget för samarbete med . Krediten är obunden, i enlighet med internationella överenskommelser på området Utredningen har gjort bedömningen att finansieringsmöjligheterna i kandidatländerna är betydande via EU:s förmedlemskapsstöd och de internationella finansieringsinstitutionerna. I och är behoven större och tillgången på långfristiga krediter betydligt mer begränsad. Såväl i som är dock kreditrisken hög och möjligheten att erhålla statliga garantier svår att bedöma, varför premienivån blir mycket hög för en svensk garanti, kanske i nivå för . Mot bakgrund av dessa höga kostnader har utredningen övervägt alternativa användningar av de statliga medlen, i första hand en utökning av kreditramen för Nordiska investeringsbankens miljöinvesteringslån. Därutöver föreslås att i EU verkar för att Europeiska investeringsbanken får utlåningsmandat för projekt av stort europeiskt intresse i OSS-området. Regeringen konstaterar att det finns flera förslag till kredit- och garantilösningar, dels helt bilaterala instrument, dels nordiska kreditinstrument i Nordiska investeringsbankens regi. Regeringen anser att den modell som tillämpats i Riga-ärendet är intressant som ett sätt att få till stånd svensk medverkan i ett begränsat antal större infrastrukturprojekt i samarbetsländerna, inte minst inom miljö-och energisektorn. har dock bedömningen gjorts att modellen kan ifrågasättas med hänsyn till bestämmelser i budgetlagen, mot bakgrund av kravet på periodicering av premiebetalningar och det faktum att samarbetanslaget är tidsbegränsat. Det är därför, med hänsyn till gällande förutsättningar, inte nu möjligt att tillämpa ett system vare sig enligt Sidas förslag eller Riga-modellen. Förslaget om en utökad kreditram för Nordiska investeringsbanken framstår som ett intressant alternativ. Ett definitivt ställningstagande i denna fråga är dock inte möjlig eftersom något formellt förslag ännu inte har presenterats av banken. Till bilden hör att inom EU vunnit gehör för en begränsad öppning för Europeiska investeringsbanken att delta i miljöprojekt i . 7.3 Styrning Regeringens bedömning: Landstrategierna bör i högre grad differentieras och tydligare spegla förhållandena i de olika länderna. Myndigheter, enskilda organisationer, näringslivet och andra aktörer bör delta på ett tidigt stadium i processen. En databas bör upprättas över samtliga bilaterala insatser i . Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens vad gäller landstrategier och databas. Utredningen föreslår att medelstilldelning bör ske per länderområden istället för per samarbetsområden. Remissinstanserna: De som yttrat sig i dessa frågor stödjer förslaget om att landstrategierna differentieras och ytterligare konkretiseras. De flesta av dessa framhåller, och instämmer i rekommendationen, att Sida bör föra en dialog med näringslivet om utformningen av landstrategierna. Alla som yttrat sig är positiva till upprättandet av en databas för samtliga svenska bilaterala samarbetsprojekt. Skälen för regeringens bedömning: De styrinstrument som regeringen i huvudsak har till förfogande i förhållande till de statliga myndigheterna förutom instruktioner i förordningar är regleringsbrevet och landstrategierna. I regleringsbrevet anges allmänna riktlinjer för myndigheternas verksamhet. Regeringen styr också genom medelstilldelning i en viss struktur. har medelstilldelningen skett per samarbetsområden, medan utredningen anser att det borde ske per länderområden. Hur medelstilldelningen skall ske inom det nya programmet kommer regeringen att ta ställning till i samband med det pågående utvecklingsarbetet inom om statlig styrning. Landstrategier för , , , , och har under den gångna samarbetsperioden antagits av regeringen. Landstrategierna syftar till att inom varje enskilt mål för samarbetet ytterligare precisera de sektorer och riktlinjer som skall gälla i respektive land i avsikt att operationalisera detsamma. Enligt utredningen har metoden att styra med landstrategier fungerat väl. för landstrategierna i kombination med årliga operativa landplaner hade emellertid kunnat minska den relativt stora resursåtgången för att ta fram dessa. Utredningen menar också att formerna för att engagera flera aktörer i processen med att ta fram landstrategierna kan utvecklas bl.a. genom att inleda diskussion med näringslivet på ett tidigt stadium. Utredningen har dock inte sett behov att ompröva landstrategierna som styrinstrument, men föreslår förbättringar, i synnerhet genom en större anpassning till landspecifika förhållanden. Regeringen anser att landstrategier liksom under nuvarande samarbetsprogram bör upprättas för , , , och . Då utvecklingssamarbetet med i hög grad redan har fasats ut behövs ingen ytterligare landstrategi. En landstrategi bör göras för . Regeringen anser att landstragierna bör avse en treårsperiod och att det därefter finns skäl att upprätta nya landstrategier. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att landstrategierna i högre grad bör differentieras och tydligare spegla förhållandena i de olika länderna. En ökad konkretiseringsgrad skall eftersträvas för att göra strategierna mer operativa. Regeringen anser att ett brett deltagande i framtagandet av strategierna är viktigt och att myndigheter, företrädare för kommuner, landsting och regioner, enskilda organisationer, näringsliv och andra aktörer skall delta i processen på ett tidigt stadium. Regeringen anser vidare att utfasningstakten av utvecklingssamarbetet på olika områden för kandidatländerna bör fastställas i landstrategierna. Även i detta avseende är en nära dialog med samarbetets aktörer viktig. Regering bedömer att det är lämpligt mot bakgrund av den snabba utvecklingen i regionen att en årlig uppföljning av landstrategierna görs. Vid behov - om förutsättningarna för samarbetet väsentligen ändras - kan landstrategierna revideras. Databas över utvecklingssamarbetet med En databas över samarbetet med upprättades i samband med en översyn av samarbetsprogrammet . Under den senaste programperioden har databasen dock inte kunnat underhållas. finns således ingen samlad databas över samarbetet med regionen att tillgå, vilket utgör en stor brist. Utredningen föreslår att en databas över samarbetet upprättas. Regeringen instämmer i bedömningen och anser att en databas över samtliga bilaterala insatser i skall upprättas i syfte att samla och redovisa projektinformation för att förbättra planering och uppföljning av samarbetet. Alla aktörer, inklusive enskilda organisationer, skall rapportera till databasen om sina insatser för att göra informationen så fullständig som möjligt. Möjligheterna att samordna insatserna ökar därmed. 8 Utvecklingssamarbetets genomförare : Genomförandet av utvecklingssamarbetet har underlättats och fått en bred förankring genom att det skett på många nivåer i samhället, såväl på central som regional och lokal nivå, genom myndigheter, enskilda organisationer och näringslivet. Detta breda engagemang är betydelsefullt för ett framgångsrikt utvecklingssamarbete och för övergången till ett reguljärt grannlandssamarbete. Förutsättningarna för samarbete är gynnsamma i . Den geografiska närheten, den gemensamma historien och kulturarvet, de täta kontakterna på många plan bidrar till unika förutsättningar, ett stort engagemang och ett gemensamt intresse för samarbetet. Genomförandet av samarbetet har underlättats genom att det skett på många nivåer i samhället, såväl på central som på regional och lokal nivå. Statliga myndigheter på central nivå, länsstyrelser, landsting, regionförbund och kommuner, enskilda organisationer och folkrörelser har skapat ett brett engagemang i hela utvecklingssamarbetet som givit detta en närmast unik karaktär. Utredningen konstaterar att de svenska parterna utför allt mer professionella insatser inom samarbetet med . är starkt engagerat i omvandlingsprocessen i närområdet. Det engagemanget har haft en betydelsefull effekt på utvecklingen i samarbetsländerna och har också skapat förutsättningar för att utvecklingssamarbetet verkligen skall kunna övergå i reguljärt grannlandssamarbete. Det är främst i samarbetet med de baltiska länderna och detta haft störst genomslag. Regeringen anser att detta breda engagemang i utvecklingssamarbetet är mycket betydelsefullt och har skapat mervärde. Regeringen anser att samarbetets aktörer inom olika sektorer och på olika nivåer bör beredas tillfälle att delta i landstrategiprocessen på ett tidigt stadium för att få en bred förankring av samarbetet. 8.1 Central nivå De statliga myndigheterna har spelat en avgörande roll i samarbetet med . De har bidragit till utvecklingen i samarbetsländerna och har inom många områden grunden lagts för ett reguljärt grannlandssamarbete. Som exempel kan nämnas , , , och som har ett omfattande bilateralt projektsamarbete som växt fram ur utvecklingssamarbetet. Även svenska universitet och högskolor har bidragit med värdefull kompetens i samarbetet med och har byggt upp nätverk som har förutsättningar att förbli livaktiga efter utfasningen av utvecklingssamarbetet. För utvecklingen av ett reguljärt grannlandssamarbete har utvecklingssamarbetet bidragit dels genom den kompetens som byggts upp hos grannländers myndigheter och ministerier, dels genom att personliga kontakter och nätverk etablerats vilket har bidragit till samarbetsrelationer. Statliga myndigheter kommer även framgent att spela en betydelsefull roll i samarbetet, i det bilaterala samarbetet men också genom deltagande i EU:s institutionsuppbyggande insatser genom partnersamverkan (twinning). Frågan om kompletterande bilateralt stöd för deltagande i partnersamverkan ses över. Exempel på andra aktörer på central nivå är Stiftelsen () som grundades gemensamt av staten och näringslivet. Institutets syfte är att främja kunnandet i om de ekonomiska förhållandena i . Institutet riktar sig till både stat och näringsliv och förmedlar forskningsresultat genom publikationer och seminarier. Institutet är även verksamt internationellt genom att delta i forskningsprojekt och konferenser. Staten har genom ett nytt avtal förbundit sig att bidra till institutets verksamhet t.o.m. . Statens bidrag uppgår till . ÖEI är främst inriktad på forskning om omställningsprocessen i övergångsekonomierna. Institutet bidrar också till att motverka s.k. "brain-drain" i samarbetsländerna genom att få forskare som studerat utomlands att återvända hem. ÖEI har etablerat forskningsinstitutet i . Ett forskningsinstitut, BICEPS, har också etablerats i med hjälp av finansiering från staten. ÖEI uppfyller en viktig funktion såväl inom forskning som utbildning och policyrådgivning. Ytterligare en viktig aktör är som är ett av staten helägt aktiebolag. Dess huvuduppgift är att genom riskkapital tillsammans med svenska företag i samriskprojekt medverka till överföring av svenskt näringslivskunnande till bl.a. länder i . Syftet är att främja den industriella och ekonomiska utvecklingen i dessa länder. Stöd ges i form av aktiekapital och lån för utveckling av bärkraftiga företag. Efter ett regeringsbeslut avsattes för riskkapitalinvesteringar i affärsbanker i . Verksamheten har bedrivits genom (), dotterbolag till . Avsikten har varit att de svenska investeringarna skulle hjälpa till att stabilisera kreditmarknaden och verka för ett sunt bankväsende. I strategin har ingått att långsiktigt förvalta aktieinnehavet, med avsikt att sälja det när lokala eller rent kommersiella intressen kan ta över aktieposterna. SFM har sedan starten gjort ett tjugotal investeringar i banker i och har med stor framgång genomfört sitt uppdrag. I samband med försäljningen av aktierna i tre baltiska banker avslutade Financial Markets huvuddelen av sin verksamhet. Satsningen beräknas ha genererat en vinst för på . Av propositionen 2000/2001:1 utgiftsområde 7, framgår att huvudansvaret för satsningar av riskkapital i fortsatt kvarstår hos och att en tydlig uppdelning görs mellan denna verksamhet och verksamhet i . Regeringen överväger en omstrukturering av Swedfundkoncernen. 8.2 Lokal och regional nivå Ett mycket rikt samarbete finns också mellan lokala och regionala aktörer. Samarbetet på lokal och regional nivå omfattar verksamhet som bedrivs av andra aktörer än staten, det vill säga främst kommuner och landsting, regionförbund samt sammanslutningar på subnationell nivå. Härtill kommer även länsstyrelserna, vilka bedriver samarbete på regional nivå. Till följd av de politiska förändringarna i och inträde i EU ökade svenska kommun- och regionförbindelser med explosionsartat. Ett stort antal kommuner, landsting och länsstyrelser har egna internationella strategier, tar initiativ till och sköter egna förbindelser med utlandet. Det regionala och lokala samarbetet har visat sig utgöra ett effektivt instrument för främjande av den demokratiska processen i våra grannländer. har samarbetet bidragit till att förstärka grannlandsrelationerna och till att skapa ett värdefullt kontaktnät inom Europeiska unionen. Den centrala nivån representeras av samt centrala intresseföreningar för kommuner och landsting, och . Flera olika former av regelbundna informella kontakter förekommer mellan och . Den regionala nivån representeras av länsstyrelser, landsting och regionförbund medan kommunerna företräder den lokala nivån. Kommunerna är de största internationella aktörerna på lokal nivå. Fler än 200 av 289 kommuner har vänortssamarbete med . Länsstyrelserna anknyter ofta sitt kontaktsystem till existerande vänorts- och vänregionsamarbete. Även om länsstyrelsernas och de folkvalda organens (landstings och kommuners) mandat är av fundamentalt olika slag är det inte ovanligt att dessa parter tillsammans, ibland i kombination med regionsammanslutningar och enskilda organisationer, samverkar kring projekt med regional inriktning. Landstingens engagemang är betydligt mindre än kommunernas men har ökat betydligt, särskilt vad gäller medverkan i EU:s interregionala projekt. Lokala och nya regionalt baserade aktörer samverkar för att etablera sig i internationella sammanhang, framför allt inom ramen för EU-medlemskapet. är nästan alla svenska kommuner representerade i genom något organ för interregional samverkan t.ex. regionkontoren för West , Sydsam, East , North , och . Syftet med verksamheten är att öka regionens aktiviteter inom EU och verka för möjligheterna att söka och få bidrag från EU:s många stödprogram. i har ett omfattade samarbete på regional och lokal nivå med framför allt norra , och . 8.3 Enskilda organisationer Svenska enskilda organisationer har också en central roll i utvecklingssamarbetet med . De är aktiva inom ett flertal områden såsom sociala frågor, miljö och utbildning. Allra viktigast är dock den roll de spelar i utvecklingen av en demokratisk kultur och ett civilt samhälle i samarbetsländerna. Svenska enskilda organisationer har i många fall bättre förutsättningar än regeringen och myndigheter att få genomslag i sina insatser, inte minst därför att enskilda organisationer i samarbetsländerna i många fall har ersatt den verksamhet som i bedrivs av statliga och kommunala myndigheter, särskilt på det sociala området. En annan viktig del i samarbetet är dock att uppmuntra kontakter och utbyte av erfarenheter mellan samarbetslandets myndigheter och enskilda organisationer. Vidare skapar gränsöverskridande kontakter och nätverk på gräsrotsnivå goda förutsättningar för en övergång till reguljärt grannlandssamarbete utan särskilt statligt stöd. Hörnstenen i samarbetet består i att bygga upp och stärka lokala organisationer i samarbetsländerna, med tydlig tonvikt på partnerskap, kompetensutveckling, långsiktighet och enskilda organisationers specifika roll i det civila samhället. På så vis kan organisationerna stärkas i sitt arbete så att de kan hävda sig i dialogen med myndigheter och beslutsfattare i samarbetslandet. Sida fördelar större delen av de medel som finns tillgängliga för utvecklingsinsatser via enskilda organisationer till sina s.k. ramorganisationer, vilka senare i sin tur fördelar medlen vidare till sina medlemmar. De tre största mottagarna är Forum Syd, LO/och internationella center. har bidrag även getts via Sida till politiska partier eller partianknutna organisationer i som i sin tur ger stöd till sina systerorganisationer i . Dessutom ger både Sida och bidrag till studieförbund med verksamhet i samarbetsländerna. I syfte att förbättra samordningen organisationerna emellan och öka kapaciteten och effektiviteten i arbetet, har Sida genomfört årsgenomgångar, seminarier och systemrevisioner tillsammans med enskilda organisationer för att diskutera metodutvecklingsfrågor och organisationsutveckling. 8.4 Svenskt näringsliv Näringslivets deltagande i utvecklingssamarbetet är av stor vikt för att bidra till utvecklingen i samarbetsländerna. Utvecklingssamarbetet innebär dessutom betydande möjligheter för svenska företag. Den svenska resursbasen används nästan uteslutande i projekten och utvecklingssamarbetet kan på flera olika sätt bidra på ett positivt sätt för företagen, såväl direkt som indirekt. Utvecklingssamarbetet med bidrar till att stärka den miljö inom vilken svenska företag verkar i samarbetsländerna. Samarbetet bidrar till att stärka kompetensen i samarbetsländerna, utveckla och förstärka marknadens institutioner och främja stabila regelverk i närområdet. Förutsättningarna för svenska företags engagemang i samarbetsländerna förbättras därmed. Bankstödet via till de baltiska länderna är ett sådant exempel. Vidare innebär utvecklingssamarbetet också möjligheter för företag att genom upphandling delta i olika projekt. Samarbetet inriktar sig på en rad områden som är av intresse för svenskt näringsliv och svensk kompetens, t.ex. miljö. En god utväxling på insatserna främjas genom samverkan med aktiviteter som finansieras under Östersjömiljard 2. De konsultfonder som bidragit till via internationella finansiella organisationer innebär också en möjlighet för svenska konsulter och företag att komma in på samarbetsländernas marknader. De omfattande samfinansieringar som genomförs i samarbete med t.ex. och innebär också möjligheter för svenska företag. Möjligheterna har ytterligare stärkts genom regeringens åtgärd att placera projektexportfrämjare i mot EU-institutionerna, i mot och i mot samt den förstärkning som skett av projektexportsekretariat i . Härigenom har svenska konsulter och företag getts nya ingångar till dessa institutioner. Av stor betydelse är att Sida fortsatt verkar för att svenska lösningar och svenska företag i så hög grad som möjligt skall användas i de projekt som genomförs tillsammans med dessa organisationer. Även riskkapitalsatsningar via erbjuder möjligheter att bidra till svenska företagssatsningar i samarbetsländerna. Den särskilda exportkreditgarantiramen har haft betydelse för svenska företag genom ett stöd till etablering i länder som EKN inte kunnat erbjuda i den ordinarie verksamheten. Insatser med anknytning till svenska företags investeringar i och har genomförts genom insatser för att höja kompetensen hos parterna i samarbetslandet. Regeringen anser att det är viktigt att ansvariga myndigheter fortsätter utveckla positiva samarbetsrelationer med svenska företag och organisationer, som har ett intresse av att verka i samarbetsländerna, förutsatt att de initiativ som aktualiseras faller inom ramen för riktlinjerna för utvecklingssamarbetet och gällande landstrategier. De ansvariga myndigheterna bör således uppmärksamma idéer från svenska företag och organisationer som faller inom ramen för utvecklingssamarbetets riktlinjer och föra en dialog om dessa med berörda aktörer . 9 Europeiska unionens instrument i regionen bedömning: Det svenska stödet bör samordnas med stödet från EU och utgöra ett komplement till detta. bör aktivt delta i policyformuleringen och verka för ökad effektivitet. Utredningens bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flera remissinstanser pekar på trögheten och svårigheterna med att använda EU-finansiering och anser att det svenska bilaterala stödet är mer flexibelt. Behovet av koordinering mellan det bilaterala stödet och EU-stödet samt mellan olika EU-instrument, i synnerhet Interreg och Phare/Tacis, lyfts fram. Den försämrade möjligheten att tillvarata svenska intressen då EU-finansiering används i ökad utsträckning lyfts fram. Behovet av tilläggsfinansiering då EU-finansiering används betonas av såväl myndigheter som kommuner och länsstyrelser. Skälen för regeringens bedömning: Europeiska unionen är en viktig aktör inom utvecklingssamarbetet med länderna i . En kraftig nivåhöjning av stödet till kandidatländerna har skett . Budgeten för förmedlemskapsstöden uppgår till 2006. Vidare kommer länderna efter medlemskap i att åtnjuta stöd från EU:s interna stödformer, t.ex. strukturfonder. De kraftigt utökade resurserna understryker behovet av koordinering mellan det svenska bilaterala stödet till samarbetsländerna och EU:s stöd, inte minst mot bakgrund av att kandidatländernas förmåga att absorbera stödet är begränsad. Koordinering sker både i fält och genom att Sida deltar i möten med styrkommittéerna för Phare och Tacis. Unionens stöd till , och är av en betydligt mindre storlek än stödet till kandidatländerna men ändå omfattande i relation till de bilaterala svenska insatserna. Regeringen anser att det svenska stödet bör samordnas med stödet från EU och utgöra ett komplement till detta. De svenska aktörerna bör sträva efter att i ökad utsträckning utnyttja EU:s finansieringsinstrument och växla över det bilaterala utvecklingssamarbetet till finansiering via EU. EU:s institutionsuppbyggande insatser genom partnersamverkan (twinning) utgör ett viktigt instrument för att främja utvecklingen i länderna som svenska parter bör använda sig av. EU:s stöd för samarbete på lokal och regional nivå bör också utnyttjas i högre grad. För att uppnå en ökad användning av EU:s stöd är det av vikt att stärka kunskapen bland de svenska aktörerna om EU:s stödformer. bör aktivt delta i policyformuleringen av EU:s stöd till regionen mot bakgrund av bilaterala erfarenheter och prioriteringar. Deltagande i policyarbetet bidrar även till ökad samordning av svenska insatser och EU-insatser. EU:s stödprogram har ofta kritiserats för att vara långsamma och byråkratiska. Även utredningen konstaterar att tiden mellan projektförberedelse och genomförande inom EU-programmen är avsevärd. Programmen är också mer administrativt tunga för såväl EU-partnern som samverkanspartnern. Det bilaterala stödet anses mer flexibelt och snabbt. En omorganisering av EU:s stöd är under genomförande. Regeringen anser att bör verka för att EU:s stöd blir mer effektivt, bl.a. genom ökad öppenhet i upphandlingsprocessen, förenklade upphandlingsförfaranden samt bättre betalningsrutiner. bör också verka för en bättre samordning mellan de olika EU-instrumenten. De svenska exportörernas andel av projektexporten, dvs. upphandlingar från multilaterala finansierings- och biståndsorgan, har länge varit låg i förhållande till den svenska resursbasens kunnande och kapacitet och till bidrag till dessa organisationer. andel när det gäller leveranser av konsulttjänster till EU:s biståndsprogram brukar ligga mellan och . Jämfört med andel av BNP i förhållande till andra länders borde den ligga på Den svenska medlemsavgiften till EU () utgör av de totala medlemsavgifterna.