prop · GP0381 · 2001-12-14 00:00:00 — Dessa områden är an- hängiggörandet av arbetsskadeärenden, koncentrerad handläggning, fast- ställande av livränteunderlag och tidpunkt för beviljande av livränta. Frågan om fastställande av livränteunderlag respektive koncentrerad handläggning behandlas i avsnitt 6 och 11. Regeringens förslag: Den som vill få sin rätt till ersättning från ar- betsskadeförsäkringen prövad skall skriftligen ansöka om det. förslag överensstämmer med regeringens Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrar sig i frågan tillstyrker förslaget. ner med funktionshinder av olika skäl kan ha svårigheter att formulera en LO tillstyrker förslaget med kompletteringen att försäk- ringskassans skyldighet att pröva den försäkrades rätt till ersättning skall kvarstå vare sig det föreligger ett anspråk på ersättning eller inte. tillstyrker med tillägget att skall ha skyldighet att in- formera om vilka regler som gäller om tillgänglig information tyder på att den försäkrade har rätt till ersättning men inte har givit in någon ansö- kan. Skälen för regeringens förslag: Till skillnad från många andra social- försäkringsförmåner krävs inte skriftlig ansökan för rätt till ersättning från arbetsskadeförsäkringen. Därmed saknas det en tydlig ordning som visar när det finns ett ersättningsärende som skall prövas av försäkrings- kassan. När en arbetsskada inträffar anmäls detta, oavsett om den är för- enad med inkomstbortfall eller inte. Anmälningen medför dock inte att den försäkrade framställer ett ersättningskrav som måste prövas. Enligt en särskild bestämmelse skall pröva frågan om den försäkrade har ådragit sig en arbetsskada endast i den mån det behövs för att bestämma rätt till ersättning enligt LAF. Det anmälda ärendet kan där- för bli liggande eller arkiveras på grund av att det inte framgår att det finns anspråk på ersättning. Rätten till ersättning går enligt en preskrip- tionsregel i LAF förlorad, om ansökan inte har gjorts från den tidpunkt som ersättningen avser. Denna regel kompletteras dock inte med någon bestämmelse om ansökan eller anmälan för rätt till ersättning. I Försäkringsöverdomstolens mål nr 1583/87 räknades sexårsfristen från den tidpunkt skadeanmälan gjordes. Preskriptionsregelns ansökningsbe- grepp tycks därmed inte överensstämma med vad som allmänt avses med ansökan. Prövning av rätten till livränta eller annan ersättning enligt LAF sker efter yrkande om ersättning eller ex officio. Yrkandet kan vara skriftligt eller muntligt. När en försäkrad har en godkänd arbetsskada eller har gjort en anmälan om arbetsskada, informerar för- säkringskassan i vissa fall den försäkrade om möjligheten till ersättning enligt LAF. Om bedömer att sjukdomstillståndet har upphört och övriga förutsättningar för rätt till livränta är uppfyllda görs detta när arbetslivsinriktad rehabilitering i form av utbildning påbörjas förtidspension/sjukbidrag beviljas den försäkrades arbetstid reduceras eller får kännedom om att en försäkrad omplaceras eller byter arbete och får en sänkt inkomst. Om bedömer att det finns omständigheter som tyder på att en försäkrad har rätt till övrig ersättning enligt LAF informerar kassan om de regler som gäller och om möjligheten att beviljas ersätt- ning. I princip föreligger det dock en skyldighet för att pröva den försäkrades rätt till ersättning vare sig det föreligger ett an- språk på ersättning eller inte. I praktiken är det dock inte alltid som den nu beskrivna ordningen följs. För den enskilde försäkrade kan själva anmälan om arbetsskada fram- stå som ett anspråk på ersättning, även om något ersättningsanspråk inte har preciserats. För är det däremot inte självklart att en arbetsskadeanmälan som inte är förenad med ersättningsanspråk skall utmynna i en prövning enligt LAF. Den otydliga ordningen för hur er- sättningsärendet anhängiggörs kan leda till att ärendet inte prövas eller prövas senare än nödvändigt. Enligt nuvarande ordning måste försäkringskassorna i socialförsäk- ringsärenden tillämpa olika processuella regler beroende på vilken typ av ärende beslutet avser. Mot bakgrund av detta tillsattes 1998 en utredning med uppdrag att göra en översyn av regelverket med inriktningen att ge- mensamma bestämmelser i största möjliga utsträckning skall gälla. I be- tänkandet En handläggningslag, Förfarandet hos försäkringskassorna (SOU 2001:47) ges förslag om hur ärenden hos försäkringskassorna skall inledas. Enligt detta skall initiativet till ett ärende primärt ligga hos den försäkrade. Anhängiggörandet skall ske genom skriftlig ansökan. Försäk- ringskassan skall inte ges generell rätt att initiera ett ärende. En initiativ- rätt för bör enligt förslaget förbehållas situationer då det av olika skäl finns särskilda behov antingen av administrativa skäl som för barnbidragsärenden eller av andra sakliga skäl. Det bör då vara uttryckligen föreskrivet att ett sådant initiativ får tas av försäkringskas- san. Det finns enligt regeringens uppfattning inga sakliga skäl till varför ar- betsskadeärenden skall skilja sig från andra jämförbara förmåner inom socialförsäkringen när det gäller kravet på ansökan för rätt till en förmån. Osäkerheten om tidpunkten för ett anhängiggörande skapar problem och medför oklarhet i ansvarsfrågan. Ett ansökningsförfarande skulle öka rättssäkerheten för den försäkrade. Frågan uppstår då vilken form ansö- kan skall ha. Ett skriftligt förfarande har uppenbara fördelar från hand- läggningssynpunkt, inte minst sett ur den försäkrades synvinkel. Det blir mindre risk för oklarheter om vad den försäkrade avser med sin ansökan, tidpunkten för begäran slås fast och dokumentationen underlättas. I en skriftlig ansökan framgår dessutom vilken ersättning som den försäkrade vill ha, vilka sjukdomar eller skador som ersättningen begärs för och den tidsperiod ersättning avser. Det blir tydligt för att rät- ten till ersättning skall prövas. Effektiviteten kan öka om redan från början får in ett fullgott underlag för bedömning av arbetsskadeersättning. I och med att handläggningen underlättas kan även handläggningstiden förkortas. finns reglerat att anmälan om arbetsskada skall göras på blankett enligt formulär som fastställer efter sam- råd med . Den försäkrade skall enligt nuvarande regler underrätta arbetsgivaren om att en arbetsskada har inträffat. Arbetsgiva- ren har i sin tur anmälningsskyldighet till och för denna anmälan gäller att den skall göras på särskild blankett. Arbetsska- deärenden kräver dessutom annan skriftlig utredning, till exempel läkar- utlåtanden och ibland mer omfattande arbetsplatsutredningar. Redan med dagens ordning är det svårt att fullgöra anmälningsskyldighet och ta fram annat underlag utan den försäkrades medverkan. Att införa ett krav på skriftlig ansökan för rätt till ersättning innebär därmed inte någon stor olägenhet för den försäkrade. har i sitt re- missvar anfört att personer med funktionshinder av olika skäl kan ha svå- righeter att formulera en skriftlig ansökan. Även personer utan funk- tionshinder kan uppleva svårigheter med att göra ansökningar och fylla i blanketter. Enligt regeringens uppfattning måste det dock anses ingå i serviceskyldighet att om behov föreligger bistå den försäkrade med utformningen av ansökan om arbetsskadeersättning. LO har i sitt remissvar anfört att skall vara skyldig att pröva den försäkrades rätt till ersättning vare sig det föreligger ett an- språk på ersättning eller inte. Enligt regeringens uppfattning är det dock inte lämpligt att både ha en skyldighet för att göra ex Prop. 2001/02:81 officioprövning och ett krav på den försäkrade att göra en skriftlig ansö- kan om ersättning. Den tydlighet som uppnås genom kravet på ansökan skulle riskera att gå förlorad om ändå skulle vara skyl- dig att pröva rätten till ersättning på eget initiativ när ersättningsanspråk inte föreligger. Krav på ex officioprövning respektive krav på skriftlig ansökan bör alltså inte förenas. Däremot kan det skriftliga ansöknings- kravet kombineras med att ger service till de försäk- rade. Regeringen utgår således från att kontaktar den försäkrade om den försäkrade inte har ansökt om arbetsskadeersättning, men av handlingarna i ett ärende kan se att det finns skäl att pröva rätten till sådan ersättning. kan i en så- dan situation skicka blanketter till den försäkrade jämte information om vilka förmåner som kan utges enligt arbetsskadeförsäkringen och om att kan vara behjälplig vid utformningen av den skriftliga ansökan. hjälp är särskilt viktig vid övergången till de nya reglerna om krav på ansökan. Eftersom reglerna om ansökan kommer att gälla fullt ut fr.o.m. kommer ansökan att krävas även i ärenden där handläggningen visserligen påbörjats men inte hunnit avslutas före ikraftträdandet. Lagändringen föreslås träda i kraft . Införande av ett skriftligt ansökningsförfarande för rätt till ersättning bör inte påverka arbetsgivarens skyldighet att göra anmälan om arbets- skada. Tidpunkt för beviljande av livränta Regeringens förslag: Rätt till livränta skall kunna föreligga när den försäkrades förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete på grund av arbetsskada är nedsatt med minst en femtondel och nedsättningen är varaktig eller kan antas bli bestående under . förslag överensstämmer med regeringens Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrat sig i frågan är positiva till förslaget. TCO avstyrker förslaget med hänvisning till att skador bör prövas inom en viss tidsgräns t.ex. och att ersättning skall kunna beviljas . Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande regler har en för- säkrad, som fått sin förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete nedsatt med minst en femtondel, rätt till livränta för den inkomstförlust som uppkommer sedan den sjukdom som har förorsakats av skadan har upp- finns det inte, annat än i undantagsfall, någon möjlig- het att få ersättning för inkomstbortfall från arbetsskadeförsäkringen. samband med att arbetsskadesjukpenningen togs bort, infördes även en bestämmelse i 8 kap. 3 § andra stycket lagen (1976:380) om arbetsskade- försäkring, LAF, som innebär att frågan om den försäkrade har ådragit sig en arbetsskada endast skall prövas, om det behövs för att bestämma ersättning enligt den lagen. I förarbetena till lagändringen 1992/93:178) uttalades att som regel inte skulle ha anledning att pröva om den försäkrade har ådragit sig en arbetsskada, förrän en anmäld arbetsskada föranlett ett arbetsbyte med inkomstförlust eller i samband med en förtidspensionsprövning. Förtidspension och sjukbidrag beviljas när arbetsförmågan är varaktigt respektive för avse- värd tid nedsatt. Regeringsrätten har i ett refererat avgörande (RÅ 1998 ref. 5) ansett att ett sjukdomstillstånd föreligger som den egentliga sjuk- doms- och läkningsprocessen pågår och så länge läkarvård och annan återställande behandling behövs. Därav följer att livränta inte kan bevil- jas om den försäkrade under tid med sjukbidrag genomgår medicinsk re- habilitering med inriktning på återgång i förvärvsarbete (jmf. RÅ 1999 not. Även om det är aktuellt med medicinsk behand- ling eller rehabilitering under tid då den försäkrade har rätt till sjuk- bidrag, kan emellertid förutsättningarna för rätt till livränta föreligga om sjukdomstillståndet har upphört. Ett sådant typfall föreligger när det inte längre bedöms möjligt att genom medicinsk behandling väsentligen åter- ställa den försäkrades arbetsförmåga. Detta gäller även i de fall där fort- satt medicinsk behandling endast är inriktad på att förebygga en fortsatt försämring eller lindra besvär som uppkommit genom skadan. Kravet på att sjukdomen som har förorsakat skadan skall ha upphört, skapar oklarhet om när rätten till livränta inträder. Genom Regerings- rättens domar har det klarlagts att livränta kan beviljas i samband med att den försäkrade beviljas sjukbidrag. Därmed finns ingen given koppling till det varaktighetskrav som uppställs i AFL för att få förtidspension. Bedömningen av varaktighetskravet blir svår att göra när det utformats på två olika sätt i förmånssystem som i övrigt har nära samband med var- andra och som samordnas. Bedömningen kan bli både godtycklig och subjektiv och kräver omfattande utredningar. Därtill kommer att det är svårt att utreda om en medicinsk behandling har till syfte att återställa den försäkrades arbetsförmåga, är inriktad på att förebygga en fortsatt försämring eller på att lindra besvär. Frågan är svår att be- svara även av den läkare som har ordinerat behandlingen. Tidpunkten då den sjukdom som har förorsakats av skadan har upphört är således svår att utreda och fastställa. Förtidspensioneringen skall ersättas av de nya sjukförsäkringsförmånerna sjukersättning och aktivitetsersätt- ning. De krav på varaktighet av arbetsförmågans nedsättning som gäller för förtidspension och sjukbidrag skall i princip även gälla för de nya förmånerna (prop. 2000/01:96, bet. 2000/01:SfU15, rskr. 2000/01:257). För att skapa bestämmelser som är förståeliga och därmed lättare kan accepteras av den försäkrade, samt för att underlätta administrationen och tillämpningen, föreslår regeringen att bestämmelserna om den tid- punkt när livränta kan beviljas, skall ansluta till vad som kommer att gälla för sjukersättning och aktivitetsersättning. Det innebär att livränta ska kunna beviljas, om nedsättningen är varaktig eller kan antas bli be- stående för en tidsbegränsad period om . Med en sådan for- mulering är rätten till livränta inte beroende av om sjukersättning eller aktivitetsersättning faktiskt beviljas. Arbetsskadelivränta kommer även i fortsättningen att beviljas i enlighet med de kriterier som följer av LAF. Detta innebär till exempel att livränta kan beviljas när nedsättningen av arbetsförmågan är av så liten omfattning att sjukersättning eller aktivi- tetsersättning inte kan utges. Livränta kan nämligen beviljas när förmå- Prop. 2001/02:81 gan att skaffa sig inkomst genom arbete är nedsatt med minst en femton- Rätt till sjukersättning och aktivitetsersättning kan föreligga först när arbetsförmågan är nedsatt med minst en fjärdedel. Livränta kan även ut- ges till försäkrad som på grund av skada måste byta till ett lägre betalt arbete utan att arbetets omfattning reduceras. I den situationen är det inte möjligt att få sjukersättning eller aktivitetsersättning. Av den föreslagna formuleringen följer att den försäkrade inte uppfyl- ler förutsättningarna för livränta så länge sjukpenning utges för en arbets- relaterad sjukdom, eftersom varaktighetskravet då inte kan anses upp- fyllt. Förslaget innebär ökade försäkringskostnader på grund av att möjlig- heten att bevilja livränta under tid med tidsbegränsad sjukersättning eller aktivitetsersättning ökar. Administrationskostnaderna bör däremot minska, eftersom utredningarna bli enklare då frågan om när sjukdoms- tillståndet har upphört inte längre behöver utredas. Detta bör i sin tur leda till kortare genomströmningstider för livränteärendena. Förslaget innebär därmed att tiden mellan ansökan och prövning kommer att bli kortare. Detta är en viktig aspekt mot bakgrund av kravet på en tidigare prövning av arbetsskadeärenden. Som redan har konstaterats finns förutsättningar för den som har anmält en arbetsskada att få denna prövad . Detta förstärks genom de föreslagna regeländringarna. Fram till den tid- punkt då skadan uppfyller kraven för prövning enligt arbetsskadeförsäk- ringen skall ärendet bedömas enligt reglerna i AFL. Detta innebär att den försäkrade kan bli föremål för rehabilitering i enlighet med den ordning som gäller enligt AFL. Rehabiliteringsinsatserna enligt AFL skall på- börjas så snart det av medicinska och andra skäl är möjligt. Detta är den försäkrade skyldig att medverka till. Vid den efterföljande prövningen av arbetsskadan kan den försäkrade befinnas ha rätt till arbetsskadelivränta. Det kan då bli fråga om rehabiliteringsåtgärder av annat slag än vad som gäller enligt AFL. I detta sammanhang måste understrykas att sådana arbetsskador som medför inkomstförlust och kan bedömas försäkringsmässigt i nära an- slutning till skadetillfället bör avgöras så fort som möjligt. Här avses främst vissa allvarliga olycksfall där de långsiktiga, förvärvsmässiga konsekvenserna av skadan visar sig eller tidigt i ärendet. Lagändringen föreslås träda i kraft . Regeringens bedömning: Frågan om beräkning av livränteunderlag för förfluten tid bör utredas tillsammans med frågan om översyn av reglerna om skyddstider för sjukpenninggrundande inkomst. förslag: Det livränteunderlag som bestäms från den tidpunkt från vilken livränta först skall utges bör ligga till grund för den fortsatta livränteberäkningen. Detta skall gälla oavsett från vilken tidpunkt som livränta beslutas, när skiljer sig från ärendet eller om livräntan tidsbegränsas eller beviljas tills vidare. Liv- ränteunderlaget skall därefter knytas till prisbasbeloppet och i fortsätt- ningen beräknas på samma sätt oavsett tidpunkten för beslutet. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som yttrat sig är många positiva till förslaget under förutsättning att livräntorna tillåts följs löne- utvecklingen. LO avvisar förslaget med hänvisning till att skadestånds- rättsliga regler skall tillämpas. Skälen för regeringens bedömning: När livränta beviljas första gången fastställs livränteunderlaget efter den inkomst som är aktuell från vilken livränta skall utges. Någon särskild bestämmelse som reglerar beräkningen av livränta för förfluten tid finns inte i lagen om arbetsskadeförsäkring, LAF. Enligt praxis skall varje nytt löneavtal beaktas som blir känt och börjar gälla som den retro- aktiva livräntan omfattar. Detta innebär att man i en situation när livränta skall bestämmas för förfluten tid måste beakta redan kända lönehöjningar och lägga dessa till grund för livränteunderlaget, under förutsättning att avtal om löneförhöjning träffats innan skilt sig från ärendet. Lönehöjningar beaktas då från avtalstidpunkten eller den senare tidpunkt som gäller för inkomständringen. En inkomständring till följd av ett retroaktivt verkande löneavtal kan beaktas först från och med den dag avtalet är klart (ref. FÖD 1990:26). Den beviljade livräntan knyts se- dan till prisbasbeloppet och följer utvecklingen av detta basbelopp. Detta innebär att livräntan utfaller olika beroende på om beslutet avser livränta för förfluten tid eller inte. Även då en tidsbegränsad livränta förlängs för ytterligare en period fastställs ett nytt livränteunderlag base- rat på en uppskattning av vad den försäkrade skulle ha haft i sitt tidigare arbete som frisk. Utfallet blir således olika om livräntan tidsbegränsas eller beviljas tills vidare. Det är enligt regeringens uppfattning orimligt att livräntans storlek skall vara beroende av när skiljer sig från ärendet eller om livränta beviljas tills vidare eller tidsbegränsas. Skillnader i ersättningsnivå mellan försäkrade skall inte bero på sådana faktorer. Administrativt är beräkningen av livräntor mycket tidskrävande för försäkringskassorna. Inkomstuppgifter skall inhämtas från arbetsgivare för en person som inte har varit i arbete . De uppgifter som ar- betsgivaren kan lämna bygger oftast på ett hypotetiskt resonemang, efter- som individuella löner tillämpas inom de flesta områden. När arbetsgiva- ren inte finns kvar måste uppgifter inhämtas från fackföreningen, vilken som regel lämnar inkomstuppgifter som bygger på lönestatistik. Detta innebär att livräntan istället för att grundas på den försäkrades inkomst- förlust kan bli beroende av uppgifter som arbetsgivare eller fackföre- ningen bedömer som skäliga. Försäkringskassorna hamnar i dessa fall närmast i ett förhandlingsläge med arbetsgivare eller fackförening och den försäkrade. Ofta hävdas att den försäkrade skulle ha haft en löneut- veckling över genomsnittet och därutöver regelbundet återkommande övertid och annan kostnadsersättning. Det finns nästan aldrig någon möjlighet att kontrollera om uppgifterna är riktiga. När livränteunderlaget är beslutat skall uträkning och eventuell sam- ordning med förtidspension göras, vilket också innebär ett omfattande administrativt arbete. Varje ändring av livränteunderlaget skall beräknas och samordnas samt därefter redovisas för den försäkrade i underrättel- Prop. 2001/02:81 sen om beslut. Problemen med skillnader i beräkningsunderlagen, men även den ad- ministrativa belastning som gällande ordning för beräkning av livrän- teunderlaget för med sig, motiverar en översyn av systemet. Frågan om beräkning av livränteunderlag för förfluten tid bör därför utredas. Detta kan lämpligen ske med utredning om översyn av reglerna om skyddstider för sjukpenninggrundande inkomst. Direktiv för utredning av dessa frågor har beslutats i särskild ordning (dir. 2001:104). Livränteunderlag vid deltidsarbete på grund av vård Regeringens bedömning: Frågan om beräkning av livränteunderlag för den som utan att få föräldrapenning utnyttjar sin lagliga rätt att ar- beta deltid på grund av vård av barn bör utredas vidare. förslag: Den som utnyttjar sin lagliga rätt att arbeta deltid på grund av barn skall få rätt till förhöjning av livränteunderlaget från den tidpunkt då den lagliga rätten att arbeta deltid När barnet fyller eller är äldre än så men ännu inte har av- slutat det första skolåret skall livränteunderlaget bestämmas utifrån för- älderns normala arbetstid före föräldraledigheten. För den som arbetar deltid av andra skäl skall livränteunderlaget däremot även i fortsättningen beräknas efter den inkomst som är aktuell från vilken livräntan skall utges. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrar sig är positiva till , , PTK och TCO anför att det måste vara möjligt att höja livränteunderlaget även innan barnet har blivit , om föräldern kan visa att han eller hon skulle ha återgått till den högre tjänstgöringsgraden . att livränteunderlaget skall kunna höjas även då arbetstiden förkortats temporärt av andra skäl. Skälen för regeringens förslag: När livränta beviljas fastställs liv- ränteunderlaget efter den inkomst som är aktuell från vilken livräntan skall utges. Enligt praxis skall den förväntade inkomsten beaktas vid fastställande av livränteunderlaget för en försäkrad som på grund av en arbetsskada inte kan påbörja en anställning som har avtalats eller utlovats före skadan. Vilka påstådda eller förväntade inkomst- ökningar som helst kan dock inte ligga till grund för beräkning av liv- Enbart planer på att byta till högre betalt arbete kan inte Den som till följd av en arbetsskada helt eller delvis förlorar sin för- sörjningsförmåga när han eller hon har lägre inkomst på grund av deltidsarbete får sin framtida livränta beräknad efter denna in- Enligt 7 § föräldraledighetslagen (1995:584) har en förälder rätt till förkortning av normalarbetstiden med en fjärdedel för vård av ett barn som inte har fyllt eller som är äldre än så men inte har avslutat sitt För föräldrar som utnyttjar sin lagliga rätt att arbeta deltid på grund av att de har barn beräknas livränteunderlaget ut- Prop. 2001/02:81 ifrån inkomsten av deltidsarbete. Enligt praxis har den omständigheten att föräldern sedan barnen blivit äldre avsett att återgå i heltidsarbete inte föranlett höjning av livränteunderlaget. Livräntan kommer därför i fortsättningen att kompensera ett deltidsarbete. Kompensationen beräk- nas som om föräldern skulle fortsätta arbeta deltid resten av sitt yrkes- verksamma liv. Enligt statistisk årsbok 1999 (tabell 198 och 202) hade kvinnor en genomsnittlig arbetstid på medan män- nens genomsnittliga arbetstid uppgick till . Me- delinkomsten för män var under och för kvin- nor . Detta tyder på att det i första hand är kvinnor som arbetar deltid under en längre eller av sitt arbetsliv och som därvid får en lägre inkomst. Kvinnor som rå- kar ut för en arbetsskada och beviljas livränta får denna beräknad efter en lägre inkomst. Så blir fallet även om kvinnan har haft för avsikt att återgå i heltidsarbete när barnen uppnått en viss ålder.