prop · GO0394 · 2001-01-01 00:00:00 — Verksamheten bör inom ramen för uppdraget bedrivas rationellt och syfta till ökad effektivitet och förbättrad produktivitet. Det har under beredningsarbetet framförts önskemål att de problem som är förknippade med att programföretagen inte har rätt att göra avdrag för mervärdesskatt som betalas på inköp till public service-verksamheten skall lösas. Denna fråga kommer att utredas vidare . Regeringen återkommer i avsnitt 13.3 till förslag om resurser för programföretagen under kommande tillståndsperiod. Kompletterande verksamhet och sidoverksamheter Den publicistiska självständigheten och oberoendet är grunden i public service-uppdraget. I kraft av en självständig och oberoende ställning kan programföretagen bedriva en allsidig nyhetsförmedling och på ett fritt och trovärdigt sätt granska olika företeelser i samhället. Regelverk, ägarförhållanden, organisation och finansiering har utformats för att skapa förutsättningar för programföretagens självständighet och oberoende. var det relativt oproblematiskt att ange den verksamhet för vilken dessa förutsättningar skulle gälla. Skillnaden mellan programverksamhet och sidoverksamheter var i allmänhet tydlig och gränsfallen var få. Den tekniska utvecklingen, framför allt den s.k. konvergensen, har emellertid gett programföretagen möjlighet att verka på nya områden, exempelvis på Internet. Utvecklingen kan komma att leda till att gränserna mellan radio och TV och annan medieverksamhet blir allt otydligare. Det finns därför anledning att inför den kommande tillståndsperioden klargöra vilka förutsättningar som bör gälla när programföretagen bedriver annan medieverksamhet än radio- och TV-sändningar. Regeringen vill särskilt betona vikten av att public service-företagen slår vakt om det publicistiska oberoendet och att de är medvetna om risken att även ett relativt begränsat inslag av kommersiell finansiering kan medföra att programföretagens självständighet och därmed allmänhetens förtroende för verksamheten tar skada. Även om reglerna skiljer sig åt för olika verksamheter bör det inte råda något tvivel om att publicistisk självständighet och oberoende är överordnade intressen för programföretagen. Regeringen vill vidare understryka att det är radio- och TV-sändningar i allmänhetens tjänst som är public service-företagens kärnverksamhet. Vid sidan av produktion och sändning av radio och TV kan programföretagen bedriva kompletterande verksamhet, t.ex. använda andra medier för att komplettera och stärka kärnverksamheten. Ett exempel är Internet som har blivit en allt viktigare kommunikationsform. Internet kan skapa ett mervärde i förhållande till radio- och TV-verksamheten och möjliggör interaktivitet mellan publiken och programföretagen. Internet kan t.ex. användas för att ge publiken möjlighet att ta del av redan sända program och för allmän programinformation eller för att fortsätta diskussioner som har inletts i programmen. Programföretagens verksamhet i andra medier än radio- och TV-sändningar bör ha anknytning till kärnverksamheten och vara begränsad i förhållande till denna. De principer i form av opartiskhet, saklighet, omsorg om demokratiska värden och frihet från kommersiell finansiering som gäller för radio- och TV-sändningarna bör givetvis tillämpas även på kompletterande verksamhet. Det innebär t.ex. att public service-företagens hemsidor på Internet inte bör innehålla reklamskyltar. TV-avgiftsmedel skall i första hand finansiera programföretagens kärnverksamhet, men även kompletterande verksamhet bör ha denna finansiering. Förutom kärnverksamhet och kompletterande verksamhet kan programföretagen liksom bedriva sidoverksamheter. Det kan t.ex. gälla försäljning av program eller uthyrning av lokaler, personal och utrustning. Regeringen anser att sådana sidoverksamheter skall bära sina kostnader utan att TV-avgiftsmedel riskeras och i övrigt bedrivas på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster. Programföretagen bör inte bedriva sidoverksamheter som kan skada kärnverksamheten eller som kan uppfattas strida mot de principer som kärnverksamheten skall uppfylla. Av detta skäl bör programföretagen inte bedriva publicistisk verksamhet annat än inom ramen för kärnverksamheten eller som kompletterande verksamhet. Det är givetvis också angeläget att sidoverksamheterna inte får en sådan omfattning att behovet av intäkter till sidoverksamheter medför att kärnverksamheten kommer i andra hand. Programföretagens redovisning av sidoverksamheter skall förtydligas. Regeringen återkommer i avsnitt 13.5 till frågan om hur redovisningen av sidoverksamheter skall vara utformad och vilka principer som i övrigt skall gälla för revision av företagens verksamhet. Radiotjänst i i () svarar för TV-avgiftsuppbörd och avgiftskontroll. har RIKAB också ansvaret för förvaltning av rundradiomedlen. RIKAB ägs gemensamt av de tre programföretagen. RIKAB bör behålla sina uppgifter att bedriva uppbörd och avgiftskontroll samt att svara för förvaltningen av rundradiorörelsens medel även under kommande tillståndsperiod. Det avtal som gäller mellan staten och RIKAB om förvaltning av rundradiomedlen skall fortsatt gälla. De tre programföretagen ansvarar, liksom , för att tillräckliga medel ställs till RIKAB:s förfogande. Det är därvid nödvändigt att RIKAB redan vid inledningen av den nya tillståndsperioden ges goda förutsättningar och tillräckliga resurser för att bedriva en effektiv TV-avgiftsuppbörd och avgiftskontroll. Utgångspunkten skall vara att avgiftsskolket kraftigt reduceras. Om skolket exempelvis kan minska från dagens nivå till hälften skulle detta innebära ytterligare i intäkter till rundradiorörelsen. Regeringen avser också att ställa krav på programföretagen som ägare av RIKAB att lämna en ingående redovisning av arbetet med att minska skolkets omfattning och avgiftskontrollens effekter. En sådan analys bör också innehålla bedömningar av vilka åtgärder som skulle krävas för att ytterligare underlätta arbetet att uppnå målsättningen att minska skolket. TV-avgiftssystemet Finansieringen genom TV-avgifter innebär att kostnaderna för radio och TV i allmänhetens tjänst bärs solidariskt av alla som har en TV-mottagare. Det är därför av stor betydelse att de som innehar TV-mottagare visar en god betalningsvilja. Det förekommer dock ett visst skolk från skyldigheten att betala TV-avgift. Även om detta inte är något nytt så är det naturligtvis inte en önskvärd situation. Ju fler som betalar TV-avgift, desto större är möjligheterna att hålla denna på en rimlig nivå. Det är svårt att exakt uppskatta hur många som inte betalar TV-avgift men som har en TV-apparat, främst beroende på olika uppgifter om hur många hushåll som finns i landet. Mot bakgrund av en debatt i medierna om skolkets omfattning har RIKAB gjort en analys av bortfallet bl.a. med ledning av uppgifter från SCB, , , och (Mediamätningar i ). Enligt SCB:s uppskattningar, som baseras på urvalsundersökningar, är antalet hushåll i 4,167 miljoner. uppger att de har 3,9 miljoner privata telefonabonnemang och att företaget har av de svenska hushållen. Posten uppger att man har 4,3 miljoner "brevlådor" i , inklusive fritidshus, inneboende etc. Uppgifterna om antalet hushåll varierar således relativt kraftigt. RIKAB gör i sin analys en sammanvägning av dessa uppgifter och räknar med att det hushållsbegrepp som ligger närmast lagen om TVavgift innebär 4 miljoner hushåll. Från dessa hushåll dras de som har lagliga skäl att inte betala TV-avgift, t.ex. vissa studenter, interner, sjömän, diplomater och boende i särskilda boendeformer (t.ex. äldre, psykiskt handikappade och missbrukare). Dessa grupper motsvarar enligt RIKAB ca 310 000 hushåll. Dessutom räknar RIKAB med att av hushållen saknar TV. Sammantaget innebär detta att antalet avgiftsskyldiga hushåll uppgår till ca 3,6 miljoner enligt RIKAB:s analys. betalar ca 3,28 miljoner hushåll TV-avgift. RIKAB anger, på grund av de osäkra ingångsvärdena, att andelen hushåll som är avgiftsskyldiga men som inte betalar uppgår till , med en felmarginal på en procentenhet. RIKAB genomför också egna Temo-undersökningar som stöder de nivåer som beräkningen ovan ger vid handen. RIKAB gör bedömningen att några större förändringar i skolkets omfattning inte skett . RIKAB hade som mål att genom en effektiv uppbördsverksamhet nå 10 000 nya registrerade hushåll . Uppgifter från RIKAB visar nu att antalet TV-avgiftshushåll ökade med ca 12 2000. avser RIKAB nå ytterligare 10 000 hushåll. Viktiga förändringar har skett sedan lagen (1989:41) om TV-avgift trädde i kraft. Detta gäller både det sätt som TV-program sänds ut på och i fråga om de apparater som kan ta emot TV-sändningar. Regeringen tillsatte en utredning (dir: 2000:43) för att bl.a. göra en översyn av lagen om TV-avgift. Utredaren skall bl.a. se över reglerna för avgiftsskyldighet i syfte att anpassa dem till den utveckling som skett när det gäller TV-distribution och TV-mottagning. Utredaren skall lämna sitt förslag före utgången av . Regeringen anser att det svenska TV-avgiftssystemet är väl fungerande. Regeringen kommer emellertid att noga följa utvecklingen av betalningsviljan och förutsättningarna i övrigt för det svenska TVavgiftssystemet. Regeringen avser att återkomma till med eventuella förslag till författningsändringar med anledning av den särskilde utredarens arbete. Sponsring Frågan om sponsring av program i public service-företagens sändningar är inte oproblematisk. Sponsorintäkterna ger programföretagen ytterligare möjligheter att förvärva vissa evenemang. Möjligheten att sända sponsringsmeddelanden kan dessutom vara en förutsättning för förvärv av sändningsrätt genom att sponsring och sändningsrätt till vissa evenemang erbjuds som en odelbar helhet. Programföretagen får dock inte göra sig så beroende av sponsring att den programmässiga integriteten kan påverkas. Sponsring lämpar sig inte för program där kraven på redaktionellt oberoende och trovärdighet är extra höga. Risken för otillbörlig påverkan har ansetts mindre i sportsändningar vars innehåll knappast kan påverkas och för att dessa normalt ändå innehåller mycket reklam. Det bör emellertid påpekas att även om programinnehållet sannolikt inte påverkas så kan sponsringen i sig leda till att vissa idrotter visas i större utsträckning än andra. Intäkterna från sponsring är av mycket begränsad omfattning sett i relation till verksamhetens totala intäkter. uppgick SVT:s sponsringsintäkter endast till ca . Regeringen anser att det inte finns anledning att begränsa programföretagens möjlighet att sända sponsrade program i förhållande till vad som gäller . Nuvarande regler för sponsring skall därför vara oförändrade. Detta innebär att sponsring skall få förekomma dels i SVT:s sändningar i samband med sportevenemang, dels av program i SR och SVT som innebär utsändning av en allmän sammankomst eller offentlig tillställning där programföretaget är arrangör. Förutsättningen i det senare fallet är dock att det är ett evenemang inom ramen för ett åtagande gentemot Europeiska Radiounionen (EBU) eller ett arrangemang av liknande betydelse samt att programmet direktsänds till flera länder (jfr prop. 1995/96:161, bet. 1995/96:KrU12, rskr. 1995/96:297). Den särskilde utredare som regeringen tillsatte med uppgift att se över reglerna i radio- och TV-lagen (dir. 2000:43) skall också behandla frågor om sponsring, t.ex. vad som skall gälla i fråga om sponsringsmeddelanden i samband med längre pauser i program. Möjlighet för programföretagen att informera om varandras program Enligt tillståndsvillkoren får programföretagen inte sända reklam. Förbudet omfattar inte sponsringsmeddelanden, reklam för egen programverksamhet, utbildningsmaterial eller andra liknande produkter med anknytning till programmen. och TV har bedömt att villkorets nuvarande utformning inte medger t.ex. SR rätt att sända programinformation för program i SVT eller vice versa (SB 495/97 och SB 494/97). Regeringen anser att programföretagen inte skall hindras att informera publiken om varandras program. Det är tvärtom av stor vikt att public service-företagen kan ge publiken ökad information om det programutbud som erbjuds i samtliga public service-kanaler. Villkoren i sändningstillstånden bör därför inte förhindra att programföretagen hänvisar till varandras programutbud. En sådan ändring av programföretagens sändningstillstånd kräver inte en ändring i radio- och TV-lagen. 13.2 Systemet för medelstilldelning Regeringens förslag: De medel som anvisas till programföretagen från rundradiokontot skall liksom nu anvisas samlat till varje programföretag. Medelstilldelningen till utlandsprogramverksamhet och programverksamhet för döva skall fr.o.m. ingå i respektive medelstilldelning. Medelstilldelningen till programföretagen från rundradiokontot skall räknas upp . Prisuppräkningen skall reduceras i den mån TV-avgiftsskolket inte minskar, dock med högst . Ett särskilt distributionskonto inrättas för att hantera kostnader för TV-distribution i samband med övergången till digital sändningsteknik. Till kontot förs medel från rundradiokontot. Under ett uppbyggnadsskede uppkommer ett underskott på kontot. Detta finansieras genom lån i . När de analoga sändningarna har upphört skall underskottet återbetalas genom betalningar från rundradiokontot. Utredningens förslag: Utredningen föreslår en modell där intäkterna från TV-avgiften tillfaller programföretagen direkt, utan att först placeras på rundradiokontot. Som en följd av detta system skulle ordningen med ett särskilt kompensationsindex upphöra att gälla. skulle dock även med detta system fatta beslut om TV-avgiftens storlek och fördelningen av medel mellan de tre programföretagen. Utredningen pekar på att införandet av en direktfinansieringsmodell kan få konsekvenser för bl.a. programföretagens redovisningsprinciper m.m. En övergång till ett system med direktfinansiering skulle t.ex. kunna medföra att programföretagens möjligheter att föra outnyttjade medel mellan åren förhindras. Utredningen anser att det inte är rimligt att TV-avgiftsbetalarna ska behöva bekosta teknikskiftet från analog till digital sändningsteknik för TV i sin helhet. Utredningens bedömning är att de kostnader som uppkommer för parallellsändning bör kunna spridas ut över en längre tidsperiod genom lämplig lånefinansiering. Utredaren anser också att en del av de kostnader som uppstår med parallellsändningar bör kunna finansieras genom att staten drar fördel av det framtida värde som det frigjorda sändningsutrymmet kommer att ha. Remissinstanserna: Flera remissinstanser tillstyrker utredarens förslag. (), och Statskontoret anser att de skäl utredaren lyft fram som motiv för en förändring av systemet för medelstilldelning är bärande och att en förändring därför bör genomföras. ESV betonar vikten av att får ett ordentligt underlag inför beslut om TV-avgiftsnivån. tillstyrker förslaget med hänsyn till att det skulle stärka företagens oberoende i förhållande till staten i och med att det blir tydligare att de verkar i avgiftsbetalarnas tjänst. SR och UR stöder i princip förslaget om direktfinansiering, men förordar att inga förändringar sker i systemet för medelstilldelning under den kommande tillståndsperioden. SVT stöder en förändring under förutsättning att det sker inom ramen för ett samlat ställningstagande till bl.a. följande frågor: införande av mervärdesskatteplikt, balans mellan intäkter och kostnader på rundradiokontot, tilldelning av medel för den digitala verksamheten samt införande av en långsiktig modell för TV-avgiftens storlek . Dessa frågor berörs också av SR och UR. Programföretagen har också pekat på vissa övergångseffekter av ett förändrat system för medelstilldelning som enligt företagen bör hanteras innan ett beslut tas. markerar att verksamheten inom tidigare Dövas TV inte får äventyras och att SVT bör garantera att teckenspråkiga TV-program inte kommer att försämras kvantitativt och kvalitativt om medelstilldelningen till verksamheten går direkt till SVT. Bakgrund: Systemet för medelstilldelning kännetecknas av att nivån på TV-avgiften är angiven i nominella belopp medan medelstilldelningen till programföretagen är värdesäkrad genom ett särskilt index som avspeglar utvecklingen av löner och priser. Programföretagens medelstilldelning sker alltid i ett tidigare års prisläge och den faktiska medelsnivån blir därför inte känd förrän i efterhand. Utredningen har anfört att nuvarande kompensationssystem med SR-index leder till i huvudsak två problem. Dels uppstår en osäkerhet i budgetering och planering, dels får programföretagen kompensation motsvarande löneökningen för tjänstemän i den privata sektorn. I förlängningen innebär detta att medelstilldelningen till programföretagen beror på produktivitetsutvecklingen inom det privata näringslivet. Skälen för regeringens förslag: Dagens system för medelstilldelning till public service-företagen har brister. Regering och riksdag har genom konstruktionen av dagens system inte information om den faktiska medelstilldelningen vid tiden för förslag respektive beslut. Även för programföretagen innebär dagens system osäkerhet vid budgetering och planering. Eftersom det rör sig om stora summor som skall fördelas innebär en relativt liten ökning eller minskning i SR-index ett stort tillskott respektive bortfall för programföretagen. Det har under nuvarande tillståndsperiod visat sig svårt att göra prognoser för utvecklingen av det särskilda SR-indexet, vilket riskerar att leda till obalans på rundradiokontot. Utfallet av index blir dessutom inte känt förrän långt i efterhand. Regeringen anser att denna ordning bör förenklas. Regeringen delar i princip utredningens uppfattning att ett system med direktfinansiering bör införas. En sådan förändring skulle kunna innebära ett enklare och mer transparent medelstilldelningssystem, vilket skulle öka legitimiteten i systemet. Utredningens förslag är emellertid inte oproblematiskt. Regeringen gör bedömningen att de konsekvenser som kan bli följden av ett nytt system är av sådan art att frågan kräver ytterligare beredning. Regeringen är därför inte beredd att nu föreslå att ett helt nytt system införs. Regeringen anser dock mot bakgrund av de problem utredningen påvisat att nuvarande system ändå kan förtydligas och förenklas. Den största osäkerhetsfaktorn i nuvarande system är konstruktionen av det särskilda kompensationsindexet. Detta index har haft fördelen att det fungerat som en värdesäkring av programföretagens medelstilldelning och det har givit möjlighet till viss långsiktighet. Men har konstruktionen inneburit att den faktiska medelstilldelningen inte blir känd förrän i efterhand. Detta skapar en osäkerhet för såväl regering och riksdag som för programföretagen. Regeringen anser att de brister som dagens index har motiverar en förändring. Det särskilda kompensationsindex som har använts skall därför bytas ut mot en form för uppräkning av företagens medelstilldelning som innebär att de negativa konsekvenser för budgetering, prognoser och planering som dagens system medfört kan undvikas. Regeringen föreslår därför att medelstilldelningen under den kommande tillståndsperioden skall räknas upp med en fast prisuppräkning om . En förutsättning för att prisuppräkningen skall betalas fullt ut är att TVavgiftsskolket minskas med . Om skolket minskar med ett lägre belopp skall prisuppräkningen reduceras med skillnaden mellan och detta belopp. Regeringen gör bedömningen att programföretagen med denna uppräkning får en god och rimligt förutsebar kompensation för prisutveckling under den kommande tillståndsperioden. Det särskilda kompensationsindex som tillämpats skall därmed upphöra . Principen att efter förslag från regeringen beslutar om medelstilldelning till de tre programföretagen skall gälla också under kommande tillståndsperiod. TV-avgiftsmedlen skall liksom nu uppbäras av Radiotjänst i och placeras på ett särskilt konto i (rundradiokontot). Även om en större förändring av systemet för medelstilldelning inte kan genomföras nu kommer regeringen att bereda frågan vidare och avser att återkomma till med ett eventuellt förslag till förändring. En förutsättning för ett förslag är dock att en sådan förändring inte rubbar de planeringsförutsättningar som följer av regeringens förslag i denna proposition. Ett särskilt distributionskonto inrättas för finansiering av kostnader för TVdistribution Under den kommande tillståndsperioden kommer medelsbehovet för televisionen att vara högt på grund av att de analoga marksändningarna måste pågå i full omfattning som den digitala sändningsverksamheten byggs upp med högre kostnader som följd. På , när de analoga marksändningarna har upphört, kommer medelsbehovet emellertid att minska eftersom den digitala distributionen är mindre kostsam än den analoga. För att kostnaderna skall utjämnas över en längre tidsperiod bör ett särskilt distributionskonto inrättas. Från rundradiokontot till distributionskontot förs medel som successivt ökar och som motsvarar kostnaderna för SVT:s och UR:s analoga TV-distribution. Från distributionskontot tillförs medel till programföretagen som motsvarar kostnaderna för TV-distribution både via analoga och digitala marksändningar för SVT och UR. Det underskott på distributionskontot som uppkommer under uppbyggnadsskedet täcks genom lån i . När TVsändningarna i det analoga marknätet har upphört skall betalningarna från rundradiokontot till distributionskontot fortsätta tills underskottet är återbetalt. Den särskilda medelstilldelningen för Radio och programverksamheten för döva inom SVT skall upphöra Två verksamheter inom SR respektive SVT har under innevarande tillståndsperiod fått särskild medelstilldelning. Det gäller utlandsprogramverksamheten inom SR (Radio ) och programverksamheten för döva inom SVT (tidigare Dövas TV). Anledningen till att dessa två verksamheter har haft en särskild medelstilldelning från rundradiokontot är att de tidigare finansierades via anslag i statsbudgeten och att staten ställde krav relaterade till dessa verksamheter i regleringsbrev. Ett syfte har varit att genom särskild medelstilldelning värna dessa verksamheters ställning i förhållande till andra verksamheter inom programföretagen. Såväl SR som SVT har begärt att medelstilldelningen skall ske samlat utan särskilda anslag för vissa verksamheter. Regeringen föreslår i avsnitt 8.5 respektive 8.8 att villkoren för Radio och för programverksamheten för döva inom SVT skall fortsätta att gälla. Regeringen anser inte att medel fortsatt behöver fördelas särskilt till dessa verksamheter. Regeringen föreslår därför att medlen till Radio och programverksamheten för döva inom SVT fr.o.m. skall ingå i SR:s respektive SVT:s samlade medelstilldelning. De särskilda villkor som gäller för dessa verksamheter skall under nästa tillståndsperiod i stället ingå i riktlinjerna för respektive SVT. Medelstilldelning och fördelningsnyckel De medel som anvisas till verksamheten från rundradiokontot skall även i fortsättningen anvisas samlat till varje programföretag. Mot bakgrund av att medel till Radio och programverksamhet för döva inom SVT skall ingå i medelstilldelningen samt behovet av resurser för digital verksamhet och verksamhet med nya medier, bl.a. Internet, och på grund av att medel till TV-distribution tillförs SVT och UR från distributionskontot, måste den fördelningsnyckel som tillämpas av programföretagen ändras. Fördelningsnyckeln för skall vara för , för och för . Programföretagen skall även fortsättningsvis i samförstånd kunna justera fördelningsnyckeln om de exempelvis kommer överens om att omfördela ansvaret för olika gemensamma funktioner. 13.3 Medelstilldelning Regeringens förslag: Programföretagen skall för tilldelas sammanlagt från rundradiokontot. Av dessa skall anvisas enligt fördelningsnyckeln med till , till och till . utgör engångsmedel till för insatser för ökad tillgänglighet för funktionshindrade.