prop · GO03102 · 2001-04-12 00:00:00 — Vården sker antingen i öppna vårdformer (bistånd som avser boende samt individuellt behovsprövad öppenvård) eller i former som innebär dygnet-runt-vistelse i HVB, ibland också benämnt Familjehemsvård är en vårdinsats som innebär rehabili- tering genom en längre tids boende hos en familj. Under vissa förutsätt- Skr. 2000/01:102 ningar kan vård ges utan den enskildes samtycke. bara ges i institutioner som drivs av , på upp- drag av kommunerna. Metadonunderhållsbehandling kan under vissa för- utsättningar ges opiatmissbrukare som utan framgång prövat annan be- handling. beslutar om kriterier för deltagande i metadon- behandling samt hur många patienter som får genomgå sådan behandling. Taket är satt till högst 800 patienter. Metadonprogram finns på fyra orter i landet. Efter en kraftig utbyggnad av institutionsvården har främst präglats av en ambition att utveckla lokalt drivna öppenvårdsinsatser och minska dygnet-runt-vården i HVB. Utvecklingen speglas i statistiken först , då statistiken också innehåller uppgifter om öppenvården. Det skedde bara marginella förändringar i kommunernas vårdutnyttjande . Antalet missbrukare som genomgick någon form av vård var knappt 20 000. Året innan var det drygt 20 000. Både 1998 och 1999 skedde av in- satserna i öppenvård. Det totala antalet missbrukare som vårdades i HVB, antingen på frivillig grund eller med tvång en viss dag har successivt minskat, med undantag då det skedde en liten ökning i den frivilliga vården. Antalet missbrukare i frivillig vård i HVB var strax under 3 200 både 1998 och 1999. Tvångsvården har minskat successivt . åter- fanns 257 missbrukare i tvångsvård. Familjehemsvården belyses i stati- stiken först , då antalet inskrivna var omkring 300. av samtliga insatser 1999 avsåg kvinnor. Inom tvångsvården var andelen något högre. Andelen kvinnor var i stort sett oförändrad . Andelen kvinnor av missbrukspopu- lationen brukar skattas till omkring en femtedel, vilket pekar på att kvinnliga missbrukare är något överrepresenterade i vården. undersökte 1999 insatser för missbrukare i landets samtliga behandlingsenheter, omfattande insatser inte bara inom social- tjänsten utan också inom hälso- och sjukvården, kriminalvården, ideella organisationer och privata vårdföretag (IKB 1999). Med behandling av missbruk avsågs i undersökningen insatser som inriktas på att initiera och vidmakthålla att enskilda individer kommer ifrån sitt missbruk och att förhindra återfall. Som behandling räknas också medicinskt över- vakad avgiftning. Utifrån tvärsnittsdata uppskattade Social- styrelsen att omkring 30 000 individer genomgick någon form av be- handling för missbruk. Häri ingick också insatser inom som inte var behovsprövade. I statistiken över den kommunala social- tjänstens insatser som redogjorts för ingår endast behovsprövade insatser. Diagram 5.9 Antalet vuxna missbrukare i missbrukarvård, , och 1) Antalet tvångsvårdade på institution saknas. Här anges motsvarande uppgift . Kategorin individuellt behovsprövad öppenvård motsvarades av kategorierna strukturerad öppenvård och övrig öppenvård. Källa: Socialtjänst 2000:6, Diagram 5.10 Antal vuxna missbrukare inskrivna i institutionsvård, - 1997 samt - 19991. Frivillig vård (SoL) och tvångsvård (LVM) 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 1) En viss försiktighet bör iakttas i jämförelse mellan 1998 och eftersom mätdagen har förändrats och åldersgränsen för vuxen har ändrats från till . Uppgift saknas 1998. Källa: Socialtjänst 2000:6, I den frivilliga dygnet-runt-vården var den genomsnittliga vårdtiden per person 1999, vilket är i stort sett detsamma som föregående . Jämfört med 1996 innebär det en minskning med . Den genomsnittliga vårdtiden i tvångsvården var Miljoner kr, fasta priser nivå (BNP-deflator) 1999, vilket var en ökning innan. var mot- Skr. 2000/01:102 svarande siffra . Kommunernas samlade kostnader för öppenvård, institutionsvård och familjevård uppgick till (fasta priser), vilket är en minskning med nästan 150 miljoner innan. Då det inte skett någon påtaglig nedgång i antalet klienter i vård och inte heller någon minskning av den genomsnittliga vårdtiden, kan nedgången beror på att billigare vårdalternativ utvecklats. Nedgången i tvångsvård, som är relativt kostsam, kan vara en annan faktor av betydelse för kostnads- utvecklingen. Tabell 5.15 Kommunernas driftskostnader för insatser för vuxna miss- brukare Källa: Kommunernas räkenskapssammandrag (SCB) . 6 Barnomsorg, skola och vuxenutbildning Behovstäckningen inom förskolan är i de allra flesta delarna av landet god. En föräldraenkät genomförd av har visat att nio av tio föräldrar är nöjda med den verksamhet som deras barn går i. Antalet inskrivna barn har minskat jämfört med föregående år. Minskningen beror på de senaste årens minskade barnkullar. Andelen inskrivna barn av alla barn i ålder ökar stadigt och 2000 uppgår den till . Inom skolbarnsomsorgen ökar fortfarande antalet inskrivna barn. Av alla barn i åldern var inskrivna i skolbarnsomsorg 2000. Motsvarande andel av barn i ålder var . Jämfört med 1999 har personaltätheten inom fritids- hemmen ökat något. Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg omfattar flera olika slag av verksamheter. Förskoleverksamheten vänder sig till barn som inte går i skolan och bedrivs i form av förskola, familjedaghem och öppen förskola. Skolbarnsomsorgen vänder sig till barn som går i skolan och bedrivs i form av fritidshem, familjedaghem och öppen fritids- verksamhet. Förskoleverksamhetens och skolbarnsomsorgens uppgift är enligt skollagen (1985:1100) att stimulera barns utveckling och lärande samt bidra till goda uppväxtvillkor. Verksamheterna skall utformas i sam- arbete med föräldrarna och vara organiserade så att föräldrar kan förena föräldraskap med förvärvsarbete. Kommunerna är skyldiga att utan oskäligt dröjsmål tillhandahålla förskoleverksamhet och skolbarns- omsorg för barn i åldern i den omfattning som behövs, med hänsyn till föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller barnets eget behov. Det skall finnas personal med sådan utbildning eller erfarenhet att barnens behov av omsorg och god pedagogisk verksamhet kan tillgodo- ses. Barngruppen skall ha en lämplig sammansättning och storlek och lokalerna skall vara ändamålsenliga. Verksamheterna skall utgå från varje barns behov och ha ett särskilt ansvar för barn i behov av särskilt stöd. fick förskolan sin första läroplan (Lpfö 98). Genom läro- planen intar förskolan sin plats som det första steget i samhällets samlade utbildningssystem för barn, ungdomar och vuxna. Avsikten är att de olika läroplanerna skall länka i varandra utifrån en gemensam syn på kunskap, utveckling och lärande. Verksamheten i fritidshemmet och Skr. 2000/01:102 förskoleklassen omfattas av samma läroplan som det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94) som har anpassats till att också omfatta dessa verksamheter. För övriga verksamheter inom förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen har utfärdat Allmänna råd. har regeringen drivit ett omfattande reform- arbete i syfte att vidareutveckla förskoleverksamhetens och skolbarns- omsorgens pedagogiska roll. Förskoleverksamhetens och skolbarns- omsorgens uppgift att erbjuda omsorg och främja barns utveckling samt bidra till att föräldrar kan förvärvsarbeta eller studera har inte förändrats. Reformarbetet innebär dock att det pedagogiska perspektivet blir tydligare förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen är i första hand till för barnens egen skull. har låtit genomföra studier i syfte att kartlägga den pedagogiska verksamheten för de yngsta barnen i förskolan. har studierna visat att ekonomin har ett stort inflytande på verksamheten. Försämrade ekonomiska villkor har inneburit en utveckling av nya kunskaper, kreativitet och förmåga att lösa problem, men en utbredd känsla av brist på tid hos personalen till följd av minskad personaltäthet etc. Enligt studien har detta medfört brist på tid för planering, reflektion och för att kunna möta varje barn. Variationen mellan olika enheter är dock betydande. utvärderade kvaliteten i fritidshemmens verk- samhet i förhållande till de mål som finns uppsatta för verksamheten. Studien visade på ett flertal brister som, enligt studien, berodde på för stora barngrupper, en otydlighet kring verksamhetsintegreringen med förskola och skola samt dåligt anpassade lokaler som ej gav möjligheter till att skapa lugn och ro. Studien visade även att föräldrar i stor utsträckning känner sig trygga när deras barn vistas på fritids. Många föräldrar upplevde dock att barngrupperna var alltför stora. har redovisat resultat från en enkät gällande tillgång och efterfrågan på barnomsorg som riktades till föräldrar med barn födda 19871998. Enkäten visar att tillgången på förskoleverk- samhet och skolbarnsomsorg stämmer relativt väl överens med föräldrarnas efterfrågan. Bland barn vars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar är tillgången på förskoleverksamhet god. Många kommuner begränsar dock tillgången till förskoleverksamhet om en förälder är arbetslös eller föräldraledig. För av barn till arbetslösa eller föräldralediga i åldern , önskar föräldrarna plats utan att få det. Enkäten visade även att föräldrar som har barn i förskoleverksamhet i stor utsträckning, nio av tio föräldrar, var nöjda med den form av verksamhet som barnen deltog i. Bland dem som var missnöjda ville hälften byta omsorgsform eller ha någon annan lösning och hälften ville istället vara hemma med sina barn. Tabell 6.1 Andel barn inskrivna i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i respektive åldersgrupp13, procent 1 ingick 6åringarna i statistiken avseende daghemmen. Fr.o.m. /1998 finns 6åringarna i första hand i skolbarnsomsorgen. Avgiftsfinansieringsgraden, dvs. den andel av den totala kostnaden för en plats i barnomsorgen som betalas av familjerna, har ökat ytterligare, från 1999. Avgiftsfinansieringsgraden är högre inom fritidshemmen () än inom förskolan () och inom familjedaghemmen (). Tabell 6.2 Avgiftsfinansieringsgrad barnomsorg, . Källa: 174, Avgifter i förskola och fritidshem 1999. Antalet barn per årsarbetare har ökat i förskolan sedan början av 1990- talet. Ökningen har dock avstannat och 1999 minskade barntätheten . Antalet barn per årsarbetare i förskolan uppgick till 5,4, vilket är samma som året innan. En jämförelse mellan kommunala och enskilda verksamheter visar att de enskilda förskolorna har höjt sin personaltäthet och har i genomsitt 5,5 barn per årsarbetare. Variationerna är stora mellan enskilda kommuner med ett spann från 3,7 upp till 8,6 barn per årsarbetare. Inom fritidshemmen har de senaste årens utveckling mot minskad personal- täthet brutits och antalet barn per årsarbetare har minskat något. Utvecklingen visar dock ändå på en halvering av personaltätheten . När det gäller skolbarnsomsorgen har de enskilda verksamheterna en lägre personaltäthet än de kommunala. Antalet årsarbetare inom förskola, familjedaghem, öppen förskola samt fritidshem fördelade per verksamhetsform samt antalet inskrivna barn per årsarbetare. uppgick det totala antalet inskrivna barn i barnomsorgen till drygt 706 000 barn varav drygt 361 000 fanns i förskoleverksamhet och knappt 345 000 i skolbarnsomsorg. Antalet inskrivna barn har minskat något jämfört med föregående år. Det är framförallt i förskoleverk- samheten som antalet inskrivna barn sjunker, minskningen uppgår till . Antalet barn minskar relativt sett mer i familjedaghemmen än i förskolorna. Inom skolbarnsomsorgen ligger antalet inskrivna barn på ungefär samma nivå som 1999. Antalet barn på fritidshem ökar något som antalet barn i familjedaghem minskar. Minskningen av antalet barn sammanhänger med de sjunkande födelsetalen. Andelen inskrivna barn ökar fortfarande såväl i förskole- verksamheten som i skolbarnsomsorgen. Av alla barn i ålder var inskrivna i förskoleverksamhet . Av dessa återfinns den allra största andelen, , i förskolan. Av 69 åringarna var inskrivna i fritidshem. För de äldre barnen är andelarna betydligt lägre. Andelen inskrivna barn varierar i olika delar av landet, den högsta andelen finns i storstadsområdena och den lägsta i glesbygdskommuner. Tabell 6.4 Antal inskrivna barn samt kostnader Andelen barn som är inskrivna i förskoleverksamhet eller skolbarns- omsorg som drivs av annan huvudman än kommunen har ökat och uppgick . Tabell 6.5 Andel barn i enskilda verksamheter för barnomsorgen uppgick till knappt vilket är i nivå med . Räknat per inskrivet barn i förskolan satsade kommunerna i genomsnitt , vilket är en ökning sedan föregående år. De senaste årens ökningar bör ses mot bakgrund av de kraftiga kostnadsminskningar som ägde rum . Kostnadsnivån, räknat i fasta priser, var 1999 fortfarande lägre än 1991 och 1992. En stor del av kostnadsökningen kan till stor del hänföras till ökade personalkostnader till följd av ökade löner, men även personaltätheten har ökat. Kostnaden för den kommunala förskolan varierar mycket mellan kommuner, från ca per inskrivet barn och år upp till ca . Åtta av tio kommuner redovisar dock kostnader i inter- vallet per inskrivet barn och år. För de kommunala fritidshemmen är variationerna ännu större, kostnaden varierar från per inskrivet barn och år . Varia- tioner i kostnader beror bl.a. på olika långa vistelsetider i olika kommuner. En jämförelse mellan kostnaden per heltidsbarn i olika kommuner visar dock fortfarande på en mycket stor spridning, från per heltidsbarn och år i förskolan och från per heltidsbarn och år i fritidshemmen. Inom fritidshemmen beräknas den genomsnittliga kostnaden per in- Skr. 2000/01:102 skrivet barn till , vilket är en kostnadsminskning jämfört med föregående år. undersökningar har visat att fritids- hemmen har den lägsta kostnaden räknat per heltidsbarn, den utgör av kostnaden för ett heltidsbarn i förskola och av kostnaden för ett heltidsbarn i familjedaghem. Diagram 6.1 Utvecklingen av genomsnittligt antal barn per årsarbetare i fritidshemmen jämfört med totalkostnaden. Källa: 189, Jämförelsetal för huvudmän, del 2, 2000. Diagrammet visar hur genomsnittligt antal barn per årsarbetare i fritidshemmen har ökat och hur totalkostnaden, räknad i fasta priser (KPI), har minskat. I familjedaghemmen uppgick kostnaden per inskrivet barn till , vilket är en ökning . Eftersom barnantalet inom familjedaghemmen sjunker minskade den totala kost- naden med . 6.2Det offentliga skolväsendet för barn och ungdom Antalet barn som var inskrivna i förskoleklass minskade något mellan läsåren 1999/00 och 2000/01. Minskningen är en följd av den demo- grafiska utvecklingen med minskade barnkullar. Andelen av sex- åringarna som återfinns i förskoleklass uppgår till , vilket är oförändrat sedan föregående läsår. Enkäter som genomförts av visar att föräldrar är mycket positiva till förskoleklassen. utvärderingar visar dock på att det i viss mån finns bristande kunskaper såväl bland föräldrar som skolpersonal om reformens intentioner samt på att i integrationspro- cessen mellan verksamheterna förskola, förskoleklass och skola går långsammare än förväntat. infördes förskoleklassen i det offentliga skolväsendet. Förskole- klassen är en egen skolform och utbildningen skall, enligt Skollagen (1885:110) stimulera varje barns utveckling och lärande. Utbildningen i förskoleklass ersätter den s.k. sexårsverksamheten och omfattas av läro- planen för det obligatoriska skolväsendet (Lpo 94) som har kompletterats och anpassats till att också omfatta förskoleklassen och fritidshemmet. Utbildningen skall ses som det första steget mot läroplanens mål och skall ligga till grund för fortsatt skolgång. Ett syfte med reformen är att förskolan, skolan och fritidshemmet skall knytas närmare varandra och att verksamheterna skall utvecklas i mötet mellan olika pedagogiska traditioner. Kommunerna är skyldiga att anordna förskoleklass men del- tagandet är frivilligt för barnen. Verksamheten skall vara avgiftsfri och omfatta minst . Regeringen har givit i uppdrag att följa utvecklingen i kommunerna vad gäller integrationen mellan förskoleklassen och grund- skolan av fr.o.m. /99. lämnar delrapporter av uppdraget. I rapporten sexåringarnas skolform? skriver att förskoleklassen stärkt sin position som sexåringarnas skolform. En allt större andel av alla sexåringar är inskrivna i förskoleklassen. drar slutsatsen att trots att det förkommer en del hinder i integrations- processen så ser de flesta positivt på reformens möjligheter och utveck- lingspotential, både på lednings- och verksamhetsnivå. Studien visar att Skr. 2000/01:102 föräldrarna på ett övergripande plan är mycket positivt till förskole- klassen även om många av dem har synpunkter på barngruppernas storlek och personaltätheten. Det upplevs även som positivt att över- gången till skolan blir mindre dramatisk. Personalen uppfattas som kompetent, ambitiös och duktig och verksamheten omtalas som genom- tänkt, pedagogisk och professionell. Vad gäller förskoleklassens ställning som frivillig verksamhet visar dock studie att föräldrar upplever valet till förskoleklass mer som ett ställningstagande till vilken förskoleklass man ska välja och inte ett ställningstagande till om barnet skall gå i en sådan verksamhet eller inte. De flesta kommuner erbjuder inget alternativ och informationen upplevs som bristfällig. studie visar även att det saknas kunskap såväl på organisations- som verksamhets- och brukarnivå om reformens inten- tioner och att den reviderade Lpo 94 gäller för förskoleklassen och skall tillämpas i fritidshemmen. Även vad gäller syftet med integration mellan förskoleklass, skola och förskola har funnit brister. I de fall där den kommunala förvaltningen och skolledningen inte klart anger vad integrationen skall innebära finns det risk att integrationen begränsas till organisatoriska frågor och inte omfattar innehållet i verksamheten. Skillnader i arbetstidsavtal och arbetsvillkor, statusskillnader och löne- skillnader m.m. tycks, enligt , försvåra integrationsprocessen. Förekomsten av gemensamma formella och informella mötesplatser samt tid för gemensam planering och kollegial reflektion visade sig också avgörande för hur långt man kommit i integrationsprocessen. Vidare framhölls bristen på ändamålsenliga lokaler som en hindrande faktor. Enligt finns det risk att det traditionella klassrummet håller på att ta över på bekostnad av förskolans mer funktionella lokaler med utrymmen och inredning som tillåter att flera aktiviteter kan pågå sam- tidigt eller växelvis. Alla utrymmen är heller inte alltid anpassade för barn av sexåringars storlek. Antalet barn i förskoleklass uppgick under /01 till drygt 107 000 barn, vilket är en minskning jämfört med föregående år. Andelen av sexåringarna som är inskrivna i förskoleklass är dock den samma som /00, dvs. Av de sex- åringar som inte återfinns i förskoleklassen går den största delen i grund- skolans årskurs 1. Antal anställda i förskoleklass omräknat till årsarbetare har minskat sedan föregående läsår. Personaltätheten mätt i antalet elever per års- arbetare är i stort sett oförändrad, 13,0 jämfört med 12,8 föregående år. Det finns stora skillnader mellan kommuner, antalet varierar från 6,8 elever per årsarbetare upp till 23,8. De flesta som arbetar i förskoleklass, av årsarbetarna, har förskollärarutbildning. har annan lärarutbildning och fritidspedagogutbildning. Antalet elever som går i förskoleklass på en fristående skola uppgick /01 till drygt 4 300, vilket motsvarar av alla elever i förskoleklass. Tabell 6.6 Antal barn och årsarbetare 1998/99-2000/01 Den totala kostnaden för förskoleklassen uppgick enligt statistik till 1999, vilket är en ökning sedan föregående år. Den genomsnittliga kostnaden per elev uppgick till . Den största delen av kostnaden, i genomsnitt , utgjordes av personalkostnader. På grund av svårigheter att fördela t.ex. lokalkostnader mellan olika verksamheter finns det anledning att tolka uppgifterna med viss försiktighet. av alla elever som gick ut årskurs 9 var behöriga att tas in på ett nationellt program i gymnasieskolan. Andelen elever som nått målen för Godkänt i alla ämnen uppgick till under /00, vilket är en minskning jämfört . har lämnat en första avrapportering på ett uppdrag med syfte att analysera varför inte alla elever når målen. Resultaten är dock inte entydiga. Antalet elever har ökat något under /01 jämfört med föregående läsår. Kostnaden per elev har stigit med . Kostnaden per elev ligger dock fortfarande lägre 1999 jämfört med , räknat i fasta priser. Det är framförallt kostnaden för undervisning som har sjunkit. inom lämnade sin första rapport . Rapporten består av tre granskningar varav två, de som fokuserat likvärdig betygsättning samt det kommunala ansvaret för helheten i utbildningen, avsåg förhållanden inom bl.a. grund- skolan. 152 av landets kommuner avlämnade årlig kvalitetsredo- visning över sina verksamheter . Endast 76 av dem av motsvarade enligt de krav som ställs i förordningen. Utbildningen i skall syfta till att ge eleverna de kunskaper och färdigheter och den utbildning i övrigt som de behöver för att delta i samhällslivet. Den utgör också basen för fortsatt utbildning i gymnasie- skolan. Kommunen har enligt skollagen skyldighet att anordna utbildning i för alla elever som har skolplikt och som inte skall gå i särskolan eller specialskolan. En elev har dock rätt att fullfölja sin Skr. 2000/01:102 skolplikt vid en fristående skola som godkänts för ändamålet. De mål som styr finns fastställda i skollagen (1985:1100), läroplan för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritids- hemmet (Lpo 94:SKOLFS1994:1) och kursplaner för (SKOLFS 2000:165). Av skollagens 1 kap. 2 § framgår att utbildningen skall ge eleverna kunskaper och färdigheter samt, i samarbete med hemmen, främja deras harmoniska utveckling till ansvarskännande människor och samhällsmedborgare. I utbildningen skall hänsyn tas till elever i behov av särskilt stöd. I läroplanen finns skolans värdegrund och uppdrag samt mål och inriktning på en rad olika områden, som t.ex. kun- skaper, normer och värden. Målen är av två olika slag, dels de mål som skolan skall sträva mot, dels de mål som skolan ansvarar för att alla elever ges möjlighet att uppnå. I kursplanerna anges för varje ämne mål att sträva mot och vilka mål eleven skall ha uppnått efter det femte respektive det nionde skolåret. Ansvaret för att skolans arbete bedrivs i riktning mot målen åvilar såväl skolhuvudmannen och rektorn, som skolans övriga personal. De reviderade kursplaner, som började gälla , har en tydligare koppling till kunskapsmål och värdegrund i läroplanen. Konti- nuiteten och progressionen mellan och gymnasieskolans kursplaner har förstärkts. Från och med får eleverna i årskurs 9 slutbetyg enligt det mål- och kunskapsrelaterade betygssystemet. Betygssystemet inne- fattar tre steg; Godkänd, Väl godkänd och Mycket väl godkänd. För nivåerna Väl godkänd och Mycket väl godkänd finns centralt fastställda kriterier för årskurs 9. De elever som inte når upp till målen för Godkänd i ämnet får inget betyg. För att vara behörig att söka till ett nationellt program i gymnasieskolan krävs minst betyget Godkänd i ämnena svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik. redovisar betygen uppnådda kunskaper vilket medfört att skolans resultat synliggörs på ett helt annat sätt . Genom att nivån Godkänd har införts fokuseras uppmärksamheten på dem som inte når denna nivå i högre grad än man tidigare uppmärksammade de elever som fick de lägsta betygen i det gamla, relativa betygssystemets femgradiga skala. Tabell 6.7 Betyg i årskurs 9 Andel som ej nått som avslutat åk 9 målen i ett eller Källa: 195 Barnomsorg och skola i siffror 2001 del 1. Av det totala antalet elever som avslutat årskurs 9 under /2000 så är behöriga att tas emot på ett nationellt pro- gram i gymnasieskolan. Andelen elever som inte nått målen i alla ämnen har ökat och ligger /2000 på av eleverna. Av de elever som helt saknar slutbetyg, 1 169 elever, är pojkar.