prop · GP031d6 · 2001-09-20 00:00:00 — Alla kandidatländer måste fortsätta inriktningen på ytterligare reformer för att anta och genomföra . Ett nytt program för utvecklingssamarbetet med har antagits i syfte att bidra till det fortsatta reformarbetet. och dess nya utvidgningsprotokoll innehåller de principer och metoder som skall användas för den framtida fördelningen av platser i , den nya röstviktningen i rådet vid beslut med kvalificerad majoritet, samt den framtida sammansättningen av kommissionen. Genom fördraget underlättas även framtida anpassningar av och förstainstansrättens procedurregler för att möta den ökade måltillströmningen som utvidgningen kan antas innebära. När träder i kraft kommer omröstning med kvalificerad majoritet att användas på fler områden dock inte i skattepolitiken där kravet på enhällighet kommer att bestå. förtydligar också villkoren för s.k. närmare samarbete mellan medlemsstater som inom ett område vill gå snabbare fram än hela unionen. Processen för ratificering av kommer att fortsätta så att unionen kan välkomna nya medlemsstater . Till fogades en förklaring med anvisningar för processen kring diskussionen om unionens framtid. I processen skall många svåra frågor behandlas, bland annat avgränsningen av unionens och medlemsstaternas behörighet i enlighet med subsidiaritetsprincipen, ställningen för EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna, förenkling av fördragen så att de blir tydliga och lätta att förstå utan att deras innebörd ändras samt de nationella parlamentens roll i den europeiska strukturen. förutses anta en förklaring med initiativ för den fortsatta processen - 2003 och därefter skall en ny regeringskonferens sammankallas . Det betonas att denna konferens inte skall lägga hinder i vägen för utvidgningsprocessen. Processen, liksom resultaten av diskussionen om EU:s framtid, blir viktiga för medborgarnas tilltro till det europeiska samarbetet. kommer att bidra aktivt till processen och verka för ett öppet, modernt EU, med tydliga beslutsprocedurer, effektiv förvaltning och finansiell disciplin. Regeringen har tillkallat en särskild parlamentarisk kommitté med uppgift att vidta åtgärder för att stimulera debatten om EU:s framtid. har också framfört förslag om ett öppet forum, med representanter för regeringarna, de nationella parlamenten, och Europeiska kommissionen, som skulle kunna utarbeta förslag till dagordning och ange optioner inför regeringskonferensen . Det interna arbete kommissionen inlett för att reformera sina arbetsformer kommer också att ha stor betydelse. EU-området är den viktigaste regionen i utrikeshandel. En väl fungerande inre marknad är därför av avgörande betydelse för ekonomiska utveckling. Arbetet med att utveckla EU:s inre marknad och det allmänna handelspolitiska arbetet är av stor vikt i främjandet av handeln med andra EU-länder. Tydliga regler och villkor underlättar handeln i bägge riktningar. Regelförenkling liksom åtgärder för att få till stånd en effektivare konkurrens är prioriterade insatser. Regeringen verkar för en effektiv inre marknad i både företagens och konsumenternas intresse. Målet är ett större utbud av säkra produkter och tjänster till konkurrenskraftiga priser, ökad effektivitet vad gäller den fria rörligheten och att dess konkreta fördelar skall göras tydliga för konsumenter och företag. De möjligheter som den inre marknaden ger till ökad handel och den prispress som uppstår på importsidan ger viktiga bidrag till den samhällsekonomiska utvecklingen. Den inre marknaden är en av hörnstenarna i EU-samarbetet och genom dess ekonomiska reformarbete får det europeiska näringslivet möjlighet till långsiktig konkurrenskraft och tillväxt. Under det svenska ordförandeskapet i har moderniseringsprocessen förts framåt mot målet att EU skall bli den mest konkurrenskraftiga ekonomin i världen. Arbetet med att utveckla den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken (ESDP) har varit intensivt och förväntas fortsätta i snabb takt . Det svenska ordförandeskapet har konsekvent strävat efter att samtliga tre delområden av ESDP, civil och militär krishantering samt konfliktförebyggande, skall utvecklas parallellt och i nära samverkan med FN. Den inriktningen kommer att vara vägledande också i fortsättningen. beslöt i Feira att EU skall förstärka sitt arbete med att förebygga väpnade konflikter. Vid Europeiska rådets möte i antogs ett europeiskt program om förebyggande av väpnade konflikter. Programmet slår fast principer och idéer samt presenterar en rad konkreta åtgärder för hur EU på ett bättre sätt skall bidra till att förebygga väpnade konflikter. Dessutom har Europeiska kommissionen, i sitt meddelande , redogjort för sitt arbete att höja kapaciteten inom sina ansvarsområden bistånd och handel, demokrati och mänskliga rättigheter. kommer att spela en pådrivande roll i genomförandet av EU:s konfliktförebyggande politik. Betydelsefullt för den framtida utvecklingen av EU:s krishantering är att nya strukturer nu är på plats genom att och säkerhetspolitik, och Militära staben har förklarats permanenta. En särskild kommitté för utvecklingen av EU:s civila krishantering har tidigare inrättats. Under det svenska ordförandeskapet har en stor del av arbetet på det civila området ägnats åt att uppfylla kapacitetsmålen om 5 000 poliser till 2003, samt åt att utveckla EU:s förmåga att planera och leda polisinsatser. EU har också enats om nya kapacitetsmål för övriga civila prioritetsområden och om principer för samarbete med de internationella organisationerna. Arbetet med de civila aspekterna av krishantering fortsätter , med fortsatt tonvikt på polisfrågorna. På det militära området har arbetet med att uppnå kapacitetsmålet om 60 000 man fortsatt. kommer ytterligare en kapacitetskonferens i syfte att säkerställa uppföljningen av det militära kapacitetsmålet att hållas. De permanenta arrangemangen för konsultationer och samarbete mellan EU och Nato om krishantering har börjat tillämpas och ett nära samarbete har vuxit fram i synnerhet i arbetet för fred och stabilitet på . Vad som återstår att reglera är hur EU skall få tillgång till Natoresurser för planering och genomförande av krishanteringsoperationer. Under det svenska ordförandeskapet har även arrangemangen för konsultationer mellan EU och tredje land om krishantering börjat tillämpas. 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 5 EU:s kapacitetsmål för krishantering skall inte vara uppfyllda , men utvecklingen av EU:s krishanteringsförmåga inom ramen för ESDP kan komma att ställa krav på resurser redan tidigare. Nato förblir den viktigaste militära samarbetsorganisationen i . En av dess huvuduppgifter är militär krishantering. Genom samarbetet med partnerländer inom ramen för PFF (Partnerskap för fred) och EAPR (), samt insatserna på , har Nato utvecklats och anpassats till den nya säkerhetssituationen i . verkar för att utveckla samarbetet inom EAPR och PFF som säkerhets- och förtroendeskapande instrument i det euroatlantiska området. EAPR utgör ett forum där och andra icke-Natoländer kan få inflytande på aktiviteter som är gemensamma för Nato och dessa länder, inte minst rörande krishanteringsoperationer på där de deltar med trupp. För är och andra icke-Natoländers deltagande positivt. deltar aktivt i utvecklingen av PFF och dess övningsverksamhet. Övningsverksamheten omfattar övningar för alla slags krishanteringsinsatser utanför de kollektiva försvarsförpliktelserna i Washingtonfördragets artikel 5. Arbetet med att verkställa beslut från toppmötet i om det fördjupade och mer operationella partnerskapet kommer att avslutas . Under det svenska ordförandeskapet har EU- samarbetet på nedrustnings- och ickespridningsområdet både fördjupats och breddats, vilket är ytterligare ett exempel på utvecklingen av GUSP, och ger en bra grund för fortsatt engagemang i det internationella nedrustningsarbetet. Utvecklingen i och dess förbindelser med omvärlden förblir en synnerligen viktig faktor i europeisk utrikespolitik. Under president ledning och det svenska ordförandeskapet har relationerna med EU intensifierats. President deltog i en del av Europeiska rådets möte i . anslutning till WTO diskuterades vid ett högnivåmöte i och samarbete har etablerats mellan internationella finansieringsorgan, kommissionen och vissa länder för att främja investeringar på miljö- och kärnavfallsområdet. Arbetet med en särskild energidialog har inletts. Frågan om ett avtal kring bland annat ansvarsfrågor vid projekt 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 5 i med utländsk medverkan på kärnavfalls- och kärnsäkerhetsområdet har drivits framåt. Kriget i och de många överträdelserna av de mänskliga rättigheterna där försvårar dock uppbyggnaden av ett förtroendefullt och långsiktigt samarbete med . Det finns också ett antal frågetecken kring villkoren för det civila samhället, inte minst när det gäller medias möjligheter att arbeta fritt. kommer att fortsätta utvecklingssamarbetet med , som vi med skärpa framför vår kritik vid åsidosättande av de mänskliga rättigheterna. Huvuddelen av vårt samarbete sker på regional och lokal nivå med närområdet, nordvästra . Regeringen lägger stor vikt vid att fortsätta stödet till utveckling i och dess integration i Östersjösamarbetet. Som ett viktigt led i det arbetet avser regeringen inrätta ett generalkonsulat i . Förbindelserna med länderna i är en prioriterad uppgift i svensk utrikespolitik. är det sista som regleras av gällande treåriga samarbetsprogram. godkände ett nytt program för utvecklingssamarbetet med denna region. Programmet avser och har som övergripande mål att främja en hållbar utveckling, fördjupad integration och partnerskap i Ös- tersjöområdet utifrån samarbetsländernas behov och med utnyttjande av den svenska resursbasen. Samarbetet inriktas på gemensam säkerhet, fördjupning av demokratin, ekonomisk och social utveckling, miljö, samt utbildning och forskning. Tre riktlinjer skall styra: att främja EU- anpassningen i kandidatländerna och, vad gäller , och , främja systemförändringar och integration i europeiska samarbetsstrukturer, att främja relationerna med samt att låta jämställdhetsperspektivet prägla samarbetet. Utgångspunkten för programmet är att utvecklingssamarbetet med kandidatländerna fasas ut i och med medlemskapet i EU. är, i likhet med , en betydelsefull partner för EU och i formandet av en alleuropeisk säkerhetsordning. Samarbetet med syftar till att stödja den rollen. I är bristen på demokratiska framsteg och ekonomiska reformer, i kombination med en auktoritär regim allvarliga problem för relationerna med och närmandet till . är en viktig biståndsgivare till , vars politiska och ekonomiska utveckling fortsatt är mycket långsam och bekymmersam. Transnistrien-problemet komplicerar situationen ytterligare. Sida har öppnat ett kontor i . Under det svenska ordförandeskapet har EU:s engagemang för Södra höjts och uppmärksamheten bör förbli på hög nivå med tanke på områdets betydelse för den europeiska säkerheten. På grund av risken för konflikter bör även uppmärksamheten på vara hög. Även om stödet till kandidatländerna skall avvecklas vid medlemskapet kommer ett visst behov av stöd att kvarstå. En viktig uppgift blir därför att hjälpa kandidatländerna utöka sin kapacitet att själva driva EU-anpassningen vidare enligt sina nationella handlingsplaner, inte minst på miljöområdet. Införandet av nya administrativa strukturer, reformering av domstolsväsendet och den offentliga förvaltningen samt förbättringar av minoriteternas situation är viktiga delar i reformarbetet. och kommer att behöva särskilt stöd. Situationen på västra fortsätter oroa och det instabila läget kräver en omfattande internationell närvaro i regionen. Vi kan se två parallella tendenser där en positiv leder regionens länder mot stabilisering, regionalt samarbete och europeisk integration och en negativ där etniska spänningar, våld och kriminalitet riskerar splittra sydöstra och leda till nya svårlösta konflikter. Den positiva utvecklingen har manifesterats genom (FRJ) övergång till demokrati och integrering i internationellt samarbete. Ett historiskt steg togs när den förre statschefen, , utlämnades till () i . Problemen har visat sig tydligt i , där albanska extremister har drivit fram en farlig konflikt; i södra , där väpnade grupper av etniska albaner stred mot serbiska myndigheter men där EU och Nato skapat förutsättningar för att striderna skall kunna upphöra och grunden lagts för fredlig samlevnad; samt i Kosovo (FRJ) och som fortfarande skakas av uppblossande våldsamheter. starka engagemang för västra består. Vår politik, liksom EU:s, syftar till att understödja utvecklingen mot fungerande europeiska demokratier, som nya kriser skall förebyggas. har ett omfattande utvecklingssamarbete med regionens samtliga länder. Stora insatser har gjorts för att stödja de nya demokratiska regeringarna i som hjälpprogrammen i kringliggande länder i många fall har utökats. Vårt aktiva engagemang i , som bidrar till att skapa förutsättningar för demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna i sydöstra , har upprätthållits. bidrar till FN:s och arbete i regionen och ställer personal i form av poliser och andra experter till förfogande för organisationernas missioner. Militärt deltar med en bataljon, som tillfälligt har förstärkts, i den internationella styrkan i Kosovo (KFOR). Dess uppgift är bland annat är att skydda minoriteter där. I mer begränsad omfattning deltar vi i SFOR i . EU:s viktigaste instrument på västra är den så kallade stabiliserings- och associeringsprocessen (SAP), som för länderna i regionen in i ett närmare samarbete med unionen. Under svenskt ordförandeskap har ett första undertecknats med . Ett andra avtal har paraferats med och klartecken för att inleda förhandlingar har givits till . lanserades ett omfattande biståndsprogram, CARDS, för regionen och fördelaktiga handelsliberaliseringar har antagits. EU:s engagemang inom GUSP på västra har intensifierats under det svenska ordförandeskapet. EU:s ministertrojka har besökt regionen vid ett flertal tillfällen och än oftare har EU representerats på plats av den Höge Representanten för GUSP. I , Bosnien- och har ambitionen varit att påskynda nödvändiga reformer; i och , att motverka ytterligare splittring; i Kosovo (FRJ) med närliggande områden, att få slut på våldet; och i att, om möjligt, förebygga en ny blodig konflikt. Våra insatser i regionen är exempel på konkreta bidrag till fredsfrämjande och konfliktförebyggande, som är prioriterade mål för svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Ett viktigt instrument för att skapa långsiktig säkerhet i är med dess särskilda möjligheter att verka förebyggande på ett effektivt sätt i speciellt utsatta områden. stöder särskilt omfattande fältverksamhet samt den konfliktförebyggande verksamhet som bedrivs av Högkommissarien för frågor om na- 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 5 minoriteter (HCNM), en post som innehas av svensken . Som EU-ordförande har verkat för att främja samarbetet mellan EU och för konfliktförebyggande och krishantering, stärka och EU som aktör och ge stöd åt rumänska i regionala frågor. verksamhet karaktäriseras av förmåga att snabbt svara upp mot nya utmaningar och flexibilitet. har budget tiodubblats i takt med att organisationen ett förhandlingsforum till en operativ organisation med omfattande fältverksamhet i numera nitton länder, vilken står för av budgeten. Denna utveckling har ställt stora krav på medlemsstaterna att öka sina frivilliga bidrag till i form av personal till fältverksamheten och konfliktförebyggande projekt. Ett femtiotal svenskar är sekonderade till olika fältkontor. fältverksamhet är störst på . är aktiv också i att främja konfliktlösning i Transnistrien liksom i och där uppgörelser om långvariga konflikter såsom om och kan komma att innebära stora insatser, också svenska, såväl finansiella som personella. är också berett att delta med upp till fyrtio personer inom ramen för nyupprättade civila snabbinsatsberedskap (RE- ACT). Rustningskontroll är en prioriterad uppgift för . Hörnstenen i den europeiska rustningskontrollen är avtalet om konventionella styrkor i (). Open ratificerades av och . Avtalet kan därmed komma att träda i kraft . Regeringen har fattat ett principbeslut om att , som är observatör, skall ansluta sig till Open . verkar aktivt för att förbättra tillämpningen inom hela OSSE-området av Uppförandekoden om militärpolitiska aspekter på säkerhet och Wiendokumentet om säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder. antog ett dokument om lätta vapen, vars implementering har en starkt konfliktförebyggande karaktär. har en viktig uppgift, när det gäller att främja respekt för de mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatens principer. Stöd till den fortsatta demokratiska utvecklingen 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 5 i samt på är en central uppgift för . verkar för en starkare inriktning på kärnområden. Samarbete i , och Närområdet och grannländerna har en självklar ställning för . Banden mellan våra folk går sekler tillbaka och här finner vi flera av våra viktigaste handels- och samarbetspartners. Det nordiska samarbetet har förändrats genom vårt medlemskap i . Samarbetet bidrar till att stimulera förverkligandet av den inre marknaden. , och medlemskap i och och tillhörighet till det europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) påverkar det nordiska samarbetet positivt. Ett beslut har tagits om att stärka det nordiska samarbetet inom EU. Arbetet för att reducera eller avskaffa gränshinder och att främja integrationen mellan de nordiska länderna är en prioriterad del av det nordiska samarbetet. Genom Öresundsförbindelsen har möjligheterna till integration främjats i och kommer att öka insatserna ytterligare. För att stödja tillväxt och sysselsättning i regionen har stora ansträngningar inklusive finansiella resurser lagts ned på att etablera nätverk och informationscentra. Handlingsplaner har också utarbetats för att stärka integrationen med och . Vidare har en förstudie för att identifiera samarbetsprojekt som kan ha särskilt goda utvecklingsförutsättningar i den sydvästskandinaviska regionen tagits fram. Det nordiska integrationsarbetet har fortsatt hög prioritet i svensk utrikespolitik. Inom det samnordiska samarbetet sker en översyn av dess framtida inriktning, där bl.a. närområdesfrågorna är viktiga. Förutsättningarna för att svenska kommuner skall kunna samarbeta med utländska kommuner i gemensamma offentligrättsliga samarbetsorgan utreds. Ett nordisk-baltiskt samarbetsområde, liknande det nordiska, växer fram. Östersjöstaternas råd firar sitt 10-årsjubileum som organ för det multilaterala samarbetet mellan regionens regeringar. Organisationens verksamhet har fördjupats och breddats och har numera sin tyngdpunkt på praktiskt samarbete mellan fackdepartement och myndigheter, vilket sammanta- get har stor utrikespolitisk betydelse. Det är särskilt angeläget att främja regionens tillväxtmöjligheter genom att avlägsna hinder och skapa strukturer för fortsatt snabb ökning av handel och investeringar. Östersjömiljarden utgör genom sin näringslivsfrämjande inriktning ett viktigt komplement till det stöd som lämnas inom ramen för det ordinarie utvecklingssamarbetet. säkerhet är odelbar. Det är av största vikt för och övriga nordeuropeiska stater att , och är förankrade i en alleuropeisk säkerhetsstruktur tillsammans med och övriga länder. Vår del av skall präglas av säkerhet, ekonomisk tillväxt och god miljö vilket gynnar hela . Det svenska ordförandeskapet har lagt stor vikt vid att vidareutveckla EU:s Nordliga dimension (ND) och att förankra, permanenta och konkretisera detta initiativ inom EU-systemet. Under vårt ordförandeskap har förutsättningar skapats för konkreta framsteg inom områden som miljö och kärnsäkerhet, kampen mot organiserad brottslighet samt utvecklingen av . Som ordförande i 2001-2003 kommer att fokusera på den nordligaste regionens rika utvecklingsmöjligheter. Genom sitt gränsöverskridande regionala samarbete skapar en bredare säkerhet i norr. Krig och konflikter, såväl mellansom inomstatliga, drabbar civilbefolkningen hårdast och får svåra humanitära konsekvenser. Insatser för att bemöta sådana hot bör i första hand ske under FN:s ledning, på vars säkerhetsråd det ankommer att upprätthålla internationell fred och säkerhet. och säkerhetsråd utgör kärnan i den internationella rättsordningen; en ordning där rätt skall gå före makt i världspolitiken. som FN-missionerna åter ökar till antal och omfattning brottas verksamheten alltjämt med allvarliga problem. Bristande politisk vilja och knappa resurser försvårar för FN att fullt ut spela den centrala roll som dess medlemsstater ger organisationen i . Glädjande nog har den segdragna frågan om amerikanska skulder till organisationen delvis kunnat lösas vilket bör underlätta det fortsatta arbetet med att reformera olika delar av FN:s verksamhet. Viktiga initiativ har tagits, inte minst av generalsekreterare , för en genomgripande reformering av FN, bland annat inom dess fredsbevarande verksamhet. stödjer de rekommendationer om förbättringar som lagts fram i den så kallade . Särskilt betydelsefullt i sammanhanget vore en reform av säkerhetsrådet, bland annat syftande till att dess sammansättning bättre avspeglar hela FN:s medlemskrets. som det är viktigt att slå vakt om FN:s och dess säkerhetsråds auktoritet vad gäller ansvaret för beslut om insatser för internationell fred och säkerhet har det blivit allt tydligare att det internationella samfundets olika aktörer måste utveckla sin kapacitet och beredskap att med gemensamma resurser ingripa i krisområden och förebygga väpnade konflikter. Ett vidgat säkerhetsbegrepp har allt mer vunnit gehör med ökat fokus på enskilda människors säkerhet och respekten för mänskliga rättigheter. Internationell krishantering har kommit att innefatta såväl militära som civila komponenter och ett ökande långsiktigt engagemang för återuppbyggnad och försoning. Det finns därför anledning att förbättra de olika organisationernas förmåga att samverka och finna en lämplig arbets- och ansvarsfördelning inom dessa områden. EU:s kapacitet för krishantering och förebyggande av konflikter skall användas i enlighet med och måste också relateras till ett globalt sammanhang. Den skall kunna utnyttjas i insatser av såväl FN som , också i missioner utanför närområde. Väsentliga framsteg har gjorts inom EU med att bygga upp en gemensam kapacitet för såväl militär som civil krishantering och en prioriterad fråga under det svenska ordförandeskapet har varit att söka fördjupa samarbetet med FN och inom områdena krishantering och konfliktförebyggande. Under svensk ledning kunde EU formulera ett ramverk för ett sådant fördjupat samarbete mellan EU och FN. Detta omfattar bland annat en förstärkt politisk dialog och identifierar fyra konkreta områden (konfliktförebyggande, civil och militär krishantering, regionala frågor samt formerna för dialogen) där samarbetet inledningsvis kan koncentreras. Det blir en angelägen uppgift att 2001/02:1 UTGIFTSOMRÅDE 5 såväl inom EU som FN följa upp dessa åtaganden. Det vidgade säkerhetsbegreppet i internationella sammanhang har satt den latenta konflikten mellan staters suveränitet och krav på internationella ingripanden för att förhindra humanitära katastrofer i förgrunden inom FN. I de svenska övervägandena om formerna för fredsframtvingande militära insatser väger folkrätten och vikten att slå vakt om FN:s säkerhetsråds auktoritet mycket tungt. Det är säkerhetsrådet som enligt har till uppgift att besluta om militär våldsanvändning för andra ändamål än självförsvar. Alla möjligheter till fredlig lösning måste först vara uttömda. Våldsanvändning utan nödvändigt säkerhetsrådsmandat riskerar att försvaga den internationella rättsordningen. Men nödvändiga åtgärder för att förhindra systematiska kränkningar av mänskliga rättigheter får inte heller stoppas av ett veto eller hot om veto. Då undermineras rådets och FN:s ställning. Världssamfundet kan inte stå passivt inför sådana humanitära katastrofer.