prop · GO03136 · 2001-01-01 00:00:00 — Av humanitära skäl bör därför en vistelse utanför EES-området tillåtas utan att rätten till äldreförsörjningsstöd upphör. 4 kap. 2 § socialförsäkringslagen (1999:799) föreslås därför kompletteras med en bestämmelse med denna innebörd. Av 5 kap. 3 § socialförsäkringslagen framgår att den som lämnar skall anmäla det till om vistelsen kan antas ha betydelse för rätten till förmåner enligt 2 eller 4 kap. socialförsäkringslagen. Anmälningsskyldighet kommer således att föreligga för den som avser att vistas i ett land utanför EES-området . Den som underlåter att fullgöra en sådan anmälningsskyldighet kan bli återbetalningsskyldig för det felaktigt erhållna beloppet. 5.5.1 Förhållandet till EG-rätten Regeringens bedömning: Äldreförsörjningsstödet är en förmån som bedöms omfattas av förordningen (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen. Äldreförsörjningsstödet anses vara en sådan särskild icke avgiftsfinansierad förmån som avses i artikel 4.2 a förordningen (EEG) nr 1408/71 och som inte blir exportabel. Utredningens bedömning: Utredningen bedömer att förordningen (EEG) nr 1408/71 inte blir tillämplig på äldreförsörjningsstödet, och anser att äldreförsörjningsstödet inte bör utformas som en exportabel förmån. Remissinstanserna: anser att stödet inte bör utformas som en exportabel socialförsäkringsförmån. Skälen för regeringens bedömning: För att främja den fria rörligheten inom EU finns samordningsregler för personer som rör sig över gränserna eller som på annat sätt har anknytning till mer än ett EU-land. Sådana regler finns bl.a. i förordningen (EEG) nr 1408/71 av om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen. Det för trygghetsförmånerna karaktäristiska är att de utgör lagfästa rättigheter anknutna till någon av de grenar för social trygghet som anges i förordningen (EEG) nr 1408/71, t.ex. ålderdom. Vidare utbetalas de på grund av t.ex. anslutning till ett försäkringssystem och efter klart avgränsade villkor för rätt till förmånen. De ger sålunda den som berörs en rättsligt definierad ställning. Enligt regeringens bedömning uppfyller äldreförsörjningsstödet de kriterier som ställs på en social trygghetsförmån och stödet bedöms därför omfattas av förordning (EEG) nr 1408/71. Huvudprincipen enligt förordningen (EEG) nr 1408/71 är att kontantförmåner vid bl.a. ålderdom som någon har förvärvat i ett medlemsland skall kunna betalas ut om den berättigade bor eller flyttar till ett annat medlemsland (export av förmån). Från denna huvudregel finns dock viktiga undantag dels för de minimiförmåner som är tillägg till pension och som enligt artikel 50 inte behöver exporteras, dels för de särskilda icke avgiftsfinansierade kontantförmåner enligt artikel 4.2 a som enligt artikel 10 a inte behöver exporteras. I båda fallen krävs att enhälligt beslutar att förmånen får upptas i bilaga II a till förordningen (EEG) nr 1408/71 för att undantaget från exportkravet skall gälla. Enligt regeringens mening uppfyller äldreförsörjningsstödet de krav som ställs för att hänföra stödet till de särskilda icke avgiftsfinansierade kontantförmåner som inte behöver exporteras. Äldreförsörjningsstödet anses därför, på samma sätt som bostadstillägg till pensionärer, vara en sådan särskild icke avgiftsfinansierad förmån som avses i artikel 4.2 a förordningen (EEG) nr 1408/71. Äldreförsörjningsstödet skall därmed utbetalas endast till den som är bosatt i och endast om han eller hon uppfyller de övriga förutsättningarna för stödet. Däremot skall stödet betalas ut vid vistelse inom EU/EES-området på samma sätt som vid vistelse i , i likhet med vad som gäller för övriga bosättningsbaserade förmåner. Vem som anses vara bosatt i i socialförsäkringssammanhang regleras i 2 kap. socialförsäkringslagen (1999:799) och framgår ovan i avsnitt 5.2. Av 5 kap. 3 § socialförsäkringslagen framgår att den som lämnar för som kan antas ha betydelse för rätten till förmåner enligt 2 eller 4 kap. socialförsäkringslagen skall anmäla det till . Bestämmelsen innebär att anmälningsskyldighet föreligger för den som lämnar än . Den som underlåter att fullgöra en sådan anmälningsskyldighet kan bli återbetalningsskyldig för det felaktigt erhållna beloppet. 5.6 Äldreförsörjningsstödets storlek 5.6.1 Nivån för äldreförsörjningsstödet Regeringens förslag: Den stödberättigade skall genom äldreförsörjningsstödet dels tillförsäkras en skälig levnadsnivå, dels tillförsäkras medel att täcka de bostadskostnader som inte överstiger för den som är ogift och för den som är gift eller likställd med gift person. För boende i tvåbäddsrum i särskild boendeform skall en bostadskostnad som uppgår till högst för var och en av de boende anses som en skälig bostadskostnad. Den skäliga levnadsnivån skall i likhet med vad som skall gälla vid beräkning av särskilt bostadstillägg till pensionärer m.fl. motsvara en tolftedel av 1,294 gånger prisbasbeloppet för ogift respektive en tolftedel av 1,084 gånger prisbasbeloppet för gift och likställd med gift person. Med prisbasbelopp avses det prisbasbelopp som fastställs enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Äldreförsörjningsstödet motsvarar det belopp varmed den stödberättigades inkomster efter avdrag för skälig bostadskostnad understiger en skälig levnadsnivå, allt räknat . Utredningens förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag. Utredningen föreslår dock en annorlunda konstruktion som innebär att även personer som inte kvalificerat sig för pension skulle ha rätt till BTP samt SBTP i de fall bostadskostnaderna är särskilt höga. Remissinstanserna: anser att nivån på stödet avspeglar en rimlig nivå då nivåerna ansluter till reglerna för det särskilda bostadstillägget. anser att basbeloppsanknytning kan innebära att stödets nivå förlorar kopplingen till den verkliga kostnadsförändringen för hushållen, och att stödet i stället bör utgå från beräkningar av skäliga levnadskostnader. Skälen för regeringens förslag: Utgångspunkten vid fastställande av den skäliga levnadsnivå som skall gälla för äldreförsörjningsstödet är att personer som beviljas stödet inte skall behöva ansöka om försörjningsstöd enligt socialtjänstlagen, i dess lydelse enligt regeringens proposition 2000/01:80, för att klara sin grundläggande försörjning. För att undvika ett framtida beroende av försörjningsstöd enligt socialtjänstlagen kan äldreförsörjningsstödet därför inte vara lägre än den riksnorm som fastställs i socialtjänstlagen. Riksnormen är dock avsedd för tillfälliga hjälpbehov och erbjuder endast en ganska knapp, om än skälig, levnadsnivå för dem med ett flerårigt behov av stöd. Begreppet skälig levnadsnivå för äldreförsörjningsstödet bör därför i stället relateras till en nivå som är rimlig för att tillförsäkra den enskilde en grundläggande försörjning . Vid beräkning av det särskilda bostadstillägget till pensionärer () har den skäliga levnadsnivån föreslagits uppgå till en tolftedel av 1,294 gånger prisbasbeloppet för ensamstående och en tolftedel av 1,084 gånger prisbasbeloppet för gifta eller sammanboende. Syftet med SBTP är att tillförsäkra en pensionär en skälig levnadsnivå sedan en skälig bostadskostnad är betald, vilket som tidigare nämnts har stora likheter med syftet med äldreförsörjningsstödet. Den för SBTP fastställda skäliga levnadsnivån torde därför vara relevant även för äldreförsörjningsstödet. Denna nivå bedöms möjliggöra för äldre personer att kunna få sina behov tillgodosedda både vad gäller de nödvändiga vardagsutgifter som ingår i den schabloniserade riksnormen och för skäliga kostnader för hushållsel, hemförsäkring, läkarvård och läkemedel upp till högkostnadsskyddet, viss tandvård samt skäliga kostnader för resor samt nyanskaffning av möbler och husgeråd. Att knyta an till en för äldre människor redan etablerad skälig levnadsnivå ger också administrativa fördelar och bidrar till en enhetlighet som ur rättvisesynpunkt är av vikt. Genom att knyta äldreförsörjningsstödets skäliga levnadsnivå till den prisbasbeloppsanknutna skäliga levnadsnivå som föreslagits i lagen om bostadstillägg till pensionärer m.fl. (prop. 2000/01:140) säkerställs även att nivån på äldreförsörjningsstödet kommer att följa den allmänna prisutvecklingen på samma sätt som är fallet inom pensionssystemet. Mot bakgrund av vad som sagts ovan föreslås att den skäliga levnadsnivån, i likhet med vad som föreslagits vid beräkning av särskilt bostadstillägg till pensionärer, skall vara en tolftedel av 1,294 gånger prisbasbeloppet för den som är ogift (/månad enligt gällande basbelopp) och en tolftedel av 1,084 gånger prisbasbeloppet för den som är gift (/månad enligt gällande basbelopp). Vem som är att betrakta som gift respektive likställd med gift person framgår närmare av avsnitt 5.7.1 nedan. Äldreförsörjningsstödet föreslås lämnas med det belopp varmed den stödberättigades inkomster efter avdrag för godtagbar bostadskostnad understiger en skälig levnadsnivå, allt räknat . I de fall den som är berättigad till äldreförsörjningsstöd har behov av ekonomiskt stöd utöver vad som tillgodoses inom äldreförsörjningsstödet, är han eller hon hänvisad till att söka ekonomiskt bistånd hos . Införandet av äldreförsörjningsstödet medför således inte någon förändring av yttersta ansvar för medborgarnas försörjning. Bostadskostnader Äldreförsörjningsstödet skall även tillförsäkra de sökande täckning för vissa bostadskostnader. Som tidigare nämnts har de som uppbär svensk allmän pension samt de som uppbär pension enligt lagstiftning i en stat som ingår i Europeiska unionen rätt till bostadstillägg till pensionärer () under vissa förutsättningar. Bostadstillägget utbetalas av bostadskostnaden för den som är ogift och för den som är gift. Om en pensionärs samlade inkomster efter avdrag för skälig bostadskostnad understiger en skälig levnadsnivå lämnas även särskilt bostadstillägg upp till den skäliga nivån enligt samma lag. Skälig bostadskostnad får inte överstiga för den som är ogift och för den som är gift. För de flesta pensionärer finns således en statligt garanterad miniminivå efter att hyran är betald. En mindre grupp bland dessa kan till följd av beräkningsreglerna ändå hamna på en så låg nivå att personen i fråga blir beroende av försörjningsstöd. Detta beror på den tidigare beskrivna fiktiva inkomst som påförs pensionären vid beräkning av rätt till särskilt bostadstillägg i de fall grundpensionen inte uppgår till motsvarande folkpension och pensionstillskott. De som helt saknar svensk pension eller EES-pension får varken bostadstillägg eller någon garanterad miniminivå efter att hyran är betald. I många fall finns inte heller andra inkomster av betydelse varför många blir långvarigt beroende av försörjningsstöd. Regeringen anser det inte vara rimligt att personer som är bosatta i särbehandlas i denna utsträckning. Även personer som har en låg pension eller helt saknar pension bör därför tillförsäkras medel att täcka sina bostadskostnader så att de inte till följd av boendet blir beroende av försörjningsstöd. Undersökningar har visat att de flesta som beräknas komma i fråga för äldreförsörjningsstödet har en bostadskostnad som väsentligt understiger den högsta godtagbara bostadskostnaden för särskilt bostadstillägg enligt förslaget till lag om bostadstillägg till pensionärer m.fl. dvs. Det kan emellertid inte uteslutas att en antal personer boende i särskild boendeform i nyproduktion har en förhållandevis hög bostadskostnad. Regeringen föreslår därför att även den som är berättigad till äldreförsörjningsstöd skall tillförsäkras medel att täcka de bostadskostnader som inte överstiger för den som är ogift och för den som är gift och likställd med gift person. För boende i tvåbäddsrum i särskild boendeform skall en bostadskostnad som uppgår till högst för var och en av de boende anses som en skälig bostadskostnad när andra än makar eller med dem likställda bor tillsammans. 5.6.2 Beräkningen av bostadskostnader Regeringens förslag: I likhet med vad som föreslagits i lagen om bostadstillägg till pensionärer m.fl. (prop. 2000/01:140) skall följande gälla vid beräkning av bostadskostnader: - Äldreförsörjningsstöd skall utges endast för den bostad där den stödberättigade har sitt huvudsakliga boende (permanentbostaden). - För bostad i särskild boendeform skall äldreförsörjningsstöd utges endast för boende i lägenhet eller för boende i en- eller tvåbäddsrum. - En stödberättigad som vistas eller bor i en särskild boendeform skall vara berättigad till äldreförsörjningsstöd för sin ursprungliga permanentbostad från det att allmän försäkringskassa har bedömt vistelsen eller boendet i den särskilda boendeformen som stadigvarande. - Äldreförsörjningsstöd skall inte lämnas för sådan bostadskostnad som fastställs med beaktande av den stödberättigades inkomst. - För makar och med dem likställda skall bostadskostnaden, oavsett om den andre maken får äldreförsörjningsstöd, beräknas till hälften av deras sammanlagda bostadskostnad. Utredningens förslag: Överensstämmer i stort med regeringens. Utredningen föreslår att bostadskostnaderna för olika former av boende bestäms enligt samma principer som grundar rätt till BTP. Remissinstanserna: anser att försörjningsstöd för bostadskostnaderna skall bestämmas enligt samma regler som gäller för BTP. anser att inkomstprövningen fullt ut skall följa reglerna för BTP. Skälen för regeringens förslag: De regler för beräkning av bostadskostnader som föreslagits i lagen om bostadstillägg till pensionärer m.fl. (prop. 2000/01:140) bedöms även vara tillämpbara vid prövning av rätten till äldreförsörjningsstöd. Av den anledningen föreslås att samma regler används vid beräkning av bostadskostnader enligt lagen om äldreförsörjningsstöd. Det innebär följande. För makar och med dem likställda skall bostadskostnaden beräknas till hälften av deras sammanlagda bostadskostnad. Den stödberättigade kan få äldreförsörjningsstöd för kostnader för permanentboende i såväl hyresrätt, bostadsrätt som i egen fastighet. Även boende på sjukhem, i och gruppbostad är exempel på boendekostnader som grundar rätt till äldreförsörjningsstöd. Dock lämnas äldreförsörjningsstöd för bostad i särskild boendeform endast för boende i lägenhet eller i en- eller tvåbäddsrum. Äldreförsörjningsstöd lämnas för den bostad som den stödberättigade faktiskt bor i. Om den stödberättigade på grund av hälsoskäl inte kan bo kvar i sin permanentbostad utan i stället vistas eller bor i en särskild boendeform eller likartad inrättning, utges äldreförsörjningsstöd för den ursprungliga permanentbostaden . Fristen räknas från det att allmän försäkringskassa bedömt vistelsen eller boendet i den särskilda boendeformen som stadigvarande. Vidare föreslår regeringen att äldreförsörjningsstödet inte skall lämnas för sådan bostadskostnad som är bestämd utifrån den stödberättigades inkomst. 5.7 Inkomstprövningen Regeringens förslag: Storleken av äldreförsörjningsstödet skall vara beroende av den stödberättigades, och om han eller hon är gift, även makens inkomst. I likhet med vad som föreslagits i lagen om bostadstillägg till pensionärer m.fl. (prop. 2000/01:140), BTPL, skall även för äldreförsörjningsstödet gälla att det för gifta personer, samt dem som är att anse som likställda med gifta personer, är makarnas samlade ekonomiska situation som skall avgöra rätten till äldreförsörjningsstöd. Makarnas inkomster respektive förmögenhet skall läggas samman och därefter fördelas med hälften på vardera maken. Med inkomst avses den inkomst, för år räknat, som någon kan antas komma att få . Inkomsten skall beräknas enligt 21 § första stycket BTPL med det tillägget att särskilt bostadstillägg samt bostadsbidrag enligt lagen (1993:737) om bostadsbidrag också skall räknas som inkomst. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att försörjningsstöd till levnadsomkostnader skall lämnas efter en individuell behovsbedömning där sökandes samtliga inkomster beaktas i enlighet med den prövning som görs när rätten till socialbidrag prövas samt att försörjningsstöd till bostadskostnaderna samordnas med inkomstbegreppen i BTP-systemet. I övrigt hänvisar utredningen till de förslag till förändringar på området som lagts fram av (SOU 1999:52) och anser att inkomstprövningen avseende förvärvs- och kapitalinkomster bör preciseras närmare under den kommande beredningen. Remissinstanserna: förordar att äldreförsörjningsstödet inledningsvis skall schabloniseras och vara lika för alla och ligga på samma nivå som gäller vid beräkning av särskilt bostadstillägg till pensionärer m.fl. och att inkomstprövningen fullt ut ska följa reglerna för bostadstillägg till pensionärer. Begreppet samtliga inkomster bör förtydligas. Utredningens förslag till detaljutformning av regelverket innebär en delvis komplicerad handläggning som medför administrativt merarbete. Om utredningens förslag om behovsprövning bibehålls blir anknytningen till administration av ekonomiskt bistånd större än till socialförsäkringsadministrationen och äldreförsörjningsstödet bör då administreras av kommunerna och inte av de allmänna försäkringskassorna. Om försäkringskassorna skall administrera stödet bör inkomstprövningen fullt ut följa reglerna i BTP. Länsrätten i anser att det måste klargöras vilket inkomstbegrepp som skall användas. i anser att det inte framgår av utredningens förslag vilka inkomster, pensioner m.m. som skall medräknas vid behovsprövningen. Skälen för regeringens förslag: Äldreförsörjningsstödet är ett inkomstprövat ekonomiskt stöd som skall prövas utifrån sökandes totala ekonomiska situation. Som tidigare nämnts bör en person som saknar eller har otillräckliga pensionsförmåner, men ändå har en ekonomi som garanterar en skälig levnadsnivå, inte ha rätt till äldreförsörjningsstöd. Att helt schablonisera äldreförsörjningsstödet har av den anledningen inte varit en framkomlig väg. Inkomstprövningen innebär att rätten till äldreförsörjningsstöd är beroende av den stödberättigades eller båda makarnas inkomster och förmögenhet samt bostadskostnaden. Makar och registrerade partners har en inbördes lagreglerad underhållsskyldighet där det framgår att de var och en efter sin förmåga skall bidra till det underhåll som behövs för att deras gemensamma och personliga behov skall tillgodoses. Av den anledningen bör makars och registrerade partners inkomster räknas som gemensamma vid bedömningen av behovet av äldreförsörjningsstöd. Även två vuxna personer som lever tillsammans utan att de är gifta med varandra bedöms ingå i samma hushållsgemenskap, om de är folkbokförda på samma adress. Deras sammanlagda inkomster skall därför också ligga till grund för beräkningen av äldreförsörjningsstödets storlek. Med inkomst avses den inkomst, för år räknat, som någon kan antas komma att få . Inkomstprövningen föreslås i huvudsak ske enligt de regler som föreslagits i lagen om bostadstillägg till pensionärer m.fl. (prop. 2000/01:140), BTPL. Inkomstbegreppet enligt BTPL anknyter till det skatterättsliga inkomstbegreppet, med vissa tillägg. Som inkomst medräknas inkomst av tjänst, inkomst av näringsverksamhet samt inkomst av kapital. Därtill läggs av förmögenhet överstigande per person. Barns förmögenhet och inkomster medräknas inte. Inkomst av tjänst och näringsverksamhet grundas på uppskattad inkomst för bidragsperioden. Uppgifter om förmögenhet och inkomst av kapital grundas på faktiskt inkomst per året före bidragsperioden. Vid beräkning av förmögenhet bortses från värdet av sådan privatbostadsfastighet eller privatbostadsrätt som utgör den stödberättigades permanentbostad, samt skulder med säkerhet i denna. För sökande som har sin bostad i särskild boendeform skall detsamma gälla ifråga om värdet av privatbostadsfastighet eller privatbostadsrätt som utgör permanentbostad för den sökandes make. Vidare bortses från ett belopp om för den som fått ersättning enligt lagen (1999:332) om ersättning till steriliserade i vissa fall. De närmare reglerna om beräkning av förmögenhet framgår i avsnitt 5.7.2. Vid prövning av rätt till äldreförsörjningsstöd skall även det särskilda bostadstillägget enligt BTPL samt bostadsbidrag enligt lagen (1993:737) om bostadsbidrag räknas som inkomst i den mån sådant har utbetalats. 5.7.1 Makar och med makar jämställda personer Regeringens förslag: En stödberättigad som är gift men stadigvarande lever åtskild från sin make skall vid tillämpning av lagen om äldreförsörjningsstöd likställas med ogift person om inte särskilda skäl talar emot det. En stödberättigad som stadigvarande sammanbor med någon med vilken han eller hon har varit gift eller har eller har haft barn skall likställas med gift person. Om inte skäl visas för annat skall som likställda med gifta personer även anses två vuxna personer som lever tillsammans, utan att de är gifta med varandra, om de är folkbokförda på samma adress. Utredningens förslag: Överensstämmer i princip med regeringens. Utredningen föreslår att makars och därmed likställdas inkomster och tillgångar bör betraktas som gemensamma när behovet av stöd prövas eftersom de är skyldiga att efter förmåga bidra till den gemensamma försörjningen. Utredningen går däremot inte närmare in på vem som skall likställas med gift. Remissinstanserna: kommun anser att reglerna för situationer där endast den ena maken finns i bör ses över. Skälen för regeringens förslag: I den föreslagna lagen om bostadstillägg till pensionärer m.fl. (prop. 2000/01:140) finns reglerat vem som är att betrakta som gift respektive likställd med gift person. Vidare regleras vem som är att betrakta som likställd med ogift person. Dessa regler föreslås gälla även för äldreförsörjningsstödet. Det innebär bl.a. följande. Den som är gift men stadigvarande lever åtskild från sin make skall likställas med ogift person, om inte särskilda skäl talar mot det. I dessa fall skall den stödberättigades årsinkomst beräknas enbart med hänsyn till egen inkomst och förmögenhet. En stödberättigad som stadigvarande sammanbor med någon med vilken han eller hon har varit gift eller har eller har haft barn skall likställas med gift person. Dessutom likställs med gifta en vuxen person som lever tillsammans med en annan vuxen person, utan att de är gifta med varandra, om de är folkbokförda på samma adress, om inte skäl visas för annat. Av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap följer redan att två personer av samma kön som registrerat partnerskap skall betraktas som makar. Det finns situationer när två vuxna personer sammanbor då det inte är motiverat att betrakta dem som makar. Exempel på detta är när mor och son, syskon eller andra som är nära släkt bor tillsammans. I vissa fall kan även den ena personen anses som inneboende. Det får då ankomma på den stödberättigade att visa att det inte är fråga om ett samboförhållande. För att undvika att tillämpningen upplevs som stötande, bör det dock inte ställas alltför stora krav på den stödberättigade för att visa detta. 5.7.2 Beräkning av förmögenhet Regeringens förslag: Reglerna för beräkning av förmögenhet och om förmögenhetens betydelse för rätten till äldreförsörjningsstöd skall vara desamma som de regler som föreslagits vid beräkning av förmögenhet i samband med prövningen av rätten till bostadstillägg enligt den föreslagna lagen om bostadstillägg till pensionärer m.fl. (prop. 2000/01:140). Det innebär följande: - Förmögenhet som beräknats med utgångspunkt i den förmögenhetsskatterättsliga lagstiftningen skall vid inkomstprövningen påverka rätten till äldreförsörjningsstöd. Vid bestämmande av inkomsten skall, utöver den på inkomstskatterättsliga grunder bestämda kapitalinkomsten, räknas in ett tillägg om av nettoförmögenheten för ensamstående stödberättigad och för vardera av makar. - Vid beräkning av förmögenhet skall det dock bortses från privatbostadsfastighet eller bostadsrättslägenhet som utgör den sökandes permanentbostad.