prop · GO0396D1 · 2001-01-01 00:00:00 — Den andra modellen gäller anställda eller egenföretagare som har omfattats antingen av lagstiftning enligt vilken invaliditetsförmånernas storlek är beroende av försäkrings- eller bosättningsperiodernas längd, s.k. B och/eller C-modell eller av lagstiftning av både A- och B/C-modell. För de båda huvudgrupperna gäller olika regler i de flesta avseenden. För invaliditetsförmåner av B/C-modell gäller samma regler som gäller för förmåner vid ålderdom eller dödsfall, dvs. Det nuvarande svenska förtidspensionssystemet både i form av folkpension och tilläggspension (ATP) och det föreslagna systemet för sjukersättning och aktivitetsersättning i form av garantiersättning är av s.k. B/C modell, medan det föreslagna systemet för inkomstrelaterad ersättning torde vara av s.k. A-modell. Invaliditetsförmån enligt modell A Invaliditetsförmåner i denna form är snarare en del av sjukförsäkringen än en variant av ålderspensioneringen. Detta innebär att förmånen inte är beroende av försäkringstidens längd utan det avgörande är att personen i fråga är aktuellt försäkrad då risken materialiseras, dvs. I vissa länder kan det dessutom krävas att försäkringen gällt under en viss bestämd tid före försäkringsfallet. Syftet med förmånsordningar enligt denna modell är att ge full kompensation till personer som omfattas av försäkringen för försäkringsfallet. De ger däremot inget skydd för personer som inte längre omfattas av försäkringen. Invaliditesförmåner enligt modell A finns bl.a. i , , , , och . Den som i en följd eller växelvis har omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning och som har fullgjort försäkringsperioder uteslutande enligt sådan lagstiftning där invaliditetsförmånens storlek inte är beroende av försäkringsperiodens längd, har rätt till förmåner enbart från den stat där han eller hon var försäkrad för försäkringsfallet. Det innebär att om en försäkrad, utöver att vara försäkrad i även har varit försäkrad i ett eller flera länder med system enligt A-modell (samma som det föreslagna svenska inkomstrelaterade systemet), t.ex. och/eller , skall betala ut oavkortad inkomstrelaterad ersättning. Det andra landet betalar inte något, dvs. proratatemporis-principen är inte aktuell. Om en medlemsstats lagstiftning kräver att försäkrings- eller bosättningsperioder har fullgjorts för att en person skall kunna förvärva, bibehålla eller återfå en invaliditetsförmån, skall sådana perioder som fullgjorts i andra medlemsstater beaktas. Denna sammanläggningsmöjlighet gäller alltså även i länder med invaliditetsförmåner enligt A-modell. Invaliditetsförmåner enligt modell A skall anges i bilaga IV A till förordningen (EEG) nr 1408/71. För att upptas i bilagan erfordras ett enhälligt beslut av . har ingen förmån förtecknad i denna bilaga. Invaliditetsförmån enligt modell B och/eller C Utmärkande för lagstiftningen enligt system som beaktar tidigare försäkringsperioder (modell B) är att förmånens belopp varierar med försäkringstidens längd. I regel utges förmån, om viss kvalifikationstid är fullgjord, oberoende av om personen i fråga är aktuellt försäkrad vid försäkringsfallet eller inte. Syftet med förmånsordningar enligt denna modell är att ge kompensation som mer eller mindre står i proportion till erlagda avgifter. Modellen med framräkning av försäkringstid (modell C) motsvarar delvis modell B men innebär även att förmånsrätt kan tillgodoräknas för framtida försäkringstid. Förmånens storlek är sålunda beroende av både faktiska försäkringsperioder före tidpunkten för försäkringsfallet och av tillgodoräknade perioder för tiden mellan försäkringsfallet och viss senare tidpunkt, t.ex. gränsen för ålderspension. Invaliditetsförmåner enligt modell B och/eller C finns i bl.a. , , , , , , , och . Personer som omfattas av flera medlemsländers försäkringssystem, av vilka något bestämmer invalidförmånens storlek efter försäkrings- eller bosättningstidens längd, dvs. modell B eller C, skall erhålla förmåner vid invaliditet enligt samma regler som enligt förordningen gäller för ålders- och efterlevandepensioner. Bestämmelsen innebär alltså att ersättningen i dessa fall skall prorata-beräknas även inom ett land med A-modell. 17.2 Inkomstrelaterad sjukersättning eller aktivitetsersättning Byte av regelsystem I det nuvarande svenska förtidspensionssystemet är alla personer som har tillgodoräknats pensionspoäng enligt AFL försäkrade för förtidspension i form av tilläggspension (ATP). En förutsättning för rätt till ATP är att personen tillgodoräknats med pensionspoäng. För oavkortad ATP fordras att den försäkrade kan tillgodoräkna sig med pensionspoäng eller 40 bosättningsår. Är antalet år färre avkortas ATP i motsvarande mån. Rätten till ersättning är alltså beroende av försäkringstidens längd. De föreslagna reglerna om rätt till inkomstrelaterad sjukersättning eller aktivitetsersättning innebär att endast personer, som enligt reglerna i socialförsäkringslagen (1999:799) är aktuellt försäkrade i för sådan ersättning för försäkringsfallet, är berättigade till ersättning, om medicinska och övriga förutsättningar är uppfyllda. Ersättningens storlek skall endast vara beroende av storleken på den försäkrades antagandeinkomst och inte av hur länge han eller hon har varit försäkrad. Försäkringsskyddet föreslås således inte bli beroende av tillgodoräknad försäkringstid och det finns inte några "härledda rättigheter" enligt socialförsäkringslagen. Det avgörande för rätten till ersättning är enligt förslaget endast att personen är aktuellt försäkrad i för försäkringsfallet. Till följd av beräkningsreglernas konstruktion, att antagandeinkomsten beräknas som ett genomsnitt av vissa årsinkomster, kommer storleken av utbetalad ersättning naturligtvis bli beroende av om den försäkrade under tjänat in sådan inkomst som beaktas vid beräkningen. I avsnitt 6.2 behandlas försäkringstillhörigheten mer ingående och i avsnitt 8.2 beskrivs närmare hur antagandeinkomsten beräknas och fastställs. Regeringen föreslår vidare att ersättningar vid invaliditet som utges enligt utländsk lagstiftning, både inkomstrelaterade och ersättningar av grundskyddskaraktär, skall reducera den inkomstrelaterade ersättningen. Den föreslagna inkomstrelaterade ersättningen överensstämmer i här adekvata hänseenden i allt väsentligt med den av föreslagna inkomstrelaterade förtidspensionen. Utredningen ansåg att denna i EG-rättsliga sammanhang borde bedömas som en förmån enligt den s.k. sjukförsäkringsmodellen eller modell A, dvs. sådan förmån vars storlek är oberoende av försäkringsperiodens längd. Samma slutsats dras i departementspromemorian Sjukersättning istället för förtidspension (Ds 2000:39). Regeringen delar uppfattningen att inkomstrelaterad sjukersättning eller aktivitetsersättning i ett EG-rättsligt sammanhang torde anses vara en invaliditetsförmån av A-modell eller sjukförsäkringsmodell. Sammanläggning Regeringen föreslår att antagandeinkomsten för beräkning av inkomstrelaterad ersättning skall grundas på två eller tre bruttoårsinkomster som en person tjänat in under en viss ramtid. Denna kan som längst sträcker sig bakåt i tiden från det år försäkringsfallet inträffade. kan det hända att den försäkrade arbetat i ett annat land, t.ex. kan det ingå perioder då han eller hon har omfattats av lagstiftningen i annat EU/EES-land. En av grundprinciperna i förordning (EEG) nr 1408/71 är sammanläggningsprincipen. Den har till syfte att personer, som flyttar till eller får arbete i en annan medlemsstat, inte på grund av detta skall gå miste om rättigheter som de tidigare tjänat in. Principen innebär att en viss tids försäkring, arbete eller bosättning i en medlemsstat skall anses som om den hade ägt rum i en annan medlemsstat, om sådan kvalifikationstid är en förutsättning för att erhålla en viss förmån i den sistnämnda staten. Sammanläggningsprincipen innebär att den sista delen av försäkringsperioden måste ha fullgjorts enligt den lagstiftning enligt vilken förmånen skall utges, dvs. För att sammanläggningsprincipen inte skall bli innehållslös bör, enligt regeringens uppfattning, även den tid som en person omfattats av en annan medlemsstats lagstiftning beaktas, när antagandeinkomsten skall beräknas. Vid tillämpning av sammanläggningsprincipen har för i bilaga VI till förordning (EEG) nr 1408/71 angetts att för rätten till föräldrapenning skall försäkringsperioder som har fullgjorts i annat medlemsland än anses baserade på samma genomsnittsinkomster som de svenska försäkringsperioder med vilka de sammanräknas. Regeringen menar att en motsvarande regel som gäller för föräldrapenning i bilaga VI kan vara en lämplig lösning för antagandeinkomstberäkning för inkomstrelaterad sjukersättning eller aktivitetsersättning. Samordning av inkomstrelaterad sjukersättning eller aktivitetsersättning och utländska invaliditetsförmåner Enligt förordningen (EEG) nr 1408/71 gäller att när två eller flera invaliditetsförmåner sammanträffar och samtliga är av s.k. A-modell samordnas inte dessa utan förmånen utbetalas endast av det land vars lagstiftning personen omfattades av när invaliditeten uppstod. Vid sammanträffande av förmåner där minst en är av modell B eller C skall beräkningen ske enligt proratatemporis-principen. Den ersättningsberättigade skall då få det högsta beloppet av den nationellt beräknade och den prorata-beräknade förmånen. Den prorataberäknade förmånen beräknas med utgångspunkt från den tid personen omfattats av det aktuella landets försäkring i förhållande till sammanlagd försäkringstid inom EU/EES-området. Den som är aktuellt försäkrad i för försäkringsfallet kommer, enligt de föreslagna svenska reglerna, att få oavkortad inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning, dvs. den nationellt beräknade ersättningen överstiger i dessa fall den prorataberäknade ersättningen. En person, som även har förvärvsarbetat och varit försäkrad i ett eller flera länder utanför EU/EES-området, kommer dessutom att kunna ha rätt till förmån från detta eller dessa länder. För att undvika överkompensation föreslås, enligt vad som anges i avsnitt 8.5, en avräkningsregel i den svenska lagstiftningen som innebär att den svenska inkomstrelaterade ersättningen skall minskas med de invaliditetsförmånsbelopp som personen är berättigad till från andra länder. Personer som är försäkrade i ett land utanför EU/EES-området vid försäkringsfallet En person som är försäkrad i ett land utanför EU/EES för försäkringsfallet kommer inte att ha rätt till någon inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning från , oavsett om vederbörande arbetat och varit försäkrad länge här i landet. Inkomstrelaterad ersättning grundas inte på intjänade rättigheter. Ersättningen blir helt avhängig av vilka regler som gäller i försäkringslandet (och eventuellt något tredje land om särskilda regler finns om detta). Export av förmåner Endast den som är försäkrad i för de arbetsbaserade förmånerna inkomstrelaterad sjukersättning och aktivitetsersättning har, enligt det i denna proposition lagda förslaget, rätt att uppbära sådan ersättning. Enligt 3 kap. 7 § socialförsäkringslagen (1999:799) gäller den arbetsbaserade försäkringen så länge som en arbetsbaserad förmån utges (avsnitt 4.6). Det medför att en försäkrad som blivit beviljad hel inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning har rätt att uppbära denna förmån oberoende av var i världen han eller hon är bosatt, eftersom försäkringen i består så länge förmånen utbetalas. Enligt 3 kap. 16 § socialförsäkringslagen gäller emellertid att den som, i enlighet med förordningen (EEG) nr 1408/71, omfattas av lagstiftningen i en annan medlemsstat inte är försäkrad för sådana förmåner i socialförsäkringslagen som motsvaras av förordningen, t.ex. förmåner vid invaliditet. Enligt förordningen skall en person som omfattas av denna bara vara försäkrad i den medlemsstat där han eller hon förvärvsarbetar. Som exempel kan nämnas att den danske medborgare som arbetar i och blir beviljad partiell inkomstrelaterad sjukersättning, och som därefter börjar arbeta deltid i då blir försäkrad endast i . Då han är försäkrad i har han enligt de svenska reglerna inte rätt att uppbära sin partiella sjukersättning. Inom EU/EES-området gäller emellertid enligt den s.k. exportablilitetsprincipen (avsnitt 17.1) att en invaliditetsförmån som någon som omfattas av förordningen har förvärvat i ett medlemsland skall kunna betalas ut även om den berättigade bor eller flyttar till ett annat medlemsland. Sammanfattningsvis gäller alltså att inkomstrelaterad sjukersättning eller aktivitetsersättning kan utbetalas till en förmånsberättigad oavsett var i världen han eller hon är bosatt. 17.3 Garantiersättning Systemets uppbyggnad och internationella ställning Regeringen föreslår att endast den som anses bosatt i enligt socialförsäkringslagen både för försäkringsfallet och senare skall ha rätt till sjukersättning eller aktivitetsersättning i form av garantiersättning. Garantiersättning skall enligt förslaget vara beroende av tillgodoräknad försäkringstid. För rätt till garantiersättning fordras tillgodoräknad försäkringstid och för oavkortad ersättning fordras försäkringstid inklusive framtida försäkringstid fram till . Är tiden kortare reduceras garantiersättningen med 1/40 som fattas. Reglerna för beräkning av försäkringstid föreslås i allt väsentligt bli utformade enligt de principer som gäller för beräkning av bosättningstid för rätt till folkpension i form av förtidspension. Garantiersättningen föreslås alltså, såvitt avser kravet på försäkringstid, bli konstruerad på i princip samma sätt som nuvarande folkpension i form av förtidspension. Det torde medföra att garantiersättning faller in under tillämpningsområdet för förordningen (EEG) nr 1408/71. Det gjorda antagandet styrks även av att enligt regeringens bedömning i förarbetena till lagen (1998:702) om garantipension, prop. 1997/98:152 Garantipension, m.m., skall garantipension till ålderspension betraktas som en trygghetsförmån och därmed falla under förordningens tillämpningsområde snarare än att betraktas som en socialhjälpsförmån. Det gäller garantipension såväl till personer med som till personer utan rätt till inkomstgrundad ålderspension. Skäl som talar för denna bedömning är att garantipension är en lagfäst rättighet som utges enligt klart avgränsade villkor och inte är beroende av en uppskattning av individuella behov. Garantipensionen är uppbyggd på i princip samma sätt som folkpension i form av ålders- eller förtidspension och den i denna proposition föreslagna garantiersättningen. Mot bakgrund av ovanstående och då garantiersättning föreslås bli beroende av försäkringstid menar regeringen att garantiersättning torde komma att inordnas bland de system i förordningen som system enligt modell B och C. Sammanräkning av försäkringstid och export av garantiersättning En person som anses bosatt i enligt socialförsäkringslagen och som omfattas av förordningen (EEG) nr 1408/71 kommer med stöd av den s.k. sammanläggningsprincipen att kunna tillgodoräkna sig försäkringstid från annat EU/EES-land och på så sätt komma upp i erforderligt antal försäkringsår för rätt till garantiersättning. bosättning här i landet kommer dock att fordras för att sammanläggningsregeln skall kunna tillämpas. Garantiersättning föreslås alltså enbart kunna utbetalas till försäkrade som anses bosatta i . Denna regel kommer inte att kunna upprätthållas inom EU/EES. Enligt exportabilitetsprincipen får en kontantförmån inte dras in eller minskas med anledning av att den berättigade är bosatt i eller flyttar till ett annat medlemsland än det land som betalar ut förmånen. Mot denna bakgrund får garantiersättning, på samma sätt som gäller för folkpension i form av förtidspension och garantipension till ålderspension, betalas ut även vid bosättning inom EU/EES-området. Om den som uppbär garantiersättning däremot flyttar från till ett land utanför EU/EES-området och försäkringen därmed upphör att gälla eller till land med vilket inte har tecknat socialförsäkringsavtal, upphör även rätten till förmånen. I detta fall blir rätten till ersättning alltså helt beroende av bosättning i . Beräkning av garantiersättning enligt proratatemporis-principen Personer som omfattas av flera medlemsländers försäkringssystem, av vilka något bestämmer invaliditetsförmånens storlek efter försäkrings- eller bosättningstidens längd (B och/eller C modell), skall erhålla förmåner vid invaliditet enligt samma regler som enligt förordningen gäller för ålders- och efterlevandepensioner, dvs. ersättningen skall proratatemporis-beräknas. Det innebär att den som på grund av flyttning till ett annat medlemsland inte har tjänat in rätt till oavkortad förmån i ett visst land skall ha rätt att erhålla en så stor andel av förmånen som svarar mot intjänandetiden. Samordning av garantiersättning och utländska invaliditetsförmåner Garantiersättning är på samma sätt som garantipension till ålderspension och vuxna efterlevande en utfyllnadsförmån och skall således avräknas mot inkomstrelaterad sjuk- eller aktivitetsersättning. Enligt vad som regeringen vidare föreslår, skall garantiersättning även avräknas mot utländska invaliditetsförmåner som inte är av utfyllnadskaraktär, dvs. sådana som liknar garantiersättningen. Även garantipension till ålderspension och garantipension till vuxna efterlevande skall avräknas mot utländska pensionsförmåner. Den som omfattas av förordningen (EEG) nr 1408/71 och som även omfattats av lagstiftning enligt vilken invaliditetsförmånens storlek är beroende av försäkrings- eller bosättningsperiodens längd (B och/eller C modell) skall få förmåner enligt de bestämmelser i förordningen som gäller för pensioner. Det som sägs nedan beträffande pensioner gäller därmed även en invaliditetsförmån med garantiersättningens konstruktion. Mot bakgrund av vad uttalat (dom i mål C-143/97, Office national des pensions./. ) tolkar regeringen förordningens bestämmelser så att avtrappning av garantiersättning med hänsyn till svensk inkomstrelaterad sjukersättning eller aktivitetsersättning kommer att ske först sedan garantiersättningen prorata-beräknats utifrån garantinivån för denna. Avkortningen av garantinivån med hänsyn till bristande försäkringstid kommer således att, även i EU/EES-förhållanden, ske före avtrappningen med hänsyn till inkomstrelaterad ersättning. 18 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser 18.1 Ikraftträdande Regeringens förslag: Bestämmelserna om sjukersättning och aktivitetsersättning skall träda i kraft . Promemoriornas förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: () tillstyrker förslaget. RFV anser att den kalendertid som återstår från det att propositionen föreläggs till det föreslagna ikraftträdandet är mycket kort. Eventuella förseningar äventyrar genomförandet. Skälen för regeringens förslag: Förtidspensioneringen är den sista delen av den allmänna pensioneringen i form av folkpension och ATP som återstår att anpassa till det reformerade ålderspensionssystemet. Den ursprungliga utgångspunkten var att alla reformerade försäkringssystem som ingick som delar av folk- och tilläggspensioneringen skulle träda i kraft som det nya ålderspensionssystemet slutligt trädde i kraft, nämligen . Denna tidsplan visade sig emellertid inte vara genomförbar. De övriga delarna i det stora reformarbetet på den allmänna pensioneringens område som har lagreglerats men ännu inte trätt i kraft är efterlevandepensionerna och garantipensioner för personer födda och tidigare. Bägge dessa regelverk skall träda i kraft . Regeringen anser att starka skäl talar för att även det reformerade förtidspensionssystemet träder i kraft . Därigenom kan all reglering som har sammanhang med folkpensioneringen upphöra vid ett och samma tillfälle, vilket har stora administrativa fördelar. Det är också angeläget att de som har förtidspension i ålderspensionshänseende kan övergå till en beräkning av pensionsrätt som gäller för övriga försäkrade. Ett ikraftträdande vid den föreslagna tidpunkten innebär att berörda myndigheter och organ ges en skälig förberedelsetid för systembyggande, utbildning och information. 18.2 Övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Omvandlingen av förtidspensioner till sjukersättning regleras i övergångsbestämmelser. För en försäkrad som är född eller senare och som hade rätt till sjukbidrag för får tidsbegränsad sjukersättning beviljas även efter ikraftträdandet, dock inte längre än till och med juni månad det år då han eller hon fyller . Förmåner som beviljas efter ikraftträdandet men där den beviljade ersättningen till någon del avser tid beräknas enligt äldre bestämmelser. Med försäkringstid för garantiersättning skall för tid avses bosättningstid enligt 5 kap. AFL i lydelse före . Promemoriornas förslag: Överensstämmer i behandlade delar med regeringens, med undantag för att regelverket kring omvandlingen av förtidspensioner till sjukersättning föreslås återgivet i form av lagtext. Remissinstanserna: Kammarrätten i invänder mot lösningen att införa ett nytt kapitel i lagen (1962:381) om allmän försäkring när det gäller omvandling av redan beviljad förtidspension till sjukersättning m.m. De bestämmelser som kapitlet kommer att innehålla bör rätteligen återges i form av övergångsbestämmelser. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 12 har ingående redogjorts för principerna för en omvandling av förtidspensioner och sjukbidrag till sjukersättning respektive tidsbegränsad sjukersättning. Den modell för omvandlingen som presenteras där har som utgångspunkt att en försäkrads nettoersättning så långt möjligt skall vara densamma efter som före omvandlingen. På grund av olika faktorer vid sidan av den egentliga förtidspensionen som inverkar på den nettoersättning den försäkrade får - däribland det särskilda grundavdraget vid beskattningen - blir reglerna till en sådan omvandling av nödvändighet komplicerade. Av formella skäl bör emellertid, såsom Kammarrätten i påpekat, dessa återges i form av övergångsbestämmelser. För en försäkrad som vid ikraftträdandet inte har fyllt föreslås i avsnitt 12.2, att han eller hon trots sin ålder skall få sin förtidspension omvandlad till sjukersättning och inte till aktivitetsersättning. Skälet för detta är att en redan beviljad förmån som löper tills vidare inte bör förändras på ett sätt som kan uppfattas som en försämring för den enskilde, vilket en omvandling till tidsbegränsad aktivitetsersättning skulle kunna göra. När det gäller försäkrade i den aktuella ålderskategorin, som vid ikraftträdandet uppbär sjukbidrag gör sig inte samma resonemang gällande. Dessa bör rimligen få sjukersättning som det tidigare beviljade sjukbidraget löper, men därefter bör de vid en ansökan om förnyad förmån beviljas aktivitetsersättning i enlighet med de nya bestämmelserna. Den antagandeinkomst som bestämts med ledning av det ursprungliga underlaget kommer dock att vara densamma så länge förmånen beviljas i oavbruten följd. Att så skall vara fallet följer av att en antagandeinkomst beräknas med utgångspunkt i pensionsfallet eller försäkringsfallet. En särskild fråga som uppkommer i detta sammanhang är vad som skall ske med de försäkrade som uppbär sjukbidrag och som vid omvandlingen inte har fyllt . Det kan nämligen inträffa att den tidsbegränsade sjukersättning han eller hon fått vid omvandlingen löper ut före det år han eller hon fyller . Utan någon särskild bestämmelse skulle en sådan försäkrad, trots att de medicinska förutsättningarna för rätt till aktivitetsersättning är uppfyllda, inte ha rätt till aktivitetsersättning på grund av ålderskravet. En sådan konsekvens är enligt regeringens mening inte acceptabel. Därför bör det finnas en övergångsbestämmelse med den innebörden att en sådan försäkrad efter ikraftträdandet skall kunna beviljas en ny period av tidsbegränsad sjukersättning. Dock inte längre än till och med juni månad det år han eller hon fyller . Därefter kommer vederbörande att kunna få aktivitetsersättning.