prop · GO03130 · 2001-01-01 00:00:00 — Om väglängden ökar eller och anläggningskostnaden per meter uppgår till så ökar anläggningskostnaden med . Till detta skall läggas en underhållskostnad om vilket skulle ge en totalkostnad för sektorn på ca . Den statsfinansiella kostnaden för att nå alla delmål under miljökvalitetsmålet uppskattas till totalt ca . Huvuddelen av åtgärderna i delmål 4 för anläggande av våtmarker finansieras inom ramen för Miljö- och landsbygdsprogrammet fram . Formuleringen av delmålet bygger på antagandet att åtgärderna i Miljö- och landsbygdsprogrammet förlängs i en kommande programperiod och att erhåller en finansiering från EU minst i nivå med den nuvarande. Regeringen bedömer att det behövs ytterligare resurser för bl.a. skydd och anläggande av våtmarker. Regeringen beräknar därför att, i jämförelse med utgiftsnivå för delmålen, tillföra ca 2002-2003, och ca (se vidare avsnitt 25). 17 Levande skogar Av fastställt miljökvalitetsmål Skogens och skogsmarkens värde för biologisk produktion skall skyddas som den biologiska mångfalden bevaras samt kulturmiljövärden och sociala värden värnas. Inriktningen är att miljökvalitetsmålet skall nås inom en generation. Delmål för miljökvalitetsmålet Levande skogar Regeringens förslag: 1. Ytterligare 900 000 ha skyddsvärd skogsmark skall undantas från skogsproduktion . Mängden död ved, arealen äldre lövrik skog och gammal skog skall bevaras och förstärkas på följande sätt: - mängden hård död ved skall öka med i hela landet och med avsevärt mer i områden där den biologiska mångfalden är särskilt hotad, - arealen äldre lövrik skog skall öka med , - arealen gammal skog skall öka med , - arealen mark föryngrad med lövskog skall öka. Skogsmarken skall brukas på sådant sätt att fornlämningar inte skadas och så att skador på övriga kända värdefulla kulturlämningar är försumbara . skall åtgärdsprogram finnas och ha inletts för hotade arter som har behov av riktade åtgärder. Regeringens bedömning: De föreslagna delmålen leder till att miljökvalitetsmålet Levande skogar kan nås inom en generation och att det nu finns resurser som möjliggör bevarande av landets urskogar och urskogsliknande naturskogar. Miljökvalitetsmålet Levande skogar bör i ett generationsperspektiv enligt regeringens bedömning innebära bl.a. följande: * Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga bevaras. * Skogsekosystemets naturliga funktioner och processer upprätthålls. * Naturlig föryngring används på för metoden lämpliga marker. * Skogarnas naturliga hydrologi värnas. * Brändernas påverkan på skogarna bibehålls. * Skötselkrävande skogar med höga natur- och kulturmiljövärden vårdas så att värdena bevaras och förstärks. * Skogar med hög grad av olikåldrighet och stor variation i trädslagssammansättning värnas. * Kulturminnen och kulturmiljöer värnas. * Skogens betydelse för naturupplevelser och friluftsliv tas till vara. * Hotade arter och naturtyper skyddas. * Inhemska växt- och djurarter fortlever under naturliga betingelser och i livskraftiga bestånd. * Hotade arter har möjlighet att sprida sig till nya lokaler inom sina naturliga utbredningsområden så att livskraftiga populationer säkras. * Främmande arter och genetiskt modifierade organismer som kan hota den biologiska mångfalden introduceras inte. förslag: Överensstämmer i stort med regeringens förslag och bedömning. Ambitionsnivån i regeringens förslag till delmål 1 och delvis i delmål 2 är högre jämfört med kommitténs förslag. Remissinstanserna: Skogsindustrierna och () anser att det är möjligt att nå målet att ytterligare 800 000 ha skyddsvärd skogsmark undantas från skogsproduktion . Flera remissinstanser framhåller att de frivilliga avsättningarnas framtid är osäker och att det krävs aktiv rådgivning och information till skogsägarna. () anser att målnivån bör delas upp så att det statliga åtagandet blir ett mål i sig. SLU anser vidare att omfattningen av och ambitionen för de frivilliga avsättningarna är oklar och att frågan bör lämnas öppen. är kritiskt till att kommittén har sänkt ambitionsnivån jämfört med rapportunderlaget från genom att föreslå en halvering av målet för död ved. Flera remissinstanser, däribland LRF och , är tveksamma till möjligheterna att inom stipulerad tid nå målet. Man pekar bl.a. på att kulturmiljövärdena i skogen ofta är otillräckligt kända. framhåller att fornlämningar har ett starkt lagskydd genom kulturminneslagen Ämbetet påpekar också att certifieringsprogram och gröna skogsbruksplaner behöver utvecklas vad avser kulturmiljön. Flera remissinstanser, däribland , anser att är alltför sent som startår för åtgärdsprogram för särskilt åtgärdsbehövande hotade arter. , och Skogsindustrierna förespråkar ett särskilt delmål om skogens mångbruk. Dessa remissinstanser framhåller att hänsyn måste tas till skogens rekreationsvärden och att jakt och viltvård skall bedrivas så att det råder balans mellan klövviltstammarna och fodertillgången. Bakgrund till miljökvalitetsmålet Levande skogar: av den svenska skogen brukas. Skogen och skogsmarken påverkas dock inte bara av skogsbruket och många andra brukare utan även av luften, vattnet och klimatet. Omvänt har skogen och skogsbruket stor betydelse för miljön i form av samspel med klimatet, vattenmiljön och luften. Skogar som innehåller grova träd, gott om död och döende ved, är gamla eller har hög andel lövträd har ofta en stor biologisk mångfald. Skogen är en viktig inkomstkälla för landet i och med att den ger förnybara råvaror. Den ger också människor natur- och kulturupplevelser och dess betydelse i ett hållbart samhälle växer. Att många naturtyper och arter och deras livsmiljöer är hotade på såväl nationell som regional nivå är väl dokumenterat. Antalet kulturspår i landskapet minskar till följd av ändrat markutnyttjande. Skogar med lång kontinuitet och skogar som brukats utan att bli slutavverkade vid en viss ålder och återplanterade blir alltmer sällsynta. skogspolitiska beslut, som bekräftades av , bygger på principen om en ekonomiskt, socialt och ekologiskt hållbar utveckling som lanserades vid i . Skogspolitiken har två jämställda mål fastställda av , ett miljömål och ett produktionsmål. Miljömålet innebär att skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga skall bevaras. Biologisk mångfald och genetisk variation i skogen skall säkras. Skogen skall brukas så att växt- och djurarter som naturligt hör hemma där ges förutsättningar att fortleva under naturliga betingelser och i livskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper skall skyddas. Skogens kulturmiljövärden och dess estetiska och sociala värden skall värnas. Produktionsmålet innebär att skogen och skogsmarken skall utnyttjas effektivt och ansvarsfullt så att den ger en uthålligt god avkastning. Skogsproduktionens inriktning skall ge handlingsfrihet i fråga om användningen av vad skogen producerar. De av antagna målen, som bygger på principen om en ekonomiskt, socialt och ekologiskt hållbar utveckling, ligger fast. I samband med beslutet om en ny struktur i arbetet med miljömål fastställde miljökvalitetsmålet Levande skogar (prop. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, rskr. 1998/99:183). Miljökvalitetsmålet täcker väl in vad beslutat i fråga om det skogspolitiska miljömålet. Staten främjar en hållbar utveckling av skogsbruket genom rådgivning, information och utbildning och med hjälp av ekonomiska medel beslutade inom ramen för skogspolitiken samt via insatser för att bevara skogens biologiska mångfald, t.ex. förvärv, intrångsersättning och skötsel av naturreservat. Skogsvårdslagen (1979:429), och vissa bestämmelser i , anger rättsliga ramar för skogsbruket, t.ex. regler om naturreservat, kulturreservat, biotopskyddsområden och vattenskyddsområden (7 kap. ). Stora satsningar har gjorts i statens budget för att långsiktigt bevara och främja skogens biologiska mångfald såväl genom avsättning av större skogsområden som naturreservat som skydd av mindre objekt genom biotopskydd. De medel som står till förfogande för intrångsersättning och inköp av mark och reservatsbildning ryms inom ramen för anslaget 34:3 Åtgärder för att bevara biologisk mångfald (utgiftsområde 20). disponerar medel för naturvårdsavtal och biotopskydd inom ramen för anslaget 41:2 Insatser för skogsbruket (utgiftsområde 23). av den brukade skogsmarken på ca 23 miljoner ha är ansluten till miljöcertifieringssystem av skogsbruket. Det innebär att eller ca 540 000 ha med höga bevarandevärden skall undantas från skogsproduktion i enlighet med markägarens åtaganden inom ramen för dessa system. Biologisk mångfald är en förutsättning för skogsekosystemets långsiktiga bärkraft. God naturvård, bevarande av arter och biotoper på vetenskaplig grund och uthålligt nyttjande av skogen är centrala inslag i skogspolitiken. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Miljökvalitetsmålet Levande skogar syftar till att upprätthålla ekosystemens funktion, bevara den i våra skogar naturligt förekommande biologiska mångfalden och värna om skogens sociala och kulturhistoriska värden. Enligt regeringens uppfattning är de delmål som kommittén föreslagit tillfyllest för att miljökvalitetsmålet skall nås inom en generation utom i två fall. Det gäller arealmålet för skyddsvärd skogsmark som bör höjas från föreslagna 800 000 ha till 900 000 ha och mängden hård död ved som bör ökas från föreslagna till i hela landet i syfte att ytterligare stärka bevarandet av biologisk mångfald i skogslandskapet. Kommittén föreslår förutom delmål en rad särskilda åtgärder för att stärka den biologiska mångfalden och skyddet för värdefulla kulturmiljöer i det svenska skogslandskapet. Skogens betydelse för närmiljön och ett aktivt friluftsliv och dess roll som bärare av kulturvärden är viktiga utgångspunkter för såväl de skogspolitiska målen som för miljökvalitetsmålet Levande skogar. Därför bör skogens sociala och kulturella dimensioner utvecklas liksom dess betydelse för friluftsliv och ekoturism. Om markägaren själv får förvalta skyddade områden ökar engagemanget i naturvårds- och kulturmiljövårdsarbetet. Det svenska skogsbruket har utvecklats i rätt riktning genom att miljöfrågorna fått större utrymme inom skogssektorn. Kunskapsläget har förbättrats. Skogsbruket har anpassats så att de skogspolitiska målen i högre grad samverkar med de miljöpolitiska. Det moderna ståndortsanpassade skogsbruket ger ett mer småskaligt och varierat skogslandskap. Inom ramen för gällande skogspolitik finns det handlingsutrymme som sektorsansvaret avser. Att flertalet skogsbolag och många mindre markägare har valt att miljöcertifieras är ett bland många goda exempel i denna riktning. Trots den positiva utvecklingen kan det inte uteslutas att värdefulla skogsmiljöer fortsätter att utarmas och försvinner. En fortgående fragmentering av skogslandskapet och minskning av värdefulla naturtyper och skogsmiljöer utarmar den biologiska mångfalden. Andelen gammal skog minskar liksom inslaget av äldre lövträd. Mängden död ved minskar. Mer än en tredjedel av landets sumpskogar är dikade. Skogsbränderna blir med modern övervakning allt färre. Vissa skogstyper har därmed blivit ovanliga. Vid avverkning, transporter, vägbyggen, markberedning etc. kan vattenmiljön i skogen ta skada. Introduktion av nya arter och genmodifierade organismer kan skapa både oförutsedda och oönskade problem. Regeringen bedömer därför att fortsatta satsningar på långsiktigt skydd av skogsmark är nödvändigt för att urskogar och produktiva representativa skogar med höga biologiska värden bevaras för framtiden. Skonsamma skogsbruksmetoder som inte förstör det kulturhistoriska arvet behöver utvecklas. Även frånvaro av skogsbruk och skötselinsatser kan utarma kulturmiljövärdena i skogen. Vidare finns det behov av att inventera kulturvärdena i skogsmark och att informera skogsägarna om dem. Många arter i skogslandskapet är akut eller starkt utrotningshotade. I det svenska skogslandskapet är 12-48 hotade arter i behov av särskilda insatser . Av de 4 120 rödlistade arterna förekommer drygt hälften i skogslandskapet. Av dessa är missgynnade, sårbara, starkt eller akut hotade medan har försvunnit. Beträffande resterande rödlistade arter i skogen är kunskaperna bristfälliga. Varje enskild skogsbruksåtgärd är därför av betydelse för att uppnå miljökvalitetsmålet Levande skogar. Skogsbrukets produktionsmetoder går att förbättra och vidareutveckla. Trots goda intentioner och en hög ambitionsnivå finns det fortfarande en rad problem att lösa om önskat miljötillstånd för skogsekosystemet skall nås inom en generation. Konflikter mellan olika former av markutnyttjande kan utgöra ett hot mot den biologiska mångfalden. I norra utgör renarnas bete i skogslandskapet en av förutsättningarna för rennäringen som renarna åstadkommer skador i skogsplanteringar. Det moderna skogsbrukets markutnyttjande står i konflikt med renskötselns djurhållning. Motsvarande konflikt råder mellan å ena sidan skogsbrukets intressen och å andra sidan jaktens och viltvårdens intressen avseende älg- och rådjursstammarnas utveckling. har tagit ställning till regeringens förslag om jaktens villkor (prop. 1999/2000:73, bet. 1999/2000:MJU17, rskr. 1999/2000: 253). I det sammanhanget behandlades bl.a. frågor om hur jakt och viltvård skall administreras och behov av samråd mellan berörda myndigheter och organisationer. Vissa remissinstanser, bl.a. , och Skogsindustrierna, har efterlyst ett särskilt delmål beträffande mångbruk av skogsresursen med hänsyn till relationen mellan skogsbruket och andra intressen som jakt, viltvård och rekreation. Frågan behandlades i kommittén som emellertid inte ansåg det nödvändigt att föreslå ett sådant delmål, med motiveringen att bör utforma sektorsmål för jakt- och viltvård. Regeringen delar denna bedömning. Frågan om förhållandet mellan skogsbruket och rennäringen utreds av (Jo 1998:03) som skall lämna sina förslag före utgången av (dir. 1997:102). Det finns därför ingen anledning att i detta sammanhang särskilt behandla frågor om mångbruk av skogen med avseende på jakt, viltvård eller rennäringen. Rådgivning, information och utbildning utgör de främsta styrmedlen för att skogsbruket skall uppfylla det skogspolitiska målet. Statligt ekonomiskt stöd till skogsbruket är begränsat till åtgärder som går utöver de minimikrav som staten ställer på skogsbruket genom skogsvårdslagstiftningen. Genom civilrättsliga naturvårdsavtal mellan staten och markägaren kan åtgärder som gagnar naturvårdens intressen säkerställas långsiktigt - ända upp till - genom att avtalen kan göras gällande mot ny ägare. Även skogsägarnas frivilliga insatser spelar en allt viktigare roll för måluppfyllelsen. Miljöcertifiering av skogsbruk och skogsprodukter kan vara kraftfulla frivilliga instrument. För att de föreslagna delmålen skall uppnås krävs främst åtgärder från skogsägare, skogsvårdsstyrelser, länsstyrelser och kommuner. Behovet inom skogsbruket av regionala mål är stort till följd av att miljöförhållandena och skogsbrukets förutsättningar varierar kraftigt mellan olika delar av landet. Ett bättre underlag behövs för att tydligt beskriva och göra informationen om skogslandskapets natur- och kulturmiljövärden tillgänglig för alla och för att kunna tillgodose dessa värden vid bl.a. överväganden om mark- och vattenanvändningen. I detta sammanhang är såväl skogsvårdsstyrelsernas regionala aktionsplaner som länsstyrelsernas planeringsunderlag av stort värde. Dessa myndigheter har även ett särskilt ansvar för rådgivningen i skogs- respektive jordbruket. Den miljöinriktade rådgivningen som skogsvårdsstyrelserna ger har lyfts fram i det av EU medfinansierade Miljö- och landsbygdsprogrammet. har genom konventionen om biologisk mångfald åtagit sig att bevara ekosystem och livsmiljöer och att återställa livskraftiga populationer av arter i deras naturliga miljöer. Näringssektorernas eget ansvar för bevarande och hållbart nyttande av naturresursen utgör även här ett viktigt element i strategin för det nationella genomförandet. EG:s fågeldirektiv och art- och habitatdirektiv (79/409/EEG och 92/43/EEG) utgör grunden för det europeiska 2000, som inrättas till skydd för arter och naturtyper som bedöms skyddsvärda på europeisk bas. Flera av de naturtyper och arter som anges i direktiven finns i det svenska skogslandskapet. Vissa naturvårdsinriktade åtgärder som bidrar till att etablera Natura 2000-områden har kunnat medfinansieras inom ramen för EU:s miljöprogram Life Natur. Enligt regeringens bedömning är befintlig lagstiftning - främst skogsvårdslagen, , jordabalken och lagen om kulturminnen - i huvudsak tillräcklig för att målet Levande skogar skall kunna nås genom de åtgärder som kommer att vidtas för att nå de föreslagna delmålen. Regeringen avser dock att pröva möjligheten att införa generell samrådsplikt för skogsbilvägar. En översyn av myndigheternas föreskrifter för tillämpningen kommer att ske inom ramen för den återkommande utvärderingen av skogspolitiken. Därtill behövs det rådgivnings- och informationsinsatser samt inventering av skyddsvärda områden. Bättre kunskap om hur omfattande bränder behöver vara för att ge ett bra naturvårdsresultat behövs. har för avsikt att inleda ett arbete med att ta fram en policy för naturvårdsbränning i samråd med berörda intressenter. Sammanfattningsvis bedömer regeringen att miljökvalitetsmålet Levande skogar med dessa delmål kan nås inom en generation. Det förutsätter dock att berörda sektorer och samhället i övrigt lever upp till de krav på hänsyn till miljön som kommer till uttryck i de föreslagna delmålen. Den fortlöpande utvärderingen och konsekvensbedömningen får visa om detta är möjligt. Delmål 1 (långsiktigt skydd av skogsmark) En utgångspunkt för miljökvalitetsmålet Levande skogar är regeringens ställningstaganden i propositionen 1997/98:145 Svenska miljömål om ansvarsfördelningen för ett förstärkt skydd för skogsekosystemet. Regeringen uppdrog åt att överväga när delmålet om skydd för ytterligare arealer skogsmark borde vara uppnått. Regeringen bedömde att initialt behöver ytterligare ca 275 000 ha skogsmark statligt skydd. Ambitionsnivån överensstämde med ett tidigare förslag från Miljövårdsberedningen om att staten bör ta ansvar för att skydda 250 000 ha som naturreservat och 25 000 ha genom biotopskydd eller genom naturvårdsavtal. Förslaget byggde på ett delat ansvar mellan staten och skogsnäringen som förväntades frivilligt undanta ca 425 000 ha från skogsproduktion. Enligt Miljövårdsberedningens bedömning borde därutöver 200 000 ha skog brukas med förstärkt naturvårdshänsyn. Regeringens förslag till delmål omfattar skydd av ytterligare 900 000 ha mark, jämfört med den skyddsnivå som uppnåtts t.o.m. . Statens ansvar för skydd uppskattas till ca 400 000 ha. Skyddsvärd skogsmark undantas från skogsproduktion och skyddas antingen genom bestämmelser eller genom långsiktiga civilrättsliga avtal. Enligt regeringens bedömning bör 320 000 ha avsättas som naturreservat, 30 000 ha som biotopskyddsområden och 50 000 ha skyddas genom naturvårdsavtal. Förutom statens del bygger delmålet på att skogsbolag och enskilda markägare frivilligt skyddar skogsmark med höga natur- och kulturvärden. Förslaget är således ambitiösare än förslag och bedömning av vilken lägsta ambitionsnivå som krävs för att generationsmålet skall kunna nås Genom de resursförstärkningar som görs skapas förutsättningar för att i större utsträckning än tidigare inrätta naturreservat i storleksordningen 5(25 ha. Målet skall uppnås . En avstämning bör göras för att utvärdera måluppfyllelsen. Regeringens förslag innebär också en höjd ambitionsnivå för det statliga åtagandet jämfört med bedömningen i propositionen 1997/98:145 Svenska miljömål. Även om bevarande av biologisk mångfald är huvudinriktningen i den svenska naturvårdsstrategin är det viktigt för måluppfyllelsen att hänsyn tas även till skogens betydelse för närmiljön, för ett aktivt friluftsliv och för dess roll som bärare av kulturvärden. För att uppfylla miljökvalitetsmålet behöver dessutom åtgärder vidtas för att nå samtliga fyra delmål som föreslagits, eftersom de främst tar sikte på att hejda utarmningen av skogens biologiska mångfald och dess kulturhistoriska arv. I t.ex. har praktiskt taget all skogsmark använts för agrar produktion. Aktuella statliga skyddsformer är främst nationalparker, natur- och kulturreservat, biotopskyddsområden och naturvårdsavtal. Därutöver krävs insatser för vård och skötsel av den skyddade skogen. Regeringen har i budgetpropositionen 2001 (prop. 2000/01:1 utg.omr. 20 s. 26) utvecklat de prioriteringar som bör gälla för skyddet av natur- och kulturlandskapet. I första hand är de statliga insatserna ägnade att långsiktigt säkerställa de mest skyddsvärda skogarna och bevara biologisk mångfald. Insatserna för områdesskydd bör som integreras med Natura 2000-processen och vara baserade på art- och habitatdirektivet (92/43/EEG) och fågeldirektivet (79/409/EEG). Naturvårdens sociala dimension, de skyddade områdenas betydelse för friluftslivet och det ökade behovet att bevara tätortsnära natur bör dock fortsättningsvis väga tungt när ett områdes skyddsvärde skall bedömas. Även skogens kulturmiljövärden skall vägas in i bedömningen av ett områdes skyddsvärde. Regeringen anser således att bevarandevärdena för friluftslivets intressen, tätortsnära miljö, skogens kulturmiljöer m.m. i möjligaste mån skall samordnas med skyddet av den biologiska mångfalden i skogslandskapet för att uppnå synergieffekter i bevarandearbetet. Vad den slutliga kostnaden blir beror i hög grad på vilket instrument som används för att uppnå skyddet, varvid den mest kostnadseffektiva lösningen alltid bör väljas. , och skogsvårdsstyrelserna, och länsstyrelserna ansvarar för genomförandet. För att miljökvalitetsmålet Levande skogar skall kunna nås inom en generation är det angeläget att skogsbolag och enskilda markägare fortsätter att frivilligt skydda skogsmark av hänsyn till höga natur- och kulturmiljövärden och av sociala skäl. Delmålet att skydda ytterligare 900 000 ha förutsätter ett frivilligt ansvarstagande för skydd av minst 500 000 ha skogsmark. De frivilliga avsättningarna uppgick enligt kommitténs redovisning till 230 000 ha . Dessa insatser förutsätter att de höga naturvärden som det oftast handlar om faktiskt har bevarats och går att återfinna. Det kan på goda grunder antas att skogsbruket på frivillig väg fortsätter att skydda kulturhistoriskt intressanta miljöer. Frivilligt ansvarstagande för att undanta mark från skogsproduktion har gett goda resultat och utvecklingen följs upp av . Den miljöcertifiering av skogsbruk som sker på bred front underlättar ytterligare möjligheterna till en fortsatt positiv utveckling. Delmål 2 (förstärkt biologisk mångfald) Det krävs en rad åtgärder i fråga om sättet att sköta och bruka skogen. Insatserna för att öka mängden död ved i hela landet består främst av förbättrad hänsyn i skogsbruket, dvs. att lämna grov död ved och "döende" träd vid avverkning, spara lövträd vid röjning och gallring och skapa död ved i form av högstubbar. I vissa områden behövs extra insatser för att bevara och förstärka den biologiska mångfalden. Regeringen delar kommitténs uppfattning att en höjning av ambitionsnivån beträffande död ved är angelägen. Regeringen föreslår därför att mängden hård död ved skall ökas med i stället för i hela landet som kommittén föreslagit. Åtgärden bör bli föremål för uppföljning och utvärdering inom ramen för den återkommande utvärderingen av skogspolitiken. Arealen äldre lövrik skog bör öka i hela landet. Vad som avses med äldre varierar i landet. Syftet är att i första hand förstärka och bevara biologisk mångfald särskilt på marker som tidigare präglats av lövskog, t.ex. äldre jordbruksbygd. Åtgärderna bör även ta sikte på landskapets kulturhistoriska strukturer. En generell strävan bör vidare vara att förstärka andelen gammal skog. Skogsmarkens naturliga produktionsförmåga riskerar att försämras, främst på grund av luftföroreningar men även till följd av skogsbruksåtgärder.