prop · GO031D10 · 2001-01-01 00:00:00 — Det är viktigt att polisväsendet noga prövar hur insatserna skall fördelas och avvägas mellan nyutveckling och ett vidare utnyttjande av redan tillgängliga system. Säkerhetsskydd En viktig uppgift för Säkerhetspolisen är att genom kontroll och rådgivning till myndigheter och företag medverka till att dessa håller en tillfredsställande säkerhetsskyddsnivå. Detta sker bl.a. genom att utbilda och informera personal som hanterar hemlig information. har cirka 7 400 personer fått någon form av säkerhetsskyddsrådgivning eller information genom Säkerhetspolisens försorg. För att tillsammans med respektive myndighet identifiera eventuella brister i säkerhetsskyddet och bistå myndigheterna med att anpassa skyddet till den för myndigheten särskilt framtagna hotbilden har säkerhetskontroller utförts. Personskyddsverksamheten inom omfattar bevaknings- och säkerhetsarbete som avser den centrala statsledningen, kungafamiljen och utländsk diplomatisk personal eller som har samband med statsbesök eller liknande händelser. Hotnivån har av Säkerhetspolisen bedömts som låg. Inom den centrala statsledningen, kungafamiljen och för viss diplomatisk personal finns dock alltjämt ett betydande och permanent skyddsbehov. Bortsett från dessa grupper har personskydd fått sättas in temporärt för cirka 90 personer, i de flesta fall i samband med statsbesök och liknande händelser. Författningsskydd På författningsskyddets område har den allvarliga hotbilden accentuerats ytterligare. Framför allt kommer hotet från utomparlamentariska grupper inom den rasideologiska s.k. vitmakt-rörelsen. Säkerhetspolisen gör som tidigare bedömningen att dessa grupper inte utgör något reellt hot mot det svenska statsskicket. Säkerhetspolisens brottsförebyggande och brottsbeivrande arbete har omfattat riktade åtgärder mot grupper, nätverk och enskilda som genom sitt handlande eller på annat sätt visat att de är beredda att begå brott i politiska syften eller stödja sådana aktiviteter. Detta gäller såväl grupperingar inom vitmakt- rörelsen, som anarkistiskt präglade och autonoma nätverk. Trots kraftfulla åtgärder från såväl Säkerhetspolisen som andra rättsvårdande myndigheter drabbades av ett antal mycket allvarliga brott med politisk dimension. Säkerhetspolisen har ökat sina insatser mot den högerextremistiska brottsligheten och fördjupat sitt samarbete med den öppna polisen. Tack vare detta har ett stort antal brott med högerextrema förtecken kunnat upp och gärningsmän kunnat lagföras. Säkerhetspolisen konstaterar att samhällets gemensamma kraftsamling lett till att vitmakt- rörelsen i viss mån förändrat sin aktivitet. Vissa grupper har gått in i en passiv konsolideringsfas medan andra ökat sin aktivitet och startat nya lokalavdelningar. Ytterligare andra har drabbats av interna splittringar och motsättningar, bl.a. på grund av oenighet om hur de ska förhålla sig till de allvarliga brott som begåtts . Kontraspionage Enligt bedömning kvarstår underrättelsehotet mot , men är mindre än det var . Jämfört med hotbilden första hälft är trenden däremot den motsatta. Antalet utländska underrättelseofficerare i har ökat och de har också blivit mer aktiva. En stor del av underrättelseinhämtningen äger fortfarande rum på legal väg genom öppna källor och kontakter, men utöver detta förekommer i ökad utsträckning också klassisk konspirativ och illegal underrättelseverksamhet i . Det finns också indikationer på att främmande underrättelseverksamhet bedrivs under täckmantel av utländsk affärsverksamhet samt på en sammanlänkning mellan organiserad kriminalitet och underrättelseverksamhet. har flera insatser gjorts för att motverka främmande makts underrättelseverksamhet. Insatserna har varit framgångsrika och bl.a. lett till att underrättelsepersonal från främmande land har lämnat . Terrorismbekämpning Ett viktigt och fortlöpande arbete på terrorismbekämpningens område är analyserna av de hotbilder som riktas mot framför allt enskilda personer. Analyserna utgör grunden inte bara för Säkerhetspolisens utan också för andra polismyndigheters skyddsinsatser. Denna verksamhet är omfattande och den har i ett stort antal fall lett till skärpt bevakning och andra förebyggande åtgärder. Ett annat viktigt inslag i den förebyggande terrorismbekämpningen är att verka för att utländska medborgare som är aktiva i organisationer som utövar politiskt motiverat våld utvisas eller avvisas från . Detta sker genom yttranden till över asylansökningar. , och regeringen begär också in yttranden från Säkerhetspolisen i ärenden om uppehållstillstånd och medborgarskapsärenden. handlade Säkerhetspolisen 322 ärenden av dessa slag och avstyrkte bifall i av ärendena I den förebyggande verksamheten ingår ett omfattande internationellt samarbete för att förhindra våldsdåd med politiska förtecken. Säkerhetspolisen har vid ett flertal tillfällen lämnat information som föranlett skärpt bevakning eller andra förebyggande åtgärder i andra länder. Några terrordåd har inte utförts i eller i vår närmaste omgivning . Analys och slutsatser Säkerhetspolisen har ökat sina ansträngningar att förebygga och bekämpa den högerextremistiska brottsligheten. Trots det har ett antal grova brott med högerextrema förtecken begåtts. Positivt är dock att genom samarbete mellan Säkerhetspolisen och den öppna polisen har ett betydande antal sådana brott kunnat upp. Tecken tyder också på att de högerextrema gruppernas verksamhet därigenom har avstannat något. Ett väl fungerande samarbete mellan den öppna polisen och Säkerhetspolisen är av avgörande betydelse för kampen mot den grova, organiserade brottsligheten. Det är också en av anledningarna till tillsättandet av /, i vars uppdrag ingick att belysa Riks- kriminalens och Säkerhetspolisens ansvarsområden och pröva gränsdragningen mellan organisationerna. Det är positivt att notera att det inte begåtts några terrordåd med internationell anknytning i under . Säkerhetspolisens verksamhet att tillsammans med bl.a. myndigheter undersöka vilka säkerhetsproblem som finns har uppenbarligen lett till förbättringar i säkerhetsskyddet hos såväl myndigheter som kommuner. Den hemliga förordning som tidigare styrt Säkerhetspolisens registreringar har upphävts och ersatts av polisdatalagen (1998:662), som trädde i kraft . upphävdes den absoluta sekretess som gällt för bl.a. innehållet i Säkerhetspolisens register. råder en presumtion för sekretess om inte tillräckligt starka skäl kan anföras för motsatsen. Förändringen innebär att det från och med har blivit möjligt att för enskilda att ta del av t.ex. sådana historiska uppgifter som saknar betydelse för Säkerhetspolisens verksamhet. kom 1 445 framställningar om att få del av sådana uppgifter in till Säkerhetspolisen. Säkerhetspolisen fattade beslut i 1 074 fall. I det stora flertalet ärenden, 867 stycken, förekom inte sökanden hos . I 207 ärenden fanns uppgifter om sökanden och i 142 av dessa fall lämnades uppgifter ut. konstaterade i sin verksamhetsberättelse för att det inte fanns någon anledning till anmärkningar mot Säkerhetspolisens sätt att sköta personuppgiftsbehandling. fick i uppdrag att utreda vilka som drabbats i sina anställningsförhållanden på grund av att uppgifter ur Säkerhetspolisens register lämnats ut och vilken skada de har lidit. har beviljats uppskov med redovisningen av uppdraget som kommer att redovisas . //föreslår i sitt betänkande Den centrala polisen (SOU 2000:25) bl.a. att Säkerhetspolisen och skall slås ihop till en enhet. Kommittén föreslår också att uppdrag att granska Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter enligt polisdatalagen bör övertas av en oberoende nämnd. Nämnden skall utöva tillsyn över den verksamhet som bedrivs av Säkerhetspolisen och och ersätta . Kommitténs betänkande har remitterats. Remisstiden går ut . Regeringen avser att överlämna en proposition till om de frågor kommittén behandlat. 4.6.2 Åklagarväsendet Åklagarväsendets övergripande mål för var att se till att den som hade begått brott lagfördes. Följande verksamhetsmål gällde för åklagarväsendet i allmänhet. - Kampen mot våldsbrott, narkotikabrott och ekonomisk brottslighet (inkl. miljöbrott) skall prioriteras. Särskild uppmärksamhet skall ägnas den grova och gränsöverskridande brottsligheten, den mc-relaterade brottsligheten, brott med rasistiska inslag, våld mot kvinnor och övergrepp mot barn. - Förundersökningarnas kvalitet skall höjas som antalet avslutade ärenden skall uppgå till minst det antal som kommit in. - Genomströmningstiden skall minska, i synnerhet på de prioriterade områdena. - Rättstillämpningen skall vara enhetlig vid prövning av åtalsfrågan och användning av frihetsberövanden. - Den del av åklagarnas arbetstid som ägnas åt kvalificerade åklagaruppgifter skall öka. För del gällde dessutom att myndigheten skulle förhindra eller upptäcka ekonomisk brottslighet inom sitt verksamhetsområde. Myndigheten skulle också genom nya arbetsmetoder och hög kompetens skapa förutsättningar för en effektiv ekobrottsbekämpning. Målen för stabsuppgifterna vid var att ge regeringen och övriga intressenter en bättre helhetsbild av den ekonomiska brottsligheten och bättre möjlighet att förutse utvecklingen inom området. Berörda myndigheter skulle på ett så tidigt stadium som möjligt informeras om nya former av ekonomisk brottslighet. Dessutom har regeringen beslutat om myndighetsgemensamma mål och riktlinjer för bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten. Resultat Resursfördelning och balanser har satsat stora resurser på de prioriterade områdena . Ärenden som avsåg våldsbrott, ekonomisk brottslighet och narkotikabrottslighet utgjorde sammanlagt av det totala antalet avslutade ärenden . var resursförbrukningen för dessa brottstyper av den totala resursanvändningen. Balanserna minskade totalt sett från 66 044 till 56 610 ärenden. Den s.k. polisbalansen, dvs. ärenden i vilka åklagaren är förundersökningsledare men där förundersökningen ännu inte är avslutad, minskade med ca 3 000 ärenden jämfört med . har ärendeinströmningen från polisen till åklagarorganisationen minskat. Det kom in ca 221 000 ärenden . sjönk antalet inkomna ärenden till ca 197 000 och till ca 194 000. Minskningen fortsatte då det kom in ca 177 000 ärenden. avslutade åklagarna 202 000 ärenden. Det antalet höjdes till ca 208 000 ärenden för att 1998 åter sjunka till 202 000. avslutades 192 000 ärenden. Det innebär att åklagarna 1999 avslutade 12 000, 8 000 respektive 15 000 fler ärenden än vad som kom in. Genomströmningstiderna minskade för nästan alla brottstyper . Den genomsnittliga genomströmningstiden från inkommet förundersökningsprotokoll till beslut i åtalsfrågan minskade från 57 jämfört med . Åklagarna kan i hög grad påverka . Däremot ökade tiderna för åklagarledda förundersökningar där även handläggningstiden hos polisen är inräknad. I genomsnitt ökade genomströmningstiden från 123 jämfört med . En förklaring till ökningen är enligt Riksåklagaren att åklagarna avslutade många äldre ärenden. Dessutom påverkades genomströmningstiderna enligt Riksåklagaren i hög grad av polisens bristande utredningsresurser. Riksåklagaren beslutade om en kompletterande verksamhetsplan för åklagarorganisationen. Enligt planen skall åklagarmyndigheterna förkorta genomströmningstiderna väsentligt. En målsättning skall vara att den genomsnittliga genomströmningstiden från inkommet förundersökningsprotokoll till beslut i åtalsfrågan inte skall överstiga . Dessutom skall åklagarmyndigheterna eftersträva en ökning av andelen brottsmisstankar som avgörs . fattade åklagarna beslut om hälften av alla brottsmisstankar inom från det att förundersökningsprotokoll kom in från polisen. Lagföringsandelen, dvs. den andel av alla avslutade ärenden som lett till beslut om åtal, strafföreläggande eller åtalsunderlåtelse, var . Det är en minskning jämfört med . 1999 har lagföringsandelen varit i genomsnitt . I av alla färdiga förundersökningsprotokoll fattade åklagare beslut om att inte väcka åtal. av samtliga brottsmisstankar i färdiga förundersökningar ledde inte till åtal på grund av att brott inte kunde styrkas. Det är en förbättring jämfört med då av det totala antalet brottsmisstankar inte ledde till åtal på den grunden. Våldsbrottslighet och brott med rasistiska inslag var lagföringsandelen i färdiga förundersökningar om våldsbrott . Andelen beslut att inte väcka åtal var generellt sett hög, med myndighetsvisa variationer . var den siffran . Det tog för en åklagare att ta ställning i åtalsfrågan när det gällde en färdig förundersökning om våldsbrott. deltar i utvecklingsprojekt som tar sikte på att förkorta handläggningstiderna när det gäller bl.a. våldsbrottsärenden. Sådana projekt pågår i Handen och i . Projektet i Handen för snabbare lagföring av vissa brott är resultatet av en överenskommelse mellan polisen, åklagarna, tingsrätten och frivården. Överenskommelsen innebär bl.a. att åklagaren i stället för tingsrätten skall utfärda stämning och kalla till huvudförhandling. Samarbetet har lett till kortare handläggningstider och överhuvudtaget en mera effektiv ärendehantering. KLÖS- projektet i har en liknande inriktning. Eftersom försöksprojekten uppvisar goda resultat när det gäller att effektivisera ärendehanteringen har Riksåklagaren beslutat att alla åklagarmyndigheter skall bedriva minst ett projekt. Målet med projekten är att med bibehållen kvalitet och rättssäkerhet åstadkomma en snabbare genomströmning genom hela rättskedjan. Projekten avser främst vardagsbrottslighet inom de prioriterade områdena t.ex. våld mot kvinnor. Utvecklingsarbetet skall ske i nära samverkan med polis och domstolar. Ett antal myndigheter, däribland Riksåklagaren, fick i uppdrag av regeringen att vidta specifika åtgärder för att bekämpa våld mot kvinnor. Riksåklagaren har lämnat redovisningar av uppdraget och . Åklagarmyndigheterna har upprättat särskilda åtgärdsprogram för bekämpningen av våld mot kvinnor. insatser har inriktats på ökad kunskapsbildning, samarbete med polisen för att utveckla effektivare utredningsmetoder, snabbare lagföring bl.a. genom särskilda rättskedjeprojekt, samverkan med och frivilligorganisationer samt ett förstärkt stöd till brottsoffren. Åklagarmyndigheterna bedömer att åtgärderna har gett effekt och att lagföring sker i ökad utsträckning. Regeringen har i regleringsbrevet uppdragit åt Riksåklagaren att tillsammans med se över rutinerna i ärenden om besöksförbud. Riksåklagaren har redovisat uppdraget . På Riksåklagarens initiativ har en arbetsgrupp bestående av åklagare och poliser tagit fram förslag till åtgärder för hanteringen av besöksförbud. I arbetsgruppens rapport behandlas frågor om säkrare hot- och riskbedömningar, bättre information till målsägande och andra personer samt utförligare beslutsunderlag när det gäller parternas personliga förhållanden. Enligt gruppen är det dessutom nödvändigt att meddelade besöksförbud följs upp på ett bättre sätt. Gruppens rapport skall diskuteras på alla åklagarkamrar i samverkan med polisen i form av erfarenhetsseminarier. har åklagarväsendet ägnat brott med rasistiska eller främlingsfientliga inslag särskild uppmärksamhet. Riksåklagaren har i allmänna råd gett riktlinjer för utredningar som gäller olaga diskriminering (1997:13). Det är alltid åklagare som är förundersökningsledare i utredningar om brott med rasistiska eller främlingsfientliga motiv. Riksåklagaren beslutade om ett omfattande och konkret handlingsprogram för åklagarväsendets bekämpning av brott med rasistiska eller främlingsfientliga motiv. Programmet innebär att åklagarna och polisen bör samarbeta ingående vid brottsutredning och brottsspaning när det gäller brott med rasistiska eller främlingsfientliga motiv. Dessutom skall alla brott där det kan finnas sådana motiv behandlas med förtur och särskilt utsedda specialiståklagare skall leda brottsutredningarna. Lagföring skall ske snabbare bl.a. genom tillämpning av erfarenheterna från de nämnda försöksprojekten. Utrymmet för att besluta om åtalsunderlåtelse eller förundersökningsbegränsning i ärenden om aktuell brottslighet bör enligt Riksåklagaren anses vara mycket begränsat. Vidare skall motivet bakom ett brott av det aktuella slaget beaktas vid utformningen av åtalet och leda till yrkanden om att straffskärpningsregeln i 29 kap. 2 § 7 skall tillämpas. Hos Riksåklagaren och vid samtliga åklagarmyndigheter finns en särskild funktion för samordning av insatserna mot rasistisk eller främlingsfientlig brottslighet. Regeringen har i regleringsbrevet för gett ett flertal myndigheter, däribland Riksåklagaren, i uppdrag att som ett led i kampen mot rasistiska, främlingsfientliga eller homofobiska brott, upprätta en strategi för att säkerställa att personalen har god kunskap om grunderna för dessa brott och om situationen för de grupper som utsätts för sådana brott. Riksåklagaren har redovisat uppdraget till regeringen (Ju2000/2966). Riksåklagarens strategi innebär att de operativa åklagarinsatserna skall förstärkas i enlighet med den nämnda handlingsplanen mot rasistisk brottslighet. Vidare skall åklagarnas kunskap på området öka. De åklagare som är särskilt utsedda att handlägga rasistisk eller främlingsfientlig brottslighet skall genomgå en omfattande utbildning. Möjligheterna till fortlöpande uppföljning och vidareutbildning skall förbättras genom en förstärkt samordning av de operativa insatserna. Överåklagaren vid i har på Riksåklagarens uppdrag utrett hanteringen av ärenden om olaga diskriminering. Utredningen överlämnades till Riksåklagaren . Den huvudsakliga slutsatsen i utredningen är att åklagarna och polisen främst bör inrikta sina insatser på att ytterligare förbättra utredningsmetodiken när det gäller sådana ärenden. Narkotikabrottslighet var lagföringsandelen i färdiga förundersökningar om narkotikabrott . var den andelen . De mest kvalificerade narkotikabrottsärendena handläggs av särskilda narkotikaåklagare. Vid åklagarmyndigheterna i och är dessa åklagare placerade vid åklagarkamrar som inrättats för bekämpning av narkotikabrottslighet och annan grov kriminalitet. Ekonomisk brottslighet (inkl. miljöbrottslighet) Åklagarväsendets kostnader för att bekämpa ekobrott uppgick till eller av de totala kostnaderna. svarade för ca (varav avsåg polisverksamhet) och övriga åklagarmyndigheter för ca . har verksamhetsan- svaret för bekämpningen av ekonomisk brottslighet i , , län, och . Även i åklagarorganisationen utanför handläggs ekobrottsärenden av särskilda ekoåklagare. Brottsutredningar Antalet balanserade ekobrottsärenden ökade från 3 067 till 3 313, eller med . Antalet inkomna ärenden minskade från 2 966 till 2 544, eller med . övertog 164 ärenden från övriga åklagarmyndigheter. avslutade myndigheten 2 336 ärenden jämfört med 2 597 , vilket är en försämring med . minskade balanserna med till 3 023 ärenden. ökade ärendeinströmningen med jämfört med . avslutades 1 486 ärenden, vilket är en ökning med jämfört med . Inom övriga åklagarmyndigheter var andelen ekobrottsärenden av det totala antalet ärenden. kom det in 1 218 ärenden. Antalet avslutade ärenden var 1 691, varav 164 överlämnades till för vidare handläggning. Vid var lagföringsandelen jämfört . Lagföringsandelen för ekobrottsärenden som handlagts utanför var jämfört . var lagföringsandelen vid . Genomströmningstiden för ekobrottsärenden vid ökade från 345 , eller med jämfört med . De längre genomströmningstiderna kan enligt myndigheten delvis förklaras av att myndigheten avslutat många äldre ärenden, bl.a. drygt 300 ärenden som var äldre än . Andra faktorer som enligt myndigheten påverkat produktiviteten negativt är den ökade satsningen på kompetensutveckling samt att åklagarna hade betydligt fler domstolsdagar än . har de genomsnittliga genomströmningstiderna ökat . bedömer att ekomålens svårighetsgrad ökat. Myndigheten har delat in ekobrottsärendena i fyra kategorier. Av de inkomna ärendena bedömdes som mindre omfattande, som medelsvåra och som särskilt krävande. av ärendena avsåg utländska framställningar om rättslig hjälp. Vid övriga åklagarmyndigheter ökade genomströmningstiden från 427 . Miljöbrottslighet inrättade Riksåklagaren i samverkan med på regeringens uppdrag en ny och flexibel organisation för bekämpning av brotten mot miljön. Åklagare och poliser med specialistkompetens skall handlägga miljöbrottsärendena. En enhet hos Riksåklagaren har ett nationellt ansvar för miljöbrottsbekämpningen och biträder dessutom andra åklagarmyndigheter vid handläggningen av komplicerade ärenden om brott mot miljön. Alla myndigheter inom åklagarväsendet har ett operativt ansvar för miljöbrottsbekämpningen. har dock inte något sådant ansvar med undantag för de situationer när det finns sådana samband mellan utredningar om ekonomisk brottslighet och miljöbrottslighet att det är lämpligast att handläggning sker där. anställde Riksåklagaren en chefsåklagare och 14 specialiståklagare för miljöbrottsbekämpning. Även hos polisen finns det kvalificerade utredare med specialistkompetens när det gäller utredningar om brott mot miljön. Riksåklagaren har ett nationellt samordningsansvar för miljöbrottsbekämpningen och bestämmer närmare hur samordningen skall ske. Det finns en central enhet hos Riksåklagaren som främst skall svara för samordningen inom miljöbrottsbekämpningen. Enheten, som leds av en överåklagare, är samlokaliserad med där det tjänstgör poliser som har specialistkompetens på miljöområdet. Riksåklagaren har redovisat en delårsrapport för den nya miljöbrottsorganisationen avseende (Ju2000/3414). Antalet anmälningar om miljöbrott ökade påtagligt och under det året kom in ca 750 nya miljöbrottsärenden till åklagarorganisationen. anmäldes totalt ca 700 brott mot miljön. Riksåklagaren bedömer att utvecklingen med en ökad ärendeinströmning kommer att fortsätta . inkom 1 504 misstankar om brott mot miljön till åklagarorganisationen. I motsats till vad som är fallet beträffande andra brott har i princip samtliga miljöbrottsanmälningar gått direkt till åklagare för bedömning. Antalet avslutade brottsmisstankar var 474. Sammanlagt fanns det per 1 492 misstankar om brott mot miljön i balans hos åklagarna. När det gäller utvecklingen på miljöbrottsområdet saknas det jämförande statistik. Det pågår ett arbete för att utveckla nya och mera effektiva arbetsmetoder och arbetsformer inom miljöbrottsbekämpningen. Samverkan mellan polis, åklagare och tillsynsmyndigheter skall förbättras. Lokala samverkansgrupper har etablerats på många håll i landet. Dessutom har Riksåklagaren tagit initiativ till bildandet av ett Miljöbrottsråd för att förstärka samverkan på central nivå. I rådet ingår bl.a. Riksåklagaren, , , och . genomfördes en omfattande och avancerad miljöutbildning för åklagare och poliser som skall hantera miljöbrottsärenden. Enligt Riksåklagaren finns det goda förutsättningar att väsentligt minska brotten mot miljön bl.a. genom förbättrade arbetsmetoder. framhåller Riksåklagaren att det är av vikt att polisen organiserar och prioriterar sin verksamhet på ett sätt som skapar rimliga förutsättningar för åklagare och polis att effektivt kunna utreda brott mot miljön. Stabsverksamheten vid nationella stabsfunktionerna (staben) syftar till att ge statsmakterna en bättre helhetsbild av ekobrottsligheten och en bättre möjlighet att förutse utvecklingen på området. Staben skall följa utvecklingen i fråga om ekonomisk brottslighet i och internationellt. skall informera myndigheter, näringslivet och allmänheten om nya ekobrottsformer. Dessutom skall staben utarbeta och lämna förslag till ny lagstiftning och andra åtgärder mot ekonomisk brottslighet. Enligt förordningen (1997:899) om myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet har de regionala samverkansorganen lämnat en årlig rapport om den ekonomiska brottsligheten till . På grundval av bl.a. dessa rapporter har myndigheten utarbetat en redogörelse om ekobrottsbekämpningen . Den överlämnades till regeringen .