prop · GP0330 · 2001-10-16 00:00:00 — I skrivelsen redovisar regeringen hur arbetet med en "Policy, eller IPP som det vanligen förkortas, bör bedrivas inom EU. Regeringen har aktivt verkat för att EU:s arbete med IPP skall intensifieras, bl.a. genom att ta initiativ till bildandet av ett informellt europeiskt . Nätverket, som består av representanter från samtliga medlemsstater och kommissionen, har till uppgift att driva på och koordinera IPP-arbetet på EU-nivå. har kommissionen arbetat med att ta fram en grönbok om IPP och har inbjudit vissa EU-medlemsstater att lämna synpunkter och erfarenheter. Regeringen har deltagit aktivt i detta arbete. Direktiv och förordningar på kretslopps- och avfallsområdet antog rådet direktiv (2000/76/EG) om förbränning av Direktivet ersätter de två befintliga direktiven om förbränning av hushållsavfall samt det befintliga direktivet om förbränning av farligt Direktivet innebär en uppdatering, skärpning och komplettering av kraven i nu gällande direktiv för förbränning av kommunalt avfall samt en utvidgning av tillämpningsområdet till att, förutom farligt avfall, omfatta i princip allt icke-farligt avfall. Direktivet innebär bl.a.: Skärpta krav för utsläpp till luft av stoft, tungmetaller, saltsyra, fluorväte och svaveldioxid. Skärpning av kraven när det gäller halten kolmonoxid i rökgaserna. Införande av krav för utsläpp till luft av dioxiner och furaner, kväveoxider och organiska ämnen. Införande av utsläppskrav när det gäller vattenföroreningar. antog rådet direktiv (2000/53/EG) om uttjänta fordon. Direktivet syftar bl.a. till att förhindra uppkomsten av avfall från fordon och till att främja återanvändning och återvinning av fordon och deras komponenter. Direktivet innehåller regler om kostnadsfri inlämning av uttjänta fordon, och producenterna åläggs ett visst ekonomiskt ansvar. Det innehåller även regler om utfasning av vissa tungmetaller, specifika återanvändnings- och återvinningsmål samt krav på miljömässigt godtagbar hantering på bilskrotningsanläggningarna. presenterade kommissionen förslag till direktiv om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska och elektroniska produkter (WEEE-direktivet) och förslag till direktiv om begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter (RoHS-direktivet) (KOM (2000) 347). WEEE-direktivet syftar till att skydda mark, vatten och luft från föroreningar som uppstår genom hanteringen av elektronikavfall. Förslaget syftar även till att undvika uppkomsten av avfall som behöver bortskaffas, minska det berörda avfallets skadlighet och till att spara värdefulla resurser. Regler för producenternas ansvar, kostnadsfri inlämning, omhändertagande, hantering och återvinning av uttjänt elektrisk och elektronisk utrustning regleras i direktivet. RoHS-direktivet syftar till att begränsa användningen av farliga ämnen vid tillverkning av elektriska och elektroniska produkter. Bly, kvicksilver, kadmium, sexvärt krom och flamskyddsmedlen PBB och PBDE skall ersättas med miljö- anpassade substitut. I en bilaga till direktivförslaget upptas dock vissa applikationer som är undantagna från utfasning. De båda direktivförslagen behandlades i rådets arbetsgrupp . höll miljörådet en riktlinjedebatt om direktiven. antog rådet en gemensam ståndpunkt angående kommissionens förslag till revidering av förordning (EEG) nr 1836/93 om frivilligt deltagande för industriföretag i gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning (EMAS). Förlikningsförhand- lingar inleddes med syfte att och rådet skulle kunna fatta beslut om en ny förordning 2001. Översynen har bl.a. inneburit att området inom vilket EU:s miljöstyrningssystem EMAS kan tillämpas har utökats. Kopplingen mellan EMAS och andra internationella standarder inom området för miljörevision har stärkts i och med att standarden ISO 14001 tas in som bilaga till förordningen. Den reviderade förordningen syftar även till att öka de anställdas deltagande och att synliggöra företagens deltagande i EMAS genom att en ny EMAS-symbol införs. Kommissionens beslut om avfallskatalogerna Kommissionen beslutade (2000/532/EG) om en sammanslagning av den europeiska avfallskatalogen (94/3/EG) och listan över farligt avfall (94/904/EG). Beslutet innebär också att vissa avfallsslag, t.ex. uttjänt elektrisk och elektronisk utrustning, från och med Skr. 2001/02:30 kommer att klassas som farligt avfall. Kommissionen presenterade en grönbok om PVC vid miljörådets möte . presenterades även vid inremarknads-, konsument- och turistrådet . Syftet med grönboken är att presentera en vetenskapligt baserad bedömning av miljö- och hälsoaspekterna med PVC under hela livscykeln. Syftet är också att presentera alternativa lösningar av de problem som framkommit. fokuserar huvudsakligen på frågan om tillsatser i PVC och hanteringen av PVC-avfall. 26.1.5Biologisk mångfald och översyn av regler om genetiskt modifierade organismer Kommissionen presenterade 1998 sitt förslag till gemenskapsstrategi för biologisk mångfald. Strategin inriktas på sektorer med hög grad av gemensamhetspolitik. påbörjade ansvariga generaldirektorat arbetet med att utveckla aktionsplaner inom sektorerna naturresurs- hushållning, jordbruk, fiske och utvecklingssamarbete. Aktionsplanerna kommer att utgöra ett viktigt instrument för att skydda och hållbart nyttja biologisk mångfald inom unionen. Aktionsplanerna skulle enligt tidsplanen färdigställas , men presenteras i stället . EG:s viktigaste instrument för den gemensamma naturvårdspolitiken är direktiven om bevarande av vilda fåglar (79/409/EEG) och bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (92/43/EEG), det s.k. art- och habitatdirektivet. Enligt dessa direktiv skall ett sammanhängande ekologiskt nätverk av skyddade områden (Natura 2000) bildas i med syftet att bevara biologisk mångfald. Vid utgången av hade föreslagit totalt 2 455 områden som skall beredas enligt habitatdirektivet och 395 objekt enligt fågeldirektivet. Den sammanlagda arealen uppgår till av landets yta. har fortsatt arbetet med att komplettera med anledning av de brister som konstaterats vid utvärdering av tidigare förslag. I kommer merparten av områdena på ett eller annat sätt att vara skyddade med stöd av . Översyn av regler om genetiskt modifierade organismer Genetiskt modifierade organismer (GMO) regleras huvudsakligen av två direktiv, dels direktivet 90/219/EEG om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer (ändrad genom direktiv 98/81/EG), och dels av direktivet 90/220/EEG om avsiktlig utsättning i Skr. 2001/02:30 miljön av genetiskt modifierade organismer. den översyn av direktivet 90/220/EEG som påbörjades . Ett ändrat förslag till direktiv kunde gemensamt antas av EU:s miljöministrar vid ett rådsmöte . Rådet och kunde komma överens efter en förlikningsprocess. Det huvudsakliga syftet med översynen var att med bibehållen säkerhet för miljön och hälsan förbättra och effektivisera de administrativa procedurer och riskbedömningar som följer av direktiven. Under förhandlingarna har framgångsrikt drivit fram en rad förbättrande nyheter i direktivet. Bland annat omfattar riskbedömningen som krävs för aktiviteter i miljön med GMO nu såväl direkta och indirekta som omedelbara och fördröjda effekter. Det krävs alltid ett uppföljningsprogram för de GMO som släpps ut på marknaden för att bekräfta den riskbedömning som gjorts, men också för att kunna upptäcka eventuella oväntade effekter. har även fått igenom gemensamt överenskomna principer för riskbedömningarna för att nå en samsyn vad avser potentiella risker med GMO. I det nya direktivet finns även följande förbättringar: Ett ökat inflytande för allmänheten i beslutsprocessen, ökat utrymme för etiska hänsyn, tidsbegränsade tillstånd (max ), försiktighetsprincipen är grundläggande för tillämpningen, och förbud mot antibiotikaresistensgener blir möjligt. Inom EU har dessutom diskussionerna om utformningen av ett system för märkning och spårbarhet av GMO och produkter framställda av eller med GMO tagit fart på allvar. Kommissionen aviserade under årets gång att man avsåg att lägga fram ett förslag till EU-reglering som kräver märkning av sådana produkter genom hela hanteringskedjan. Förslaget hade vid årets utgång ännu inte presenterats. underströk vikten av att ett sådant system ger användare (t.ex. konsumenter och lantbrukare) möjligheten att kunna välja eller välja bort GMO och GMO-produkter så långt det är möjligt. 26.1.6Fortsatt hög ambitionsnivå när det gäller kemikalier och bekämpningsmedel Kommissionen arbetade med att utveckla en strategi för en framtida kemikaliepolitik i enlighet med de slutsatser som rådet antog . Avsikten var att en s.k. vitbok skulle presenteras före utgången av året, men kommissionen blev försenad i sitt arbete och lyckades inte hålla den tidpunkt som rådet krävt. deltog i ett antal diskussioner med kommissionen och andra medlemsstater för att påverka det kommande förslaget. godkänner strängare svenska bestämmelser Skr. beslutade att det svenska förbudet mot yrkesmässig användning av det klorerade lösningsmedlet trikloretylen inte strider mot . Domstolens utlåtande, som var till fördel för , avgjorde en lång strid. Domstolen säger att nationella bestämmelser med ett principiellt förbud mot yrkesmässig användning av trikloretylen med möjlighet till dispens är motiverade med hänsyn till människors hälsa. De svenska reglerna utgör alltså inte ett otillåtet handelshinder och kan fortsätta att tillämpas. I det tioåriga programmet för utvärdering av verksamma ämnen i bekämpningsmedel som används inom jordbruk och trädgårdsodling (växtskyddsmedel), i enlighet med direktiv /424/EEG, har ca 130 verksamma ämnen utvärderats. Av dessa har utvärderat fyra kemiska ämnen samt en biologisk organism. Ämnen som motsvarar kraven förs upp på en förteckning över verksamma ämnen som får ingå i bekämpningsmedel inom gemenskapen. fattades beslut om tio verksamma ämnen varav två förbjöds på grund av oacceptabla hälso- eller miljörisker. är en av de mer inflytelserika medlemsstaterna i detta arbete där Kemikalieinspektionen verkar för att en hög skyddsnivå skall råda. Biociddirektivet trädde i kraft . Ett motsvarande utvärderingsprogram för verksamma ämnen som det för växtskydds- medel har inrättats men ännu inte börjat att fungera. Jämfört med de tidigare svenska bestämmelserna innebär införandet av biociddirektivet bl.a. att en del nya produkttyper, t.ex. desinfektionsmedel och konserveringsmedel, måste förhandsgranskas innan de får saluföras. 26.2.1 Nya regler på vattenområdet och rådet har antagit ett direktiv (2000/60/EG) om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område (EGT L 327, 22.12.2000, s. 1), det så kallade ramdirektivet för vatten. Direktivet trädde i kraft . Direktivet utgör grunden för en integrerad förvaltning av vattenresurserna, där berörda sektorer medverkar på nationell, regional och lokal nivå. Syftet med direktivet är att upprätta en ram för skyddet av såväl inlandsytvatten, kustvatten som grundvatten, vilket i sin tur sammanfattningsvis syftar till att hindra ytterligare försämringar av statusen hos bl.a. ekosystem Skr. 2001/02:30 och ekosystem i sjöar och vattendrag samt att sådana system skall skyddas och förbättras, främja en hållbar vattenanvändning, eftersträva ett ökat skydd för och en förbättring av vattenmiljön bl.a. genom att utsläpp och spill av vissa ämnen minskar eller upphör, säkerställa att föroreningen av grundvatten gradvis minskar och att ytterligare förorening förhindras samt bidra till att mildra effekterna av översvämning och torka. Medlemsstaterna skall dela in de avrinningsområden som ligger inom deras gränser i olika avrinningsdistrikt. Flera avrinningsområden kan ingå i ett distrikt. Grundvatten och angränsande kustområden omfattas också. Behöriga myndigheter skall utses för tillämpningen av direktivet inom varje distrikt. För frågor som rör avrinningsområden som sträcker sig över flera medlemsstater eller når utanför Europeiska unionen finns särskilda regler. För vissa ämnen, framför allt miljögifter, kommer gemensamma miljökvalitetsnormer att fastställas, medan normer eller mål för biologiska faktorer och för kemiska ämnen kan fastställas i varje medlemsstat. Vidare skall medlemsstaterna se till att ekonomiska styrmedel inom vattenpolitiken tjänar som incitament för att uppnå direktivets mål. De nationella författningar som behövs för att följa direktivet skall träda i kraft . De behöriga myndigheterna skall och därefter upprätta åtgärdsprogram och åtgärdsplaner för att uppnå direktivets mål för vattenkvaliteten. Vattenkvalitet samt program och planer skall följas upp regelbundet och redovisas till kommissionen. Direktivet kommer att vara ett av de viktigaste redskapen för att uppnå de svenska miljökvalitetsmålen. 26.2.2 Bilavgaser och bränslefrågor Avgaskrav för lätta bilar antogs en mindre ändring av avgasreglerna för lätta bilar som har till syfte att underlätta försäljningen av gasdrivna personbilar och lätta lastbilar och bussar. OBD-systemet är ett datoriserat felindikeringssystem som varnar för brister hos bilarnas avgasreningssystem. Systemen är nu utvecklade för bensinbilar. skall de finnas i modeller med nya typgodkännanden och skall alla nya bensindrivna personbilar ha sådana system. För bensindrivna lätta lastbilar och bussar införs kraven . Tekniken i lätta gasbilar är i stort sett densamma som för bensinbilar. Därför gäller nästan samma avgaskrav. De flesta biltillverkare hade dock ingen OBD-teknik för gasbilar som fungerar i serieproduktion. Kravet på OBD-system sågs därför av flera medlemsstater som ett hinder för sådana Eftersom de har vissa miljöfördelar jämfört med bensinbilar enades och rådet om att senarelägga införandet av OBD- Skr. 2001/02:30 kraven med för personbilar och med för lätta lastbilar och bussar om de drivs med gas. Detta sker genom och rådets direktiv /1/EG av om ändring av rådets direktiv /220/EEG om åtgärder mot luftförorening genom utsläpp från motorfordon (EGT L 35, 6.02.2001 s. 3435). lämnade kommissionen förslag till och rådet om särskilda kallstartskrav för bensindrivna lätta lastbilar. Kommissionen lämnade även förslag om avgaskrav och bullerkrav för motorcyklar, mindre bensindrivna arbetsmaskiner samt fritidsbåtar. För fritidsbåtar föreslog kommissionen att det även skall införas särskilda bullerkrav. En gemensam ståndpunkt antogs av rådet (14828/00) om ett förslag till direktiv om bedömning och hantering av omgivningsbuller. Direktivet skapar en gemensam ram för kartläggning av buller inom EU. Förslaget innebär att data kommer att samlas in om antalet bullerutsatta personer och om de åtgärder som planeras inom varje land. Inga gränsvärden föreskrivs, men en bättre statistik som kan ligga till grund för framtida regler erhålls. Life kom till genom rådets förordning EEG 1973/92. Förordningen reviderades genom rådsbeslut (1655/2000). Life administreras av kommissionens generaldirektorat för miljö. är i samråd med ansvarig myndighet. Syftet med Life är att bidra till utvecklingen och genomförandet av EG:s Life omfattar tre områden: naturvård, miljöskydd och åtgärder i tredjeland (länder som gränsar till och förutom de som skrivit under associationsavtal med EG). Life-naturvård medfinansierar projekt som bidrar till genomförandet av direktivet om skydd av vilda fåglar och direktivet om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, och i synnerhet av nätverket Även inköp av skyddsvärd mark kan ingå. Life-miljöskydd medfinansierar projekt som demonstrerar nya tekniker eller metoder i ett europeiskt perspektiv. Den andra etappen av Life, som gällde 1996-1999, har avslutats. Förordningen för den tredje etappen av Life (2000-2004) skulle enligt planerna ha trätt i kraft /2000 men antogs av och rådet efter försening på grund av Nyheter i Life III är att kommissionen vill uppnå en närmare koppling till EG:s miljöpolitik, att budgeten ökar till 640 Skr. 2001/för samt att vissa ansökarländer kan delta: , , , och . Enligt förordningen skall riktlinjer utarbetas av kommissionen i samråd med . Syftet med riktlinjerna är att vägleda sökande så att Life-projekten mer kraftfullt bidrar till genomförandet och utvecklingen av EG:s miljöpolitik. Projekt kan få ekonomiskt stöd inom följande fem huvudområden: miljöhänsyn vid markanvändning, vattenvård/skydd, förebyggande åtgärder för att minska näringslivets miljöbelastning, förebyggande åtgärder samt återanvändning och återvinning av avfall åtgärder för att minska miljöbelastningen från produkter (nytt område). Den första ansökningsomgången för Life III avslutades . Efter omfattande granskning av ansökningarna av och skickades de vidare till kommissionen för slutlig bedömning i konkurrens med övriga EU-länders ansökningar. Beslut fattas av kommissionen eller . Några medel för fördelades inte av kommissionen på grund av förseningen i beslutsprocessen. har varit framgångsrikt i Life. har av fondens medel gått till svenska projekt och har svenska projekt beviljats ca . Biologisk mångfald och genetiskt modifierade organismer (GMO) FN:s globala konvention om biologisk mångfald är en viktig utgångspunkt i EG:s arbete med biologisk mångfald. Konventionens övergripande mål är att bevara och hållbart nyttja biologisk mångfald samt att rättvist fördela de nyttigheter som uppkommer vid användning av denna. Ett omfattande samråd sker inom unionen inför konventionens möten och aktiviteter. prioriterar detta arbete högt. hölls konventionens femte partsmöte i . Vid partsmötet undertecknades konventionens protokoll om biosäkerhet (). Partsmötet behandlar hela det mycket breda spektrum av frågor som biologisk mångfald innefattar. Huvudtema för mötet var färskvattensekosystem, men bland de viktigaste beslut som fattades var att tillsätta en mellanstatlig arbetsgrupp för att förhandla de komplexa frågorna om tillträde till genetiska resurser och rättvis fördelning av vinsterna från sådana resurser. EU var starkt pådrivande för att detta arbete skall leda till konkreta lösningar. Inom ramen för konventionen om biologisk mångfald har ett biosäkerhetsprotokoll förhandlats. Biosäkerhetsprotokollet syftar till att undvika att gränsöverskridande transporter av GMO inte skadar bevarande och hållbart nyttjande av biologisk mångfald. EU har som part till konventionen om biologisk mångfald varit pådrivande i Skr. 2001/02:30 förhandlingarna. EU har bl.a. understrukit vikten av att protokollet hjälper utvecklingsländerna att få till stånd egna interna regelverk och att information om gränsöverskridande transporter med GMO alltid skall ges till det importerande landet. Biosäkerhetsprotokollet antogs av världens länder efter ett avslutande möte i . har inom EU börjat analysera hur protokollet påverkar befintlig GMO-lagstiftning och vad som krävs av och EU för att införliva protokollet. Frågan om bioteknik och GMO diskuterades även vid ministermöten inom en mängd andra internationella organ såsom Världshandels- organisationen (, WTO) och . Inom har arbetet bl.a. fokuserat på spårbarhet av GMO. EG har även deltagit i partsmötena för konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter och deras naturliga miljö () vars möte hölls i . höll sitt femtiofemte möte , och världens stats- och regeringschefer samlades vid FN- högkvarteret för att ange en riktning för arbetet i ett nytt årtusende. Mötets millenniedeklaration innehåller ett avsnitt om att skydda den gemensamma miljön. Bland de målsättningar som anges i miljödelen såg EU som särskilt angelägna Kyotoprotokollets ikraftträdande till skydd mot klimatförändringar, genomförande av konventioner, strategier för bärkraftig hantering av sötvatten samt fri tillgång till information om den mänskliga gensekvensen. Världstoppmöte om hållbar utveckling I bidrog EU:s pådrivande arbete till ett beslut om att tioårsuppföljningen av skall utformas som ett världstoppmöte om hållbar utveckling i , , . ålades en ledande roll inom EU när det gäller att sammanställa underlag för en gemensam hållning, och ett antal svenska synpunkter om vikten av en framåtsyftande tioårsuppföljning med ett konkret innehåll finns väl reflekterade i EU-medlemsstaternas ståndpunkt. Kommissionen för hållbar utveckling FN:s kommission för hållbar utveckling (CSD) höll sitt åttonde möte , med fortsatt dialog och erfarenhetsutbyte kring uppföljningen av . spelade en aktiv roll tillsammans med övriga EU-medlemsstater. Övergripande tema för CSD:s arbete är fattigdomsfrågorna och strävan efter hållbara konsumtions- och produktionsmönster. Dessa teman antogs efter förslag från EG på svenskt initiativ vid generalförsamlingens extra möte , vid vilket CSD:s Skr. 2001/02:30 femåriga arbetsprogram utarbetades. Enligt detta arbetsprogram behandlades vid CSD:s åttonde möte frågor om jordbruk, markanvändning, finansiering, handel och investeringar. En diskussion på ministernivå fördes också när det gäller tioårsuppföljningen av . bedrevs ett intensivt samarbete inom EU för att förbereda CSD:s nionde möte som kommer att behandla energi, transporter, atmosfären, information samt det internationella miljösamarbetet. Inte minst frågan om hållbar energiförsörjning ägnades stor uppmärksamhet. stod värd för det första mötet med , som skapats av FN:s miljöprogram för att ge politisk vägledning till det internationella miljöarbetet. Drygt 600 delegater, varav ett hundratal miljöministrar, deltog. Trots tveksamhet inledningsvis från främst kunde EU och andra ländergrupper driva igenom ett slutdokument, Malmödeklarationen, som av många bedömare uppfattas som osedvanligt kraftfullt. nästa ordinarie styrelsemöte hålls , då innehar ordförandeskapet i EU. Hösten ägnades därför åt ingående förberedelser för att ta fram och med övriga EU-länder diskutera ställningstaganden i det trettiotal frågor som mötet förväntas behandla. Det franska ordförandeskapet tog initiativ till EU-diskussioner om en reformerad internationell miljöförvaltning. antog allmänna rådet slutsatser som anger att man önskar en förstärkning av och en harmonisering av arbetet med internationella miljökonventioner. Frågan kommer att tas upp av EU vid . Euroapaparlamentet och rådet har, efter förlikning, antagit en förordning om åtgärder för att främja bevarande och hållbar förvaltning av tropiska skogar och andra skogar i utvecklingsländerna (KOM (2000) 308). Syftet med förordningen är att med hjälp av finansiella resurser och expertis bidra till bevarande och hållbart nyttjande av tropiska skogar och andra skogar i för att möta de ekonomiska, miljömässiga och sociala krav som ställs på skogarna. De bidrag som ges skall komplettera och förstärka andra instrument i utvecklingssamarbetet. Förordningen skall gälla åren 20002006 och omfattar totalt . Kommissionen arbetade med en utvärdering av skogsrelaterade åtgärder inom utvecklingssamarbete i sin helhet efter de riktlinjer som rådet antog 1999. Vidare bidrog EU till ett FN-beslut att inrätta ett särskilt internationellt forum för skogsfrågor inom FN-systemet. Arbetet inom detta forum beräknas inledas . Den globala konventionen om förhindrande av ökenspridning, en av de tre Riokonventionerna, syftar till att motverka ökenspridning och lindra effekterna av torka, framför allt i . Konventionens definition av torra områden är vid och konventionen omfattar förutom de flesta även torrområden i andra världsdelar inklusive . En grundläggande idé är att bygga på lokalt kunnande och kapacitet. Konventionen berör påtagligt såväl det svenska bilaterala som EG:s utvecklingssamarbete med , , samt Stillahavsländerna. Även inom EG:s miljösamarbete kring behandlas torrområdesfrågor med koppling till konventionen. Ett omfattande samråd sker inom unionen inför konventionens möten. hölls ett partsmöte i .