prop · GO0372 · 2001-01-01 00:00:00 — Skälen för regeringens bedömning: I skolformen vuxenutbildning ingår grundläggande vuxenutbildning, gymnasial vuxenutbildning och påbyggnadsutbildning. Huvudman för utbildningen är, som framgår av namnet, kommunerna. Gymnasial vuxenutbildning anordnas även av statens skolor för vuxna (SSV). I anslutning till vuxenutbildning får kommunerna och SSV anordna uppdragsutbildning. På uppdrag av kommunerna anordnas även utbildning på entreprenad hos många utbildningsanordnare. Den kommunala vuxenutbildningen har haft en väsentlig roll i svensk utbildningspolitik, inte minst ur en demokrati- och rättviseaspekt. Den har varit ett effektivt instrument för att motverka snedrekrytering till högre utbildning. vuxenutbildning har varit en möjlighet för personer som helt eller delvis saknat formell eller reell kompetens att erhålla denna för att sedan gå vidare inom arbetslivet eller till vidare studier. vuxenutbildning har också i många fall mött individerna på den kunskapsnivå där de befinner sig och använt både prövning och diagnostisering för att de så snabbt som möjligt skall kunna tillgodogöra sig sina studier på rätt nivå. vuxenutbildning har varit och skall även fortsättningsvis vara ett alternativ för alla vuxna. Även om utvecklingen går i riktning mot en större variation när det gäller arbets- och organisationsformer, kommer det även under överskådlig framtid att finnas vissa behov av utbildning i form av gruppundervisning i fasta lokaler. Enligt regeringens bedömning kommer den kommunala vuxenutbildningen även fortsättningsvis att utgöra en viktig del av den samhällsstödda vuxenutbildningen. Därmed kommer den att - vid sidan av studiestödet - utgöra en stor del av det stöd samhället ger till vuxnas deltagande i det livslånga lärandet. Genom en väl utbyggd organisation, där utbildningen kan erbjudas i praktiskt taget samtliga kommuner, antingen i egen regi eller i samverkan med andra kommuner, har den kommunala vuxenutbildningen unika förutsättningar att ta detta ansvar. Därvid har den kommunala vuxenutbildningen ett särskilt stort ansvar för att nå dem med lägst utbildningsbakgrund men även andra grupper med särskilda behov såsom funktionshindrade och invandrare. Prioriteringen av dessa målgrupper måste kunna ske som den kommunala vuxenutbildningen kan erbjuda möjligheter till behörighetskompletteringar för högskolestudier. Flera kommuner har inte minst under , utvecklat former för detta breda ansvarstagande och regeringen bedömer att en fördjupad samverkan mellan kommuner och enskilda högskolor bör utvecklas ytterligare. Ett av de uttalade syftena med förutom höjd samlad utbildningsnivå är att förändra och utveckla vuxenutbildningen. som har pågått har detta också skett i många kommuner. Flera av de utvärderingar som gjorts, och som redovisades i kapitel 3, ger vid handen att det finns en stark förändringsvilja i de olika verksamheterna. Inte minst ett ökat antal utbildningsanordnare har lett till en differentiering som drivit på utvecklingen. Den stora utmaningen för kommunerna är nu att utveckla en kärnverksamhet som man bedriver i egen regi så att den även fortsättningsvis blir ett attraktivt alternativ både för individen och för arbetslivet. Ett sätt att nå dit är en ökad samverkan såväl med den privata som med den offentliga sektorn. Det pågår en omfattande utbildning och kompetensutveckling inom ramen för personalutbildning. vuxenutbildning skulle kunna spela en större roll i detta sammanhang. De formella förutsättningarna för detta finns inom uppdragsutbildningen men det är ett område med hög utvecklingspotential. Det innebär inte att det offentliga utbildningsväsendet övertar ansvaret för personalutbildning. Ett aktivt engagemang i kompetensutvecklingen i arbetslivet tillför utbildningsorganisationen viktig kunskap som grund för utveckling av den reguljära verksamheten. Ett nära samspel med arbetslivet bidrar till att säkra utbildningens kvalitet och aktualitet. Av avgörande betydelse för verksamhetens kvalitet är vidare, som tidigare nämnts, en fortsatt utveckling av arbetssätt och arbetsformer i riktning mot en fokusering på lärandet. Regeringen har identifierat ett antal utvecklingsområden för den kommunala vuxenutbildningen. Mångfald av anordnare Många kommuner har under utvecklat en verksamhet som når högt ställda kvalitativa mål. Viss utbildning har förlagts till externa anordnare, när möjligheterna varit större att nå kvalitetsmålen än med verksamhet i egen regi. Den starkare anknytning till arbetslivet som då uppnåtts har varit av stor betydelse. Andelen andra anordnare har ökat kraftigt , vilket inneburit att utbudet för den enskilde blivit betydligt större. Ett flertal kommuner har utvecklat en ny roll som förmedlare av utbildning. Resultatet har blivit att samarbete har etablerats inte bara mellan olika anordnare utan även mellan kommuner. En differentiering av utbildningsutbudet med flera anordnare kan öka möjligheterna för den enskilde att välja med utgångspunkt i sitt eget behov av lärande. Det är angeläget att mångfalden av anordnare utvecklas vidare. Ett led i strävandena att skapa goda förutsättningar för medborgarnas lärande kan vara att kommuner samverkar, exempelvis inom regioner, via samverkansavtal eller kommunalförbund på det sätt som exempelvis sker i . En annan möjlighet ligger i samverkan med anordnare som erbjuder distanslösningar. Lärande och intyg I det nuvarande systemet är den gymnasiala nivån i vuxenutbildningen knuten till gymnasieskolans kursplaner på så sätt, att en gemensam läroplan gäller för de två skolformerna och samma kursplaner skall tillämpas. Vuxnas behov av lärande, i ett samhälle präglat av livslångt lärande, är ofta mer varierat än ungdomars. För ungdomar ställs kravet att gymnasieskolans utbildning skall utgöra en sammanhållen helhet. Den vuxnes behov av kunskap är emellertid sällan så omfattande att det krävs ett helt gymnasieprogram eller ens en hel kurs. En yrkesverksam person kan ha behov av att läsa in vissa områden för att öka eller uppdatera sin kompetens i förhållande till förändringar på arbetsplatsen. Om individen ges möjlighet att uppnå de mål, som han eller hon själv bestämmer öppnar sig nya möjligheter till ett efterfrågestyrt system kopplat till den individuella studieplanen. Stora krav kommer då att ställas på vägledning och information. Det intyg på uppnådda mål som kan ges formaliserar lärandet. Intyget är en garant för kvaliteten och för att individen senare kan inhämta resterande avsnitt, vilket kan leda till formella betyg. Intygen kan också användas som en kommunikation med arbetslivet. Enligt regeringens uppfattning kommer behovet för vuxna att få sina kunskaper dokumenterade i andra former än genom betyg att efterfrågas i högre grad än . Den pågående utredningen om validering har i uppdrag att belysa och utveckla modeller för detta. Regeringen avser att återkomma till frågan i samband med behandlingen av utredningens förslag. Lokala kurser Regeringen har erfarit att kommunerna i ökad utsträckning utnyttjar möjligheterna att inrätta lokala kurser. De lokala kursernas andel av volymen inom vuxenutbildningen på gymnasial nivå har dubblerats . Det finns ungefär 800 nationella kurser som är entydigt definierad för behörighet till fortsatt utbildning. /2000 fanns 2 700 lokala kurser redovisade i nationella uppföljning. Tänkbara orsaker till denna utveckling kan vara en osäkerhet om hur målen i de nationella kurserna skall tolkas. En strävan att hävda sig i konkurrensen mellan anordnare och att utvecklingen inom t.ex. IT-området går så snabbt att nationella kursplaner ännu inte utvecklats kan vara andra orsaker. De lokala kurserna medverkar på ett positivt sätt till en formalisering av nya kompetenser som krävs på en arbetsmarknad i snabb förändring. De rymmer emellertid även vissa risker. Särskilt för de studerandes trygghet och rättssäkerhet kan en alltför vildvuxen flora av lokala kurser skapa problem på . Värdet av lokala kurser vid övergång till högskolan måste vara otvetydigt för att undvika återvändsgränder för den enskilde. Kvaliteten i lokala kurser kan säkerställas på olika sätt. En tänkbar väg är att de lokala kurserna t.ex. förankras tydligare hos lokala parter på arbetsmarknaden. Detta skulle kunna ske i samverkan mellan kommunens vuxenutbildning och de regionala kompetensråden. En annan väg är att registrera de lokala kurserna nationellt, vilket skulle öka möjligheterna för andra kommuner att använda dem och inte själva behöva ta fram egna. Regeringen avser att uppdra åt att närmare kartlägga de lokala kurserna inom den kommunala vuxenutbildningen. Dessutom analysera behovet av eventuella förändringar i nuvarande bestämmelser. Individuella studieplaner De individuella studieplanerna är av stor betydelse för den enskilda individen. Där är det möjligt att formulera egna mål för studier samt att planera och dokumentera kompetensutveckling. I förordningen (1998:276) om statligt stöd till särskilda satsningar på utbildning av vuxna är det klart uttalat att en studieplan skall inrättas för varje deltagare. Som redan framhållits utgör de individuella studieplanerna ett viktigt instrument i arbetet att förverkliga det livslånga lärandet. Alla studerande inom vuxenutbildning som så önskar skall ha rätt att få hjälp att upprätta en sådan plan. Flera olika instanser arbetar på olika sätt med att precisera individens behov och önskemål. Det är synnerligen angeläget att sträva efter en bättre samordning mellan förvaltningar och myndigheter som arbetar med individuella studie- eller handlingsplaner, främst arbetsförmedlingen, socialförvaltningen och . I många kommuner har utveckling av samverkan kommit långt och regeringen anser det angeläget att detta arbete vidareutvecklas. Validering och prövning Frågan om validering har behandlats utifrån principiella utgångspunkter i det föregående. Inom vuxenutbildning har under modeller och metoder utvecklats för att använda validering som ett reguljärt inslag i den pedagogiska processen. Regeringen anser att det är mycket värdefullt att detta utvecklingsarbete fortsätter i kommunerna. Validering i en vidare mening är emellertid inte formellt reglerad på annat sätt än att det finns bestämmelser i 4 kap. 15 a § förordningen (1992:403) om vuxenutbildning som ger rektorn möjlighet att under vissa förutsättningar ge betyget Godkänd på en kurs även om eleven inte har gått igenom kursen. I avvaktan på resultaten av utredningen om Validering av vuxnas kunskap och kompetens (dir. 1999:86) bör gällande regelverk dock kvarstå. Grundläggande vuxenutbildning Alla vuxna som saknar sådana färdigheter som normalt uppnås i och är bosatt i landet har en lagstadgad rätt att delta i grundläggande vuxenutbildning det år han eller hon fyller . Kommunerna har skyldighet att inte bara tillhandahålla utbildning utan också att aktivt verka för att boende i kommunen som saknar grundskolekompetens deltar i utbildningen. Grundläggande vuxenutbildning omfattar ett antal ämnen och betyg sätts på varje avslutad kurs eller delkurs. Ett sammanfattande betyg sätts på hela kursen eller när den studerande har fått betyg på samtliga delkurser av en kurs. Den som har fått minst betyget Godkänd i den grundläggande vuxenutbildningens samtliga kärnämnen har rätt att få slutbetyg. Betygstegen är Icke Godkänd, Godkänd samt Väl Godkänd. I flera kommuner har man på ett flexibelt sätt låtit individen studera såväl grundläggande kurser som gymnasiala. För att enskilda personers behov av kompetensutveckling och lärande skall kunna tillgodoses är det viktigt att studier kan bedrivas på olika nivåer. En studerande kan behöva kompensera kunskapsbrister på grundskolenivå i matematik, på gymnasienivå i språk och i beteendevetenskap på högskolenivå. Systemet måste medge att studierna sker parallellt på alla tre nivåerna. Den studerande skall inte behöva slutföra studierna på en nivå för att få gå vidare till nästa. Denna flexibilitet finns inte generellt i systemen. har i sin rapport för vuxenutbildning beskrivit strukturen inom olika delar av den kompetensgivande vuxenutbildningen. Där konstateras att de olika delarna av vuxenutbildningssystemet har olikformade kurser. Om en individ skall kunna kombinera studier på olika nivåer, bör enligt systemet bestå av kursplaner och betygssystem av samma karaktär. Någon fullständig analys av hur kurserna hänger samman har inte gjorts. anser att det är av stor vikt att systemet blir påbyggbart och nationellt likvärdigt, så att en individ kan studera vid olika tillfällen i livet och även i en annan kommun. Regeringen har mot denna bakgrund för avsikt att ge i uppdrag att analysera behovet av förändringar i kursplaner och betygssystem inom den grundläggande vuxenutbildningen. 8.2 En vidgad roll för SSV Regeringens förslag: Lagen (1991:1108) om statens skolor för vuxna skall ändras så att det där föreskrivs att statens skolor för vuxna skall stödja kommunernas användning av distansmetoder i vuxenutbildningen och komplettera den kommunala vuxenutbildningen genom att erbjuda utbildning av i huvudsak samma slag i form av distansundervisning. Regeringens bedömning: Staten skolor för vuxna bör utgöra en myndighet. förslag: Kommittén föreslår att staten bör ansvara för att det sker en snabb uppbyggnad av Internet-baserade kurser inom såväl grundläggande som gymnasial utbildning och att en planeringsram om avsätts för detta ändamål. En organisationskommitté bör få i uppdrag att utreda formerna för hur detta projekt skall organiseras. Utvecklingsarbetet bör delas upp i två perioder. Statens skolor för vuxna eller andra lämpliga aktörer föreslås få i uppdrag att dels vidareutveckla en handledarroll för olika utbildningsanordnares verksamma lärare, dels fungera som stöd för dessa. En arbetsgrupp inom presenterade en promemoria med förslag till utveckling av skolorna. Remissinstanserna: Flertalet instanser ställer sig bakom en satsning på Internet-baserade kurser men många menar att en satsning på är tilltagen i överkant och påpekar att det inte får ske på bekostnad av andra insatser. Andra påpekar att det tidsperspektiv som är satt är för långt; kurserna riskerar att bli föråldrade. Några instanser, bl.a. , menar att läromedelsmarknaden bäst ser till att utveckling sker. Många instanser vill i sammanhanget även trycka på och betona att Internet-baserade kurser är ett hjälpmedel/komplement och inte en fristående lösning. Promemorian har behandlats vid ett remissmöte. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Betydelsen av en fortsatt utveckling av vuxenutbildningen så att den stöder ett flexibelt, livslångt lärande har lyfts fram i föregående kapitel. Användning av modern teknik för att stödja lärande, distribuera kunskap, undervisa och handleda är ett centralt inslag i en sådan utveckling. Vid framväxten av en infrastruktur för det livslånga lärandet är ett karaktäristiskt inslag, att många olika anordnare använder sig av distansmetoder för att nå hela målgruppen och för att utveckla sin pedagogik. Material framtaget för distansutbildning är ofta värdefullt komplement i vanlig närundervisning för att differentiera och individualisera verksamheten. Denna utveckling är välkommen, men rymmer också vissa problem och risker. Utveckling av pedagogiskt väl fungerade Internet-baserat material är dyrbart. För att begränsa kostnaderna kan man lätt komma att kompromissa med viktiga pedagogiska principer. Fascinationen av mediets möjligheter får inte leda till en återgång programmerade undervisning. finns det ett växande utbud av pedagogiskt inriktade program, som riktar sig till enskilda och till utbildningsanordnare. Det har tagits fram delvis av olika kommuner, delvis av olika företag. T.ex. tillhandahåller fritt på Internet program som omfattar ett antal centrala kurser i gymnasial vuxenutbildning. Som ofta när det handlar om ett område, som förväntas växa snabbt, är utbudet svåröverskådligt och ojämnt. Enskilda lärare och skolledare skulle ha stor nytta av en aktuell, bred, allsidig och objektiv information om det tillgängliga utbudet. Regeringen anser att det i SSV:s utvidgade uppdrag bör ingå att tillhandahålla sådan information. Användningen av den nya tekniken har gjort skillnaden mellan läromedel och kurs otydlig. En interaktiv programvara kan innehålla mycket mer än ett endimensionellt läromedel av konventionellt slag. Det som ytterst skiljer anordnaren av utbildning från den som producerar program är rätten att sätta betyg. Regeringen anser att staten i princip inte skall engagera sig i utveckling av program för Internet-baserad utbildning. Det finns inte anledning att etablera någon annan ansvarsfördelning på detta område än den som gäller för andra typer av läromedel. I den mån staten skall engagera sig är det av samma skäl som gäller för läromedel i allmänhet, dvs. inom områden där det annars inte skulle produceras några läromedel. Vid SSV finns kunskap om och erfarenheter av distansutbildning, som utvecklats . Det finns goda förutsättningar att vidareutveckla denna kompetens inom distansutbildningsområdet bl.a. genom samverkan med (Distum). Enligt regeringens uppfattning bör SSV:s uppdrag breddas så att skolorna också skall kunna erbjuda kommunerna stöd i arbetet med att utveckla vuxenutbildningen, i syfte att erbjuda ett flexibelt lärande. I takt med att utbudet av distansutbildning på gymnasial nivå, i regi, utvecklas med utnyttjande av egenproducerad eller inköpt programvara. Det blir då rimligt att statens insatser successivt förskjuts från att själv anordna distanskurser till att stödja kommunerna i deras eget arbete. Staten kan på detta sätt bäst främja utveckling och användning av distansutbildning inom vuxenutbildningen. Arbete med såväl Internet-baserad som annan distansutbildning kräver en annan lärar- och handledarroll och ett annat arbetssätt än traditionell vuxenutbildning. Behovet av kompetensutveckling på detta område kan bedömas öka i takt med att allt fler utbildningsanordnare utnyttjar distansutbildningens möjligheter. Det är viktigt att pedagogik och metodik anpassad till distansutbildningens krav utvecklas och att kunskaperna härom sprids. SSV bör kunna spela en viktig roll i ett sådant utvecklingsarbete, som också bör kunna utgöra basen för fortbildning riktad till lärare och skolledare, som skall arbeta som handledare och lärare för deltagare för distansutbildning. Det är därvid naturligt att SSV samarbetar med en eller flera enheter för lärarutbildning. I kapitel 12 i det följande diskuteras möjligheterna att tillgodose behovet av teckentolk för att döva, dövblinda och vissa hörselskadade skall kunna delta i vuxenutbildning. Det åligger varje utbildningsanordnare att tillhandahålla det tolkstöd som behövs. I praktiken har de studerande dock betydande svårigheter att få tolkinsatsen finansierad. Även på detta område skulle SSV kunna erbjuda ett värdefullt komplement till den kommunala vuxenutbildningen. Skolorna bör enligt regeringens mening få i uppdrag att tillsammans med utveckla distansmetoder och IT-läromedel, som riktar sig till studerande som har teckenspråk som första språk. inom vuxenutbildning och folkhögskola. Den erfarenhet som finns inom folkbildningen bl.a. vid Västanviks folkhögskola bör därvid tas tillvara. Regeringen avser att i budgetpropositionen återkomma med förslag om att anvisa ca för detta ändamål. När skolornas resurser utökas och gradvis tas i anspråk för att genomföra nya uppgifter bör de, enligt regeringens uppfattning, även fortsättningsvis ha ett ansvar för att utveckla och erbjuda gymnasial vuxenutbildning på distans. Ett eget utbildningsanordnande utgör en väsentlig grund för den föreslagna rådgivande rollen. Det bör då i första hand röra sig om stöd till ett flexibelt lärande inom områden, där elevunderlaget i flertalet kommuner är för litet för att kurser skall kunna komma till stånd eller inte lockar andra aktörer. Skolorna kan på så sätt bidra till att studerande i hela landet kan förverkliga sina studieplaner på hemorten. I takt med att distansutbildningen utvecklas i kommunerna är det rimligt att tyngdpunkten i SSV:s uppdrag förskjuts mot att i ökad grad utgöra ett stöd för kommunerna. De studerandes möjligheter att fullfölja påbörjade kurser måste därvid säkerställas. Det blir en viktig uppgift för styrelsen att prioritera mellan de olika grenarna av skolornas verksamhet inom de med nödvändighet begränsade ramarna. SSVs verksamhet bör mot denna bakgrund inriktas mot följande områden: * utveckla och tillhandahålla gymnasial vuxenutbildning i form av distansutbildning, * utveckla och sprida kunskap om arbetssätt och metoder vid användning av mediaburet material som stöd för ett flexibelt lärande, * tillhandahålla fortbildning för lärare och skolledare, som skall arbeta som handledare och lärare för deltagare i distansutbildning, * tillhandahålla beskrivande information om det aktuella utbudet av Internet-baserad programvara, som har relevans för vuxnas lärande i första hand på gymnasial nivå samt * i samarbete med den nya myndigheten för specialpedagogik utveckla och tillhandahålla stöd för vuxenstuderande som har teckenspråk som första språk. Regeringen föreslår därför att 1 § lagen om statens skolor för vuxna skall ändras. Utveckling av verksamheten vid SSV inom de här angivna områdena innebär att ny kompetens kommer att behöva utvecklas eller tillföras. En särskild projektgrupp inom har inom ramen för disponerat medel för utveckling av verksamheten vid SSV. För det fortsatta utvecklingsarbetet i anslutning till förnyelsen av verksamheten, får styrelserna för SSV under disponera särskilda medel. För utvecklingsarbete avses styrelsen få disponera sammanlagt ytterligare . Den beskrivna utvecklingen bör, med de resurstillskott som nämnts, kunna genomföras i takt med att kompetensprofilen förändras. Det innebär detta att verksamheternas omfattning totalt sett kommer att öka. Det ankommer på myndighetens styrelse, att fördela utvecklingsresurserna. SSV bör enligt regeringens bedömning utgöra en samlad resurs för flexibelt lärande och distansutbildning för vuxna på gymnasial nivå. Verksamheten vid de två skolorna måste därför bedrivas så att de kompletterar och stärker varandra, men också ske i samverkan med andra aktörer, främst kommuner, Distum och den nya myndigheten för specialpedagogik. Det är särskilt angeläget att uppmärksamma möjligheterna till synergieffekter genom ett utvecklat samarbete med Distum. För att stärka samarbetet mellan skolorna och effektivera resursanvändningen har på grundval av förslag i budgetpropositionen för beslutat att en för skolorna gemensam styrelse skall utses från . Regeringen avser att föreskriva att skolorna skall utgöra en myndighet av de skäl som anges i budgetpropositionen för . 9 Svenskundervisning för invandrare (Sfi) Regeringens förslag: Skollagen (1985:1100) skall ändras så att det där föreskrivs att Sfi syftar till att ge vuxna invandrare och inte enbart nyanlända grundläggande kunskaper i svenska språket och om det svenska samhället. Vidare skall lagen ändras så att utbildningen anordnas som kurser. Regeringens bedömning: Sfi bör utformas så att verksamheten lokalt kan anpassas till varje deltagares förutsättningar och behov att lära sig talad och skriven svenska. bör få i uppdrag att dels utarbeta förslag till en ny kursplan, dels undersöka hur sfi för högutbildade invandrare kan anordnas i högskolemiljö. Sfi bör kvarstå som egen skolform. och revisorer: har analyserats och utretts i flera olika sammanhang . har i en översyn av kursplanen för svenskundervisning för invandrare bl.a. föreslagit att kursplanen för sfi bör delas i två delar med en separat baskurs i alfabetisering. revisorer har i rapporten och arbete granskat sfi och arbetsmarknaden för invandrare. Revisorerna föreslår bl.a. att svenskundervisningen för invandrare bör förändras så att den bättre motsvarar behoven hos eleverna.