prop · GO03130 · 2001-01-01 00:00:00 — Artdatabanken har pekat på 17 hotade arter knutna till marin miljö och stränder som behöver särskilda insatser. Bland dessa finns slätrocka i liksom ett flertal arter om vilka kunskapen är alltför bristfällig för att möjliggöra en klassificering. Effektiva åtgärdsprogram är betydelsefulla verktyg för att kunna systematisera åtgärder för de mest hotade arterna. Målet innebär emellertid inte enbart att program skall finnas utan också att de skall genomföras. Kunskapen om arter i den miljön är mycket begränsad och därför är fortsatt forskning och inventeringar för att identifiera hotade arter viktiga åtgärder. En förbättrad kunskapsbas kan uppnås genom en förbättrad samverkan på forskarnivå mellan disciplinerna marin miljö och fiskeområdet. Detta kan möjliggöras genom att det inrättade för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) verkar för utvecklandet av tvärsektoriella forskningsprojekt där dessa discipliner samverkar. En annan åtgärd är att länsstyrelserna bidrar till kunskapsinhämtning. Flera av dem har i sina remissyttranden understrukit vikten av rikstäckande kartläggning av biotoper. I vilken utsträckning åtgärdsprogram behöver upprättas beror på hur framgångsrika de åtgärder är som beskrivs under övriga delmål. Delmål 4 (minskning av bifångster) Målet syftar till att minska bifångster av tumlare, säl och olika sjöfåglar. Även fångster av andra fiskarter än målarten faller under detta delmål, medan fångst av ungfisk av målarten ingår i delmål 5 (anpassning av uttaget av fisk). Vid i princip alla typer av fiske får man även en viss mängd ej önskad fångst. Det rör sig dels om andra arter, dels ungfisk av målarten. Att kvantifiera mängderna av olika arter och storlekar i bifångsterna är en viktig åtgärd för att kunna följa upp resultaten av arbetet med att utveckla selektiva fiskeredskap. Vidare bör de ekonomiska och biologiska konsekvenserna av ett eventuellt dumpningsförbud utredas. Regeringen avser att ge i uppdrag att utreda förutsättningarna för ett sådant förbud och belysa det både från ett nationellt perspektiv och från ett EU-perspektiv. För tumlare liksom sjöfågel har kvantifierbara mål formulerats. För de fiskarter som förekommer i bifångster måste målen sättas utifrån förhållandena i de olika fiskena. För att kunna nå målet krävs initialt bättre information om bifångsterna av tumlare och säl liksom om populationernas storlek. Den huvudsakliga vägen för att minska bifångster är att utveckla selektiva redskap, t.ex. sälsäkra redskap, och att se till att regelverket anpassas så att användningen av dessa stimuleras. Internationella valfångstkommissionens vetenskapliga råd rekommenderar att bifångsten inte får överstiga halva den årliga reproduktionen, vilket beräknas till . I detta sammanhang är det viktigt att belysa effekterna av fiske med drivgarn. Eftersom populationerna av de däggdjuren i och är starkt påverkade av olika miljöfaktorer bedömer regeringen att bifångsten av däggdjur bör uppgå till maximalt av respektive bestånd . Delmål 5 (anpassning av uttaget av fisk) Detta delmål syftar till att fisket skall anpassas till de biologiska förutsättningarna för varje art. En grundläggande princip är att havens långsiktiga produktionsförmåga skall säkras och att den biologiska mångfalden skall bevaras. Endast genom att vidta kraftfulla gemensamma åtgärder kan de beståndens återväxt garanteras. Mot den bakgrunden skall i internationella kvotförhandlingar tillämpa försiktighetsprincipen, beakta vetenskapliga råd samt verka för att fleråriga förvaltningsplaner utarbetas. För vissa arter överstiger uttaget av fisk och skaldjur i och arternas möjlighet att återhämta sig, dvs. återfå sin karaktäristiska struktur, funktion, produktivitet och genetiska variation. Ett sådant uttag hotar såväl bestånden och den biologiska mångfalden som ett uthålligt nyttjande av resursen. Fångster av t.ex. ungfisk som inte haft möjlighet att reproducera sig ökar risken för överexploatering av viktiga bestånd. För att komma till rätta med detta problem har selektiva redskap utvecklats och regelverk för användningen av dessa utarbetats. Sådana åtgärder har givit goda resultat och bör därför tillämpas i större utsträckning. Regeringen avser att uppdra åt att driva på utvecklingen av selektiva redskap samt utformandet av regler för användning av dessa, dels nationellt genom att utarbeta ett åtgärdsprogram, dels i det internationella arbetet. Ett intensivt fiske medför dels att tätheten av de beskattade arterna minskar, dels att ålders- och storleksstrukturen i bestånden samt den genetiska sammansättningen förändras, i regel mot yngre och mindre fiskar och en lägre genetisk diversitet. Dessutom kan detta innebära att fiskbestånden inte längre återfinns i hela sitt naturliga utbredningsområde. Begränsningar av uttaget av fisk är en nödvändig åtgärd i synnerhet för torskbeståndens möjligheter att återhämta sig. och torskbestånd anses nu befinna sig utanför biologiskt säkra gränser, dvs. uttaget av fisk ligger högre än den nivå som anses inte böra överskridas om återväxten av beståndet skall säkras. För att komma till rätta med situationen för torsken i verkar inom EU i första hand för att de berörda strandstaterna skall komma överens om ökade minimimått för fångst av torsk. Överuttag av ung, ännu inte lekmogen torsk har bidragit till minskningen av beståndet. I de fall det råder osäkerhet om beståndens storlek eller om hur stor beskattning bestånden tål, skall försiktighetsprincipen tillämpas. I andra hand kommer att verka för en fortsatt minskning av kvoterna eller möjligen ett tillfälligt stopp för hela torskfisket så att populationerna i hela utbredningsområdet kan återhämta sig. a. inom EU att verka för att stor hänsyn tas till ICES vetenskapliga expertkommittéers rekommendationer. Vid dagens laxfiske i främst fångas en betydande del av de vilda (dvs. icke odlade) laxbestånden från oreglerade eller bara delvis reglerade älvar. Fångst av vild lax måste minska i syfte att bedrivas på en långsiktigt hållbar nivå. Detta kan enligt internationella aktionsplaner för lax ske genom märkning av all odlad lax och riktat s.k. terminalfiske utanför respektive bestånds hemälvar. Mellanstatliga regionala förvaltningsformer för fiske bör stödjas. Utformandet av förvaltningsplaner i enlighet med försiktighetsprincipen och fastställandet av biologiska tröskel- och gränsvärden för arter som ligger utanför biologiskt säkra gränser är viktiga åtgärder som inletts och som bör fortsätta. Vidare bör långsiktiga förvaltningsmodeller för viktiga bestånd i svenskt yrkesmässigt havs- och kustfiske utvecklas. Kontrollen av efterlevnaden av fastställda fiskekvoter till sjöss och i hamnar måste säkerställas på en sådan nivå att kvoterna inte överskrids. I enlighet med dessa riktlinjer deltar aktivt i det pågående arbetet med att komma till rätta med minskningen av torskbeståndet i , där kraftiga begränsningar av fiskekvoterna genomförts. En utveckling mot beståndsbevarande fiske måste prioriteras. Regeringen anser det angeläget att fiskets effekter på ekosystemen klarläggs. Av särskilt intresse är effekterna på ekosystemen i våra närbelägna havsområden som och . I dessa områden bör effekterna av uttagen av sill, skarpsill och torsk noggrant uppmärksammas. I dessa sammanhang har fiskerikontrollen fått en allt viktigare uppgift och regeringen har för avsikt att tillse att fiskerikontrollen inriktas allt starkare mot att fiskeresursen skall bevaras och att efterlevnaden av fastställda fiskekvoter förbättras. bör vidare kraftfullt verka för att skonsamma selektiva fiskemetoder används i större utsträckning så att fångsten av juvenila och oönskade fiskarter minimeras. En viktig förutsättning för ett ekologiskt och ekonomiskt hållbart fiske är att havet i högre grad ses som ett ekosystem. Utifrån en sådan syn är det självklart att fisket inte skall få hindra skyddet av hotade organismer och deras biotoper. Därför bör trålfisket bedrivas längre ut från kusten för att minska påverkan på lek- och uppväxtplatser. Kunskapen om hur kraftigt bottenekosystemen påverkas av att regelbundet utsättas för bottentrålning behöver förbättras. Eftersom ekosystemen på havsbotten kan påverkas negativt bör få i uppdrag att utreda betydelsen av bottentrålning för det ekosystemen och föreslå områden där bottentrålning förbjuds. har redan regeringens uppdrag att bl.a. analysera vilka förvaltningsåtgärder som kan genomföras i syfte att ge det småskaliga kustfisket möjlighet att bedriva sin verksamhet under så stor del av fiskeåret som möjligt. Regeringen anser att det är angeläget med en utveckling av miljömärkning av fisk för att ytterligare stimulera en utveckling mot ett hållbart utnyttjande av havsresurserna. Regeringen arbetar bl. a. inom det nordiska samarbetet för att främja en sådan märkning. Delmål 6 (störningar från båttrafiken) Delmålet syftar till att begränsa båttrafiken i vissa områden genom att reglera hastighet, buller, tillträde etc. Skärgården är en förhållandevis tyst och orörd miljö. Många öar i havsbandet är dessutom viktiga häckningsplatser för sjöfåglar. Även säl behöver ostördhet. Inrättandet av bullerfria områden med ingen eller begränsad motorbåtstrafik i kombination med särskilda farleder för fritidsbåtar är en viktig åtgärd, liksom en uppföljning av de åtgärder som vidtagits för att minska bullerstörningar från motorbåtstrafiken. Detta förutsätter att länsstyrelserna tillsammans med kommunerna föreslår områden där bullerstörningar från båttrafik bör begränsas. Delmål 7 (utsläpp från fartyg) Målet avser s.k. operationella utsläpp från fartyg, dvs. medvetna utsläpp som sker vid fartygens normala drift vid t. ex. rengöring av lasttankar. Uppgifter finns främst om oljeutsläpp, men det kan inte uteslutas att också andra kemikalier släpps ut på detta sätt. Det finns ett väl utvecklat system av internationella regler som förbjuder utsläpp och en ständigt ökande kapacitet att ta hand om förorenat vatten i svenska hamnar. Trots detta registrerar ca 400 illegala oljeutsläpp . Delmålet kan uppnås genom en effektiv lagstiftning på området. Bristerna i den nuvarande lagstiftningen har redovisats i betänkande Att komma åt oljeutsläppen (SOU 1998:158). Regeringen avser att lägga fram förslag för att komma till rätta med dessa brister. understryker i sitt remissyttrande att en stor upptäcktsrisk och en effektiv lagföring har hög preventiv verkan. Så länge upptäcktsrisken inte är tillräckligt stor kommer mindre nogräknade sjöfarande att väga kostnaderna för att ligga något längre i hamn för att lämna av olja mot risken att bli upptäckt och lagförd för ett olagligt utsläpp. Övervakningen till havs bör enligt skärpas i kombination med utökad satellitövervakning. En uppfattning som regeringen delar. Vidare bör det internationella arbetet med att införa transpondrar på fartyg för att främja övervakning prioriteras. Detta mål påverkar också miljökvalitetsmålet Giftfri miljö (avsnitt 9). Delmål 8 (åtgärdsprogram enligt EG:s ramdirektiv för vatten) Ramdirektivet för vatten (2000/60/EG) har närmare beskrivits under miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vattendrag (avsnitt 13). Medlemsländerna skall redovisa vilka administrativa former som valts för upprättandet av s.k. behöriga myndigheter för de olika vattendistrikten, hur dessa geografiskt avgränsas samt hur direktivet genomförts i den nationella lagstiftningen. Åtgärdsprogram och förvaltningsplaner skall var upprättade . Ramdirektivet är av primär betydelse för havsmiljön och det slutliga resultatet, God ytvattenstatus, kan endast nås om miljökvalitetsmålen för Ingen övergödning (avsnitt 12), Levande sjöar och vattendrag (avsnitt 13) och Grundvatten av god kvalitet (avsnitt 14) uppfylls. Miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård i ett generationsperspektiv I regeringens bedömning av miljökvalitetsmålet i ett generationsperspektiv är den första punkten en sammanfattning av sakinnehållet i tre av de elva punkter som redovisades i propositionen 1997/98:145 Svenska miljömål. Skillnaden är att denna punkt beskriver en övergripande miljökvalitet och inte ett flertal specifika mål. Den andra punkten har utvecklats jämfört med propositionen 1997/98:145. Den tredje punkten är något reviderad jämfört med samma proposition. De fjärde och femte punkterna är oförändrade från propositionen 1997/98:145. Den sjätte och sjunde punkten är kompletteringar som föreslagits av . Utöver dessa punkter angavs ytterligare fyra i propositionen 1997/98:145 Svenska miljömål. Effekterna av ökad närsaltsbelastning på hav och kustmiljö är omfattande. Åtgärderna för att komma till rätta med problemen måste huvudsakligen genomföras på land och därför har de tre punkter som behandlade näringsämnen förts till miljökvalitetsmålet Ingen övergödning (avsnitt 12). Tre av punkterna föreslås som delmål för miljökvalitetsmålet enligt ovan. En punkt om bl.a. lokalisering av vindkraftverk har utgått. Konsekvenser av förslagen Ett genomförande av föreslagna åtgärder ger goda förutsättningar för att nå miljökvalitetsmålet för havs-, kust- och skärgårdsmiljöerna i och inom en generation. Effekten av åtgärderna beror i hög grad på ett effektivt genomförande av åtgärder för att nå flera andra miljökvalitetsmål, bl.a. Giftfri miljö (avsnitt 9), Ingen övergödning (avsnitt 12) och Ett rikt odlingslandskap (avsnitt 18). Dessa tre mål berör belastningen av kväve, fosfor och miljögifter på havsmiljön. Effektiv uppfyllelse av miljökvalitetsmålen luft (avsnitt 7), Myllrande våtmarker (avsnitt 16) och Levande skogar (avsnitt 17) bidrar också till havsmiljöns återhämtning och bevarande. Sammantaget kommer åtgärder för att nå dessa mål att ha en positiv påverkan på förutsättningarna för återhämtningen av havets och kustens ekosystem. Möjligheterna att fortsätta och utveckla kust- och skärgårdsområdenas natur- och kulturmiljöer är även beroende av åtgärder för att nå målen Ett rikt odlingslandskap (avsnitt 18) och En god bebyggd miljö (avsnitt 20). Fiskerinäringen är beroende av att den långsiktiga produktionen upprätthålls och den har därmed allt att vinna på att miljökvalitetsmålen nås. Fisket kännetecknas av att de ekonomiska förutsättningarna för vissa typer av fiske blivit allt sämre, medan andra fiskeföretag har god lönsamhet. Genom att begränsa överfisket kan de ekonomiska förutsättningarna för många fiskeföretag förbättras. Dock kan sådana begränsningar krävas av fiskeinsatsen att ekonomiska problem för vissa typer av fiskeföretag kan uppstå. Begränsningar av fisket för att upprätthålla dels fiskbestånden, dels det småskaliga kustfisket kan sannolikt inte utan en reduktion av den havsbaserade fiskeflottan, vilket lokalt kan få konsekvenser för sysselsättningen. ökade övervakningsinsats och satellitspaning till havs för att spåra olje- och kemikalieutsläpp kan även medverka till en förbättrad fiskerikontroll. Den statsfinansiella kostnaden för att nå alla delmål under miljökvalitetsmålet uppskattas till totalt ca . Under utgiftsområde 17 Kultur har regeringen, i den ekonomiska vårpropositionen 2001 beräknat ökade anslag för att bilda kulturreservat vilket beräknas täcka behoven för den strategi som avses under delmål 2. avsätter ca 0,75 miljoner för programarbete, dels genom enskilda stöd, dels genom stöd för vård via landsbygdsprogrammet. Regeringen bedömer att det behövs ytterligare resurser för bl.a. skydd av värdefulla miljöer, skydd av hotade arter, fiskevård och åtgärder mot olje- och kemikalieutsläpp. beräknar regeringen att göra vissa omprioriteringar av resurser inom 2001 års utgiftsram. Regeringen beräknar vidare att, i jämförelse med utgiftsnivå för delmålen, tillföra ca 2002-2003 och ca (se vidare avsnitt 25). De åtgärder som föreslås kommer att bidra till att genomföra EG:s ramdirektiv för vatten. Kostnaderna för att genomföra direktivet kommer att kunna bedömas först när utredningen om genomförandet av direktivet är färdig (se avsnitt 13). 16 Myllrande våtmarker Av fastställt miljökvalitetsmål Våtmarkernas ekologiska och vattenhushållande funktion i landskapet skall bibehållas och värdefulla våtmarker bevaras för framtiden. Delmål för miljökvalitetsmålet Myllrande våtmarker Regeringens förslag: 1. En nationell strategi för skydd och skötsel av våtmarker och sumpskogar skall tas fram senast . Samtliga våtmarksområden i Myrskyddsplan för skall ha ett långsiktigt skydd . skall inte skogsbilvägar byggas över våtmarker med höga natur- eller kulturvärden eller så att dessa våtmarker påverkas negativt på annat sätt. I odlingslandskapet skall minst 12 000 ha våtmarker och småvatten anläggas eller återställas fram . Åtgärdsprogram skall senast finnas och ha inletts för de hotade arter som har behov av riktade åtgärder. Regeringens bedömning: Med de förslag till delmål som läggs fram är förutsättningarna goda för att miljökvalitetsmålet skall kunna nås inom en generation. För att de åtgärder som behövs skall få avsedd effekt krävs bl.a. ökad kunskap om storleken på de områden som behöver restaureras och nyanläggas och de olika värden, bl.a. kulturvärden, som berörs i våtmarker av varierande slag. Myrskyddsplanen bör också kompletteras med ett större urval sumpskogar och resultatet av våtmarksinventeringen i . För att miljökvalitetsmålet skall nås förutsätts medverkan från jord- och skogsbruket. Även andra sektorer måste visa den hänsyn som krävs. Statsfinansiella kostnader uppkommer främst för skydd och anläggande av våtmarker. kan det behövas ytterligare ekonomiska medel för anläggande av våtmarker. Därför avser regeringen att återkomma med nya delmål i samband med förändring av landsbygdsförordningen om så är möjligt. Miljökvalitetsmålet Myllrande våtmarker bör i ett generationsperspektiv enligt regeringens bedömning innebära bl.a. följande: * I hela landet finns våtmarker av varierande slag, med bevarad biologisk mångfald och bevarade kulturhistoriska värden. * Hotade arter har möjlighet att sprida sig till nya lokaler inom sina naturliga utbredningsområden så att långsiktigt livskraftiga populationer säkras. * Främmande arter och genetiskt modifierade organismer som kan hota den biologiska mångfalden introduceras inte. * Torvbrytning sker på lämpliga platser med hänsyn till natur- och kulturmiljön och den biologiska mångfalden. * Våtmarker skyddas så långt möjligt mot dränering, torvtäkter, vägbyggen och annan exploatering. * Våtmarkernas värde för friluftsliv värnas. förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. Ambitionsnivån i regeringens förslag till delmål 2, 3 och 4 är högre jämfört med kommitténs förslag. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. , anser att reglerna för anläggande av skogsbilvägar bör skärpas. föreslår att en generell samrådsplikt för byggande av skogsbilvägar förs in i förordningen (1998:904) om täkter och anmälan för samråd. i framhåller att samrådsplikt bör gälla även i de fall mindre traktorvägar förbättras för att uppnå standard som skogsbilväg. och flera länsstyrelser m.fl. förespråkar ett generellt markavvattningsförbud. däremot anser att nuvarande regelverk med prövning i vissa fall bör behållas. Skogsindustrier föreslår att målen formuleras så att skogsbilvägar inte påtagligt skadar våtmarker med höga kulturvärden. , och flera länsstyrelser berör frågan om konflikter mellan våtmarkens bevarande och brytning av torv för energiändamål, varvid inställning är att torvbrytning för energiändamål bör upphöra helt. framhåller att föreningen, med vissa förbehåll, är beredd att medverka till att miljökvalitetsmålet uppnås genom att verka för att medlemsföretagen inte prospekterar myrar som är upptagna i myrskyddsplanen. understryker att våtmarker bör kunna nyanläggas även i skogsmark och pekar på att inskränkningar i möjligheten att dra skogsbilvägar över våtmarker kan leda till krav på ersättning eller inlösen. framhåller våtmarkernas betydelse som naturresurs och för vattenkvaliteten. framhåller att anlagda våtmarker även kan ha ett högt rekreationsvärde. ställer i utsikt att förbundets kunnande kan tas i anspråk vid utbildning och rådgivning m.m. pekar på möjligheten att skydda våtmarker genom naturvårdsavtal med enskilda markägare. efterlyser en strategi för hantering av våtmarken som närsaltfälla utan att målet biologisk mångfald motverkas. Världsnaturfonden anser att ett särskilt delmål borde beröra restaureringsbehovet vad gäller torvtäkter med syfte att ta fram en strategi för skadade myrar så att den naturliga myrbildningsprocessen kan återskapas. framhåller att delmålet som gäller anläggande och återställande av våtmarker även skall innehålla restaurering av dessa. Arbetet med en komplettering av våtmarksinventeringen med kulturhistoriska data kommer att bli tids- och resurskrävande och kan inte vara genomfört till 2002. Bakgrund till miljökvalitetsmålet Myllrande våtmarker: Våtmark är ett samlingsnamn för olika naturtyper som har det gemensamt att det under större delen av året finns en fri vattenspegel eller rörligt vatten nära markytan. Myrar, sumpskogar och långgrunda stränder är de största huvudgrupperna. Våtmarkernas roll för den biologiska mångfalden är betydande i hela det svenska landskapet. En lång rad växter och djur är helt knutna till olika typer av våtmarker som livsmiljö. De torvbildande våtmarkerna har stor betydelse för att lägga fast humus och närsalter som annars skulle rinna ut i haven. Sumpskogarna upptar av produktiva skogsmark. Sumpskogarna utgör dock inte någon enhetligt naturtyp. Våta granskogar, tallbevuxna myrar, alkärr och strandskogar med al, viden och hägg är exempel på sumpskogar. Sumpskogarna står för en stor del av skogslandskapets artrikedom och hyser t.ex. många hotade snäckor, sniglar och insekter. Många arter som i övriga betraktas som hotade eller försvunna har sina sista starka fästen i de svenska våtmarkerna. Totalt uppgår våtmarksyta till omkring 12 miljoner ha, eller närmare en fjärdedel av landytan. En tredjedel av våtmarksytan bedöms vara helt opåverkad medan resten utsatts för ingrepp som lett till förändringar i yt- och grundvattenförhållanden. och försvann ungefär en fjärdedel av de ursprungliga våtmarkerna genom dränering. Ca 900 000 ha våtmarker har sammantaget försvunnit i . I delar av återstår av den ursprungliga våtmarksarealen. Våtmarkerna har länge haft stor betydelse för människornas försörjning. De bär spår efter utvinning av myrmalm och torv, foderinsamling och samfärdsel. Våtmarkernas historiska betydelse återspeglas av folkliga traditioner och platsnamn som knutits till dem. I våtmarksområden kan förekomma lämningar av förhistoriska boplatser, offerfynd m.m. där markens konserverande egenskaper bidragit till bevarandet. Nyanläggning av skogsbilvägar och pågående torvbrytning är exempel på aktiviteter som påverkar våtmarkernas hydrologi och därmed en av förutsättningarna för biologisk mångfald och som riskerar att förstöra lämningar från . Av de 4 120 rödlistade arterna förekommer 620, eller , i våtmarker. Exploatering har försämrat livsbetingelserna och fragmentering har försvårat spridningsmöjligheterna för arterna. Nedfall av luftföroreningar och markavvattning har lett till igenväxning, en effekt som förstärkts med upphörandet av våtmarksslåtter och betesdrift. Igenväxningen, som bl.a. hotar den av hävdad mark beroende flora som utvecklats där, behandlas även under miljökvalitetsmålet Ingen övergödning (avsnitt 12). Bevarandet av biologisk mångfald är en viktig fråga såväl nationellt som internationellt. Konventionen om biologisk mångfald (CBD), en överenskommelse som slöts inom ramen 1992, trädde 1993. Konventionen syftar till att komma till rätta med det stora problem som förlust av ekosystem, arter och gener utgör. har drygt 170 stater, inklusive och övriga EU-länder, anslutit sig till konventionen. Denna har tre övergripande mål, bevarande av biologisk mångfald, hållbart nyttjande av mångfaldens beståndsdelar och rättvis fördelning av den nytta som kan utvinnas ur genetiska resurser.