prop · GP0325 · 2001-10-25 00:00:00 — I paragrafen föreskrivs att den som är uppgiftsskyldig enligt bestämmelserna i lagen är skyldig att genom räkenskaper, anteckningar eller på annat lämpligt sätt se till att han har underlag för att fullgöra uppgiftsskyldigheten och för kontroll av denna. I författnings- kommentaren anförs bl.a. att skyldigheten att bevara underlag i flertalet fall kommer att gälla efter utgången av det kalenderår underlaget avser. Enligt författningskommentaren finns motsvarande skyldighet i 4 kap. 1 § i den nu gällande lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter. Lagrådet kan emellertid konstatera att den nuvarande bestämmelsen, som i övrigt är snarlik den föreslagna, skiljer sig från denna genom att skyldigheten endast gäller att i skälig omfattning sörja för att underlag finns för uppgiftsskyldigheten och för kontroll av denna. Det kan därför tyckas att förslaget innebär en viss skärpning av kraven på de uppgiftsskyldiga. Detta berörs inte i författningskommentaren. Vid lagrådsföredragningen har upplysts att man inte ser borttagandet av orden i skälig omfattning som en skärpning, eftersom det i praxis ställs höga krav på de uppgiftsskyldiga. Lagrådet, som erinrar om att den aktuella bestämmelsen omfattar inte endast bokföringsskyldiga utan även privatpersoner utan särskilda insikter i redovisning, finner det motiverat att utforma bestämmelsen så att den ger utrymme för ett visst hänsynstagande till vad saken gäller och vilka krav i fråga om anteckningar etc. som rimligen kan ställas på den berörda personen. Enligt Lagrådets mening bör bestämmelsen kunna utformas enligt följande: Den som är uppgiftsskyldig enligt bestämmelserna i denna lag är skyldig att i skälig omfattning genom räkenskaper, anteckningar eller på annat lämpligt sätt se till att han har underlag för uppgiftsskyldigheten och för kontroll av denna. Om det inte anses önskvärt att utforma den nya bestämmelsen på ett sådant sätt bör i vart fall skälen för skärpningen anges. 19 kap. 3 § I paragrafen föreskrivs att beslut av eller beslut av en skattemyndighet inte får överklagas. Motsvarande bestämmelse finns, såvitt nu är i fråga, i 4 kap. 6 § i den nu gällande lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter. Frågan kan ställas om det inte finns några beslut enligt den nya lagen som borde kunna få överklagas. En sådan typ av beslut är förelägganden av olika slag, eventuellt förenade med vite. På det förvaltningsrättsliga området är vitesförelägganden normalt överklagbara, oavsett att grunden för vitet måste prövas i samband med ett utdömande av vitet (se t.ex. 26 kap. , 21 kap. , 34 och 35 §§ livsmedelslagen, m.fl. bestämmelser). Detta gäller om inte annat är särskilt föreskrivet (jfr 22 a § första stycket förvaltningslagen). Sådana föreskrifter är dock regel på skatteområdet, där det brukar föreskrivas förbud mot överklagande som även omfattar vitesförelägganden (se t.ex. 6 kap. 2 § taxeringslagen). Enligt Lagrådets mening kan det emellertid finnas skäl att mera noggrant analysera skälen för överklagandeförbud vid de olika typer av vitesförelägganden som kommer i fråga enligt den nya lagen. Även när det gäller vissa andra beslut som kan medföra negativa konsekvenser för en enskild, t.ex. beslut om avslag på begäran om anstånd att lämna självdeklaration, kan det synas motiverat att belysa varför ett överklagandeförbud anses behövligt. Frågan bör övervägas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Den nya lagen föreslås i punkt 1 träda i kraft . Den skall dock inte tillämpas i sin helhet redan vid taxering. När det gäller deklarationsskyldigheten, vilka uppgifter som skall förtryckas på självdeklarationer och deklarationstidpunkten skall sålunda den lagen tillämpas första gången vid taxering. På motsvarande sätt skall vissa bestämmelser om kontrolluppgifter tillämpas första gången vid 2004 eller taxering. Vidare skall som huvudregel den utvidgade kontrolluppgiftsskyldigheten inte gälla förrän vid taxering. nu angivna undantagen återfinns i tre strecksatser i punktens första stycke och i andra stycket. Som en fjärde strecksats i första stycket i punkten anges att lagen i övrigt skall tillämpas första gången vid 2002 Enligt Lagrådets mening blir regleringen mera överblickbar om punkten 1 utformas på det sätt som anges i det följande. som anförts under 2 kap. 6 § i fråga om deklarationsskyldigheten anges att lagen om särskilt grundavdrag och deklarationsskyldighet för fysiska personer i vissa fall vid taxeringar innebär ett visst undan- tag från övergångsbestämmelsen beträffande deklarationsskyldigheten. Lagrådet förordar att punkten 1 ges förslagsvis följande lydelse: Denna lag träder i kraft , då lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall upphöra att gälla. lagen skall tillämpas första gången vid taxering med följande a)2 kap., 3 kap. 3 § samt 4 kap. 2 och 5 §§ tillämpas första gången vid taxering, såvitt inte annat föreskrivs i lagen (1999:265) om särskilt grundavdrag och deklarationsskyldighet för fysiska personer i vissa fall vid taxeringar, b)andra bestämmelser om kontrolluppgiftsskyldighet än de i 10 kap. 6- 11 §§ [enligt Lagrådets förslag till omdisposition] tillämpas första gången vid taxering såvitt de innebär en utvidgning av denna skyldighet jämfört med motsvarande äldre bestämmelser, c)12 kap. 1 § tillämpas första gången vid taxering såvitt gäller skyldighet att lämna kontrolluppgift för andra juridiska personer än dödsbon, och d)12 kap. 2 och 3 §§ tillämpas första gången vid taxering såvitt gäller skyldighet att ange mottagarens utländska skatteregistreringsnummer eller motsvarande. Lagrådet föreslår att punkt 2 avfattas enligt följande: Bestämmelserna i 2 kap. 2, 4-9, 11-13 och 28 §§ samt 3 kap. 28 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall tillämpas vid 2002 och tidigare års taxeringar. I övrigt skall den lagen tillämpas vid 2001 och tidigare års taxeringar. Förslaget till lag om ändring i lagen om punktskatter och Den föreslagna lagändringen skall träda i kraft . denna tidpunkt kan det finnas förelägganden som är förenade med vite. Utan en särskild övergångsbestämmelse som anger att vite som förelagts enligt lag om självdeklaration och kontrolluppgifter skall anses som vite som förelagts enligt den nya lagen i ämnet saknas det med den ändrade lydelsen av 9 kap. 3 § lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter en forumbestämmelse för utdömande av gamla viten. Lagrådet föreslår därför att det införs en övergångsbestämmelse med förslagsvis följande lydelse: Vid tillämpning av 9 kap. 3 § skall vite, som förelagts enligt lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, anses förelagt med stöd av lagen (2001:000) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Lagrådet kan i sammanhanget inte underlåta att påpeka att lagtexten i andra meningen i 9 kap. 3 § första stycket i såväl den nuvarande som den föreslagna lydelsen ter sig mindre adekvat när den anger att fråga om utdömande av vite skall prövas av den länsrätt som är behörig enligt dessa lagar (dvs. lagarna om taxering samt självdeklarationer och kontrolluppgifter). Vilken länsrätt som är behörig anges nämligen inte i dessa lagar utan i 14 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar och därtill anslutande föreskrifter. Vad som borde sägas i 9 kap. 3 § är att behörig länsrätt är den länsrätt som är behörig i ärenden enligt dessa lagar eller liknande. Samma sak gäller 23 kap. 2 § andra stycket skattebetalningslagen. Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324) 5 kap. 5 § Under lagrådsföredragningen har upplysts att Regeringen anser att tredje stycket i denna paragraf (Förseningsavgift enligt --- i föreläggandet.) är överflödigt och kan utgå. Lagrådet har ingen erinran häremot. Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen 10 kap. 25 och 26 §§ I det nya andra stycket har införts ett krav på egenhändigt undertecknande av preliminära självdeklarationer och skattedeklarationer. I den följande 26 § finns bestämmelser om avlämnande av sådana deklarationer i elektronisk form. I enlighet med vad Lagrådet anfört under 4 kap. 3 och 4 §§ i den nya lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter uppstår genom tillägget till 25 § en motsägelse mellan 25 och 26 §§ skattebetalningslagen. Lagrådet föreslår därför att 26 § ändras i enlighet med vad Lagrådet förordat i fråga om 4 kap. 4 § i den nya lagen. 23 kap. 2 § Lagrådet hänvisar beträffande första stycket till vad Lagrådet anfört under 17 kap. 8 § i den nya lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter och i fråga om andra stycket till det som sagts angående 9 kap. 3 § första stycket lagen om punktskatter och Förslaget till lag om ändring i lagen om omräkningsförfarande vid beskattning för företag som har sin redovisning i euro, m.m. I remissen föreslås en ny lydelse av 4 § första stycket i lagen. innebär bl.a. att en mening rörande årsredovisning som fogas till självdeklarationen tas bort. I det föreslagna stycket anges att uppgifter enligt 3 kap. 5 § lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter skall avse belopp som har räknats om till kronor. Lagrådet vill inledningsvis påpeka att 3 § i lagen, vilken inte föreslås ändrad, innehåller en bestämmelse om att årsredovisning skall fogas till självdeklarationen. Denna bestämmelse synes, mot bakgrund av övriga förslag i remissen, böra utgå. Lagrådet erinrar vidare om att det i 1 kap. 9 § i den föreslagna nya lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter föreskrivs att uppgifter skall till sina belopp anges i svenska kronor. Det föreslagna 4 § första stycket i den nu aktuella lagen synes därför sakna självständig betydelse. Enligt Lagrådets mening kan det vara lämpligt att omformulera stycket till en erinran, t.ex. enligt följande: Av 1 kap. 9 § lagen (2001:000) om självdeklarationer och kontrolluppgifter följer att uppgifter enligt den lagen skall till sina belopp anges i svenska kronor. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2001/02:25 En ny lag om självdeklarationer och kontrolluppgifter