prop · GP0353 · 2001-11-07 00:00:00 — Från huvudregeln om att den som har rösträtt också är valbar görs un- dantag för såväl svenska medborgare som för unionsmedborgare som har vissa ämbeten eller uppdrag. Uppräkningen i paragrafen över vilka äm- beten och uppdrag som omfattas av undantaget motsvarar uppräkningen i artikel 6 i valrättsakten som redovisats i föregående avsnitt. Det ankommer på den centrala valmyndigheten att pröva om den som blivit vald varit valbar i valet och därmed behörig att vara företrädare i . Prövningen görs i samband med att den centrala valmyndigheten enligt 18 kap. 2 § första stycket vallagen utser företräd- arna till . Enligt 19 kap. 10 § tredje stycket vallagen tillträder företrädare i Euro- paparlamentet sitt uppdrag då de utsetts och deras behörighet prövats av . Frågan om förbudet mot att inneha vissa särskilt uppräknade ämbeten eller uppdrag i 1 kap. 8 § andra stycket vallagen senast måste ha iakttagits av den som kandiderar som företrädare i Euro- paparlamentet har avgjorts av (beslut , dnr 1999:4). Ärendet gällde frågan när dåvarande statsrådet , som kandiderade till vid valet , senast behöv- de lämna regeringen för att vara valbar i Europaparlamentsvalet. fann att det enligt vallagen är förhållandena på valda- gen som avgör om en kandidat är valbar eller inte, men att den avgörande tidpunkten enligt valrättsaktens bestämmelser om med uppdraget ofören- liga ämbeten eller uppdrag inträder först i och med att den valde tillträder Prop. 2001/02:53 sitt uppdrag i . Regeringens förslag: Vallagen anpassas till valrättsakten så att den som kandiderar i valet till och innehar ett ämbete eller ett uppdrag som är oförenligt med uppdraget som Eu- ropaparlamentariker inte skall behöva lämna ämbetet eller uppdraget förrän när han eller hon tillträder sitt uppdrag i . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har motsatt sig förslaget. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna i 1 kap. 8 § andra stycket vallagen är avsedda att genomföra bestämmelserna om med upp- draget som företrädare i oförenliga ämbeten och upp- drag i artikel 6 i valrättsakten (prop. 1996/97:70 s. 110 och 177). bestämmelserna i 1 kap. 8 § andra stycket vallagen kommit att tillämpas blir förhållandena på valdagen avgörande för om kandidaten är valbar Den valbarhetsprövningen avser inte bara den allmänna regeln om valbarhet i 1 kap. 8 § första stycket vallagen om valbarhetsålder och medborgarskap utan också reglerna i andra stycket om oförenliga ämbe- ten och uppdrag. Sist nämnda regler är exempel på villkor som skall sä- kerställa att de som skall företräda väljarna i i vissa viktiga avseende inte bara är opartiska och oberoende utan också att de av sin omgivning uppfattas som opartiska och oberoende. Enligt valrättsaktens bestämmelser tillträder den valde sitt uppdrag i först efter det att prövat den val- des behörighet (artikel 11). Detta talar för att valrättsaktens bestämmelser på sätt uttalat inte kan tolkas på annat sätt än att oförenligheten inträder först i och med att den valde tillträder sitt Denna ståndpunkt får också stöd i det för- hållandet att det inte finns någon bestämmelse i valrättsakten som säger att den som har eller har haft ett ämbete eller ett uppdrag som nämns i katalogen är förhindrad inte ens för en viss minsta tid efter det att han eller hon avträtt ämbetet eller lämnat uppdraget att kandidera till Euro- Som erfarenheterna kring val till visat har den svenska regeln utformad som en valbarhetsregel visat sig medföra vissa praktiska problem. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen i 1 kap. 8 § andra stycket vallagen ändras på så sätt att den som kandiderar i valet till inte behöver frånträda sitt ämbete eller sitt uppdrag förrän han eller hon tillträder sitt uppdrag i . Förslaget innebär att det är möjligt för den centrala val- myndigheten att, i samband med att myndigheten enligt 18 kap 2 § första stycket vallagen skall utse företrädarna i och utfärda bevis om detta, pröva om hinder föreligger för någon eller några av dem på grund av innehav av oförenligt ämbete eller uppdrag. ens mening bör den centrala valmyndigheten över huvud taget inte pröva Däremot skall det framgå av vallagen att uppdraget som företrädare i inte är förenligt med de ämbeten eller Prop. 2001/02:53 uppdrag som sägs i artikel 6 i valrättsakten. Bestämmelsen i 1 kap. 8 § andra stycket vallagen bör därför ändras i enlighet med vad som sagts och flyttas till en ny 71 § i 18 kap. 12 Övriga frågor som rör vallagen Regeringens förslag: De uppgifter som skattemyndigheterna har enligt vallagen och som inte har berörts ovan skall flyttas över till länsstyrelserna. Regeringens bedömning: Den nuvarande ordningen att en skriftlig anmälan till en skattemyndighet om adress från en svensk medborgare som inte är folkbokförd i landet också skall anses som en anmälan om att tas upp i röstlängd bör inte ändras. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har motsatt sig förslaget. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Skattemyndigheter- na har uppgifter i valsystemet enligt ett flertal bestämmelser i val- lagen. Merparten av dessa bestämmelser har berörts i det föregående, varvid föreslagits att skattemyndighetens uppgifter skall föras över till respektive den centrala valmyndigheten. I syfte att skapa en sammanhållen regional organisation, på samma sätt som till följd av förslagen i avsnitt 4 kommer att gälla på det lokala plan- et, anser regeringen att även övriga bestämmelser i vallagen som rör skattemyndigheterna bör ändras och att de uppgifter som det gäller föras över till länsstyrelserna. Vad som sagts bör dock inte gälla anmälan om adress från svensk medborgare som inte är folkbokförd i landet. Enligt 7 kap. 10 § vallagen anses en sådan adressanmälan om den görs skriftligen till en skattemyn- dighet också som en anmälan om att tas upp i röstlängd. En sådan anmäl- an är nämligen i grunden en folkbokföringsuppgift och bör därför också som göras till skattemyndigheten. Rätten att kandidera i flera valkretsar i riksdagsvalet Regeringens bedömning: Någon lagstiftning för att undvika de nega- tiva konsekvenser det har för väljarna om samma kandidatnamn före- kommer i fler än en valkrets på valsedlar vid val till bör inte Rådets förslag: Rådet har föreslagit en normativ bestämmelse av in- nebörd att samma kandidatnamn inte bör förekomma i mer än en val- Remissinstanserna: anser att dubbelvals- avvecklingen kan leda till förvirrande effekter om ett parti har samma kandidater i många valkretsar. Det f.n. mest ändamålsenliga sättet att komma till rätta med detta är enligt nämnden att införa en bestämmelse av normativ karaktär, som innebär att en kandidat i riksdagsvalet bör fö- rekomma i endast en valkrets. Enligt kan rådets för- slag förväntas leda till större tydlighet och en starkare koppling mellan valkretsen och de förtroendevalda, vilket kan uppfattas som positivt. anser kommunen att det är viktigt att beakta att väljare kan ha intresse av att rösta på samma kandidat oavsett valkretstillhörighet. För att kunna gå längre än till en ren rekommendation är det enligt kommun- en angeläget att utreda frågan ytterligare. Skälen för regeringens bedömning: Ju fler listor ett parti har, desto svårare blir det att i olika avseenden förutsäga vilka personer som kom- mer att besätta partiets mandat. I synnerhet kan det vara svårt att med något mått av säkerhet avgöra vilken eller vilka personer som skall ersät- ta dem som blivit valda. I en situation där ett antal personer förekommer på en s.k. rikslista och dessutom på en eller flera kretslistor blir förutsägbarheten mycket liten. Att reglerna om dubbelvalsavveckling kan få dessa effekter har varit känt tidigare. val kom detta att uppmärksammas på grund av att ett antal kandidater i riksdagsvalet kom att representera valkretsar där de visserligen kandiderade, men till vilka de i övrigt inte hade någon egentlig anknytning. Det är inte i första hand personvalsreglerna som har lett till dessa resultat. Reglerna om personval gör det dock svårare att förutse resultatet av dubbelvalsavveckling. I den utvärdering som gjordes efter Europaparlamentsvalet framkom att det varit förvirrande för både väljare och massmedia att en och samma kandidat stod på flera listor (SOU 1996:66). I det sammanhanget betona- des också partiernas ansvar för att antalet listor begränsades så mycket som möjligt. Om partiernas nomineringsstrategi i förening med vallagens regler medför resultat som uppfattas som mer eller mindre slumpartade finns det risk för att inte bara personvalsinslaget utan hela valsystemet som sådant förlorar i trovärdighet. Detta i sin tur kan leda till andra negativa effekter, t.ex. ett försämrat valdeltagande. Risken för sådana effekter skulle minska om partierna nominerade varje kandidat i endast en val- krets. Rådet har diskuterat möjligheten att införa en regel i vallagen som in- nebär att en kandidat får ställa upp i endast en valkrets. En möjlighet vore att återinföra s.k. bostadsband. En kandidat skulle då vara valbar endast i den valkrets som han eller hon var folkbokförd i. Rådet ansåg dock att en regel av det slaget skulle innebära en relativt stor begränsning av partiernas möjligheter att lansera kandidater efter eget gottfinnande. En annan modell som diskuterades och som ger partierna större frihet i detta avseende är att föreskriva att en kandidat inte får kandidera mer än i en valkrets men att partierna har frihet att avgöra i vilken krets. Den svenska valordningen innehåller inte någon obligatorisk anmäl- ningsskyldighet. Om man skulle kräva att alla kandidater i förväg anmäl- er i vilken valkrets de skall delta innebär detta enligt rådet i praktiken ett avskaffande av den fria nomineringsrätten. En sådan ordning borde enligt rådet i konsekvensens namn också leda till ett krav på att samtliga partier i förväg anmäler deltagande i val. Sammantaget skulle detta innebära en övergång till officiella valförberedelser i . Även om de omedel- bara följderna av en sådan ordning sannolikt inte skulle uppfattas som Prop. 2001/02:53 alltför mycket avvikande från de nuvarande reglerna, ansåg rådet att det skulle vara en förändring av principiellt stor betydelse. Till detta kom att rådet menade att det finns mycket som talar för att en övergång till offi- ciella valförberedelser bör föranleda en annorlunda definition av partibe- greppet i regeringsformen. Rådet ansåg sig inte böra lägga fram förslag av innebörd att officiella valförberedelser införs i . En något mindre ingripande reglering vore, enligt rådet, att föreskriva att en kandidat bara får kandidera i en valkrets och att införa en särskild ordning för den situationen att kandidaten ändå ställer upp i mer än en valkrets. Det måste då avgöras om personrösterna på kandidaten skall beaktas med hänsyn till att kandidaten brutit mot regeln att kandidera i mer än en valkrets. Om rösterna skall beaktas måste det avgöras i vilken valkrets kandidaten skall få tillgodoräkna sig rösterna. Oavsett hur man går till väga innebär modellen enligt rådet en risk att personröster på en kandidat blir ogiltiga, om denne av ett eller annat skäl kommer att ställa upp i flera valkretsar. Sammantaget ansåg rådet att det mest ändamålsenliga sättet att komma åt problemet är att i vallagen införa en bestämmelse av normativ karaktär som innebär att en kandidat i riksdagsvalet bör före- komma i endast en valkrets. Skulle det ändå förekomma att en kandidat tar plats i mer än en krets, skall dubbelvalsavveckling ske i enlighet med de nuvarande reglerna. Sedan rådet lagt fram sitt förslag hemställdes i en motion att hos regeringen skulle begära att regeringen lägger fram förslag om att riksdagskandidater endast får ställa upp i en valkrets (mot. 2000/01:K335). ansåg att om en sådan begränsning som rådet föreslagit övervägs, kan den inte göras utan mer genomgripande analyser (bet. 2000/01:KU7 s. 16 f.). Även om det kan tyckas olyckligt att en och samma person kandiderar i ett stort antal valkretsar och därmed försvårar bedömningen av valhandlingens effekt när det gäller personrösten, kunde det enligt utskottet finnas legitima skäl för ett parti att nominera en kan- didat i fler än en valkrets. Det kunde enligt utskottet också ifrågasättas om rådets förslag till normativ, men inte absolut bindande, lagstiftning är en lagtekniskt lämplig lösning. Utskottet ville emellertid inte föregripa beredningen i av förslaget. Utskottet avstyrkte därför motionen. Regeringen gör följande bedömning. Som framgått ovan leder kandidaturer i flera valkretsar till allvarliga nackdelar för väljarna. Denna ordning utgör därför ett demokratiskt prob- lem. Regeringen förutsätter att partierna medverkar till att komma till rätta med problemet och även utan yttrycklig lagstiftning avhåller sig från åtgärder som kan försvaga valsystemets legitimitet. Regeringen an- ser därför att det inte nu finns tillräckliga skäl att föreslå någon lagstift- ning på denna punkt. Om genomförandet av val visar att parti- erna inte tar sitt ansvar på allvar är regeringen dock beredd att återkom- ma till med förslag till erforderlig lagstiftning. Regeringens förslag: Skyldigheten för den centrala valmyndigheten att distribuera listor över partier som har anmält kandidater skall av- Regeringens bedömning: Kravet i vallagen på att en kandidat skriftligen skall förklara att han eller hon har gett sitt parti tillstånd att anmäla kandidaturen bör behållas. Rådets förslag och bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i län ifrågasätter att listor över de partier som har anmält kandidater inte skall finnas tillgängliga i i län anser att reglerna kring kan- didaternas förklaringar bör mjukas upp; det bör vara tillräckligt att parti- ets ombud intygar att de anmälda samtyckt till kandidaturen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Ett parti som har re- gistrerat sin partibeteckning skall anmäla samtliga sina kandidater, om något skydd för partibeteckningen skall komma till stånd. står genom att icke anmälda namn på listorna inte beaktas vid samman- Det kan uppstå problem om ett parti vill lägga till eller byta ut kandi- dater på sina listor efter det att sista dag för anmälan passerats. Genom ett beslut av (dnr 31-1998) är det klart att ett parti helt kan återta sin kandidatanmälan efter för anmälan av kandidater. En av de få rimliga anledningarna till att ett parti vill återta sin kandi- datanmälan, och därmed avstå från skydd för partibeteckningen, torde vara att tillskrivna namn på valsedeln skall kunna beaktas. mål i sin tur torde vara en följd av att partiet av någon anledning har kommit att ha för få kandidater. Att ett parti väljer att uppträda på det sättet kan medföra praktiska olägenheter för valmyndigheterna som har upprättat listor över partier som registrerat partibeteckning och anmält Listorna upprättas /maj och skall finnas i röstnings- lokaler på valdagen. Om ett parti i ett sent skede förklarar att det inte längre vill ha några anmälda kandidater är risken stor att listorna inte I ett sådant fall kommer väljarna att få en felaktig in- Det finns olika sätt att komma åt problemet. Man kan således tänka sig att förbjuda återtagande av kandidatanmälningar. Detta vore enligt reger- ingens mening dock ett alltför stort ingrepp i partiernas inre angelägen- Den praxis som har tillämpats på detta område innebär att ett parti som anmält kandidater i rätt tid får lov att i ett senare skede göra kompletteringar och ändringar och har inte visat sig medföra olägenheter som medför att det nu finns skäl att föreslå några ändringar i regelsys- Även om det bör förekomma återhållsamhet med byte av namn särskilt efter det att förtidsröstningen inletts innebär denna praxis att det sannolikt blir mindre anledning för ett parti att i ett sent skede återta kan- didatanmälningar för att få till stånd förändringar på valsedlarna. lertid bör man inte bortse från denna möjlighet och därmed risken för att listorna över partier som anmält partibeteckning och kandidater blir Rådet ansåg att det kan ifrågasättas om de nu aktuella listorna fyller Prop. 2001/02:53 någon praktisk funktion. Rådet föreslog att bestämmelsen i 9 kap. 11 § vallagen som innebär att listorna skall finnas i röstningslokaler upphävs. Däremot bör enligt rådet bestämmelsen i 5 kap. 20 § samma lag som in- nebär att den centrala valmyndigheten skall upprätta listorna stå kvar och kompletteras med en bestämmelse av innebörd att en lista på begäran skall tillhandahållas den som så önskar. Det kan förväntas att listorna kommer att publiceras på den centrala valmyndighetens webbplats på Internet. Regeringen ansluter sig till rådets förslag och föreslår att det genom- förs. Enligt 5 kap. 14 § vallagen skall varje anmäld kandidat skriftligt för- klara att han eller hon gett partiet tillstånd till anmälan. Förklaringarna skall tillsammans med kandidatanmälan ges in till av parti- ets ombud eller någon som denne utsett. Enligt rådet har hanteringen av förklaringarna uppfattats som ett betungande merarbete för länsstyrelser- na i de större länen (SOU 1999:136 s. 102). Rådet ansåg att det i och för sig får anses uteslutet att ett partis ombud anmäler kandidater som inte har samtyckt till att kandidera och att detta talar för att det skulle kunna vara tillräckligt att ombudet efter att ha tagit del av de skriftliga förklaringarna från kandidaterna intygar att de anmäl- da har lämnat sitt samtycke. Å andra sidan kan man, enligt rådet, inte bortse från möjligheten att misstag eller missförstånd leder till att om- budet kommer att rapportera felaktiga uppgifter, vilket i värsta fall kan leda till att personer som inte har för avsikt att kandidera förs upp på ett partis valsedlar. Risken för sådana misstag måste bedömas vara betydligt mindre med den nuvarande ordningen där kontrollen av kandidatförklar- ingarna ligger hos en myndighet. Ett annat skäl som enligt rådet talar för den nuvarande ordningen är att den förhindrar att mindre nogräknade grupperingar kan missbruka systemet genom att medvetet föra upp kan- didater på valsedlar mot deras vilja, något som inte var helt ovanligt. Rådet ansåg därför att någon ändring av nuvarande regler inte borde genomföras. Regeringen delar denna uppfattning. Regeringens förslag: Det skall alltid skall utses minst två ersättare för partier som är representerade i kommunfullmäktige. Rådets förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har särskilt kommenterat Skälen för regeringens förslag: Kommunfullmäktige beslutar enligt 5 kap. 4 § kommunallagen och 18 kap. 55 § vallagen hur många ersättare som skall finnas för ledamöterna i fullmäktige. utgöra en viss andel, dock högst hälften, av det antal platser som varje parti har i fullmäktige. I samband med att den nuvarande vallagen inför- des ändrades reglerna för utseende av ersättare för kandidater som valts Ändringen innebar att det alltid skulle utses minst två ersättare för partier som fått ett eller två mandat. till ändringen var att små partier i annat fall kunde komma att erhålla för Prop. 2001/02:53 få ersättare. Den nya ordningen har i huvudsak slagit väl ut i de fall kommunfull- mäktige beslutat att andelen ersättare skall uppgå till hälften. I flertalet fall har kommunerna också bestämt andelen ersättare till hälften. Den centrala valmyndigheten har emellertid framhållit att en viss skevhet kan uppstå då andelen bestämts till en annan kvotdel än hälften. Om t.ex. andelen är en tredjedel kan ett parti som erhåller tre mandat komma att få endast en ersättare medan ett parti som fått ett eller två mandat garanterat får två ersättare. Regeringen anser att effekter av detta slag bör undanröjas genom att reglerna för utseende av ersättare justeras på så sätt att det alltid skall utses minst två ersättare för partier som är representerade i fullmäktige. Förslaget föranleder ändringar i 18 kap. 55 § och 20 kap. 8 § vallagen. Regeringens förslag: Vallagen förtydligas så att det klart framgår att ett parti som vill skydda sin beteckning skall anmäla detta hos den Vid röstning på särskilda röstmottagningsställen skall väljarna inte behöva visa sitt röstkort för att få valkuvert. Röstmottagarna på de särskilda röstmottagningsställen som inrättats på andra ställen än vårdinrättningar m.m. skall få sända rösterna direkt till valdistrikten utan omvägen över valnämnden. Rådets förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har särskilt kommenterat Skälen för regeringens förslag Anmälan av registrerad partibeteckning Enligt 5 kap. 13 § vallagen skall partier som har registrerat partibeteck- ning och som vill skydda denna också anmäla samtliga sina kandidater. Det anges inte var en anmälan skall göras. Däremot anges att om reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriver det, anmälan i stället får göras hos . Regeringen föreslår att bestämmelsen förtydligas så att det klart fram- går att huvudregeln är att en anmälan skall ske hos den centrala valmyn- Kravet på att uppvisa röstkort för att få valkuvert vid röstning på postkontor Enligt den ordning som gäller skall en väljare som skall poströsta hos röstmottagaren visa sitt röstkort och få ett kuvert. aren rösta och göra i ordning sina kuvert samt på nytt uppsöka röstmot- tagaren och där visa sitt röstkort samt lämna detta tillsammans med ku- Väljaren måste alltså uppsöka röstmottagaren två gånger, vilket kan uppfattas som opraktiskt särskilt då det är kö på postkontoret. 2001/02:53 AB har därför genom framfört att önskemål om att det bör vara tillåtet att ha valkuverten ute i postkontoret så att väljarna själva kan förse sig med dessa och den första omgången undvikas. Regeringen har förståelse för önskemålet och anser att det bör tillgodo- ses. Hanteringen av röster som har lämnats på särskilda röstmottagningsställen Enligt nuvarande bestämmelser kan under valdagen särskilda röstmot- tagningsställen inrättas på andra platser än vårdinrättningar m.m. Syftet är bl.a. att röstmottagningsställen skall kunna inrättas för väljare som annars skulle få resa långt för att kunna rösta. Röster som lämnats på ett sådant röstmottagningsställe skall enligt nuvarande regler sändas till val- nämnden. skall, om rösterna kommer in under valdagen, sända dem till valförrättarna i respektive valdistrikt under förutsättning att rösterna kan beräknas komma fram innan vallokalen stänger. Den centrala valmyndigheten har framfört att detta är en tidsödande ordning som inte fyller någon praktisk funktion i de fall röstmottagning vid det särskilda röstmottagningsstället sker under valdagen och har därför före- slagit att röstmottagarna på de särskilda röstmottagningsställen som inrättats med stöd av nuvarande 12 kap. 2 § skall få sända rösterna direkt till valdistrikten utan omvägen över valnämnden. Det kan konstateras att hanteringen av röster som lämnas vid särskilda röstmottagningsställen inom landet i vallagen har fått en enhetlig regler- ing, som bl.a. innebär att fönsterkuverten med röster skall sändas till val- bestämmelserna i 15 kap. vallagen. Att göra undantag för den situation som är aktuell innebär att den lagtek- niska systematiken bryts. Detta bör dock enligt regeringens mening inte få lägga hinder i vägen för en mer rationell ordning. Regeringen föreslår därför att det införs en bestämmelse av innebörden att röstmottagaren vid ett särskilt röstmottagningsställe får lov att sända den till valförrättarna i valdistriktet om den kan antas komma dit innan vallokalen stänger. 13Statligt stöd till partier som är representerade i Det statliga partistödet regleras i lagen (1972:625) om offentligt stöd till politiska partier. Det statliga stödet utgår till partier som deltagit i riks- dagsval dels som partistöd, dels som kanslistöd. Partistödet lämnas som mandatbidrag. Varje mandatbidrag uppgår till .