prop · GO03148 · 2001-01-01 00:00:00 — Frågan har dock ännu inte prövats i domstol. Romkonventionen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser, som gäller som lag i (se lagen [1998:167] om tillämplig lag för avtalsförpliktelser), innehåller regler om vilken lag som skall tillämpas på avtalsförpliktelser när ett val skall göras mellan lagarna i olika stater. Konventionen omfattar inte frågor som rör fysiska personers civilstånd, rättskapacitet eller rättshandlingsförmåga (artikel 1.2 a). Inte heller omfattar den avtalsförpliktelser som hänför sig till bl.a. arv och testamente, makars förmögenhetsförhållanden eller rättigheter och förpliktelser som har sin grund i familjeförhållanden, släktskap, äktenskap eller svågerskap, inklusive underhållsskyldighet mot barn födda utom äktenskap (artikel 1.2 b). Konventionen torde därmed få tolkas så att den inte gäller för frågor om sambors förmögenhetsförhållanden. Frågan lär komma att avgöras slutligt av , som saknar behörighet att tolka konventionen men som torde komma att få sådan behörighet . 4.3 Erkännande och verkställighet av utländska avgöranden Att ett utländskt avgörande erkänns i innebär att det har rättskraft här i landet. Avgörandet hindrar en ny rättegång om samma sak i och kan normalt också verkställas på samma sätt som ett motsvarande svenskt avgörande. Utländska avgöranden får inte verkställas i utan stöd av lag (3 kap. 2 § utsökningsbalken). Som huvudregel gäller detsamma för att utländska avgöranden skall erkännas här i landet (se t.ex. rättsfallen NJA 1974 s. 324 och s. 629). Bestämmelser om erkännande och verkställighet av utländska domar finns i Bryssel- och Luganokonventionerna och i I-förordningen (se avsnitt 4.2). Instrumenten omfattar dock inte avgöranden om makars förmögenhetsförhållanden, och det är oklart om instrumenten är tillämpliga på avgöranden om sambors förmögenhetsförhållanden. För medborgare i nordiska länder gäller den tidigare nämnda förordning om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap (se avsnitt 4.1). I förordningen finns det regler om erkännande, utan särskild prövning, av boskillnader och av sådana avgöranden om bodelning som har träffats i samband med mål om hemskillnad och äktenskapsskillnad i de andra nordiska staterna (5 §, 8 § första stycket och 22 §). Även lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttens område reglerar erkännande och verkställighet för nordiska förhållanden (7 och 8 §§). I förhållande till gäller lagen (1936:79) om erkännande och verkställighet av dom som meddelats i . Innan en dom får verkställas här i landet skall förutsättningarna för detta prövas av . I lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo finns en del allmänna regler om erkännande och verkställighet av utländska domstolsavgöranden i tvister om bodelning efter en makes död (12 och 13 §§). En utländsk dom får verkställas först sedan förutsättningarna för detta har prövats av . 5 Sambor 5.1 Internationella sambofrågor bör regleras Regeringens bedömning: Internationella frågor om sambors förmögenhetsförhållanden bör regleras i lag. Promemorians bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna har överlag inga invändningar mot bedömningen. i Världen avstyrker emellertid att regler för sambor införs. Föreningen menar att sådana regler kan förleda sambor att tro att samlevnaden accepteras i andra länder och att eventuella problem löses enligt vad som framgår av de svenska reglerna. Enligt föreningen bör i stället verka för en internationell reglering av samboförhållanden. Skälen för regeringens bedömning: Samboförhållanden är mycket vanliga i , och förhållanden där ena parten eller båda är utländska medborgare är inte ovanliga. Allt fler svenska medborgare bosätter sig utomlands . För situationer som dessa är det viktigt att det finns regler som ger förutsebarhet och därigenom gör det lättare för människor att planera sina mellanhavanden. Som framgår av avsnitt 4.2 saknas det särskilda regler för internationella frågor om sambors förmögenhetsförhållanden. Sambolagen är givetvis tillämplig även på samboförhållanden med internationell anknytning i den mån svensk rätt skall tillämpas. Var gränsen går för svensk rätts tillämplighet är däremot osäkert. Tvister med internationell karaktär om sambors förmögenhetsförhållanden lär visserligen vara ganska sällsynta. I promemorian anmärks det dock att det finns anledning tro att sådana tvister kommer att bli vanligare . Som framhålls i promemorian bör det då stå klart när svensk domstol är behörig att ta upp en tvist till prövning och vilket lands lag som domstolen skall tillämpa på tvisten. Promemorians förslag om lagstiftning har fått ett gott bemötande av remissinstanserna, och även regeringen anser att lagregler för sambor bör införas. Som har nämnts i avsnitt 3 behandlade inga internationella frågor men föreslår en ny definition av begreppet sambor. Den föreslagna nya definitionen är könsneutral men är i övrigt inte avsedd att ändra vad som krävs för att ett samboförhållande skall anses föreligga. Att slutlig ställning ännu inte tagits till kommitténs förslag hindrar inte att de internationella frågorna om sambors förmögenhetsförhållanden regleras. Med anledning av de synpunkter som i Världen framför kan tilläggas att det i för internationell privaträtt har inletts en diskussion om ett arbete med en konvention om internationella frågor rörande samboförhållanden. har agerat till förmån för en sådan internationell reglering, men majoriteten av staterna har ansett att tiden ännu inte är mogen. Frågor om sambors förmögenhetsförhållanden kommer att behandlas även i EU. Svenska regler på området kan antas positivt påverka de internationella övervägandena. 5.2 Tillämpningsområdet Regeringens förslag: Tillämpningsområdet skall omfatta sådana samboförhållanden som omfattas av sambolagen eller av lagen om homosexuella sambor. Reglerna skall inte vara begränsade till sambors gemensamma bostad och bohag utan omfatta alla frågor om förmögenhetsförhållandena. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 26 f. och 39 f.). Remissinstanserna har inget att invända mot promemorians förslag. anser att det är önskvärt med en definition av "sambors förmögenhetsförhållanden". Skälen för regeringens förslag: Sambolagen är begränsad till förmögenhetsförhållanden, och det är inom detta område man har uppmärksammat behovet av internationellt privat- och processrättsliga regler för sambor. Den lagstiftning som föreslås bör därför begränsas till sambors förmögenhetsförhållanden. Reglerna bör vidare gälla för sådana samboförhållanden som omfattas av sambolagen, dvs. samboförhållanden där en ogift kvinna och en ogift man lever tillsammans under äktenskapsliknande förhållanden, eller av lagen om homosexuella sambor. Sambolagen är begränsad till frågor om sambors gemensamma bostad och bohag. En sådan begränsning ter sig dock inte lämplig för de internationella reglerna. Den skulle innebära att de internationellt privaträttsliga frågorna om sambors inbördes förmögenhetsförhållanden i övrigt, t.ex. frågor om gåvor mellan sambor och om samäganderätt, fick lämnas åt rättstillämpningen. Dessutom avgränsar andra staters rättsordningar ofta tillämpningsområdet för de materiella reglerna annorlunda än vad som görs i sambolagen. Vid en bedömning av frågan vilken rättsordning som skall tillämpas kan därför en begränsning till frågor om just sambors gemensamma bostad och bohag framstå som oegentlig och utgöra en komplicerande faktor. I praktiken skulle det också medföra avsevärda komplikationer vid den materiella bedömningen, om inte samma stats lag tillämpas på alla frågor som rör sambornas förmögenhetsförhållanden. Regeringen instämmer sålunda i promemorians bedömning och föreslår att reglerna skall omfatta alla frågor om sambors förmögenhetsförhållanden. I motiven till lag konstateras att det knappast torde vara möjligt att formulera en definition av "makars förmögenhetsförhållanden" (prop. 1989/90:87 s. 34). Med hänvisning härtill innehåller inte heller promemorians lagförslag någon definition av "sambors förmögenhetsförhållanden". Även om det som påpekar i och för sig kunde vara önskvärt med en definition, torde det knappast låta sig göras att formulera en sådan på ett tillfredsställande sätt. I författningskommentaren lämnas dock en närmare beskrivning av vad som avses med sambors förmögenhetsförhållanden. Internationellt sett finns det skillnader mellan olika länders rättsliga behandling av samboförhållanden. Frågan aktualiseras då vilket lands rättsordning som skall bestämma innebörden av vissa relevanta begrepp, t.ex. "sambo" och "förmögenhetsförhållanden". Sådana kvalifikationsfrågor kan uppkomma vid ställningstagande till bl.a. domsrätt och lagval samt vid en tillämpning av utländsk rätt. I promemorian diskuteras kvalifikationsfrågorna och övervägs om dessa bör lagregleras (s. 39-45). Slutsatsen i promemorian är att detta inte bör göras, och regeringen instämmer i denna bedömning. Liksom annars bör kvalifikationsfrågorna här lämnas åt rättstillämpningen. Diskussionen i promemorian kan dock vara till ledning vid rättstillämpningen. 5.3 Svensk domstols behörighet Regeringens förslag: Svensk domstol skall vara behörig att ta upp en fråga om sambors förmögenhetsförhållanden, om svaranden har hemvist i . Svensk domsrätt skall också finnas, om käranden har hemvist i och svensk lag är tillämplig på sambornas förmögenhetsförhållanden liksom om frågan rör egendom i . Om svaranden godtar att saken prövas i eller har gått i svaromål i saken utan någon invändning om domstolens behörighet, skall svensk domsrätt också finnas. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 30 f.). Remissinstanserna: ifrågasätter om det är lämpligt att delvis olika regelverk skall gälla i förhållande till å ena sidan stater som är bundna av Bryssel- och Luganokonventionerna och å andra sidan andra stater. I övrigt har remissinstanserna inga invändningar mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om svensk domstols behörighet i frågor om sambors förmögenhetsförhållanden bör lämpligen så långt möjligt följa behörigheten för makars förmögenhetsförhållanden (se 2 § lag). Dessa bestämmelser har utformats för att grunda domsrätt i situationer där det finns ett praktiskt behov eller ett rimligt intresse av att en tvist blir löst i . Ett undantag får dock göras för den domsrättsgrund som anger att svensk domstol är behörig när frågan har samband med ett äktenskapsmål i (2 § första stycket 1). Denna domsrättsgrund har ju ingen naturlig motsvarighet för samboförhållanden. Även i ett annat avseende bör reglerna för sambor skilja sig något från vad som gäller för makar. I 2 kap. lag om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo finns nämligen bestämmelser om när svensk domstol är behörig att pröva frågor som rör bodelning med anledning av en makes död. Detta räknas till makars förmögenhetsförhållanden. lag innehåller därför en hänvisning till dessa behörighetsbestämmelser (2 § andra stycket) jämte en kompletterande bestämmelse som utvidgar svensk domstols behörighet. Bodelning efter en sambos död omfattas däremot inte av lag. Svensk domsrätt vid bodelning med anledning av en sambos död borde visserligen helst regleras enligt samma principer som gäller vid en makes död, men någon ändring av lag är inte aktuell. Det bör följaktligen inte heller göras någon hänvisning till lag med avseende på sambor. Det sagda innebär att svensk domstol bör vara behörig att ta upp en fråga om sambors förmögenhetsförhållanden när svaranden har hemvist i . Vidare bör svensk domsrätt föreligga dels om käranden har hemvist i och svensk lag är tillämplig på förmögenhetsförhållandena, dels om frågan rör egendom i . Därutöver bör behörighet finnas för svensk domstol när svaranden har godtagit att saken prövas i eller har gått i svaromål i saken utan någon invändning om domstolens behörighet. I avsnitt 4.3 har påpekats att frågor om sambors förmögenhetsförhållanden eventuellt omfattas av Bryssel- och Luganokonventionerna och av I-förordningen. Som anmärker kommer i så fall olika domsrättsregler att gälla för internationella samboförhållanden, beroende på om någon av konventionerna eller förordningen är tillämplig eller inte. Sådana splittringar är dock oundvikliga inom den internationella privat- och processrätten. Konventionerna och förordningen är inte i första hand avpassade för familjerättsliga förhållanden, och enligt regeringens mening är regler som stämmer överens med domsrättsreglerna lag mer ändamålsenliga för samboförhållanden. Den omständigheten att de nämnda instrumenten existerar bör inte hindra en sådan reglering. 5.4 Reservforum Regeringens förslag: Om det inte finns någon behörig domstol när svensk domsrätt föreligger, skall en fråga om sambors förmögenhetsförhållanden tas upp av . Promemorians förslag stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 49 f.). Remissinstanserna har inga invändningar mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: lag finns en regel om reservforum. Om det saknas en behörig domstol när svensk domsrätt föreligger för en fråga om makars förmögenhetsförhållanden, skall ta upp frågan (13 §). En tvist om bodelning mellan sambor skall i tas upp vid den domstol där någon av dem skall svara i tvistemål i allmänhet (10 kap. 9 § andra stycket ). Har någon av dem avlidit, skall en bodelningstvist tas upp vid den domstol där den döde hade att svara i tvistemål i allmänhet. Finns det ingen domstol som är behörig enligt dessa bestämmelser, skall målet tas upp av (10 kap. 9 § tredje stycket ), som alltså är reservforum. Frågan om rätten att bo kvar i bostaden till dess att bodelning har förrättats liksom frågan om domstolens tillstånd till en sambos förfogande över bostad och bohag skall väckas vid den tingsrätt som är behörig att pröva tvister om bodelning mellan parterna (23 § sambolagen). När det gäller rätten att överta bostaden enligt 16 § sambolagen, dvs. utan bodelning, finns det inga särskilda forumbestämmelser, vare sig i sambolagen eller i . Då är svarandens allmänna tvistemålsforum enligt 10 kap. 1 § rätt forum, dvs. rätten i den ort där han eller hon har sitt hemvist. Det gäller även för prövning av sådana frågor om sambors förmögenhetsförhållanden som inte omfattas av sambolagen. För dessa fall finns således heltäckande regler, och det behövs inga ytterligare bestämmelser om reservforum. De föreslagna bestämmelserna om svensk domsrätt innebär dock att svensk domstol i vissa fall är behörig att ta upp en fråga trots att svaranden inte har hemvist i , t.ex. om käranden har hemvist i och svensk lag är tillämplig. Det kan då saknas en behörig svensk domstol. För tvister om makars förmögenhetsförhållanden är alltså reservforum när det finns svensk domsrätt men saknas behörig domstol, och detsamma bör gälla för tvister om sambors förmögenhetsförhållanden. 5.5 Tillämplig lag 5.5.1 Avtal om tillämplig lag Regeringens förslag: Sambor och blivande sambor skall kunna avtala om vilket lands lag som skall tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. Möjligheten att välja lag skall dock vara begränsad så att åtminstone någon av samborna skall ha hemvist eller vara medborgare i den stat vars lag de vill göra tillämplig. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 33 f.). Remissinstanserna har inga invändningar mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Enligt lag får makar och blivande makar under vissa förutsättningar avtala att en viss stats lag skall gälla för deras förmögenhetsförhållanden (3 § första stycket 1). I motiven till lagen betonas det att lagvalsregler som tas in i en lag med nödvändighet blir schematiska och därför inte kan vara lämpliga för alla fall. Det framhålls även att makar genom en möjlighet att välja lag kan undanröja eventuella oklarheter och underkasta sig en ordning de finner sakligt lämplig (prop. 1989/90:87 s. 24). De skäl som sålunda kan anföras för makars avtalsfrihet talar även för avtalsfrihet för sambor. Som utgångspunkt bör alltså även sambor ha rätt att avtala om tillämplig lag. Lagvalsmöjligheten bör dock begränsas så att åtminstone någon av dem när avtalet ingås måste ha en rimlig anknytning till den stat vars lag de vill göra tillämplig. Anknytningen bör liksom för makar avse hemvist eller medborgarskap. Genom en sådan avtalsfrihet kan de svenska sambor som bosätter sig utomlands avtala att svensk lag skall tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. Om en tvist om sambors förmögenhetsförhållanden tas upp av en svensk domstol, skall den svenska lagen tillämpas oavsett sambornas hemvist. Avtalsfriheten innebär dessutom att de sambor som har hemvist i men som genom medborgarskap har anknytning till utlandet kan avtala att en utländsk rättsordning i stället för svensk lag skall tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. Som kommer att föreslås i avsnitt 5.5.4 skall samborna då likväl under vissa förutsättningar underkastas de tvingande bestämmelserna i sambolagen. Ett avtal om tillämplig lag kan innebära att utländsk lag skall tillämpas på sambornas förmögenhetsförhållanden. Oavsett om den avtalade utländska rättsordningen har särskilda bestämmelser om sambors förmögenhetsförhållanden eller inte, ligger det närmast till hands att tillämpa de bestämmelser som skulle ha tillämpats vid en tvist om sambornas förmögenhetsförhållanden i den aktuella staten. Denna fråga utvecklas på s. 42 f. i promemorian. Enligt lag kan även blivande makar avtala om vilken lag som skall tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden (3 §). Ett äktenskap får omfattande rättsverkningar, och det är därför viktigt att parterna redan innan äktenskapet ingås kan avtala om vad som skall gälla. Ett samboförhållande medför visserligen inte lika vittgående rättsverkningar som ett äktenskap, men det kan ändå finnas situationer där parterna vill och har behov av att ingå ett lagvalsavtal innan samboförhållandet inleds. När ett sådant avtal har träffats finns det knappast anledning att underkänna det, inte minst med tanke på svårigheterna att fastställa den exakta tidpunkten då ett samboförhållande har inletts. Även blivande sambor bör därför ha möjlighet att avtala om vilken rättsordning som skall tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. I likhet med vad som gäller för makar bör ett avtal om tillämplig lag kunna ingås efter en sambos död. Den efterlevande sambon bör således ges en möjlighet att ingå ett sådant avtal med den avlidnes arvingar och universella testamentstagare. 5.5.2 Tillämplig lag när avtal inte finns Regeringens förslag: Om samborna inte har avtalat om tillämplig lag, skall lagen i den stat där de tog hemvist när samboförhållandet inleddes tillämpas på deras förmögenhetsförhållanden. Om samborna ändrar sitt hemvist och bosätter sig i en annan stat, skall den statens lag tillämpas. För sambor som inte är medborgare i den nya staten eller som inte tidigare under samboförhållandet har haft hemvist där måste det dock gå innan det nya bosättningslandets lag blir tillämplig. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 35 f.). Remissinstanserna har inga invändningar mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: lag bygger på synsättet att makarnas hemvist - och inte nationalitet - som regel bör vara avgörande när man bestämmer vilken stats lag som skall tillämpas. Om makarna inte har avtalat om tillämplig lag, gäller således lagen i den stat där de tog hemvist när de gifte sig (4 § första stycket). Personliga förhållanden har ju ofta en starkare anknytning till hemviststaten än till medborgarskapsstaten. Att låta hemvistet vara avgörande medger också en tillämpning av familjerättsliga regler som står i samklang med sociala värderingar och annan lagstiftning i den miljö där personen lever. I linje med vad som gäller för makar bör utgångspunkten vara att lagen i den stat där samborna tog hemvist när samboförhållandet inleddes skall tillämpas när samborna inte har avtalat om någon annan lag. lag reglerar frågan om byte av tillämplig lag för det fall makarna under äktenskapet ändrar sitt hemvist (4 § andra stycket). Som skäl för bestämmelsen anförs i motiven bl.a. att den oföränderlighetsprincip som tidigare gällde i fråga om lagval för makars förmögenhetsförhållanden inte gick att upprätthålla längre (se prop. 1989/90:87 s. 21 f.). Ett av syftena med principen var att makarna skulle skyddas mot överraskningar om vilken stats lag som skulle tillämpas. Principen uppfattades som formell och konstlad, inte minst när makarna hade bytt både nationalitet och hemvist under äktenskapet. Den kan också sägas vara oförenlig med tanken att hemvistet bör vara avgörande. Samma skäl gör sig gällande för samboförhållanden, och en bestämmelse om byte av tillämplig lag vid byte av hemvist bör därför gälla även för dessa. Byte av tillämplig lag förutsätter enligt lag att makarna har varit bosatta i den nya hemviststaten under , såvida de inte tidigare under äktenskapet har haft hemvist i den staten eller båda makarna är medborgare där. En sådan modifierad tvåårsregel bör gälla även för sambor. För en utländsk medborgare med hemvist i innebär det sagda att svensk lag blir tillämplig när han eller hon sammanbor i med en annan utländsk medborgare eller en svensk medborgare och samboförhållandet har inletts här i landet. Att det finns särskilda bestämmelser om sambors förmögenhetsförhållanden kan komma som en överraskning för personer från stater där sådana förhållanden inte är särskilt lagreglerade. Genom den anknytning till som sambornas hemvist ger är det ändå motiverat att dessa regler blir gällande. Om en utländsk lag är tillämplig och den saknar särskilda bestämmelser om sambors förmögenhetsförhållanden, torde det precis som vid ett lagvalsavtal i motsvarande situation bli aktuellt att tillämpa de bestämmelser som skulle ha tillämpats vid en tvist om sambors förmögenhetsförhållanden i det landet. Denna fråga och det s.k. kvalifikationsproblemet vid tillämpning av utländsk rätt behandlas i promemorian på s. 42 f. 5.5.3 Giltigheten av rättshandlingar mellan sambor Regeringens förslag: En rättshandling mellan sambor avseende deras förmögenhetsförhållanden skall vara giltig, om den stämmer överens med den lag som är tillämplig på frågor om förmögenhetsförhållandena när rättshandlingen företas. Om rättshandlingen företas innan samboförhållandet inleds, skall den vara giltig om den stämmer överens med den lag som blir tillämplig när samboförhållandet inleds. Rättshandlingen skall vidare anses giltig till formen, om den uppfyller formkraven enligt lagen i den stat där den företas eller den stat där samborna då har hemvist. Promemorians förslag stämmer överens med regeringens (se promemorian s. 38 f.). Remissinstanserna har inga invändningar mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Makars möjlighet att ingå avtal, att lämna varandra gåvor och att vidta andra dispositioner beträffande sin egendom varierar mellan olika stater. Därför behövs regler om i vilken utsträckning sådana rättshandlingar blir giltiga i . Enligt lag är en rättshandling mellan makar giltig om den stämmer överens med den lag som är tillämplig på deras förmögenhetsförhållanden när rättshandlingen företas (5 § första stycket första meningen). Även för sambor varierar möjligheterna att företa rättshandlingar mellan olika rättsordningar. Regler om vilken lag som skall tillämpas när det gäller giltigheten av sådana rättshandlingar bör därför finnas även för sambors förmögenhetsförhållanden. De rättshandlingar som kan bli aktuella är bl.a. olika former av avtal om samäganderätt eller avtal som pekar ut den ena sambon som ensam ägare till t.ex. en fastighet som finansierats av endast den sambon. Hit hör även avtal om att egendom som annars skulle ingå i bodelningen skall undantas från denna.