prop · GO031D22 · 2001-01-01 00:00:00 — Andelen av årskullen som finns i förskoleklass har däremot ökat från . har andelen av sexåringarna som finns i minskat från . Förskoleklassen har därmed stärkt sin ställning som sexåringarnas skolform. Majoriteten, av förskoleklasseleverna, har sin verksamhet förlagd till skolans lokaler eller i nära anslutning till skolan. Andelen elever i förskoleklass som har samma pedagogiska ledning, dvs. samma rektor som en grundskola, är . I förskoleklassen har personaltätheten ökat något jämfört med föregående läsår. Tre fjärdedelar av eleverna som slutade år 9 nådde målen i samtliga ämnen, medan då inte hade nått målen i ett eller flera ämnen. Andelen elever som saknade betyg i svenska alternativt svenska som andraspråk, matematik eller engelska var dock betydligt lägre, . Dessa elever var därmed inte behöriga för studier på gymnasieskolans nationella eller specialutformade program. Av de elever från kommunala skolor som inte var behöriga saknade betyg i ett ämne, flertalet i matematik. saknade betyg i två ämnen, majoriteten i kombinationen matematik och engelska, medan saknade betyg i alla tre ämnena (: Barnomsorg och skola i siffror 2000, del 1). Enligt återfanns dock av de elever som inte var behöriga vid vårterminens slut på ett nationellt program vid höstterminens start. Förklaringen är att dessa elever efter undervisning har genomgått prövning. Enligt preliminära siffror från har andelen elever 9 som saknar behörighet till ett nationellt program i gymnasieskolan ökat från föregående år till . Inom den kommunala uppgick antalet lärare (omräknat till heltidstjänster) per 100 elever till 7,6. Lärartätheten är därmed i stort sett oförändrad . I de kommunala grundskolorna har andelen lärare med pedagogisk högskoleutbildning minskat med en procentenhet till . I de fristående grundskolorna har andelen däremot ökat till från föregående år (: Barnomsorg och skola i siffror 2000, del 2). De totala kostnaderna för grundskola med huvudman 1999 beräknas, enligt preliminära bedömning, uppgå till (inklusive kostnader för skolskjutsar). I jämförelse med 1998 beräknas de totala kostnaderna i fasta priser öka . Antalet elever har ökat eller drygt 2 000 elever mellan kalenderåren 1998 och 1999. Kostnaden per elev beräknas öka något (1,) till . Själva undervisningskostnaden per elev visar på en ökning med , som till största delen förklaras av löneutvecklingen inom lärarkollektivet. Gymnasieskolan för huvudmän visar att 1999 hade av eleverna som fanns 1 fullföljt gymnasieutbildning . Av samtliga elever, exklusive dem på individuella program, fullföljde utbildningen . Av eleverna 1 på det individuella programmet fullföljde ett program (: Beskrivande data om barnomsorg och skola 99). Andelen elever som avbrutit gymnasieskolan eller gjort studieuppehåll mellan år 1 och år 2 mellan läsåren 1998/99 och 1999/uppgick liksom föregående år till . De totala kostnaderna för gymnasieskolan med huvudman (kostnad för skolkommun samt kostnader för skolskjuts) beräknas , enligt preliminära bedömning, uppgå till . Det motsvarar en ökning med i fasta priser jämfört med föregående år. Antalet elever ökar också något (0,) och kostnaden per elev inklusive skolskjuts beräknas därför öka , till , . Kostnaderna per elev för undervisning visar på en ökning med . Antalet gymnasielärare per 100 elever i den kommunala gymnasieskolan (omräknat till heltidstjänster) uppgick till 7,7, vilket är en ökning jämfört med föregående år och en ökning med 0,6 . I de kommunala gymnasieskolorna har andelen lärare med pedagogisk utbildning ökat med en procentenhet till , vilket dock är lägre än 1996 då andelen var . I de fristående gymnasieskolorna har av lärarna pedagogisk utbildning. Analys och slutsatser Förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg är tillgången till förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg god. Kommunerna uppfyller sina skyldigheter att tillhandahålla barnomsorg för barn till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar utan oskäligt dröjsmål. börjar i stället de sjunkande födelsetalen slå igenom. har antalet barn inom förskoleverksamheten minskat. Skolbarnsomsorgen har dock fortsatt att ta emot fler barn. Barn i tjänstemannafamiljer, särskilt i familjer som tillhör gruppen högre tjänstemän, har länge varit överrepresenterade i barnomsorgen. I takt med utbyggnaden har denna överrepresentation minskat. Den ökade tillgängligheten har främst kommit barn vars föräldrar är arbetare eller lägre tjänstemän till del. De som står utanför är framför allt barn i familjer där någon av föräldrarna är hemma med föräldraförsäkring för vård av ett yngre syskon eller där någon i familjen är arbetslös. I takt med de hårdnande ekonomiska villkoren för kommunerna har flertalet kommuner infört begränsningar för dessa barns rätt till platser i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Högst andel inskrivna barn finns i storstadsområden och förortskommuner, dvs. regioner där den kvinnliga förvärvsfrekvensen är hög. Barn till utrikes födda föräldrar finns i barnomsorgen i mindre utsträckning än andra, något som i stort sett förklaras av föräldrarnas lägre förvärvsfrekvens. Förskolans pedagogiska roll gör att frågan om vilka barn som inte nås av förskolan får ökad betydelse. Förutsättningarna inför skolstarten ser olika ut för de barn som har av vistelse i förskola bakom sig när de kommer till skolan, jämfört med dem som inte har det. är det ofta de barn som mer än andra skulle ha behov av förskola, som inte får del av den barn i socialt utsatta bostadsområden, barn med utländsk bakgrund och barn till arbetslösa föräldrar. Den stora utbyggnaden av förskolan och fritidshemmet har skett inom oförändrade ekonomiska ramar. Trots att fler barn har skrivits in har bruttokostnaderna, räknat i fasta priser, inte ökat. Resultatet har blivit större barngrupper och minskad personaltäthet. har utvecklingen vänt inom förskolan, medan antalet barn per årsarbetare i fritidshemmen fortsatt att öka . Variationen mellan kommuner är betydande. Såväl som har i rapporter uppmärksammat att neddragningarna i vissa kommuner gjort det svårt för verksamheterna att bedriva ett arbete som svarar mot de nationella målen för förskoleverksamheten och skolbarnsomsorgen. har allt fler kommuner sett över sina avgiftssystem. Både nivåer och konstruktioner har förändrats i syfte att minska nettokostnaderna. En tendens har varit att avgifterna allt oftare används som ett medel att styra efterfrågan. Nivåerna har höjts och den andel av kommunernas kostnad som finansieras genom föräldraavgifter har ökat. Det har blivit mycket vanligt att avgifterna kopplas såväl till barnens närvarotider som till föräldrarnas inkomster. Mot bakgrund av denna utveckling har regeringen föreslagit ett införande av allmän förskola och maxtaxa i förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Regeringen har även givit i uppdrag att utvärdera fritidshemmen, verksamheten för de yngsta barnen, mångkulturella grupper och barn i behov av särskilt stöd. I utvärdering av fritidshem (Finns fritids? En utvärdering av kvalitet i fritidshem) som redovisades framgår att de förändrade förutsättningarna har påverkat kvaliteten så att målen för verksamheten kan anses uppfyllas. Personalen kan inte utveckla fritidshemmets pedagogiska möjligheter och inte heller tillgodose det individuella barnets behov i den utsträckning som förutsätts. anser att det är nödvändigt att resurser tillförs fritidshemmen så att barnantalet i förhållande till personaltätheten kan sänkas. Regeringen anser att det är viktigt att detta uppmärksammas i kommunerna och att en översyn görs av barngruppernas storlek i fritidshemmen i förhållande till personaltätheten. Skolan Förskoleklassen Förskoleklassen är oftast förlagd till och har helt eller delvis gemensamma lokaler med skolan för de integrerade verksamheterna. Det traditionella klassrummet håller på att ta över. I många fall saknas utrymme för lek, skapande verksamhet och rekreation. har lämnat en andra delrapport om Integration mellan förskoleklassen, och fritidshemmet. Verket har regeringens uppdrag att följa utvecklingen i kommunerna . Projektet inriktar sig både på beskrivning och förståelse av integrationen förskoleklass grundskola fritidshem som en viktig del i den pågående utbildningsreformen. Av undersökning framgår att det snarare sker en "skolifiering" av den integrerade verksamheten än en utveckling i reformens anda mot nya synsätt och arbetsformer med inriktning mot lek och skapande. anser dock att förskoleklasserna trots vissa brister är en bra lösning för sexåringarna, förutsatt att verksamheten börjar fungera enligt läroplanens och reformens intentioner. Det finns en utvecklingspotential i förskoleklassen genom mångfalden av perspektiv och idéer. Både på lednings- och verksamhetsnivå ser de flesta positivt på reformens möjligheter. De problemområden som uppmärksammas är bristande kunskap och samsyn, brist på förutsättningar för lagarbete och "lärande i arbetet" samt variation i strukturella förutsättningar som gruppstorlek, personaltäthet och ändamålsenliga lokaler. I de reflexioner och slutsatser som framkommer i rapporten konstateras att variationen i organisation, i graden av samsyn liksom i fråga om yttre och inre ramar och utvecklingsinsatser är mycket stor. Det framhålls, redan innan den slutliga rapporten presenteras 2001, att olika informations- och implementeringsinsatser bör vidtas. Regeringen vill understryka vikten av att dessa insatser kommer till stånd och att de i huvudsak inriktas på att främja integrationen förskola, förskoleklass, grundskola och fritidshem. Det är därvid enligt regeringen väsentligt att uppmärksamma de förändringar som gjorts i den gemensamma läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet i avsikt att stödja det pågående reformarbetet. De ungdomar som får slutbetyg från har funnits i skolan under 1990- talet, då kraftiga besparingar gjorts inom den offentliga verksamheten. Det publicerade delbetänkandet Välfärd vid vägskäl (SOU 2000:3) beskriver hur de ekonomiska resurserna drogs ned som hade stora barnkullar och dessutom en stor flyktinginvandring. har, som en följd av invandringen, antalet elever med annat modersmål än svenska ökat kraftigt. Av rapporten framgår att det under /90 fanns lite mer än 98 000 elever i som hade annat modersmål än svenska. Till /98 ökade antalet och uppgick då till närmare 116 000. Även om konsekvenserna, enligt rapporten, inte är tillräckligt utforskade har utvecklingen påverkat skolans möjligheter att nå goda resultat. har den ekonomiska utvecklingen vänt. Regeringen har tillfört kommuner och landsting ökade statsbidrag för vård, omsorg och skola. Effekterna av detta syns inte genast och överallt, men de ökade statsbidragen, liksom kommunernas förbättrade ekonomi, medför att skolan kan få en bättre resurstilldelning än vad som annars varit fallet. Kvalitetskraven på har ökat bl.a. genom ett utvidgat språkprogram och att den tidigare uppdelningen av ämnena engelska och matematik i allmän respektive särskild kurs slopats. De nya kursplanerna har en högre ambitionsnivå än de tidigare allmänna kurserna. lämnade den första årskullen elever år 9 med mål- och kunskapsrelaterade betyg. En elev som inte uppnått godkändnivån 9 får inget betyg i ämnet. var det av eleverna 9 som saknade ett eller flera betyg. Andelen elever med betyget 1 eller 2 i slutbetyget var i allmän kurs i engelska , i särskild kurs i engelska , i allmän kurs i matematik , i särskild kurs i matematik och i svenska . av eleverna gick ut med slutbetyg i allmän kurs i engelska och med slutbetyg i allmän kurs i matematik (SCB: Statistiska meddelanden, 1990/91 och 1991/92). Andelen elever som saknade betyg eller hade 1 eller 2 i betyg i ämnena svenska, engelska eller matematik var således betydligt större än den andel elever som inte når godkända betyg i det nuvarande systemet. Detta antyder, trots svårigheter att jämföra två olika betygssystem, att skolan lyckas bättre nu jämfört och att den bild av "krisen" i skolan som målas upp i viss utsträckning kan ifrågasättas. Dock måste man konstatera att skolan ännu inte svarat upp mot den ambitionshöjning som lades fast i de nya kursplanerna. Dessutom varierar resultaten mellan skolor och kommuner, varför en genomsnittssiffra för riket inte speglar verkligheten i alla kommuner. kommer att slutredovisa ett uppdrag, där man går bakom siffrorna och analyserar orsakerna till utebliven måluppfyllelse. Regeringen anser att måluppfyllelsen i bör öka och att kommunerna har ett ansvar för att analysera resultaten och sätta in åtgärder. Genom tidig upptäckt av elever i behov av särskilt stöd, kompetensutveckling av lärare och ett utökat antal vuxna runt barnen ges bättre förutsättningar för detta. Gymnasieskolan Nya behörighetsregler tillämpades vid gymnasieintagningen . Dessa innebär att en elev är behörig att tas in på ett nationellt eller ett specialutformat program i gymnasieskolan, om denne har avslutat år 9 i med minst betyget godkänd i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik. Elever som inte är behöriga skall erbjudas undervisning på ett individuellt program. De skärpta kraven som gällt motiveras med att elever som inte har godkända betyg i svenska, engelska och matematik bedömts sakna förutsättningar för att följa undervisningen på ett nationellt program. Andelen elever på individuella program har ökat och var av alla elever i gymnasieskolan /2000. Av drygt 9 000 elever som inte var behöriga att tas in på gymnasieskolans nationella och specialutformade program 1999 hade en tredjedel utländsk bakgrund. En jämförelse visar, trots ökade krav, att andelen ungdomar som börjar gymnasieskolan direkt efter har ökat från höstterminen 1999. Om det individuella programmet räknas bort var övergångsfrekvensen . Bland de elever som gått på ett nationellt eller specialutformat program fick av nybörjarna 1995 slutbetyg . Spridningen mellan kommunerna är liksom tidigare stor. Slutbetyg ges till elever som har gått igenom ett nationellt eller specialutformat program och får betyg på alla kurser som ingår i elevens stu- dieväg och på specialarbete. Om en elev saknar betyg i kurser, som krävs för ett fullständigt program, kan eleven få ett s.k. samlat betygsdokument, som utgör en dokumentation av de kurser eleven fått betyg i. Beroende på vilket mått som väljs blir resultaten mycket olika. SCB:s rapport Vad händer efter ?, en enkätundersökning bland ungdomar födda , visar att av ungdomarna hade börjat studera i gymnasieskolan direkt efter slut och började . av ungdomarna, födda , hade avslutat gymnasieskolan när undersökningen gjordes . uppgav att de hade ett slutbetyg och att de hade ett samlat betygsdokument. Det faktum att en relativt stor andel lämnar gymnasieskolan utan att ha fått slutbetyg skall ses i perspektivet av införandet av en treårig gymnasieskola med bl.a. för alla gemensamma kärnämneskurser. Detta innebär att gymnasieskolan genomgått en påtaglig ambitionshöjning. Regeringens bedömning är att andelen elever med slutbetyg måste öka. Det förslag om en ökning av undervisningstiden som regeringen föreslår under avsnitt 4.5.1 Statliga insatser inom politikområdet i denna proposition bör medverka till ett förbättrat resultat i gymnasieskolan. Andelen elever som uppnår grundläggande behörighet för högskolestudier har emellertid fortsatt att öka och uppgick våren av samtliga elever som fått slutbetyg. 4.6.3 Vuxenutbildningen Enligt budgetpropositionen (1999/2000:1) var målet för vuxenutbildningen att: - ge vuxna tillfälle att utifrån individuella önskemål komplettera sin utbildning, - stärka individen för arbetslivet, det kulturella och politiska livet. Målet för (prop. 1995/96:222) är att höja utbildningsnivån och därigenom bidra till ökad sysselsättning, tillväxt och minskad arbetslöshet. Resultat I inledningsavsnittet redovisas en aktuell rapport från Literacy in the Information , som är slutrapporten från (International Adult Literacy Survey). Resultaten visar att långsiktiga satsningar på vuxenutbildning har haft avsedda effekter. vuxenutbildning Den gymnasiala vuxenutbildningen omfattar dels den kommunalt finansierade vuxenutbildningen, basorganisationen, dels den statliga satsningen . I nr 6 som kom redovisas verksamheten i den totala gymnasiala vuxenutbildningen. Enligt uppföljningar var det totala antalet studerande inom komvux 350 870 under /99, vilket motsvarar 227 681 heltidsplatser. Detta är en ökning jämfört med föregående läsår. Av det totala antalet deltagare studerade inom grundläggande vuxenutbildning, inom gymnasial vuxenutbildning och deltog i påbyggnadsutbildning. Andelen deltagare i den kommunala vuxenutbildningen har ökat från . För landsbygds-, glesbygds- och övriga mindre kommuner ligger andelen deltagare , vilket indikerar att målmedvetna rekryteringsinsatser har skett i dessa kommuntyper. Andel årsstudieplatser som genomfördes av elever med högst tvåårig gymnasieutbildning var för riket . Högst ligger landsbygds-, glesbygds- och övriga mindre kommuner där motsvarande andel är . Andelen män som studerar på gymnasial nivå är oförändrad (). I storstäder och större städer deltar en högre andel män. Speciella insatser har gjorts i många kommuner för att rekrytera fler män till utbildningarna och vissa tecken tyder på att det har varit lyckosamt. Av de nyinskrivna deltagarna var män. Att den totala andelen män ligger lägre beror bl.a. på att kvinnorna studerar , ofta . Den grundläggande vuxenutbildningen uppvisar en minskning av deltagarantalet jämfört med föregående år. De redovisningar som finns tillgängliga ger inte några entydiga förklaringar till denna minskning. Skillnaderna mellan kommunerna är stora. Höga volymer av grundläggande vuxenutbildning förekommer i invandrartäta kommuner som t.ex. . Elever som studerar på både gymnasial och grundläggande nivå, vilket i och med införande har ökat, redovisas på den nivå där merparten av studierna äger rum. Nuvarande statistikunderlag ger inte en fullständig bild över deltagarna i grundläggande vuxenutbildning. Det saknas även uppgifter som på ett tillfredsställande sätt beskriver utbildningsbehovet. Kommunerna tilldelades 1999 medel motsvarande totalt 100 927 heltidsplatser via det särskilda statsbidraget. Kommunerna har totalt genomfört 106 884 heltidsplatser enligt uppföljning. Till detta kommer den kommunalt finansierade basorganisationen som omfattar 36 100 platser. Andelen orienteringskurser som genomförts inom ramen för var , andelen kurser i yrkesämnen och andelen kurser i allmänna ämnen . Folkhögskolorna är en viktig del av . Inom ramen för har fördelat till folkhögskolorna. Detta har resulterat i 331 000 genomförda deltagarveckor, vilket motsvarar ca 9 300 årsstudieplatser. Andelen kvinnor var , andelen invandrare , andelen deltagare med funktionshinder samt andelen med språkliga handikapp . Huvuddelen () av deltagarna studerade inom allmänna kompetenshöjande utbildningar på grundskole- och gymnasienivå med tyngdpunkt på basämnen, språk samt datakunskap. Resterande studerade på ämnesprofilerade kurser. av deltagarna hade en utbildning motsvarande högst tvåårig gymnasieskola. Utöver de riktade kunskapslyftplatserna har kommunerna upphandlat utbildning från folkhögskolor och studieförbund motsvarande drygt 6 000 årsstudieplatser. Arbetet med uppsökande verksamhet, vägledning och rekrytering sker ofta i samverkan med arbetsförmedling och fackliga organisationer. Gemensamma vägledningsinsatser med arbetsförmedlingen sker i ca 130 kommuner och aktiv uppsökande verksamhet bedrivs i över 200 kommuner. Regeringen fördelade medel till i , , Akademikers , , samt LEDARNA. Medlen avser utbildnings- och fortbildningsinsatser i organisationerna för att stimulera och utveckla uppsökande verksamhet så att intresset för studier och utbildning breddas. Det är angeläget att utveckla formerna för denna uppsökande verksamhet så att det blir möjligt att nå de prioriterade grupperna, i bl.a. korttidsutbildade män. Samtliga berörda organisationer har redovisat en utbildningsplan för verksamheten 1999 och lämnat rapporter över genomförd verksamhet . Mot bakgrund av resultatet av den utvärdering av verksamheten , som utfördes på begäran, aviserade regeringen i budgetpropositionen att ökad hänsyn till kvalitet och måluppfyllelse skulle tas vid kommande fördelning av medlen. Regeringens satsning på vuxenutbildningen innebär också en målsättning att kommunerna skall erbjuda utbildningar med olika pedagogiska upplägg liksom ett bredare utbud av kurser. bedrivs en fjärdedel av den gymnasiala vuxenutbildningen vid folkhögskolor eller hos privata bildningsanordnare med varierande pedagogiska metoder. Andelen andra anordnare har ökat . Kursernas inriktning, som i allt högre grad bygger på de studerandes efterfrågan, visar på att andelen yrkesinriktade kurser har ökat kraftigt. Definitionen på vad som klassificeras som en yrkeskurs har ändrats sedan starten varför direkta jämförelse inte kan göras. Målet att höja utbildningsnivån har följts upp av och redovisas i rapporten eller BREDD? Rapporten bygger på en enkätundersökning av de elever som deltog i komvux /98. Under detta läsår, hade en tredjedel av de studerande som saknade treårig gymnasieutbildning, vid studiernas början, höjt sin utbildningsnivå enligt SCB:s s.k. SUN-klassificering. För att en nivåhöjning skall registreras innebär det att den studerande skall göra ett lyft från exempelvis en ett-årig till två- årig gymnasienivå eller från en två-årig till en tre- årig gymnasienivå. Rapporten omfattar 186 135 personer, av dessa hade 61 536 personer gjort ett lyft enligt SUN-klassificeringen. En treårig gymnasienivå hade uppnåtts av 38 906 personer, 15 345 personer hade från en lägre nivå nått en nivå som motsvarar på gymnasiet och 5 748 personer hade uppnått en nivå som motsvarar på gymnasiet. Övriga hade gjort ett lyft från en lägre nivåer än till grundskolenivån. Fler än 11 000 personer hade studerat i en sådan omfattning att nivålyftet blev två steg eller mer. Enligt SUN-klassificeringen måste en studerande fullfölja kurser motsvarande 500 gymnasiepoäng samt ha godkända resultat på gymnasiekurserna i engelska, svenska och matematik för att tillgodogöra sig ett steg. Många fler personer har genomfört gymnasiepoäng som motsvarar ett lyft men har inte flyttats upp på grund av att man inte deltagit i matematik, svenska och engelska enligt de uppställda kraven. Av alla som studerade vid komvux hade tre fjärdedelar varit aktuella vid arbetsförmedlingen. Hälften av samtliga studerande var inskrivna vid arbetsförmedlingen i samband med kursstarter. Av de studerande som finansierade sina studier med särskilt utbildningsbidrag (UBS) och särskilt studiestöd för arbetslösa (SVUXA) var respektive aktuella vid arbetsförmedlingen vid studiestarten. Vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) Vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) har ökat och uppgick /99 till 4 137 elever. Denna ökning kan troligen förklaras med att särvux övergått till kommunalt huvudmannaskap och därigenom på många håll integrerats i den kommunala vuxenutbildningen. Hälften av deltagarna studerade på grundsärskolenivån medan en dryg tredjedel återfanns på träningsskolenivån och återstoden på gymnasiesärskolenivån. Könsfördelningen mellan deltagarna var jämn. Svenskundervisning för invandrare (sfi) Under /99 deltog 34 701 studerande i svenskundervisning för invandrare (sfi). Antalet deltagare inom sfi har minskat med /95 då ett stort antal flyktingar från det blev kommunplacerade. Andelen kvinnor /99 var . av sfi- eleverna var flyktingar. har andelen deltagare som uppnår sfi-nivå minskat och andelen avbrott bland deltagarna har ökat. Av de deltagare som påbörjade sina sfi-studier /97 hade uppnått sfi-nivån /99, alltså , medan avslutat utan godkänd sfi-nivå, hade avbrutit studierna och fortsatte att studera även under /2000. Skäl till avbrotten är bl.a. arbete, andra studier, sjukdom eller barnledighet.