mot · GO02MJ36 · 2001-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:MJ36av , ()med anledning av prop. 2000/01:111 Skyddet för vissa djur- och växtarter och deras livsmiljöerFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om samråd mellan myndigheter och markägare.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att markägare måste ges skälig ersättning i form av mark ellerekonomiska medel för miljöinsatser vid bildandet av olika typer avreservat.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att ansvarsfrågan för skador på mark och skog som angränsartill reservat måste lösas.InledningGenom den föreliggande propositionen genomförs via lagändringar vissakrav i EU:s art- och habitatdirektiv (direktiv /43/EEG) samtfågeldirektiv (direktiv /409/EEG). Ändringarna görs för att säkerställaskyddet av arter och livsmiljöer som EU har ett intresse av att skydda ochsom ingår i ett europeiskt ekologiskt sammanhängande nät av områden,det så kallade Natura 2000.Centerpartiet anser att det är viktigt att oklarheter kring regelverk löses.Detta för att regler och lagar ska kunna skydda djur och deras livsmiljöersamtidigt som äganderätten värnas. I denna motion pekar pånågra områden där det är viktigt med förbättringar för att säkerställa det ovannämnda.SamrådVid inventeringar av markområden är det viktigt att denna process skeröppet och i bred dialog med berörda markägare. Inventeringarna isamband med Natura 2000 var i detta hänseende inte tillfredsställande.Många markägare kan vittna om att företrädare för staten inventerademarker utan att markägarna var medvetna om det. Av många upplevdesdetta "smygande" från myndigheterna som mycket stötande. Utan enöppen och bred dialog blir det svårt att nå förståelse för eventuellt skyddav markområden. Det är nödvändigt och i allra högsta grad befogat medsamråd mellan myndigheter och markägare vid inventering avmarkområden. Vad som ovan anförts om samråd mellan myndigheter ochmarkägare bör ges regeringen till känna.Ersättning vid ingreppOlika aktörer har ett ansvar för att bevara den biologiska mångfalden. Detär positivt att marknadskrafterna genom FSC- och PEFC-certifiering iskogsbruket tar hänsyn till skyddet av den biologiska mångfalden.Samtidigt är det viktigt att slå fast att staten har ett övergripande ansvarför att den enskilde markägaren inte ska hamna i kläm. Det är ett måsteför alla inblandade och berörda, inte minst för markägarna, att det finnslångsiktiga och tydliga regler för skyddet av den biologiska mångfalden.När staten pekar ut vissa områden som är särskilt intressanta att bevara ärdet viktigt att den enskilde markägaren inte drabbas på ett negativt sätt.Statenmåste ta sitt ansvar att se till att detta inte sker. Markägaren måste gesskäligersättning för de miljöinsatser som görs och vid bildandet av olika typer avreservat. Detta kan ske genom ekonomisk kompensation eller genom attersättningsmark erbjuds. Det är exempelvis helt otillfredsställande att enmarkägare får ett interimistiskt avverkningsförbud under ofta långautredningstider för skyddsobjektet, utan att någon ekonomisk reglering skeroavsett om området avsätts som skyddsvärt eller ej. Utan en skälig ersättningförsvåras möjligheterna för att få förståelse hos berörda markägare somdrabbas av inskränkningar i nyttjandet av sin mark. anser attdetta vore en olycklig utveckling.Ekonomisk kompensation löser inte alla problem. Många markägare somavstår sin mark till reservat eller accepterar andra inskränkningar för attskydda den biologiska mångfalden vill inte ge upp den rörelse som kan varaassocierad med användandet av marken. Just mot bakgrund av detta är detviktigt att möjligheten till ersättningsmark prövas noggrant. Vad som ovananförts om att markägare måste ges skälig ersättning i form av mark ellerekonomiska medel för miljöinsatser vid bildandet av olika typer av reservatbör ges regeringen till känna.Ansvar och ersättning vid skadaSkog inom naturreservat hanteras annorlunda än annan skog däravverkning sker till och från. Risken för angrepp från exempelvis insekteroch vattenskador till följd av annorlunda utdikning är därför större ireservat än i den skog som används i näringsverksamhet. Den annorlundaskötseln av reservat kan leda till skador på angränsande mark och skogsom ägs och förvaltas av privata intressen och enskilda markägare. Det ärnaturligtvis viktigt att det klart och tydligt framgår vem som har ansvarför de skador som kan uppstå. Ansvarsfrågan måste skyndsamt lösas. Vadsom ovan anförts om att ansvarsfrågan för skador på mark och skog somangränsar till reservat måste lösas bör ges regeringen till känna.När medel som finns avsatta för skydd av biotoper fördelas är det viktigtatt se till att tillräckliga resurser finns för skötsel och tillsyn av deområdensom avsätts till olika former av skydd. Minst lika viktigt är att det avsättsmedel till ersättning för angränsande skog som skadas av exempelvis insekts-angrepp i ett reservat. Vad som ovan anförts om resurser till skötsel, tillsynoch ersättning för insektsangrepp bör ges regeringen till känna.Stockholm den 4 april 2001Eskil ()()()()()