mot · GP02Ub458 · 2001-10-05 00:00:00 — Kvaliteten på undervisningen skall vara hög med internationellt hög nivå i specialkunskaperna. Därtill kommer samhällsutvecklingens ökade krav på förståelse för ämneskunskapens plats i ett bredare perspektiv. Så skall t ex kunskap om de ekologiska grundvillkoren för livsbetingelserna på jorden ingå i all utbildning liksom kännedom om de kunskapsteoretiska randvillkoren för kunskapen, dess begränsningar och tidsberoende och den historiska bakgrunden till människans ställning och framtidsperspektiv i det globaliserade samhället. Universitet och högskolor har ett ansvar för såväl grundforskning som tillämpad forskning. Grundforskningen är deras huvuduppgift, och här har staten det fulla ansvaret för finansieringen. Den fria nyfikenhetsforskningen kan endast garanteras genom att staten tar ansvaret för dess finansiering. En grundforskning av hög kvalitet är viktig av flera skäl. Egen kunskapsgenerering av kunskap av intresse för landet är i sig betydelsefull för bl a den tillämpade forskningens utveckling inom näringsliv och den offentliga sektorn. Svensk grundforskning öppnar också dörren till all den nya kunskap som växer fram inom den internationella forskningen. Dessutom är det inom ramen för grundforskningen vid universitet och högskolor som utbildningen av forskare sker. Grundforskningen utgör därmed basen för tillämpad forskning också vad gäller forskarrekryteringen. Villkoren för svensk grundforskning skall vara generösa och verksamheten vara öppen men med hårda kvalitetskrav och flexibilitet i organisationen. Den nya organisationen för forskningsfinansiering är ett steg i rätt riktning. Den återspeglar det övergripande kravet på statligt ansvar för grundforskning genom att grundforskningen samlas under ett råd, . Den innebär också en rationalisering av den tillämpade forskningen och en kraftsamling kring det övergripande målet om en utveckling mot ett socialt och ekologiskt långsiktigt hållbart samhälle genom koncentrationen av den områdesinriktade forskningen till två forskningsråd, ett för sociala frågor och arbetsliv (FAS) och ett för miljö, areella näringar och samhällsplanering (FORMAS). Planeringen av denna nya organisation har skett i nära samverkan med och innebär att många av de krav vi framfört i tidigare motioner uppfyllts. har ett instrument för forskningsfinansiering som är överskådligt och enkelt. kan överblicka och styra forskningsfinansieringen samt balansera medel mellan grundforskning och tillämpad forskning. Den tillämpade forskningen har samlats inom två fundamentala tillämpningsområden. Styrelserna för forskningsråden har en majoritet av forskare, vilket bör vara en garanti för den vetenskapliga kvaliteten för forskningens utveckling. Den tillämpade forskningens samhällsrelevans bevakas genom en stark representation av samhällsrepresentanter, särskilt stark i FAS och FORMAS. Genom beslut i årets budget om en stor satsning på forskning om biologisk mångfald och långsiktig ekologisk hållbarhet har också uppnåtts en relativt god balans mellan de tre forskningsmyndigheternas resurser vad gäller såväl omfattning som inriktning. Universitet och högskolor skall samverka med det omgivande samhället, den s k tredje uppgiften, vid sidan om utbildning och forskning. Detta arbete sker naturligtvis på initiativ från den enskilda högskolan såväl som från företag och myndigheter och får olika utformning beroende på näringslivets och den offentliga sektorns profil i regionen. Här kommer också den nya för produktutveckling, utveckling av kommunikationssystem m.m. att kunna bli en viktig utvecklingsfaktor. Universitet och högskolor har också ett ansvar för att information om forskning och forskningsresultat ges till allmänheten. och ett särskilt organ för information och diskussion av utvecklingen av svensk forskning, , har ett övergripande ansvar för dessa frågor. En förutsättning för att den nya organisationen skall bli framgångsrik är att forskningens frihet värnas, att nödvändiga resursförstärkningar fortsätter i planerad takt och att forskningen stöds brett och långsiktigt inom de tre ämnesrådens ansvarsområden, dvs. humaniora och samhällsvetenskap, natur- och teknikvetenskap samt medicin. En koncentration på endast någon av sektorerna skulle innebära att tillgången på kunskap kantrar och att de breda perspektiv som behövs för en långsiktigt hållbar samhällsutveckling suddas ut. Bredd och flexibilitet håller vägen öppen mot långsiktiga mål. En mångvetenskaplig belysning av sociala frågor och miljöfrågor måste prioriteras för att strävan mot ett socialt och ekologiskt långsiktigt hållbart samhälle skall nå framgång. Problem och möjligheter Såväl grundutbildning som forskarutbildning och forskning vid universitet och högskolor har genomgått mycket stora förändringar . Antalet studerande har ökat och verksamheterna expanderat bl a genom utvecklingen av flera små och medelstora högskolor. Universitet och högskolor har fått kraftfullare ledningsorgan och väsentligt ökad beslutsrätt i en rad frågor. Möjligheterna för studentinflytande har genom ett taget riksdagsbeslut stärkts avsevärt. De politiska målsättningarna med utbyggnaden har tidigare dominerats av två problem; den höga arbetslösheten och bristen på högkvalificerad arbetskraft inom näringslivet. Stora ekonomiska insatser har gjorts för att öka antalet utbildningsplatser i grundutbildningen och för att utveckla den tillämpade forskningen, inte minst genom inrättande av löntagarfondsstiftelserna och delfinansiering av olika EU-projekt. Den tidigare förda utbildnings- och forskningspolitiken har lett till flera problem. Underdimensioneringen av svensk grundforskning, sedd i relation till den tillämpade forskningen, har ökat. Den successiva ökningen av antalet studerande, med mer heterogena och delvis nya studentkategorier, har inneburit att en revolution av grundutbildningen har smugit sig på universitet och högskolor utan att dessa hunnit ställa om till den nya situationen. Det råder brist på utbildade lärare, de gamla undervisningsformerna är inte lämpliga för de nya arbetsuppgifterna, antagningssystemets ramar har sprängts, administrationen av studiemedel till de studerande har haft svårigheter att ge god service till de stora studerandegrupperna, etc. Den stora satsningen i form av 68 000 nya utbildningsplatser borde under normala omständigheter ha förberetts bättre. Den snabba utbyggnaden var emellertid en lämplig och brådskande åtgärd i tider av hög arbetslöshet. De uppkomna bristerna kan rättas till efterhand. genomförda satsningar på forskarutbildning och lärarutbildning är steg i rätt riktning och skall som planerat följas upp med ytterligare förstärkning av forskarutbildning och ett omfattande inre arbete vid universitet och högskolor för rationalisering av verksamheterna och anpassning av undervisningsmetoder till de nya studerandegrupperna. Det behövs också framöver ytterligare förstärkning av grundforskningen innan en lämplig balans mellan grundforskning och tillämpad forskning nås. Den stela tjänsteorganisationen vid högskolorna bidrar till tröghet i systemet med bland annat låg rörlighet på lärar- och forskartjänster. Att utan lämpliga förberedelser kraftigt bygga ut antalet grundutbildningsplatser och därmed språngartat öka antalet lärare innebär en risk för upprepning av 1960-talets misstag; att genomföra en snabb expansion utan tillgång på kompetent personal och lämpliga undervisningsformer och sedan permanenta systemet. Om inte universitet och högskolor än en gång skall låsas upp och tappa utvecklingspotential måste rörligheten i systemet öka. Om dagens problem är brist på kompetenta lärare är morgondagens problem just bristen på rörlighet. Vad gäller innehållet i utbildningarna har regering och riksdag tidigare betonat näringslivets behov av arbetskraft. Satsningarna på teknisk-naturvetenskaplig utbildning och forskning, medicin, bioteknik och IT är stora med en rad aktiva stimulansåtgärder. Det finns skäl att bredda analysen av behovet av utbildningar och viktiga forskningsfält. En omställning mot en ekologiskt och socialt långsiktigt hållbar samhällsutveckling ställer stora krav på såväl undervisningens innehåll som forskningsinriktningar. Här bör t ex frågor om miljökunskap och kunskap om grundläggande biologiska livsbetingelser, internationell förankring av ämneskunskaper, vetenskapsteoretiska förutsättningar för mänskligt vetande och handlande och behovet av tvärvetenskapliga mångvetenskapliga utbildningar behandlas än mer ingående och leda till förslag och åtgärder. Vad som behövs för att kvalitetskraven skall kunna uppfyllas är, utöver ekonomisk förstärkning när statens ekonomi så tillåter, organisatoriska förändringar i universitetens och högskolornas verksamhet, fler kompetenta lärare och forskare, ökad rörlighet och en god balansering av medel mellan tillämpad forskning och grundforskning och forskarutbildning samt en ur samhällets synpunkt bättre styrning av medlen från forskningsstiftelserna, de s k löntagarfondsstiftelserna, och EU. Situationen för grundutbildningen vid universitet och högskolor liknar i viss mån den situation som gymnasieskolan befann sig i inför genomförandet av gymnasiereformen . Erfarenheterna från det reformarbetet kan vara till nytta speciellt med tanke på behovet av förändringar av undervisningsmetodiken och den pedagogiska ledningen. En utökad kunskap om och samverkan med gymnasieskolan är även av andra skäl en viktig del i utvecklingsarbetet inom grundutbildningen vid universitet och högskolor. Den proposition, Den öppna högskolan, som regeringen i samverkan med och lämnat till innebär ett stort steg i rätt riktning vad avser studenternas arbetssituation och pedagogisk förnyelse inom högskolan. Bland de initiativ som tagits för att stärka forskarutbildningen finns ett förslag som regeringen i samverkan med och lagt fram för om införande av 16 nya forskarskolor. Dessa forskarskolor är en samarbetsform där ett universitet och flera högskolor gemensamt formar och driver en forskarutbildning i ett visst ämne eller ämnesområde. Detta kan, rätt skött, innebära ett uppsving för framför allt de små och medelstora högskolorna både vad gäller deltagande i forskarutbildning och vad gäller rekryteringen av nya lärare och forskare. För de studerande innebär forskarskolan en möjlighet till kontakt med fler forskargrupper och en rikare forskningsmiljö. ser forskarskolorna som ett bra första steg och föreslår att forskarskolorna med tiden internationaliseras så att även utländska universitet kan deltaga och samverka. Detta skulle stärka banden mellan svenska forskningsgrupper och motsvarande grupper vid utländska universitet och för studenterna innebära den stimulerande erfarenhet som det ger att få arbeta i en forskargrupp vid ett universitet i ett annat land. Detta behov av ökad internationalisering gäller svensk forskarutbildning som helhet och åtminstone vissa delar av grundutbildningen. Forskares verksamhetsfält är i hög grad internationellt. Det vore därför en fördel om studenten redan under forskarutbildningen fick erfarenhet av arbete också i en forskargrupp vid ett utländskt universitet. ser en sådan breddning av erfarenheten som önskvärd och föreslår att möjligheterna att införa ett obligatoriskt erbjudande till varje doktorand att förlägga minst en termin av forskarutbildningen till en institution vid utländskt universitet utreds närmare. Den påbörjade utvecklingen av möjligheter för studerande inom grundutbildningen att genom t ex utbytesprogram kunna förlägga delar av sin utbildning vid utländska universitet bör stimuleras ytterligare. Ett viktigt bidrag till en internationalisering av grundutbildningen utgör också de utländska studenter som studerar vid svenska universitet och högskolor. föreslår att åtgärder vidtages som ytterligare underlättar för studenter från andra länder att studera vid svenska högskolor och att man därvid särskilt uppmärksammar de problem som försvårar för studenter från utvecklingsländer att finansiera sitt uppehälle i . Vad gäller rörligheten för studerande inom EU finns redan goda förutsättningar, men även för denna grupp finns vissa onödiga hinder för ett smidigt byte av studieort över landsgränserna. Ett sådant exempel är det kvarliggande uppehållstillståndskravet för studerande från EU-länder såsom stadgas i utlänningslagen och utlänningsförordningen. Detta krav är otidsenligt, och föreslår att det avskaffas. Högskolans ledningsorganisation Det är viktigt att universitet och högskolor i takt med den snabba vetenskapliga utvecklingen och förändringarna i den högre utbildningen också kan anpassa sin verksamhet efter nya förhållanden. Det handlar om att skapa möjligheter att stödja sådant som är utvecklingsbart, öppna för nya initiativ lika väl som att avveckla sådant som är otidsenligt eller sviktar i kvalitet och har låg utvecklingspotential. Universitet och högskolor har tidigare haft relativt svaga ledningsorganisationer och små möjligheter att utvecklas genom andra sätt än ren expansion. Genom de nya formerna för ledning vid universitet och högskolor har lärosätenas styrelser blivit betydligt kraftfullare. Likaså har rektors relation till styrelsen förtydligats och åtgärder vidtagits som ger universitet och högskolor skarpare verktyg både för beslutsfattande och verkställande. En av regeringen tillsatt utredning har i sitt betänkande påpekat att den förväntade effektivitetshöjningen i styrningen av framför allt forskning och forskarutbildning på många håll har uteblivit. Orsakerna till detta kan bero på en mängd olika faktorer. Uppgiften att leda arbetet vid t ex ett universitet ställer mycket stora krav på kunskap om de fasta organisationer som härskar inom den akademiska världen och den tröghet som dessa har när det gäller rationalisering och förändringar. Det är lätt hänt att ordförande och styrelseledamöter inte har kunnat med kraft fullfölja uppdraget och ge tydliga direktiv med rimliga handlingsmöjligheter för ledningen för den direkta verksamheten rektorsämbetet. Det finns således redan nu skäl att påtala behovet av att verkställigheten sker enligt intentionerna bakom införandet av den nya ledningsorganisationen och överväga om eventuella förändringar skall göras i styrelsernas sammansättning och uppdrag. har beslutat att kraftigt öka studentinflytandet på verksamhetsplaneringen vid universitet och högskolor. Ett aktivt deltagande och egna initativ från studenter är sannolikt en av de viktigaste förutsättningarna för en bra utveckling av den högre utbildningen och forskningen. Det handlar då inte bara om en bredare studentrepresentation i styrelser och beredande organ utan om att aktivt stödja studenternas egna initiativ och möjligheter att själva, med hjälp från lärare och forskare, ändra och utforma kurser, välja undervisningsformer och kurslitteratur, etc. I regeringens förslag betonades också att universitet och högskolor skall aktivt verka för att ett sådant studentinflytande verkligen kommer till stånd. Förslaget har utarbetats av regeringen i nära samverkan med och och tillgodoser en lång rad krav som tidigare framförts i motioner. Det bör emellertid uppmärksammas att denna typ av beslut om åtgärder kräver en aktiv informationsinsats för att verksamheterna verkligen skall förändras i önskad riktning. Detta förutsätter speciella informationsinsatser och en ordentlig uppföljning av framförallt . har redan ökat möjligheterna för studenter att själva aktivt utforma undervisningen. Ett bra exempel är och Utvecklingsstudier (CEMUS) vid och där planering av kurser, val av litteratur och lärare leds av studenterna själva. CEMUS har utvecklats till en viktig del av grundutbildningen. Det goda föregångsexemplet CEMUS aktualiserar också ett problem som bör beaktas i takt med att dylika studentinitierade verksamheter växer fram. Även studentinitiativ löper risk att stagnera och gradvis inlemmas i ett stelnande system. Studenterna inom CEMUS har särskilt uppmärksammat detta problem och har vidtagit flera åtgärder för att behålla en hög aktivitet och förnyelsepotential. Man har t ex utvecklat egna, rullande utvärderingsmetoder direkt kopplade till förändringar i planeringen, man har tydliga regler för successiv förnyelse av ledningen och man har påbörjat arbetet med att förstärka undervisningens forskningsanknytning ytterligare genom planering av egna forskningsprojekt med en inriktning som aktiverar undervisningen och kan utvecklas till en kärna för egen forskning och forskarutbildning kring för kurserna centrala frågor. I samband med de kontakter som bör tas med styrelserna för universitet och högskolor med anledning av den genomförda utredningen av den nya ledningsorganisationen vore det lämpligt att också aktualisera frågan om initiativ för att stimulera studentaktivitet både vad gäller nya studentinitiativ och utveckling av redan pågående studentinitierade verksamheter. Grundutbildning Högskollärarutbildning Grundutbildningen har tidigare omstrukturerats med i vissa avseenden goda resultat. Ett myller av linjer har reducerats till en enklare struktur. Bristande överskådlighet är dock fortfarande ett problem liksom svårigheter för tvärvetenskapliga utbildningar över fakultetsgränserna och skilda vetenskapsområden. I och med att antalet studerande har ökat och kommer att öka ännu mer ökar behoven av en anpassning av undervisningen till de nya betingelserna med stora heterogena grupper och nya studerandekategorier. Kraven på lärarnas undervisningsskicklighet ökar och själva undervisningsmetoderna måste anpassas till de enskilda elevernas olika grundförutsättningar. Det är nu dags att även högskollärarna får en professionalitet inom undervisningsområdet. Regeringen har i samverkan med och utarbetat ett förslag om en ny lärarutbildning för skolan som antagits av och träder i kraft redan innevarande hösttermin. Denna skall ledas av en nämnd, motsvarande fakultetsnämnd, för lärande vid varje högskola och universitet med egen lärarutbildning. Av förslaget framgår också att synen på läraruppdraget vidgas och inte bara omfattar lärarutbildning för förskola, grundskola och gymnasium. Nämnden kommer att få ett bredare verksamhetsfält med forskning, utbildning och praktik inom en rad olika arbetsområden som karakteriseras som lärande. Ett naturligt första steg för en sådan breddning vore inrättande av en lärarutbildning avsedd för blivande lärare inom grundutbildningen inom universitet och högskolor. Regeringen har i samverkan med och redan nu föreslagit ökade krav på pedagogisk utbildning av högskollärare i propositionen Den öppna högskolan. Det är ett steg i rätt riktning och bör följas av planeringen av en bredare vuxenpedagogisk utbildning för att fylla den lucka i utbildningen av lärare för vuxna utanför universitet och högskolor som finns i dagens utbildningssystem, t ex utbildning av folkhögskollärare, lärare vid komvux och lärare inom kommande KY-utbildningar. ser också fram mot en utökning av den mer fördjupade högskollärarutbildning som vi tidigare föreslagit och förutsätter att den nya vid högskolorna som leder den nya lärarutbildningen också är den naturliga huvudmannen för en kommande högskollärarutbildning. Yrkesutbildning Många yrkesutbildningar är förlagda till universitet och högskolor med motiveringen att utbildningen skall vara forskningsanknuten. För flertalet utbildningar är forskningsanknytningen en klar fördel och för god kvalitet och dessutom att utbildningen har goda möjligheter att följa den inom många områden snabba kunskapsutvecklingen. Det är emellertid långt ifrån självklart att detta har gagnat alla yrkesutbildningar. Det kan i vissa fall vara så att knytningen till en bransch, myndighet eller företag kan vara av speciell betydelse och motivera en starkare knytning till aktörer utanför . I detta perspektiv är försöket med kvalificerad yrkesutbildning, KY-utbildningar, av speciellt intresse. Försöket har utvärderats och överlag bedömts som lyckat. Dessa utbildningar har genom sin verklighetsanknytning och behovsinriktning inneburit att utbildningarna väl anpassats till sitt syfte med goda anställningsmöjligheter för dem som slutfört utbildningen. Utbildningarna är också en flexibel mellanform av yrkesutbildning som ger utbildning inom ett område där det finns ett akut rekryteringsbehov utan att utbildningen permanentas med investeringar i byggnader och utrustning som långsiktigt kanske inte är motiverade. Behovet av en eftergymnasial yrkesutbildning vid sidan om de som handhas av universitet och högskolor är stort. Regeringen har i samarbete med bland annat utformat ett förslag till permanentning av KY-utbildningen, vilket också har antagits av . Det är intressant att konstatera att denna KY-utbildning i många avseenden sammanfaller med framförda krav på en eftergymnasial lärlingsutbildning. Ett av hindren för ett genomförande av denna lärlingsutbildning har varit att finna finansieringsformer som kunde accepteras av arbetsmarknadens parter. Den form för ledning och finansiering som KY-utbildningen fastlagt innebär en lösning på det problemet genom att dess ledning och finansiering välkomnas av såväl arbetsgivare som fackliga organisationer. Denna form för samverkan mellan utbildning och näringsliv, motsvarande högskolans tredje uppgift, bör kunna vara stilbildande för stora delar av den utveckling av samverkan mellan utbildning och det omgivande samhället som kommer att vara en viktig del av utbildningspolitiken . Studiestöd De nya formerna för studiestöd som beslutat om bör kunna ge stora fördelar jämfört med de gamla. De leder inte till en orimlig skuldsättning, och amorteringsplanerna borde innebära en bättre fördelning av kostnaderna över tiden. har deltagit i förslagets utformning. Höjningen av fribeloppet är exempel på en viktig förbättring som krävt redan i utredningen om det nya studiemedelssystemet (i reservation). Vår vision om införande av studielön är ej möjlig att genomföra av ekonomiska skäl. En fördel med införande av studielön skulle vara att studenter därmed kan jämställas med anställda och bli fullt delaktiga i socialförsäkringssystemet. Problemet med att studenter delvis hamnar utanför det sociala välfärdssystemet bör tas upp till närmare utredning (se nedan under Studiesociala frågor). Studiesociala frågor noterar med tillfredsställelse att vårt tidigare förslag om att universitet och högskolor åläggs att teckna personskadeförsäkring för sina studenter nu har beslutats av . Studenterna står emellertid fortfarande utanför flera av de sociala försäkringar som gäller t ex anställda. Den studiesociala frågan har inte fått en samlad behandling. Frågan är omfattande och berör studenternas tillgång till det sociala försäkringssystemet i dess helhet: socialbidrag, bostadsbidrag, a-kassa, sjukförsäkring, föräldraförsäkring, etc. Behovet av ekonomisk och social trygghet ser också mycket olika ut för olika studerande. Studenternas studiesociala rättigheter bör utredas. Detta blir speciellt angeläget genom att den påbörjade utvecklingen av det livslånga lärandet kommer att leda till studentgrupper som har en mycket stor variation i ålder, familjesituation, etc. I arbetet på en helhetslösning av den studiesociala frågan måste därför de olika kategoriernas mycket olika behov speciellt uppmärksammas. Detta är viktigt bl a för att skapa möjligheter för t ex de studerande som kommer från gymnasiestudier att få en bra fortsättning på sin påbörjade utbildning. Studenternas valmöjligheter Möjligheter att fritt välja ämneskombinationer vid högskolestudier måste förbättras. Kurserna bör utformas så att det i större utsträckning än vad som är fallet går att kombinera ämnen från olika fakulteter och vetenskapsområden, t.ex. tekniska ämnen med biologi och psykologi, kunskapsteori med medicin o s v. Universiteten bör öka samordningen i kursplaneringen och förbättra informationen till studenterna om olika möjligheter till ämneskombinationer.