ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GP02So247 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So247av och ()Organisationer för utsatta barn och misshandlade kvinnor Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om mer flexibla regler när det gäller fördelning av anslagen för att därigenom bättre kunna stödja organisationerna för utsatta barn och kvinnoorganisationerna samt deras arbete mot våld. Motivet till mitt förslag fördelar statsbidrag till handikapporganisationer, pensionärsorganisationer och organisationer inom områdena alkohol och narkotika, utsatta barn samt våld mot kvinnor. Bidragshanteringen skiljer sig åt mellan de olika områdena vad gäller regler, krav och ambitioner i uppföljningshänseende. När det gäller pensionärsorganisationer och viss verksamhet som handikapporganisationerna bedriver, fastställer regeringen beloppen. Övriga bidrag beslutar om. Sammantaget uppgår den årliga summan till ca som fördelas till ett 100-tal organisationer. har fördelat pengarna enlig följande: alkohol och droger utsatta barn och deras familjer våld mot kvinnor Organisationerna bedriver i huvudsak en omfattande och ett för samhället viktigt arbete som kompletterar och ger alternativ till det arbete som utförs av det offentliga eller av privata utförare. Ofta är också organisationerna nyskapare av verksamhet och når grupper som den offentliga verksamheten har svårt att nå. I en skrivelsen till regeringen föreslår att de ekonomiska gränserna mellan bidragets huvudområden slopas. Detta för att pengarna ska kunna satsas där behoven är störst. Bidrag från alkohol- och narkotikaområdet bör till exempel överföras till området utsatta barn och deras föräldrar. Det förstnämnda området är överkompenserat medan området våld mot kvinnor och utsatta barn och deras föräldrar får betydligt mindre resurser. Under har kvinnojourerna kunnat ge en åt kvinnor som har varit utsatta för misshandel. Hos kvinnojourer finns en bred samlad kunskap om hur de kan hjälpa dessa kvinnor. Kvinnor som känner sig ifrågasatta eller misstrodda av myndigheter eller kvinnor som inte vill blanda in myndigheter kan vända sig till jourerna för hjälp och stöd. Det faktum att kvinnojourerna inte är myndigheter är också ofta en fördel eftersom åtskilliga invandrare har negativa erfarenheter av myndigheter. Kvinnojourerna har en särställning när det gäller att nå ut med information till gruppen kvinnor som riskerar eller utsätts för våld. Det faktum att kvinnojourerna inte är myndigheter är också ofta en fördel eftersom åtskilliga invandrare har negativa erfarenheter av myndigheter. Många kvinnojourer har tagit fram informationsmaterial på en mängd språk och placerat dessa på strategiska platser som barnavårdscentral, mödravårds- och sjukhusmottagningar. Vi anser att reglerna för fördelning av statsanslagen borde göras mer flexibla än . Av har fördelats till riksorganisationer som arbetar med alkohol och narkotika medan endast har delats ut till riksorganisationer som arbetar med våld mot kvinnor samt till utsatta barn och deras familjer. () ()
mot · GP02So248 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So248av och ()Regler för tillgång till pension m.m. Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nya regler vad avser patientens fria tillgång till pensionsmedel eller sjukpenning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de rättspsykiatriska vårdgivarnas rättighet att tvångsförvalta patienternas pengar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att se över lagen om skuldsanering. Motivering är ett rättspsykiatriskt specialsjukhus som främst vårdar personer som gjort sig skyldiga till brott på grund av allvarlig psykisk störning. De flesta av patienter uppbär pensionsförmån eller sjukpenning. De som inte har egna inkomster får bistånd enligt socialtjänstlagen. Patienter som vårdas inom rättspsykiatrin debiteras enligt nuvarande lagstiftning en egenavgift på högst . Till drogs avgiften direkt från . faktureras i stället patienterna själva. Detta nya regelsystem innebär att vårdgivarna har stora problem med att få in avgifterna. Betalningsmoralen är nämligen mycket låg hos patienterna. uppgick de sammanlagda vårdskulderna till 2.302.710 kronor, varav den högsta enskilda skulden var . Den nuvarande lagen ger inte vårdgivarna några möjligheter vare sig till tvång eller påtryckningar för att få in pengarna. Patienterna förfogar fritt över sina tillgångar, vilket innebär att stora penningsummor är i omlopp inom område. Trots förbud sker affärer med till exempel knark, tobak, guld och annat i stor utsträckning. Vårdgivarna har trots detta enligt lagen ingen möjlighet att utnyttja tvång för att komma till rätta med problemet. Många patienter skuldsätter sig då överlämnar skulderna till kronofogdemyndigheten för indrivning. Deras ekonomi ruineras och rehabiliteringsinsatserna försvåras vilket får omfattande konsekvenser t.ex. vid planering för utslussning. Problemet för många är vid utslussning i samhället. Om man har många obetalda skulder försvårar detta möjligheten att få ett boende. Skuldsanering måste vara en del i behandlingen och i en helhetssyn av den intagnes möjlighet att åter bli frisk. Största svårigheterna drabbar till syvende og sidst patienterna själva som när de skrivs ut till ett eget boende eller gruppboende på egen hand skall hantera sin privatekonomi. När man inte behövt tänka på fasta kostnader såsom hyra, mat, kläder och medicin m.m. och upptäcker att pengarna inte räcker då är risken för återinsjuknande stor. Enligt vår bedömning bör nya regler konstrueras, som för patienten är lättförståeliga samt för vårdgivaren och är administrativt lätthanterliga vad avser patientens fria tillgång till pensionsmedel eller sjukpenning. Egenavgiften bör debiteras direkt av och lagstiftningen bör ändras så att den ger de rättspsykiatriska vårdgivarna rättighet att tvångsförvalta patienternas pengar. Detta bör kunna ske så länge tvångsvården pågår och i kombination med en skyldighet att medverka till skuldsanering för patienterna. () ()
mot · GP02So249 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So249av ()Schengenintyg för läkemedel Förslag till riksdagsbeslut beslutar om ändring för utfärdande av intyg för medförande av narkotikaklassat läkemedel inom ramen för medicinsk behandling enligt . Motivering innebär bl.a. att ingått avtal om fri rörlighet för personer som är medborgare i avtalsländerna. Dock är det så att personer som är i behov av narkotikaklassade läkemedel måste medföra ett intyg utfärdat av läkemedelsverket för nämnda läkemedel. Högsta antalet som får medföras är för en månads förbrukning och intyget har en giltighet på en månad. Som underlag behöver en blankett som fylls i av behandlande läkare där läkemedel, dos och antalet tabletter fylls i utöver identitetsformalia inklusive passnummer. Därefter skickas denna ifyllda blankett undertecknad av läkaren till för intygande. Det tar tills patienten har intyget tillbaka. Detta försvårar för alla och leder till besvär och är också ett hinder för sjuka som kanske med kort varsel vill göra en resa inom . Intyget hinner då inte skaffas fram. Patienter som är i behov av narkotikaklassade läkemedel måste kunna resa lika enkelt inom Schengenområdet som andra. Dessa patienter har regelbunden läkarkontakt dels för förskrivningen, dels även för uppföljning av effekt och behandlingsresultat av sin sjukdom. En enklare väg vore att patientens intyg med undertecknandet av behandlande läkare fick status som Schengenhandling, d.v.s. vore att betrakta som myndighetshandling. Detta skulle kunna ske med en stämpel, som behandlande läkare skulle kunna införskaffa via exempelvis som utvisar bl.a. behörighet och kompetens. Utfärdandet skulle kunna ske i samband med planerade läkarbesök som patienten ändå behöver för kontroller av sin sjukdom. Dessutom borde förhandlingar inledas som syftar till att varaktigheten förlängs. Detta skulle förenkla för alla och underlätta sjukas rörlighet inom Schengenområdet utan att legalt förskrivna narkotikaklassade läkemedel leder till ökade illegala problem.
mot · GP02So250 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So250av och ()Ofrivillig barnlöshet Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ofrivillig barnlöshet. Motivering Ofrivillig barnlöshet betraktas som en sjukdom. Detta bör ge det barnlösa paret rätt att med offentligt finansierade medel kunna erhålla minst tre fertilitetsbehandlingar. Ofrivillig barnlöshet är något som man sällan pratar öppet om utan lever med i tysthet. Detta trots att man delar problemet med mer än vart tionde par i samma ålder. Sammanlagt räknar man med att av befolkningen i fertil ålder omkring en halv miljon inte kan få barn. De flesta män och kvinnor tar för givet att de kan få barn när de vill och om de vill. Tyvärr är det inte alla förunnat. Ofrivillig barnlöshet är klassad som sjukdom och placerad i prioriteringsgrupp tre. I samma grupp återfinns sjukdomar som mag- och tarmbesvär, allergier m m. Enligt principer bör dessa sjukdomar finansieras med offentliga medel! av barnlöshet väljer många par att genomgå en fertilitetsbehandling. kan man också behandla de flesta orsakerna till barnlöshet eftersom metoderna har förbättrats. Problemet är att ofrivillig barnlöshet har låg prioritering hos beslutsfattare vilket medför orimligt långa väntetider. Väntetider kan också medföra att de åldersgränser som fastställts av landstingen överskrids, åldersgränserna varierar från 36 till . Det är också olyckligt att de barnlösa behandlas på olika sätt beroende på inom vilket landsting de bor. Vi anser att åldersgränsen bör vara densamma i alla landsting. Det är också viktigt att den som genomgår en fertilitetsbehandling och inte lyckats bli gravid efter första behandlingen ska kunna ha rätt till minst två behandlingar till, finansierade med offentliga medel. () ()
mot · GP02So251 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So251av och ()GBL Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett aktivt arbete för att komma åt GBL-problematiken. Ny syn på narkotika Enligt rapporter ökar narkotikaförbrukningen i och vi vet att fler ungdomar än tidigare provar på narkotika. Vi har också sett hur många, framförallt yngre, provar och mixar droger som i många fall leder till livshotande skador och men. Den nya och mer liberala synen på knark är farlig och kan få fruktansvärda konsekvenser. För att komma tillrätta med narkotikamissbruket krävs ett målmedvetet arbete och tydliga signaler från riksdag och regering att vi inte accepterar den nya och mer tillåtande synen på narkotika. Tyvärr har vi inte sett denna vilja från regeringen då man gång på gång i svar på frågor och motioner endast uttryckt sin oro samt att skall arbeta vidare. Till exempel skriver i ett svar till : Det är glädjande att det finns ett starkt stöd i för att skall behålla en restriktiv narkotikapolitik. Längre än så verkar regeringen inte vilja uttrycka sig i frågan. Åtgärder Ett av de nya preparaten är GHB, en drog som vi sett sprida sig snabbt i landet. I båda våra hemlän, och , har stora beslag gjorts av preparatet och användningen har ökat kraftigt. Efter många påtryckningar blev GHB klassat som narkotika i 2000, men efter det har flera efterföljare kommit som t ex GBL. Vi vet att det är svårt att narkotikaklassa GBL eftersom preparatet återfinns i bl a rengöringsmedel men det gör det inte mindre farligt bara för att det är ett legalt berusningsmedel. Lagen är alltså ihålig och tandlös när vi vet att legala preparat kan användas i knarksyfte. Regeringen måste nu kraftfullt agera för att komma åt problematiken kring GBL. Vi kan inte vänta och se hur EU kommer att agera i frågan utan måste gå före. Även om inte själva preparatet kan narkotikaklassas så måste något göras för att göra preparatet odrickbart, och ett sätt kan vara att preparatets verkan leder till narkotikaklassning. Detta bör ges regeringen till känna. () ()
mot · GP02So252 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So252av ()Statsbidrag för drogförebyggande insatser Förslag till riksdagsbeslut begär att regeringen lägger fram förslag till översyn av reglerna för statsbidrag för drogförebyggande verksamhet bland ungdomar i syfte att stimulera samverkan mellan kommuner och frivilligorganisationer. Motivering Statsbidrag för förebyggande ungdomsvård liksom statsbidrag för riktade insatser förmedlas av länsstyrelserna. När det gäller förebyggande arbete kan konstateras att vid sidan av kommunerna görs stora insatser av frivilligorganisationer. Det finns exempel på att när kommun och frivilligorganisation om bidrag det varit svårare att erhålla sådana än om ansökan gjorts av enbart kommunen. Det måste anses ligga ett stort värde i just samverkan. Statsbidragen bör därför utformas så att samverkan mellan kommuner och organisationer stimuleras. Bestämmelserna för erhållande av statsbidrag för förebyggande arbete bland ungdomar måste få utformning så att verksamheter där kommun och organisation samarbetar inte missgynnas i förhållande till om verksamheten bedrivs av en kommun ensam.
mot · GP02So253 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So253av och ()till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade också skall omfattas av skyldigheter att anmäla vanvård eller andra missförhållande. Motiv till vårt förslag Enligt socialtjänstlagen är all personal som arbetar inom omsorgen om äldre eller funktionshindrade skyldiga att anmäla vanvård eller andra missförhållanden till socialnämnden eller annan ansvarig. Lagen om stöd och service för vissa funtionshindrade (LSS) saknar dock en bestämmelse om anmälningsplikt när det gäller missförhållanden i omsorgen om personer med funktionshinder. Lagparagrafens utformning, som innebär att insatser och verksamheter enligt LSS ställs utanför anmälningsplikten, är svårbegriplig såväl för de funktionshindrade, deras anhöriga som för personal. Inom en och samma verksamhet eller ett och samma boende kan personer med funktionshinder vistas med stöd av olika lagar socialtjänstlagen respektive LSS. Någon skillnad när det gäller behovet av skydd mot övergrepp och andra missförhållanden finns inte. Då det finns en uppenbar risk att även de grupper som omfattas av LSS kan utsättas för övergrepp och det handlar om människor som kanske inte själva kan anmäla/uppmärksamma missförhållandena är det angeläget att LSS ändras så att den omfattar . () ()
mot · GP02So254 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So254av ()Tobakslagen Förslag till riksdagsbeslut beslutar om ändring i tobakslagen i enlighet med vad i motionen anförs. Motivering I den nuvarande tobakslagens (1993:581) 27 § anges att den person som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer cigaretter till ungdomar skall straffas med böter, vanligtvis 30 dagsböter à /dag. Till denna påföljd kommer en avgift till Brottsofferfonden på . De ungdomar som medvetet försöker bryta mot den satta åldersgränsen riskerar ingenting annat än att bli nekade att köpa. Inte ens om de ljuger om sin ålder. Det är därför inte underligt att röksugna ungdomar försöker och ibland lyckas köpa tobaksvaror av stressade kassörskor. Stundom rör det sig om medvetna provokationer. Tonåringar skickas exempelvis av massmedier till olika butiker för att testa efterlevnaden. Om köpet lyckas får den som sålt betala ett högt pris. När en olaglig handling begås är det stötande att bara den ena parten straffas. Med tanke på att den satta åldersgränsen för tobaksinköp inte fyller någon funktion i arbetet med att förmå de unga att inte röka den som vill ha cigaretter skaffar enkelt på andra sätt bör nämnda paragraf utgå. Gotab, 2001 ()
mot · GP02So255 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So255av och () Systembolagets säljmonopol Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avveckling av Systembolagets detaljhandelsmonopol. Motivering När valde att gå med i EU var det många som hoppades att Systembolagets monopolställning skulle försvinna. Så blev det inte. En orsak härtill var att Systemet med sina butiker spridda över landet påstods vara en garanti för att alla, oavsett bostadsort, skulle ha tillgång till ett brett sortiment av vin, sprit och starköl. har Systembolaget beslutat att införa ett nytt sortimentstyrningssystem innebärande att utbudet kommer att bantas ner. Valfriheten kommer att beskäras ytterligare för de konsumenter som gör sina inköp i . har funnit anledning att rikta kritik mot Systembolagets sätt att sköta det så kallade testsortimentet. Trots att det finns tusentals vin- och ölprodukter som köar för att komma in på denna försöksförsäljning har bara i snitt sju produkter lyckats ta sig genom nålsögat. Det kan följaktligen ta innan leverantörerna får sina varor testade. När en produkt väl testas måste den uppnå en viss försäljningsvolym för att få stanna kvar i försäljningsutbudet. Eftersom alkoholreklam är förbjuden i kan producenterna inte påverka situationen. Det kan däremot de anställda på Systembolaget som ofta ger råd till tveksamma kunder tips som varken gynnar testprodukter eller små leverantörer. Det är därför angeläget att Systembolagets monopolställning bryts och att licensierade butiker landet runt får rätt att sälja alkoholhaltiga drycker. () ()
mot · GP02So257 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So257av och ()Utvärdering av kvaliteten i svensk förlossningsvård Förslag till riksdagsbeslut begär att regeringen mot bakgrund av nedlagda förlossningsavdelningar, långa transporter och brist på förlossningsplatser låter utvärdera kvaliteten i svensk förlossningsvård. Motivering Många människor har uttalat sina vilda protester mot hur förlossningsvården fungerar i olika delar av landet. Dels har det handlat om personalbrist, dels om platsbrist. Personalbristen är landstings och regioners ansvar liksom antalet förlossningsplatser. Socialministern och har däremot ett ansvar att följa verksamheten och utvärdera så att högt ställda kvalitetskrav på förlossningsvården verkligen följs. I olika delar av landet har förlossningsavdelningar lagts ner vilket medför att blivande föräldrar tvingas ut på vägarna för många långa resor. Det är givetvis svårare att hinna fram till BB om föräldrarna ska åka , kanske i svårt väglag. I handlar det inte om så långa sträckor, utan istället om att förlossningsavdelningarna är så fullbelagda att blivande föräldrar helt enkelt inte släpps in utan tvingas fortsätta till nästa sjukhus. Förlossningsvården på landsbygden liksom i fungerar inte bra, och det drabbar blivande föräldrar och nyfödda barn. Det finns också diskussioner om små förlossningavdelningar kan hålla en god kvalitet i vården jämfört med stora avdelningar med många födslar . Frågan är dock om inte det ändå är bättre än att tvingas föda i bil eller taxi eller på trottoaren utanför sjukhuset vilket också har hänt. Det finns mot bakgrund av ovanstående starka skäl för att utvärdera kvaliteten i svensk förlossningsvård med syfte att lugna oroliga föräldrar eller faktiskt att kräva ändrade rutiner för förlossningsvården. () ()
mot · GP02So259 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So259av och (c)Översyn av socialtjänstlagen Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om översyn av socialtjänstlagen. Motivering Efter en skön och vacker sommar då många haft möjlighet att förlänga sin sommarvistelse i sin sommarbostad, har tyvärr också en tråkig baksida av detta kommit upp till debatt. Diskussionerna berör dem som på ett eller annat sätt har behov och rätt att erhålla samhällsstöd i form av hemsjukvård eller annan socialtjänst. Det är en tråkig diskussion som har sin utgångspunkt i vilket ansvar som sommarkommunen, alltså vistelsekommunen, har att verkställa beslut som är behovsprövade i annan kommun. Det handlar om hjälp och stöd till den enskilde som är avgörande för att man, liksom övriga icke hjälpbehövande, skall kunna leva ett så normalt liv som möjligt, men som naturligtvis ekonomiskt belastar den sommarkommun där man vistas. Denna ekvation, med både ökad efterfrågan utifrån som den egna kommunens normala planering går in i sommarplanering, går inte ihop vare sig personellt eller ekonomiskt. Enligt socialtjänstlagen har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Situationer har uppstått i flera kommuner, som är turistkommuner och oftast mindre, att vistelsetider inte är ovanliga. I det hårda ekonomiska läget som många kommuner befinner sig i inte minst inom den sociala budgetramen, så leder det till konflikter rörande resursfördelning för den fast boende befolkningen och sommarboende. Detta är mycket olyckligt. Det är viktigt att människor ges bästa möjliga förutsättningar och villkor att leva ett så normalt och rikt liv som möjligt även vad avser sommarvistelser och ferieverksamheter. Vår uppgift är att ge människor lika förutsättningar och visst ska det vara en självklarhet för en person som har behov av vård och omsorg att få möjlighet till rekreation på annan ort. Dock måste det anses orimligt att en kommuns behovsprövning får genomslag i en annan kommuns budget, vilket är aktuellt när det gäller långa sommarvistelser som kan röra sig . Det är också tveksamt om lagstiftaren räknade med denna form av livsstilsförändring som har skett och som kommer att bli än mer aktuellt framöver. Därför behöver lagstiftningen och socialtjänstlagen ses över. () (c)