mot · GP02Sf216 · 2001-10-05 00:00:00 — och övriga europeiska länder får allt svårare att klara av att ta hand om den växande skara ensamma barn som söker asyl. EU har ett gemensamt ansvar för att ta hand om de flyktingbarn som söker sig till . Därför krävs en harmonisering av EU:s flyktingpolitik som garanterar att ensamkommande barn får skydd enligt internationella flyktingkonventioner. Vidare krävs att ensamkommande barn ska ha samma rätt till skydd som barnen i EU-länderna. Omhändertagandet av de ensamkommande barnen måste förbättras och utgå från barnets bästa. 5.5 Besöksviseringspolitik Människor som lever i med permanent uppehållstillstånd och kanske rent av svenskt medborgarskap har rätt att kunna få besök av sina närmaste anhöriga i sitt nya hemland. Att få besök av nära och kära får inte vara en ynnest som svenska utlänningsmyndigheter beviljar bara när det inte finns något skäl som talar emot. tvingas många nya svenskar uppleva hur regelmässigt avslår ansökningar om besöksvisum för anhöriga från vissa länder bara därför att man inte kan utesluta att någon skulle vilja stanna kvar i efter inresa. Det är oacceptabelt att människor inte kan få besök av sina anhöriga i sitt nya hemland. efter järnridåns fall i har murarna kring höjts. Det finns anledning att tro att den förda viseringspolitiken är rent kontraproduktiv. Om den normala viseringspolitiken för släktbesök gjordes enklare, snabbare och generösare, skulle många anhöriga, inte minst åldriga föräldrar, inte se sig tvingade att söka uppehållstillstånd i . De skulle istället regelbundet kunna besöka sina anhöriga i deras nya hemland. 5.6 Förebyggande av flykt och återvändande En samordnad politik för att bidra till att förebygga och/eller undanröja orsaker till flykt och påtvingad migration ska vara ett viktigt inslag i internationella agerande såväl bilateralt som multilateralt. Här bör inte minst olika FN-organ som t ex UNHCR få ett kraftfullt stöd. UNHCR spelar en mycket viktig roll i arbetet med att hjälpa flyktingar runt om i världen. Dessvärre är det en organisation som har svårt att få de reguljära resurser som arbetet kräver. I motion om utvecklingspolitiken föreslås ökade svenska anslag till UNHCR. Det handlar i dessa sammanhang emellertid om utvecklingstendenser på mycket lång sikt, varför sådana insatser inte kan ställas mot en fortsatt generös mottagning av asylsökande i vårt eget land. u-landsbistånd riktas och ska i hög grad riktas till de fattigaste länderna och endast i liten utsträckning till de länder varifrån det stora flertalet asylsökande från tredje världen till kommer. Antalet som söker asyl i är litet i förhållande till det stora antalet flyktingar som finns och även fortsättningsvis kommer att finnas i tredje världen. Oavsett om antalet asylsökande i de rika länderna varit stort eller ej har det alltid varit svårt för de internationella hjälpinsatserna att uppbringa tillräckligt ekonomiskt stöd för bistånd till de många flyktingarna i tredje världen. Stöd i närområdet har varit alltför eftersatt i internationell flyktingpolitik. har tillsammans med andra nordiska länder hört till dem som gått främst när det gäller att ställa upp för de internationella hjälpinsatserna. Det arbetet måste intensifieras. I den mån ökade hjälpinsatser minskar antalet som ser sig tvingade att ge sig iväg och söka skydd längre bort är det givetvis mer än välkommet för den enskilde. Ökat stöd i närområdet får dock aldrig tas som intäkt för en mer restriktiv asylpolitik i våra länder. Att tvingas lämna sitt hemland för oviss tid är för många flyktingar och deras anhöriga ett svårt beslut med följder för den enskilde, som kan vara mycket svåra att hantera. För många framstår möjligheten att återvända hem som helt otänkbar. Så var fallet för alla dem som flydde undan kommunismen . För andra åter är längtan att i en inte alltför avlägsen framtid kunna återvända hem till ett land, där det åter blivit möjligt för dem att leva utan hot, det som gör tiden i asyl möjlig att uthärda. Viljan och förmågan att förverkliga drömmen om ett återvändande beror alltid på hur situationen i hemlandet förändras. Det är något som aldrig kan förutses. Till flyktingskapet hör både att den som aldrig trodde på en återkomst ändå kan få uppleva den möjligheten och att den som varit helt inriktad på att återvända hem aldrig får möjligheten eller om den ändå kommer inte visar sig kunna återvända hem. Stöd till återvandring för den som så önskar måste alltid vara ett viktigt inslag i en human flyktingpolitik. Viljan att återvända är individuell och varje återvändarpolitik måste fullt ut respektera den enskildes valfrihet. Det samhälle som tar emot flyktingar måste också vara berett att låta dessa människor stanna. Konjunkturskäl får aldrig vara orsak till att stimulera ett ökat återvändande av flyktingar. 5.7 Höj den totala flyktingkvoten Omkring 50 miljoner människor är enligt UNHCR på flykt i världen. Många av de länder som tar emot mest flyktingar är själva ofta plågade av konflikter, fattigdom och förtryck. Ett stort antal befinner sig i länder som , , , och . Flertalet av världens flyktingar når aldrig särskilt långt. Drygt hälften av dem är internflyktingar, d.v.s. flyktingar inom sitt eget land. En stor del av dessa flyktingar är särskilt utsatta för hot och repressalier i sina hemländer, har krigstrauman och lägerboende bakom sig. har UNHCR tillsammans med ett antal länder i den rika delen av världen samarbetat om att ta emot kvotflyktingar för att möjliggöra för de värst utsatta och för dem som aldrig lyckas söka asyl på egen hand att få en . 18 länder i världen, däribland , tar emot kvotflyktingar. ska kunna ta emot ca 1 840 kvotflyktingar . Det har riksdag beslutat. Trots detta fick endast 1 500 personer uppehållstillstånd inom flyktingkvoten. kommer sannolikt att ta emot ca 1 250 kvotflyktingar. Mottagande av flyktingar från världens stora flyktinghärdar är en viktig del av en liberal flyktingpolitik. Enligt uppfattning är den svenska flyktingkvoten dock allt för begränsad. Mot bakgrund av de enorma flyktingströmmar som finns runt om i världen och att de allra flesta flyktingar ej någonsin lyckas söka asyl på egen hand, anser att liksom övriga kvotflyktingmottagande länder kraftigt bör höja ambitionerna när det gäller flyktingkvoten. Frågan om flyktingkvoten är särskilt aktuell med tanke på de enorma flyktingströmmar som förväntas uppstå vid en eventuell militär attack mot . måste därför ytterligare öka anslaget till UNHCR. måste även vara berett att kunna ta emot ett betydande antal flyktingar från i fall UNHCR begär det. Inför stora internationella flyktingkatastrofer ska åtaganden vad gäller flyktingkvoten fullföljas. Sådana situationer får ej användas som ursäkt för att avbryta gjorda utfästelser om att ta emot flyktingar från andra länder, vilket den socialdemokratiska regeringen tragiskt nog valde att göra när massflyktssituationen uppstod i samband med Kosovo-krisen. Det är vidare angeläget att verkar för att fler länder i världen åtar sig att ta emot kvotflyktingar. 6 En gemensam europeisk flyktingpolitik Arbetet med att utforma en gemensam asyl- och flyktingpolitik i EU befinner sig i en formativ fas. har dock fokus kommit att hamna på hur EU ska kunna hålla flyktingar borta från snarare än hur vi ska kunna hjälpa människor i behov av en . Asylrätten har kommit att uppfattas som ett problem snarare än som en mänsklig rättighet. Europasamarbetet har allt sedan starten präglats av att visioner satts upp som många ifrågasatt om de verkligen kan förverkligas. Det spännande med samarbetet är att många av de högt ställda målen, trots tillfälliga motgångar, har uppnåtts. Vad gäller flykting- och invandringsfrågor har dock de humana visionerna allt som oftast lyst med sin frånvaro. Den fria rörligheten för personer är en av grundstenarna i EU-samarbetet om den inre marknaden. Man kan säga att den fria rörligheten för personer innehåller olika delar varav flera har förverkligats, såsom den gemensamma arbetsmarknaden, etableringsrätten och erkännandet av utbildningar. Men däremot har kontrollen av personer vid gränserna inte avskaffats. innebär att kontrollen vid de inre gränserna avskaffas för de EU-länder som ansluter sig. Asylrätten på grund måste värnas inom ramen för en gemensam europeisk flyktingpolitik. Den regeringskonferens som avslutades i fick till resultat att de s.k. Schengenreglerna görs till en del av . I ingår bl.a. inrättande av en gemensam europeisk flyktingpolitik. Rättigheterna för tredjelandsmedborgare som lever i unionen måste stärkas. Vi anser att samma rättigheter och skyldigheter ska gälla för medborgare från tredje land som för EU-medborgare överallt i unionen. De senaste årens skärpning av asylpolitiken i samtliga EU-länder är oroväckande. skyfflas människor runt som boskap mellan olika länder för att få söka asyl. En gemensam flyktingpolitik medför att alla medlemsländer tvingas ta ansvar. Praxis för beviljandet av asyl varierar mellan EU-länderna. Situationen skiljer sig avsevärt mellan länderna i EU. är , och de länder i EU som tar emot flest flyktingar. En samordning av medlemsstaternas minimiansvar på det flyktingpolitiska området är nödvändig, om åtminstone några länder i praktiken ska kunna bedriva en mer generös flyktingpolitik. Det är inte de minst generösa länderna som ska sätta . Det synsättet måste prägla tillämpningen av såväl som , vilka båda berör flyktingpolitiken. EU och dess medlemsstater måste på plats bekämpa orsakerna till att människor tvingas fly och bege sig till andra länder. Genom vårt medlemskap i kan vi verka för att mobilisera omfattande stöd till de människor som tvingas på flykt genom ett mer direkt stöd till grannstater som ger dem skydd. Detta är inget alternativ utan utgör ett komplement till att ge människor som faktiskt flyr skydd. Vårt engagemang får inte göra halt vid gränser. Som liberaler tar vi strid med dem som vill bygga Fästning . Människors lika värde oavsett nationalitet måste alltid hävdas. Ur respekten för den enskilda människan växer internationalismen. vill ha en europeisk flyktingpolitik, som bättre fördelar bördorna av mer omfattande flyktingströmmar mellan de europeiska länderna och där den gemensamma flyktingpolitiken är ett golv för de enskilda ländernas lagstiftning. Vi vill att den europeiska, såväl som den svenska, flyktingpolitiken ska vara mer human än den är . Det förutsätter att flyktingpolitiken förs till de områden där majoritetsbeslut kan tillämpas. 6.1 är en överenskommelse mellan EU:s medlemsländer om vilken stat som har ansvaret för prövningen av en ansökan om asyl som framställs i något av EU-länderna. Efterhand som nya rättsakter antas som täcker in de frågor reglerar, kommer konventionen att upphöra att gälla. Frågan om asylland blir då en del av EU:s gemenskapspolitik. Konventionen bygger på tanken att alla medlemsstater har samma förutsättningar att ge skydd åt asylsökande. En asylsökande ska därför som huvudregel få sin ansökan prövad i det första land där han kan få skydd. En förutsättning för att ska uppnå sitt syfte är att gemensamma minimiregler införs, en harmonisering av EU-ländernas asylrätt. Det är av största vikt att inte accepterar en harmonisering som innebär en försämring av asylrätten jämfört med nuvarande svenska regler och praxis. Det finns dock problem med utformningen av som den ser ut . För det första är reglerna i konventionen mycket komplicerade och svårförutsägbara för den asylsökande. Detta innebär att rättssäkerheten för den enskilde blir lidande. Enligt regler blir det första EU-land, dit den sökande kommer, ansvarigt för prövningen, även om det bara har varit fråga om en genomresa. Denna bestämmelse är ytterst svårförutsägbar för de asylsökande. De kan vara på väg till för att söka asyl just här eftersom de har vänner eller släktingar i landet. De råkar ta fel färdmedel eller fel färdväg, och återsänds till eller . För det andra är tidsfristerna vid tillämpningen av konventionen ett problem. Tidsfristerna ska garantera att den asylsökande inte behöver vänta under en alltför innan frågan om ansvarigt land är avgjord. I praktiken accepterar EU-länderna ofta att överta ansvaret för en asylansökan även om en tidsfrist har överskridits. Den asylsökande kan inte åberopa att tidsfristen har överskridits och att han därför har rätt att stanna i det land där han har sökt asyl. Det är endast den stat som ska överta prövningen som kan göra denna invändning. För den enskilde asylsökande innebär detta att han kan få vänta under en mycket i ett land innan hans asylansökan överhuvudtaget börjar prövas. ger en möjlighet men absolut ingen skyldighet för att överlämna asylsökande till annat EU-land. Det finns ingenting som hindrar att låter bli att tillämpa i vissa fall. Det måste finnas större utrymme för att av humanitära skäl, t ex på grund av sjukdom eller familjeanknytning, låta asylprövningen ske i . 6.2 Human flyktingpolitik mot människosmuggling Arbetet går alltför långsamt med nya regler för den gemensamma flykting- och asylpolitiken. ökar den illegala invandringen, inte minst som en följd av de allt högre murar som staterna sätter upp för människors möjlighet att röra sig över gränserna. Enligt det internationella centret för migration (ICMPD) i smugglas minst 400 000 människor in illegalt i EU . Men mörkertalet är enormt. Den riktiga siffran kan vara högre. Flera FN-rapporter visar att människosmugglingen ökar lavinartat. Merparten av de illegala invandrarna till kommer från forna , , , , och . har vi kunnat bevittna flera tragiska exempel på följderna av människosmugglingen till . Händelsen i då 58 människor påträffades döda i en lastcontainer är ett av de mest fruktansvärda exemplen. Tyvärr har debatten härefter kommit att fokusera på hur människosmugglarna ska bekämpas istället för att fokusera på bristerna i medlemsländernas nuvarande asyl- och flyktingpolitik. Förslag har lagts fram om att skärpa och harmonisera straffen för människosmuggling. Sådana åtgärder kan tyckas nödvändiga för att komma åt de allvarligaste exemplen på hur affärsmässig människosmuggling hänsynslöst utnyttjar människors nöd. Problemet är dock att förslagen inte har gjort någon åtskillnad mellan människosmuggling med eller utan vinstsyfte. Enligt uppfattning är detta helt oacceptabelt. Det får under inga som helst omständigheter införas sanktioner mot människosmuggling där vinstsyftet tagits bort. Den ökande människosmugglingen som vi givetvis bör se allvarligt på, med tanke på de omständigheter den bedrivs under är i huvudsak ett resultat av att EU:s medlemsstater med olika skärpta procedurregler gör det allt svårare för människor att få sin asylfråga prövad. Att göra ytterligare skärpningar i bekämpandet av människosmuggling är enligt vår uppfattning fel väg att gå. Hårdare regler kommer bara att leda till än vidrigare förhållanden för dem som smugglas. Istället måste arbetet nu fokusera på att skapa gemensamma regler för vilka skäl som ska bedömas som tillräckliga för att bevilja asyl och hur asylansökningar ska bedömas. Strävan måste här vara att ta fram en gemensam bedömning på så humanitär nivå som möjligt. Annars kommer ribban att sättas av de mest restriktiva staterna, eftersom effekten blir att asylsökande söker sig till de stater där sannolikheten att få asyl är störst. På detta område har inga framsteg gjorts inom EU. 6.3 Ompröva transportörsansvaret En annan bidragande orsak till den ökade människosmugglingen är, förutom viseringsreglerna, även det s k transportörsansvaret. Det senare innebär att myndigheterna genom att bötesbelägga transportörer ska få transportbolag i utfärdslandet att bedöma varje resandes möjlighet att få asyl. På så vis slipper ett mottagarland överhuvudtaget att pröva eventuella asylansökningar eftersom dessa inte når fram till landet i fråga. Detta står inte i överensstämmelse med principer som innebär just att alla har rätt att få sina asylskäl prövade i sak i vederbörlig och rättssäker ordning. liberalerna beklagar djupt att regeringen, under svenskt ordförandeskap i EU, gick med på att införa ett utökat transportörsansvar. Det gjorde man trots ett massivt motstånd från samtliga svenska riksdagspartier utom Socialdemokraterna och , enskilda organisationer samt samtliga svenska Europaparlamentariker. liberalerna är mycket kritiska till hur regeringen hanterade denna fråga. Redan nuvarande svenska bestämmelser om transportörsansvar innebär att ett stort ekonomiskt ansvar åläggs transportören för det fall att den resande saknat korrekta resehandlingar. Att en skärpning av reglerna nu kommer att genomföras är därför mycket beklagligt. liberalerna anser att borde ha tagit strid mot att skärpa transportörsansvaret innan förslaget accepterades av regeringen. Om så hade krävts borde den drivit frågan till . Det åligger att ständigt, vid varje förhandlingstillfälle, försöka förändra EG-rätten så att den bättre motsvarar den inriktning det finns majoritet för i riksdag. liberalerna anser att EG-direktivet om transportörsansvar måste bli föremål för omförhandling, vilket bör ge regeringen tillkänna. 6.4 Viseringsregler inom EU EU:s strikta visumpolitik utgör ett stort hinder för människor att ta sig till och gör att människosmugglingen ökar. Dagens praxis att visumbelägga 130 länder som inte är välmående demokratier är inte värdigt det demokratiska . Grundregeln måste vara att människor har rätt att resa in fritt i EU, inte tvärtom. krävs visering för resa till från flertalet länder i världen. Den gemensamma listan över viseringspliktiga länder har växt ytterligare med anslutning till . Bland de viseringspliktiga länderna finns alla de varifrån de flesta asylsökande i och EU kommer. Det är uppenbart att viseringspolitiken används för att göra det svårare för människor med skyddsbehov att söka asyl i . Listan över viseringspliktiga länder får inte tillåtas växa ytterligare. måste aktivt verka för att listan görs kortare. 7 Anhöriginvandring Utöver flyktinginvandring och arbetskraftsinvandring utgör anhöriginvandring den tredje huvudsakliga möjligheten till immigration. Det är en rimlig human utgångspunkt att människor ska kunna träffa en livskamrat från ett annat land och att familjer som skingrats i största möjliga mån ska kunna återförenas. förändringar av migrationspolitiken innebar även en betydande inskränkning av anhörigas möjligheter att få tillstånd att återförenas med person som fått uppehållstillstånd i . Den praxis som utvecklats av och gör att såväl hushållsgemenskap som beroendeförhållande ska ha funnits i hemlandet och dessutom mycket nära i tiden i förhållande till att ansökan om anhöriginvandring sker. Det bygger på en mycket etnocentrisk uppfattning av kärnsvensk modell. Vad värre är, drabbar den allra hårdast människor som drivits på flykt undan krig eller förföljelse dem som flyktingpolitiken framför allt tar sikte på att värna. Antalet månader man levt eller inte levt tillsammans före eller efter uppbrottet från hemlandet bör inte vara avgörande för om man ska bevilja uppehållstillstånd för anhöriginvandring. Fokus ska självklart sättas på hälsotillstånd och levnadsförhållanden i övrigt. På EU-nivå är det synnerligen viktigt att det kommer till stånd gemensamma minimiregler för rätt till familjeåterförening. Det är ohållbart i ett EU med fri rörlighet att det hos medlemsstaterna finns olika definitioner på vem som är att klassa som anhörig. Det är därför glädjande att regeringen delvis prioriterat detta i arbete inom EU. liberalerna vill se en flexibel lagstiftning i och EU när det gäller anhöriginvandring. Verklighetens inte sällan tragiska levnadsöden kan aldrig till fullo inordnas i lagstiftningsparagrafer. Oavsett hur familjen ser ut så ska dess betydelse som grundläggande social och ekonomisk enhet erkännas även av svensk utlänningslagstiftning precis som den erkänts i en rad av internationella konventioner kring mänskliga rättigheter. 8 En rättssäker och human asylprocess Nuvarande instansordning med som första instans och som överprövningsinstans har tjänat ut. De båda myndigheternas hantering av asylprövningen står som symbol för en utbredd misstro mot hela flyktingpolitiken. Formerna för asylprövning i de båda myndigheterna ger inte längre tillräckligt underlag för det nödvändiga allmänna förtroende som verksamheten förutsätter. Rättssäkerhet och tilltro till asylhanteringen kräver , precis som den parlamentariska kommittén Ny instans- och processordning i utlänningsärenden (NIPU) föreslagit i sitt slutbetänkande Ökad rättssäkerhet i asylärenden (SOU 1999:16), att asylprövningen görs om till en process under domstolsliknande former där renodlade tvåpartsförhandlingar förs med den asylsökande närvarande. Ännu efter det att NIPU avslutats har inget förslag till ny instans- och processordning lagts av regeringen. Det är, med tanke på de omfattande brister som kringgärdar dagens asylprocess, mycket anmärkningsvärt. liberalerna kräver att ett förslag omgående läggs på bord. 8.1 Problem med nuvarande ordning Att söka asyl är en mänsklig rättighet. För den människa som flyr från sitt hemland och söker asyl är beslutet i asylärendet livsavgörande. har det framförts en omfattande kritik mot och för bristande rättssäkerhet i utlänningsärenden och långa handläggningstider; många av de beslut som fattats har framstått som inhumana och obegripliga för allmänheten. En granskning gjord av bekräftar ytterligare bristen på rättssäkerhet i . Granskningen visar att olika ordförande i nämnden dömer helt olika. En ordförande avslog av de ärenden han hade hand om , medan en annan avslog av sina ärenden. De grundläggande problemen med nuvarande ordning är att de människor som kommer till och ansöker om asyl inte upplever att de får en rättvis prövning av sin sak och att denna prövning dessutom tar alltför . Det är därför svårt att få acceptans för de beslut som fattas. Den asylsökande är i huvudsak hänvisad till och skriftliga prövning av sitt ärende. Den enda kontakt som den asylsökande har med under asylprövningen är ett muntligt förhör. är det ytterst sällsynt med något annat än ett skriftligt förfarande. I återfinns dessutom ledamöter som tidigare medverkat som lagstiftare i riksdag och senare deltar i genomförandet som ledamöter i den ansvariga myndighetens styrelse. Jävssituationer av det här slaget skulle aldrig accepteras i allmänna domstolar. Ofta är grunden för avslagsbeslut att den asylsökande inte är trovärdig. En befogad fråga att ställa är: Hur kan någon bedöma trovärdighet enbart på ett skriftligt material? Det gäller särskilt när nämnden inte ens har träffat personen ifråga. Om det finns frågetecken i en asylsökandens ansökan finns det förmodligen också i många fall helt rimliga förklaringar. Den som inte ställer några frågor får heller inga svar. Det är därför som många asylsökande upplever att de inte fått en rättssäker prövning av sin sak. 8.2 Internationell och nationell kritik har ådragit sig internationell kritik av bl a mot tortyr för att det skulle innebära brott mot FN:s konvention mot tortyr att verkställa beslut fattade av och . Även Kommissionen för mänskliga rättigheter riktade hård kritik mot och handläggning av ett asylärende. I en forskningsrapport (Diesen m.fl., Bevis 2 Prövning av flyktingärenden, Juridik 1998) konstateras att lika fall inte behandlas lika, vare sig hos eller i , och att förutsägbarheten och därmed rättssäkerheten blir ytterst begränsad. Enligt forskningsrapporten finns det få rättsområden som präglas av samma rättsosäkerhet, godtycke och bristande likformighet som utlänningsrätten. Den tyngsta kritiken som riktas mot utlänningslagstiftningen är att lagstiftarna har försökt åstadkomma särlösningar för utlänningsrätten. Istället för att ärendet avgörs av en neutral och opartisk domstol är det nu samma myndighet, , som utreder och prövar den sökandes asylskäl.