mot · GP02Ub552 · 2001-10-05 00:00:00 — Den enskilda högskolan måste ha genomtänkta rutiner för hur kvalitetsutvecklingsarbetet aktivt och kontinuerligt skall bedrivas och hur resultaten skall tas tillvara och implementeras i organisationen. För att kvalitetsutvecklingsarbete skall ge positiva resultat förutsätts en seriös uppföljning. Det är viktigt att studenterna får komma till tals i högskolornas egna kvalitetsutvärderingar. måste högskolorna stimulera studenterna till aktivt deltagande genom att visa att synpunkterna tas på allvar och beaktas i den fortsatta kvalitetsutvecklingen. I en medproducerande studentroll ingår att ta ansvar för den egna utbildningen; ansvar för valet av kurser, den egna inlärningen, men också ansvar för att påverka sin egen undervisning. Studenter är i allmänhet mycket intresserade av att kunna påverka sin utbildning i alla dess olika aspekter påverka undervisningen, vara med och forma de olika delarna av utbildningen, ha inflytande över valet av kurslitteratur och examinationsform, kursens uppläggning etc. Utbildningskvalitet berör dock inte enbart kurser och föreläsningar utan även den samlade studiesociala miljön. Det är således viktigt att finna vägar för att kunna utvärdera och förbättra densamma. I en verksamhet som baseras på ett vetenskapligt förhållningssätt måste det vara en självklarhet att tillsammans studera och kritiskt granska det man gör. Utvärdering av kurser förekommer i mycket olika grad, också inom ett lärosäte. Ofta blir utvärderingen beroende av enskilda eldsjälar bland studenter eller lärare. Högskolan bör åläggas ett större ansvar för att utvärdering av varje kurs sker och kommer till användning. Närmare utformning bör avgöras av högskola och studenter vid varje lärosäte. De senaste årens expansion av den högre utbildningen har lett till att kvaliteten ibland blivit eftersatt. För är det självklart att utbildningskvaliteten nu är viktigare än att ytterligare utöka antalet utbildningsplatser. Internationalisering Antalet svenska studenter som läser utomlands har ökat kraftigt . deltog av alla studenter som uppbar studiemedel i något utbytesprogram. Utbyte mellan länder, vad gäller såväl studenter, lärare som forskningsresultat, är mycket positivt och bör därför främjas. Det är viktigt att utbildningarna är internationellt gångbara, att examina har ett tydligt meritvärde och att det finns ett system för hur studenter kan tillgodoräkna sig utbildning från utländska lärosäten. I vår motion angående den öppna högskolan skriver vi mer om internationaliseringen. Samverkan med det omgivande samhället statliga universitetens och högskolornas huvuduppgifter är att anordna utbildning som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund och beprövad erfarenhet samt att garantera goda förutsättningar för akademisk forskning. De ska också, i den så kallade tredje uppgiften, samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Det är dock stora skillnader i hur de statliga lärosätena hanterar denna tredje uppgift. Regeringen bör få i uppdrag att göra en översyn på hur den så kallade tredje uppgiften sköts av lärosätena. Detta bör ges regeringen till känna. Många av de viktigaste upptäckter som gjorts i världen har varit resultatet av det fria och förutsättningslösa kunskapssökande som sker i form av grundforskning. Det är genom grundforskningen som basen läggs för framgångsrik tillämpad forskning och utvecklingsarbete i samhället. De kunskaper som uppnåtts genom grundforskningen är också det som utgör basen för utbildningen vid universitet och högskolor. välkomnar att regeringen, efter många propåer, nu inlett en satsning på forskningen. Det är viktigt för att stärka det öppna samhället, för att stärka svenskt näringsliv och för att kvalitetssäkra utbyggnaden av den högre utbildningen. Liksom regeringen avvisar den lösning som utredningen 2000 föreslog att den tredje uppgiften avskaffas och ersätts med en skyldighet att informera om forskningsresultat. Problemet som utredningen uppmärksammat kvarstår dock. Det finns svårigheter att hävda den enskilde forskarens frihet gentemot en högskolas styrelse, då makten flyttas från de kollegialt utnämnda fakultetsnämnderna. Detta bör uppmärksammas i den fortsatta beredningen. Regeringen bör återkomma med förslag för att trygga den akademiska friheten. Detta bör ges regeringen till känna. De så kallade uppdragsutbildningarna brukar av regeringen omnämnas som en del av högskolans tredje uppgift. Dessa utbildningar kan bidra till att stärka kontakten mellan lärosätena och samhället omkring dem, men det finns också risker. Uppdragsutbildningar bör avgränsas till att inte vara poänggivande och bör endast avse skräddarsydd utbildning för myndigheter, företag och organisationer. Inom den högre utbildningen bör särskilda kurser utformas för personer som har akademisk examen men som vill vidareutbilda sig inom sitt vetenskapliga område eller önskar göra ett tillägg till sin examen. Detta finns etablerat vid några lärosäten , som exempelvis vetenskapsjournalistutbildningarna vid och eller de olika påbyggnadskurser som är skräddarsydda för examinerade lärare. En utbyggnad av postexaminakurser inom alla vetenskapliga områden är därför önskvärd. Särskilt viktigt är detta inom tekniska utbildningar, där utvecklingen av helt nya vetenskapliga metoder och hjälpmedel går som snabbast. Arbetslivet Traditionellt sett har personer med akademiska examina i rekryterats till offentlig sektor eller de större industriföretagen, vilket också styrt innehåll och mål på grundutbildningsnivån. är dock karriärvägarna för akademiker inte lika klart utstakade, då efterfrågan på arbetskraft stagnerat i offentlig sektor som större företag inte expanderar i lika hög grad. Allt fler personer med akademiska examina måste därför söka sig till mindre och/eller temporära verksamheter, alternativt bilda egna företag. Denna utveckling innebär en möjlighet till förnyelse av hela näringslivet i och innebär en ökad tillväxtpotential då kompetensnivån i mindre och medelstora företag höjs. Den högre utbildningen måste också återspegla de ändrade faktiska förhållandena. Upprättandet av så kallade Arbetslivscenter vid några svenska universitet och högskolor är ett steg i rätt riktning i detta arbete. I har man liknande verksamheter för studenterna med olika typer av , och vid i stort sett samtliga universitet i och har studenterna tillgång till företagsnätverk och arbetslivsrådgivning . I och med att lärosätena själva agerar som huvudmän i denna verksamhet kan även fakulteter och institutioner dra nytta av de nätverk som skapas. Dessutom får studenter tidigt signaler om vikten av karriärplanering från dem som möter dem i utbildningen. Det är rimligt att universiteten och högskolorna tar ett ökat ansvar för studenternas övergång från studier till arbetsliv, bland annat genom Arbetslivscenter med stark lokal och regional förankring. Regeringen bör ta initiativ för att stödja utveckling med Arbetslivscenter. Detta bör ges regeringen till känna. Högskolan befinner sig i en omvärld i snabb förändring. Bland annat genomgår det svenska arbetslivet stora förändringar beroende på såväl ökad internationalisering som förändrade nationella förutsättningar. Detta ställer nya krav på de institutionella förhållandena i arbetslivet liksom på de människor som vistas där. Det finns ingen anledning att tro att den högre utbildningen inte skulle gå samma utveckling till mötes. För att långsiktigt få bättre effekt av forskning och grundutbildning är det viktigt att närings- och yrkesliv i större utsträckning engageras och görs delaktiga i högskolornas utveckling. Om fler intressen släpps in i de akademiska miljöerna främjas inte bara kvaliteten i utbildningarna utan också mångfalden av inriktningar inom de olika ämnena. De privata inslagen bidrar till forskningen och gör den mer konkurrenskraftig, som studenter och forskare får en närmare koppling till arbetsmarknaden. I fungerar utbytet någorlunda väl mellan olika högskolor och läkemedels- och elektronikindustrin. Där har vissa företag en jämförelsevis hög andel forskarutbildad personal och rekryterar direkt från avgångsklasser. Detta arbetssätt måste spridas även till andra områden. står ett fåtal stora företag för den överväldigande delen av de privata insatserna i svensk forskning och utveckling. De tillämpade forskningsresultat som uppnås används i många fall till direkt resultatförbättrande åtgärder, vilket inte bör vara statens ensak att utveckla. Svenska företag och stiftelser bör i högre grad entusiasmeras och uppmuntras till att göra satsningar i högskolornas forskning och utveckling. Ett ökat deltagande av hela näringslivet i forskningen och forskarutbildningarna möjliggör också en mer naturlig förankring i grundutbildningen. Forskning Strävan efter ny kunskap är en av de egenskaper som kännetecknar människan. Den fria och kritiskt tänkande och granskande forskningen är ett omistligt inslag i det öppna samhället. Det är en huvuduppgift för utbildnings- och forskningspolitiken att slå vakt om ett fritt kunskapssökande och att stimulera till det öppna samtalet. En annan viktig uppgift för forskningspolitiken är att bereda möjligheter för forskare att på internationellt jämförbara villkor bedriva forskning i . Högre studier skall vara forskningsförberedande För att uppfylla högskolelagens krav på en vetenskaplig grund för den högre utbildningen krävs en tät koppling mellan grundutbildning och forskning. Detta är tyvärr inte tillgodosett på alla läroanstalter. Ett särskilt viktigt inslag i grundutbildningen för att stärka forskningsanknytningen är metodundervisningen. Att kunna behärska och tillämpa vetenskapliga metoder är en av forskarens viktigaste kunskaper. Får studenter praktisk övning i hur olika metoder appliceras, stimuleras också den pedagogiska utvecklingen i utbildningen. Det kritiska tänkandet måste tidigt tränas och den kunskapssyn och det vetenskapliga och kritiska förhållningssätt som bör känneteckna högskolan måste också tidigt bibringas studenterna. Alla studenter behöver kunskaper om vetenskapsteori och idé- och lärdomshistoria. En allmänvetenskaplig bildning, såväl inom humaniora som inom naturvetenskap, är av godo för alla studenter, inte minst i takt med att det tvärvetenskapliga anslaget ökar och nya samarbeten över disciplin- och fakultetsgränser genereras. Forskarnas arbetsmiljö Det är viktigt att inte bara forskarstuderande utan också seniora forskare har möjlighet att verka i en i alla avseenden god miljö, för att trygga forskningskvaliteten. Många forskare måste ägna mycket tid åt att ansöka om pengar, inte bara till sin forskning utan också till sin egen lön, för längre eller . Detta riskerar att skapa otrygghet om framtiden och är olyckligt inte minst eftersom det skrämmer många doktorander från en framtid inom den akademiska forskningen. I vilken omfattning detta sker och vad det får för konsekvenser för forskarens sociala situation och forskningskvaliteten bör utredas närmare. Vad som ovan anförts om utredning av arbetsmiljöns påverkan på forskningens kvaliteten bör ges regeringen till känna. Kontroversiell forskning Det är av stor vikt att kontroversiell forskning diskuteras utanför akademin. Detta kan avse såväl resultat som anses kontroversiella inom forskarsamhället som metoder eller discipliner som uppfattas som oetiska. Det är dock viktigt att slå fast att kunskapssökande i sig inte är oetiskt, medan däremot tillämpningen kan vara det. Därför är det av stor vikt för den fria, forskarstyrda forskningens legitimitet att den etiska diskussionen kan föras utan övertoner. Ett stort ansvar vilar på forskningsmiljöerna i detta avseende. Forskningen vid mindre och medelstora högskolor Efter den stora kvantitativa utbyggnaden av den högre utbildningen måste nu de mindre och medelstora högskolorna ges möjlighet att bevisa sin vetenskapliga kvalitet. Vid många, främst mindre, högskolor finns inte förutsättningarna för att konkurrera om forskningsmedel med någotsånär likvärdiga förutsättningar som de stora högskolorna och universiteten. Högre utbildning skall bedrivas på vetenskaplig eller konstnärlig grund. En egen forskning är därmed nödvändig för att säkra grundutbildningens kvalitet vid alla lärosäten. Dels måste lärosätets egna lärare ges möjlighet att forska för att vidareutvecklas i sin roll, dels är högskolornas forskning viktig för att kunna attrahera nya lärare och forskare. Detta måste också innebära ökade resurser till alla lärosäten för att bygga upp och kvalitetssäkra den egna forskningen och därmed möjliggöra en prövning för fortsatt ökade forskningsresurser. Staten har ett ansvar för att dessa forskningsmiljöer kommer till stånd och att högskolorna ges förutsättningar att själva utveckla sin forskning och därmed att konkurrera om forskningsmedel till exempel från vetenskapsråden. Det finns därför skäl att nu lägga fast en plan för att bygga upp och stärka forskningsmiljöerna vid alla landets högskolor. finner det dock viktigt att man från statsmakternas sida är tydlig med att man inte kan kompromissa om vare sig utbildnings- eller forskningskvalitet. Det är därför rätt att vidta åtgärder mot lärosäten som inte uppfyller kraven, oavsett om det handlar om universitet eller mindre högskolor. En samlad forskningsbudget En svårighet för forskningspolitiken är att samhället saknar överblick över de samlade offentliga forskningsresurserna och att prioritering av forskning därigenom blir svårare. ansvarar för drygt hälften av de offentliga medlen till forskning. Den andra hälften består av sektorsmedel och kontrolleras av en mängd andra departement samt av ett antal olika forskningsråd. De olika departementens forskningsanslag är i sin tur utspridda på en rad olika statliga verk. Oavsett hur den framtida myndighetsstrukturen för forskningsfinansiering utformas, kommer den offentliga forskningsfinansieringen att vara förhållandevis oöverskådlig, inte minst då varje myndighet föreslås få ansvar för den egna uppdragsforskningen. De sammanställningar av strukturerna för forskningsfinansiering som gjorts visar tydligt på behovet av att skapa en samlad bild av hur offentliga medel för forskning används. En ordning bör prövas där all offentlig forskningsfinansiering redovisas i en samlad forskningsbudget. Vad som ovan anförts om att införa en samlad forskningsbudget bör ges regeringen tillkänna. Forskningsstiftelserna En viktig princip är att forskningen bör vara forskarstyrd. Statsmakternas behov av forskning bör tillgodoses genom den konstruktion som ger myndigheter möjlighet till så kallad beställningsforskning. De särskilda forskningsstiftelserna kan tillföra värdefulla resurser till svensk forskning, om de får användas fritt i enlighet med urkunderna. motsatte sig den socialdemokratiska regeringens lagändring, innebärande att regeringen fick ändra i förordnandet rörande hur statliga stiftelsers styrelser utses. Även om förordnandet nu ger regeringen utrymme att utse stiftelsernas styrelser och regeringen utfäster sig att alltid låta forskare vara delaktiga i styrelserna, så är det fel att stiftelsernas styrelser skall utses av regeringen och att stiftelserna för sin bidragsgivning därmed blir beroende av regeringens intentioner. För är det självklart att vilket kunskapssökande som prioriteras inte skall få styras av rådande politiska makten. Forskningsfinansieringssystem När regeringen presenterade förslag till ny forskningsorganisation i proposition 1999/2000:81 var främsta orosmoment att organisationen kunde leda till en onödig maktkoncentration. Vi menar att det är viktigt att värna pluralismen i forskningsfinansieringen. Pluralismen ökar möjligheten för nya områden att växa fram, medan en mer centralistisk modell leder till risken att nya idéer inte får det stöd de förtjänar. Bostäder För många studenter är bostaden inte bara ett hem utan även den huvudsakliga arbetsplatsen. Detta gör en funktionell bostad till det viktigaste inslaget i den studiesociala miljön. Trots detta fortsätter bostadssituationen för studenter att försämras. Det framgår bland annat av SFS årliga bostadsrapport. Antalet utbildningsplatser på högskolorna har ökat kraftigt vilket lett till att allt fler studenter flyttat till högskoleorterna. Detta utan att byggandet av studentbostäder ökat i samma takt. Det är svårast att finna studentbostad i de större städerna och allra värst är situationen i där ungefär 20 000 studenter är registrerade i bostadskön. I många fall är också den ordinarie bostadsmarknaden stängd för studenter då kötiderna på hyreslägenheter kan vara årslånga på vissa högskoleorter. blir bostäderna belägna allt längre från vilket ställer högre krav på fungerande kommunikationer. Bristen på studentbostäder riskerar att öka den sociala snedrekryteringen som rörligheten mellan olika studieorter försvåras. När nya högskolor etableras eller antalet utbildningsplatser utökas kraftigt på någon ort är det gemensamma sociala ansvaret särskilt stort för stat och kommun. Staten fördelar utbildningsplatser och utformar regler runt bostadsfinansiering som kommunerna har ansvar för utbudet av bostäder. I ett tidigt skede måste berörda parter, inklusive representanter från studenterna, planera för det ökade bostadsbehov som uppstår till följd av att studenter flyttar till orten. Med det delade ansvaret riskeras annars att helhetssynen på studentboendet går förlorad. Regeringen har ett ansvar för att bjuda in samtliga berörda parter för diskussioner om hur studentbostadstillgången skall säkras framgent. Likväl som att hänsyn skall tas till utbildningskvalitet och ett lärosätes forskningsmiljö vid tilldelandet av utbildningsplatser, så bör studiesociala faktorer såsom bostadssituationen vid orterna beaktas. Fördelningen av platser bör också ske så pass tidigt att kommunerna hinner planera boendet. Eftersom studenter är en heterogen grupp med olika behov måste studentbostäderna präglas av flexibilitet och mångfald. Då de flesta studenter har stora omkostnader för exempelvis kurslitteratur eller hemresor och kanske vill prioritera annat än boendet, behövs enkla och billiga hyresbostäder för studenter. De nybyggnationer av studentbostäder som görs präglas ofta av en projektering som överträffar dem som redan finns på högskoleorterna vad gäller rumsstorlek, standard och tillgång till faciliteter. Detta trots att studenter föredrar att bo billigt och enkelt framför högre hyra och hög standard. Regler som berör byggande av studentbostäder bör ses över med inriktning mot enklare regler. För att stimulera byggandet av studentbostäder är det viktigt att investeringbidraget för detta finns kvar och att man har en långsiktig strategi. I vår budgetmotion återkommer vi med förslag om det. Arbetsmiljö Högskolan och dess omgivning utgör studenternas arbetsmiljö. Trots detta är det svårt för studenterna att få något reellt inflytande över denna. Många studenter har mycket liten möjlighet att påverka sina scheman och föreläsningars och laborationers tidsmässiga placering. Brist på lokaler leder på vissa håll till såväl kvällsundervisning som lördagsundervisning, och detta förutsätts studenterna acceptera trots att det kan leda till stora problem, exempelvis för studenter med barn som har svårt att ordna barnomsorg på kvälls- och helgtid. presenterade TCO en stor undersökning som visade att en stor del av studenter känner sig stressade över sin situation. Detta är naturligtvis inte acceptabelt. Frågan om hur studenternas stress kan minskas bör belysas inom ramen för den tidigare nämnda studiesociala utredningen. Utbildningskvaliteten är givetvis en del av studenternas arbetsmiljö. Studenterna gör en stor investering i sin utbildning och de har rätt att kräva högkvalitativ utbildning av läroanstalterna. I det sammanhanget är det problematiskt att poängvärderingen kan skilja sig markant åt mellan olika utbildningar. Många studenter, speciellt på naturvetenskapliga och tekniska laborationsintensiva utbildningar, kan på grund av svårigheterna att få ta igen missade kursmoment rent av ha svårt att hinna med tandläkar- eller läkarbesök. Många studenter som är politiskt aktiva lider också av att det kan vara svårt att kombinera studier med politiska sammanträden. För anställda finns regler om att ledighet för politiskt uppdrag inte kan nekas, medan studenter inte har någon sådan regel att åberopa. Det är viktigt att även studenter, oavsett utbildningsinriktning, har reell möjlighet att delta i det politiska livet. Det är också ett arbetsmiljöproblem att många studenter har svårt att förena föräldraskap med studier. För att på allvar förändra detta faktum måste samhällsservice som exempelvis tillgång till dagisverksamhet finnas. Laborationer, exkursioner och andra obligatoriska kursmoment bör anpassas för dem som inte har tillgång till barnvakt. Det faktum att studiemedelssystemet inte är utformat för den som ibland behöver vara hemma för vård av sjukt barn ställer till stora problem för många studenter. Situationen för studenter med försörjningsansvar bör belysas noga inom ramen för den studiesociala utredningen. En annan typ av arbetsmiljöproblem drabbar de studenter som gör obligatorisk praktik. För exempelvis vårdutbildningar är de huvudsakliga arbetsgivarna kommuner och landsting, men det finns bara reurser för landstingspraktikplatser. För att överbrygga detta problem och för att säkerställa att många olika aktörer på vårdmarknaden kan komma ifråga för praktik, bör det övervägas att högskolorna själva får bestämma hur praktikplatserna skall fördelas mellan kommun, landsting och privata aktörer, allt utifrån den lokala situationen. Studerandeinflytande Det är självklart att studentens roll i högskolan skall vara den aktiva medaktörens. Många studenter är inte främst missnöjda med det formella inflytandet men däremot med sina egna direkta möjligheter att påverka utbildningen och verksamheten vid högskolan. Det är mot denna bakgrund angeläget att de analyser och slutsatser som finns i rapporten om studerandeinflytande (Ds 1998:51) också leder till konkreta åtgärder vid landets högskolor för att trygga också studenternas informella och dagliga inflytande. Grunden för ett optimalt studentinflytande är ett gott formellt inflytande och att studenterna skall ha rätt att som fullvärdiga ledamöter delta i alla styrelser och nämnder inom högskolan. Andelen studenter i styrelser som högskolestyrelse samt fakultetsnämnd bör uppgå till minst en tredjedel och representationen på lägre beslutsnivåer bör vara av styrelsens ledamöter utöver ordföranden. Mot bakgrund av att antalet beredande organ inom högskolan har ökat och för att på allvar möjliggöra för studenterna att bli medaktörer, är det angeläget att studenterna även i dessa organ bereds tillträde. Det är också viktigt att studenterna bereds en reell möjlighet att delta i dessa organ, bland annat genom regelmässig möjlighet att vid annat tillfälle under innevarande termin ta igen obligatoriska kursmoment. Forskarstuderande har en situation som varken är jämförbar med grundutbildningsstudentens eller de av högskolan anställda lärarna/forskarna. Därför är det viktigt att även forskarstuderandes representation i olika beslutande organ säkerställs. Regeringen bör göra en översyn av hur forskarstuderandes inflytande säkerställs. Detta bör ges regeringen till känna. Studentkårernas roll värnar föreningsfriheten och är följaktligen emot kårobligatoriet. I en SCB-studie framgår att många studenter är kritiska till studentkårens roll. Studenterna hävdar att kåren inte tillfredsställer sina medlemmars behov och att informationen är bristfällig. De vet inte heller vem som är deras företrädare eller vad kåren gör. Såväl strukturen som kårens attityd utpekas som hinder mot studentinflytande. Detta förhållande visar att kårobligatoriet inte fyller den funktion som ursprungligen åsyftades.