mot · GP02Bo293 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Bo293av () och ()regionala indelning Förslag till riksdagsbeslut hos regeringen begär en förutsättningslös genomgång av hur framtida regionala indelning skall se ut och förslag till hur denna skall genomföras. Ett litet land med komplex organisation gång i tiden var länsindelningen stommen i all offentlig regional verksamhet. kunde flera län bilda större regioner inom den statliga sektorn. har vi ett sammelsurium av olika gränser för den offentliga regionala verksamheten. Alla följer sitt eget huvud, trots att är ett befolkningsmässigt litet land men med stor yta. Den stora ytan motiverade förr en omfattande regional organisation. Under Axel 1630-tal var det nödvändigt för bl.a. skatteindrivningen och det ständiga behovet av nya rekryter till krigsmakten. Något märkligare är att länsindelning i sina huvuddrag har hållit sig in . I och har förvisso betydande förändringar skett, men Hebys eventuella förflyttning från till län visar hur känsliga även mindre förändringar kan vara. Militären har sin territoriella indelning. och har sina egna, liksom och så vidare, och så vidare. Naturligtvis har rättsväsendet sin egen regionala indelning. Den som roar sig med att lägga genomskinliga papper med regionala indelning ovanpå en Sverigekarta finner snabbt att gränserna är så många att det blir svårt att se själva underlaget. Svenska staten håller sig med ett otal olika indelningar. Förvisso kan vårt lands storlek vad gäller ytan motivera en viss regionalisering, men knappast i den enorma mångfald och utan inbördes koordinering som vi har . Indelningen tillhör ett svunnet samhälle Mycket av den vildvuxna svenska regionala indelningen grundar sig på överväganden hos ett svunnet samhälle där avstånden och de bristfälliga kommunikationerna gjorde det nödvändigt med en långt driven regionalisering. Den gamla länsindelningen med mäktiga landshövdingar som centralmaktens förlängda arm bygger på att kungen på plats måste ha pålitligt folk, eftersom brev med instruktioner från huvudstaden kunde ta veckor innan de nådde fram. Men dagens bygger på en annan infrastruktur. Axel hade inte tillgång till snabbtåg och flyg, e-post, fax, telefon, radio och TV. Inte ens i vårt moderna samhälle finns det någon anledning att anta att utvecklingen har stannat. Nej, vi kommer framöver att få se alltmer utvecklade och förfinade metoder för resor och kommunikation. Den utvecklingen knyter oss samman, den gör mindre. Näringslivet har successivt anpassat och slimmat sina regionala organisationer, framför allt genom användandet av den nya kommunikationstekniken. En konsekvens av det är att mellanskikten har försvunnit. Det finns knappast några framgångsrika företag som behållit de organisationer de hade . Problemet med den offentliga indelningen ligger inte minst i att den är föga konsekvent och att överlappningsproblemen är omfattande. , regeringen eller ett statsråd har inte till sitt förfogande en statlig regional organisation med sammanfallande gränser och de regionala ledningarna samlade på samma orter. Det kan hävdas att olika verksamheter har olika förutsättningar och därför själva skall få ha sista ordet om gränser och var de regionala huvudkontoren skall ligga. Resonemanget kan låta bestickande. Men man glömmer då att den offentliga verksamheten faktiskt är till för landets samlade behov. De totala effektivitetsvinsterna måste också beaktas. Överlappande indelning passar inte det moderna samhället ordning leder till att regionala satsningar kan bli svåra att genomföra med kraft genom att gränserna för de totala aktiviteterna inte sammanfaller. Den tiden är förbi då till exempel ett regionalpolitiskt initiativ bara omfattade en enda offentlig verksamhet. Myndighetsutövningen blir ineffektiv när gränserna spretar och det saknas ett upparbetat samarbete mellan olika verk som borde utgöra en gemensam region. Rekordåren ledde till en stark regionalisering, utan att denna särskilt ofta också ledde till stärkt regionalt inflytande. I praktiken stannade makten kvar i över inriktning och resurser, medan stora regionala organisationer byggdes upp för verkställigheten. Resultatet av starka verkschefer och svaga statsråd blev en splittrad och egensinnig utveckling hos den statliga regionala verksamheten. De flesta verk fick helt enkelt som de ville. Värnandet av totalbilden gick förlorad p g a avsaknaden av nationell samordning. Därför står vi nu med en totalt sett mindre rationell form för den offentliga sektorns regionala verksamhet. Ingen har en ordentlig överblick över de kostnader och effektivitetsförluster som är följden av detta för det svenska samhället. En ny organisation för offentlighetens Regeringen bör därför ges i uppdrag att förutsättningslöst analysera om vi i verkligen behöver en så omfattande och föga sammanfallande offentlig sektor som vi, utan att egentligen ha fattat ett övergripande beslut om saken, faktiskt har. Det är nu hög tid att efter vederbörlig genomgång dra nödvändiga slutsatser och genomföra konkreta åtgärder; detta för att skall klara framtiden med en effektiv, enhetlig och sammanfallande offentlig sektor. En sådan totalgenomgång av hur vi skulle kunna indela och organisera den offentliga verksamheten i har knappast gjorts sedan Axel tid. Självfallet skulle ett sådant arbete väcka bestämt motstånd. Varje byråkrati utvecklar ju sin största kreativitet när den är hotad och skall motivera sin befintliga existens, omfattning och organisation. Men vi kommer inte undan. Den offentliga sektorns verksamhet ute i landet är ett lappverk. Den kommer att möta krav på ökad effektivitet i takt med att avregleringar och privatiseringar genomförs. Den kommer, till skillnad från tidigare, att konfronteras med en stark EU-byråkrati. Det behövs kompetenta svenska motparter, också regionalt, om de europeiska möjligheterna och rättigheterna fullt ut skall kunna utnyttjas. En total genomgång av här skissat slag skulle ge och andra centrala organ möjligheten att ta ett helhetsgrepp på den svenska verkligheten på området. Möjligheten finns att ta beslut om långsiktigt hållbara nationella lösningar i stället för att tvingas syssla med detaljproblem. bör därför beställa en förutsättningslös genomgång av hur framtida regionala indelning skall se ut och förslag till hur detta skall genomföras. Gotab, 2001 () ()