mot · GP02A266 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:A266av ()Löntagarnas rättigheter vid nedläggningar m.m. Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbättrad arbetsrätt vid företagsuppköp/försäljningar, uppsägningar och nedläggningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skadeståndsreglerna inom arbetsrätten. Alla är till salu Det pågår en stor omstrukturering där företagens lönsamhet går före de anställdas trygghet. Av rädsla för att förlora ännu fler jobb lägger sig tystnaden och de stora företagen får göra precis som de vill. Ökad koncentration och monopolisering ger minskad delaktighet, och ger en företagsdemokrati som bara är hycklande ord. Ett tydligt exempel på en stor omstrukturering är det gamla anrika familjeföretaget , också känt som . Detta tidigare välskötta företag har också blivit en lekstuga för internationella finansiella aktörer. Denna process började med att Custus tog plats i företagets styrelse. var uppköpt och aktieägarna hade gjort en rejäl vinst. är situationen annorlunda än . Antalet anställda har reducerats och avdelningar eller divisioner inom företaget har separerats från koncernen. Ett tufft börsklimat, krav på ännu högre avkastning och snabba resultat har också gjort att inte var önskvärt för marknaden. köptes upp av Industrikapital och namnet blev nu . Det nya bolaget hade sitt första bolagsstyrelsemöte i . med detta möte kom det ut information om att Industrikapital och har träffat en principöverenskommelse om att slå samman , Dynea och . Informationen säger även att den nya koncernen kommer att ha starka marknadspositioner inom sina kärnverksamheter och uppnå nödvändig kritisk massa för fortsatt expansion. Verksamheten kommer att bedrivas i över 40 länder och moderbolagets hemvist kommer att vara i . Det skall bli 1 000 anställda i den nya koncernen och till VD föreslås nuvarande Kemirachefen. Den nya kemikoncernen tar steget upp från ett litet till ett medelstort bolag, men stannar inte där. Denna överenskommelse gjordes med att hade sitt första bolagsstyrelsemöte. Ingen information gick i förväg ut till fackklubbarna. När medierna ringer upp industrifackets klubbordförande vid vet han inget om affären. Pressen får nyheten före fackförbunden och kommunen. För det nya bolaget har information och etiska principer underordnad betydelse. Att bolaget sedan riskerar att få några tusenlappar i skadestånd för bristande information är av ringa betydelse för bolag med miljarder i omsättning brukar inte bry sig om vare sig de kommunala bekymren eller enskilda löntagares. De skadestånd som företagen i vissa fall får betala är bara ett hån mot de löntagare som drabbas. För att företagen verkligen skall börja känna ett ansvar för information till både fackförening och medarbetare inom ett företag fordras det en betydligt strängare lagstiftning. Skadestånden måste vara kännbara, och ersättningarna till de personer som blir bortrationaliserade och arbetslösa skall var betydligt högre än . Ett tydligt exempel på hur orättvis arbetsmarknaden är var när tvingades betala i skadestånd till SJ; detta efter ett utslag i Arbetsdomstolen. Efter flera tillbud och olyckor i samband med arbete vid SL:s tågvärmeposter beslutade att lägga ett tolkningsföreträde beträffande arbetsskyldighet (MBL 34 §). Det innebar att de pendeltågsförare som inte ville eller kände sig rädda för att manövrera tågvärmeposterna, inte heller behövde utföra det momentet. I förhandlingarna som följde föreslog en rad åtgärder som alla avvisades av SJ. I stället stämde företaget förbundet inför Arbetsdomstolen. Och Arbetsdomstolen gick på arbetsgivarens linje. Det behövs en rättvisare lagstiftning som gör det möjligt för löntagargrupperna att känna att de också har vissa rättigheter i samhället. bör därför ge regeringen i uppdrag att komma med förslag på en förstärkt arbetsrättslagstiftning när det gäller företagsuppköp/försäljningar, uppsägningar och nedläggningar. Skadeståndsreglerna bör också ses över så att de inte gynnar den starkare parten på arbetsmarknaden, nämligen arbetsgivarna. Gotab, 2001 ()