mot · GP02Bo320 · 2001-10-05 00:00:00 — Centralt belägna fastigheter skulle kunna byggas på med bostadsrätter eller ägarlägenheter. Det skulle då också kunna bli möjligt för till exempel en bostadsrättsförening att äga bostadsdelen av en fastighet medan en annan äger de kommersiella lokalerna i bottenvåningen. anser att tredimensionell fastighetsbildning ska kunna användas och att regeringen bör återkomma med förslag till lagstiftning för att detta ska bli verklighet. 7.5 Ägarlägenheter Att äga sin lägenhet innebär för många människor en social trygghet som inte kan mätas i pengar. Detta är inte möjligt med svensk lagstiftning. Utmärkande för ägarlägenheter anses vara att lägenhetsägaren, i likhet med en småhusägare, har en långtgående rätt att självständigt disponera över lägenheten t.ex. genom att överlåta, pantsätta eller hyra ut den. Lägenhetsinnehavaren äger sin lägenhet med lagfart och har möjlighet till inteckning av bostaden. Genom trappfastigheten och dess ändamål kan s.k. lägor fungera som självständiga fastigheter, trots det gemensamma behovet av olika anläggningar. I finns en variant av ägarlägenheter som innebär ett samägande av bostadsfastigheten och där de olika andelsägarna har en till andelen knuten exklusiv nyttjanderätt till bestämda lägenheter. I innebär ägarlägenheter att man har en äganderätt till själva lägenheten och denna utgör en särskild fastighet, medan mark och gemensamma anläggningar innehas med samäganderätt. presenterade 1992 en idéskiss för att skapa fastigheter i flera plan (ägarlägenheter). Förslaget innebar att ägarlägenheter så långt som möjligt ska behandlas som fast egendom och inordnas i befintliga system t ex beträffande reglerna för fastighetsbildning. Ägarlägenheter ska vidare kunna inrättas för bostadslägenhet, kommersiell lokal och kommunikationsanläggning. Lägenheternas fysiska indelning och avgränsning är flexibel och det sociala inslaget inte mer framträdande än nödvändigt. Ägarlägenhet bör kunna lagfaras och intecknas på i princip samma sätt som ett småhus. föreslår därför att en upplåtelseform med ägarlägenheter införs. 7.6 Småhusboende Den stora bristen på bostäder i tillväxtområden och andra attraktiva områden har gjort att villapriserna stigit kraftigt. Det har blivit allt svårare för familjer med normala inkomster att välja småhusboende. Pensionärer upplever svårigheter att bo kvar i det egna hemmet. En småhusägare har kostnader för drift, underhåll samt kapital. Byggkostnaderna är så höga att en barnfamilj med ordinära inkomster i princip endast kan köpa hus från det reguljära beståndet. De ekonomiska förutsättningarna måste vara sådana att barnfamiljer har möjlighet att välja ett småhusboende. Beskattningen av fastigheter får inte stå i konflikt med äganderätten eller med skatterättsliga principer som skatt efter bärkraft och likabehandlingsprincipen. Småhus och bostadsrätter är i första hand inte en kapitalplacering och ska därför inte beskattas som om huset eller bostadsrätten genererar en löpande beskattningsbar avkastning. Eftersom staten inte har några direkta fastighetsrelaterade utgifter bör den statliga fastighetsskatten avskaffas och ersättas med en fastighetsavgift. 7.7 Kategoriboende 7.7.1 Utveckla nya former för äldreboende En viktig grupp att ta hänsyn till vid bostadsplanering är våra äldre. Valfrihet ska gälla för äldres boende. Man ska kunna bo kvar i sin vanliga bostad eller byta till seniorboende eller andra särskilda boendeformer. Steget från den egna bostaden direkt till särskilda boendeformer innebär ofta en alltför stor förändring för den enskilde. Därför bör alternativa idéer för äldres boende stimuleras. Till exempel är studiecirklar en bra form i vilka äldre kan vara med och utforma sitt boende. Hänsynen till de äldres behov av små grupper bör tas in i ett så tidigt stadium av planeringen som möjligt. Vid all form av bostadsplanering måste mark avsättas i syfte att äldre kan bo kvar i sin invanda miljö. En mellanboendeform som bör kunna diskuteras är s.k. omvårdnadshotell för tillfälligt boende, där människor får prova på serviceboende eller kan vistas då anhöriga inte kan ge stöd. Möjligheter bör också skapas för generationsbostäder med särskilda uthyrningsdelar. anser därför att bör ges i uppdrag att förenkla regelsystemet, så att mellanboendeformer kan skapas. 7.7.2 Ungdomsbostäder Enligt rapporten vuxnas boende , från , bor nästan var femte person kvar hos sina föräldrar. Det innebär en ökning . Nio av tio av dem som bor kvar hemma vill flytta . Andelen som bor hemma på grund av att det är svårt att få tag på bostad har ökat, medan andelen som anger ekonomiska skäl har minskat. av de svarande säger att det är svårt att få tag på bostad på orten där de bor. 1997 var siffran . Rapporten drar slutsatsen att det behöver byggas omkring 191 000 bostäder för att möta de ungas efterfrågan. Det är därför angeläget att skapa enklare bostäder som en brygga mellan boende hos föräldrar och ekonomiska möjligheter till mera stabilt eget boende. 7.8 Ökat hyresgästinflytande Det är viktigt att utveckla hyresrätten mot mer valfrihet. Den enskilde ska ha så stort inflytande som möjligt över sitt boende. Det krävs en god balans mellan hyresgästens besittningsskydd och möjligheterna för hyresvärdar att erbjuda flexibilitet och individuell valfrihet. Ett ökat hyresgästinflytande kan förändra hyresgäströrelsens arbete, så att rådgivning blir mer dominerade än hyresförhandlingar. Hyresgästernas möjligheter att påverka vid ombyggnad måste förstärkas. Hyresgästen bör kunna få reda på hur mycket hyran höjs efter en ombyggnad för att kunna säga nej till ombyggnaden. Förutsättningen är givetvis en balans, så att hyresgästerna inte blockerar önskvärda förändringar som stambyte och energibesparande åtgärder. Ett antal frågor behöver utredas närmare. Hyressättningen för en lägenhet där mindre betydelsefulla åtgärder gjorts är en fråga, hyresvärdens möjligheter att säga upp hyresavtal inför större ombyggnader en annan. Reglerna ska vara sådana att en lämplig avvägning föreligger mellan det allmänna hyresgästintresset och den enskilde hyresgästens anspråk på inflytande. Samrådsformerna mellan hyresvärd och hyresgäst måste förbättras. En förhandling om hyresnivån efter ombyggnad bör ske. Möjligheter till långtgående system med självförsörjning måste utvecklas. En del i det är förändrade skattekrav, så att självförvaltning lönar sig för den enskilde. Inom pågår utvecklingsarbetet Boflex modell för flexibla boendekostnader. Modellen innebär i korthet att hyran delas upp i nettohyra och individuell hyra. Nettohyran som alla måste betala omfattar kapitalkostnader, fastighetsskatt, yttre underhåll och större reparationer. Den individuella delen består av kostnader för skötsel, reparationer och underhåll av gemensamma utrymmen och lägenheter samt förvaltningskostnader. har gjort bedömningen att hyrorna genom självförvaltning skulle kunna sänkas . Hyresgästernas möjligheter till självförvaltning bör stimuleras. väcker intresse för bostaden och det hus och område den är belägen i. Hyresgästinflytande kan utövas dels i varje enskild lägenhet, dels i varje kvarter eller bostadsområde, av hyresgästerna tillsammans. Detta kan få särskilt stor betydelse i s k utsatta områden. Det ger också möjligheter till ökade grannkontakter, gemenskap och ökad trivsel. Förutsättningar för självförvaltning i de större bostadsområdena bör särskilt uppmärksammas. Inte minst viktigt är det att ungdomar aktivt medverkar i skötseln och utformningen av sin miljö. För att främja självförvaltning bör taket för skattefrihet höjas och förbudet mot olika ersättning för dem som deltar i verksamheten upphävas. Att inte olika ersättning får ges är i praktiken en inskränkning mot tidigare gällande principer. anser också att skattesänkningar ska göras för hushållstjänster. 7.9 Fastighetsskatt Boendet var en tärande sektor för staten med ett antal olika bidrag. , när fastighetsskatten och räntebidragen infördes, har vårt boende tvärtom blivit en inkomstkälla och en närande sektor för statskassan. I takt med att statens kostnader för räntebidrag minskar bör fastighetsskatten trappas ner. Den allmänna fastighetstaxering som upprättats har i flera fall resulterat i kraftigt höjda taxeringsvärden. Skatten kopplas till ett uppskattat marknadsvärde och husägare tvingas betala skatt på en kapitalinkomst som inte finns. Då beskattningen inte tar hänsyn till vare sig ekonomisk bärkraft eller faktisk inkomst tvingas låginkomsttagare att sälja och flytta från sina hus i storstäderna liksom i kustnära och expansiva områden. Bostadssegregationen i de attraktivare delarna av landet ökar som en följd. Fastighetsskattens konstruktion är ologisk och dess konsekvenser orättvisa. anser att hela den statliga fastighetsskatten ska avvecklas. föreslås en frysning av taxeringsvärdena till nivå. Skattesatsen på flerfamiljshus bör vara , på egnahem . modell innebär periodiserat en minskning av fastighetsskatteuttaget med 20022004. bör också förmögenhetsskatten fasas ut för att ytterligare mildra skattebördan. Ett bättre alternativ till fastighetsskatten är en avgift kopplad till fastigheten. En sådan är mer relevant, då de kommunala avgifterna inkluderar teknisk service som sophämtning, VA-avgifter, gatuunderhåll, planteringar, parkeringsplatser, snöröjning, räddningstjänst m.m. Med detta system kommer även företag och fritidsfastigheter att bidra med sin del till att förbättra den kommunala infrastrukturen. En skatteväxling av fastighetsskatten till en avgift skulle innebära att kommunerna får en breddad skatte- och intäktsbas, vilket ger en större självständighet i förhållande till staten. Medborgarna ser en omedelbar koppling mellan avgift och service. utvecklar frågan om fastighetsskatter vidare i en särskild motion. 7.10 Förvaltningsmoms Fastighetsförvaltning kan innefatta en mängd olika tjänster, exempelvis byte, underhåll och mindre reparationer, men också kamerala uppdrag, t ex administration av hyresuppbörden. Även fastighetsskötsel i form av städning och renhållning är fastighetsförvaltande arbetsuppgifter. Omsättning av samtliga dessa förvaltningstjänster omfattas av skatteplikt. En fastighetsägare som handlar upp olika tjänster till sin fastighetsförvaltning får betala moms på de upphandlade tjänsterna. Momsen är inte avdragsgill och blir en kostnad i fastighetsägarens verksamhet. För att uppnå kostnadsneutralitet i valet mellan upphandlade tjänster och tjänster i egen regi har man infört regler om uttagsbeskattning i vissa fall. På grund av att räntebidragen trappats ned i takt med räntesänkningen har denna inte kommit hyresgästerna till godo. För villaägarna har däremot räntesänkningen varit tydlig. Förvaltningsmomsen för fastigheter bör därför sänkas. Hyresboende är tjänsteintensivt och därmed högt beskattat och avgiftsbelagt, vilket drabbar dem som har det ekonomiskt sämst ställt. Det orimliga i situationen har uppmärksammats av som konstaterar att de boende anser hyrorna vara för höga som hyrorna i nyproducerade lägenheter är för låga för att ge incitament till nybyggnad. Privata företag ser inte tillräcklig lönsamhet medan kommunala bolag är mer intresserade av god balans än av att investera. Nödvändigt underhåll får stå tillbaka eftersom hyrorna inte kan höjas i tillräcklig omfattning. Fastigheter riskerar därmed att förfalla. 7.11 Bostadsbidragen Det bidragssystem den nuvarande regeringen byggt upp har flera anmärkningsvärda brister ur fördelningspolitisk synvinkel. Detta gäller inte minst de förändrade bostadsbidragen som missgynnat barnfamiljer. En översyn bör göras av bostadsbidragsreglerna och av de konsekvenser senare års beslut lett till. föreslår en höjning med per barn till de hushåll som är berättigade till bostadsbidrag. Vidare föreslås en förändrad inkomstgräns och att den bostadsbidragsgrundande ytan får vara större. Förslaget utvecklas i en särskild motion och innebär att 2002 satsar mer än regeringen på bostadsbidragen. () () () () () Skånberg (kd) () () () () ()