ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GP02Ju387 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju387av ()Könsstympning Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den som uppmanar till lagbrott bör kunna åtalas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förebyggande arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att misstänkta fall resulterar i domstolsprövning. Motivering Könsstympning är ett synnerligen allvarligt brott och det innebär en kränkning av de mänskliga rättigheterna. Det är ett ingrepp såväl på den kroppsliga integriteten som på rätten till hälsa. Könsstympning är mot bakgrund av detta en sedvänja som måste bekämpas. ålägger alla stater att vidta effektiva och lämpliga åtgärder i syfte att avskaffa traditionella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa. Kvinnlig könsstympning är förbjudet och straffbart enligt en särskild svensk lag. Då könsstympning är ett så grovt övergrepp har lagen skärpts två gånger, dels då straffskalan skärptes, dels 1999 genom borttagande av kravet på dubbel straffbarhet. Detta innebär att man numera i kan straffas för att ha utfört eller låtit utföra könsstympning utomlands även om man gjort det i ett land som tillåter det. Högsta straffskalan är . De berörda flickorna befinner sig i en mycket utsatt situation Att bekämpa våldsbrott riktade mot kvinnor och barn är en prioriterad uppgift för polisen. Könsstympning är våld och riktar sig oftast mot unga flickor. Det är självklart att polisen skall bekämpa denna brottslighet. har det visat sig att ett antal barn och unga flickor trots lagstiftningen ändå könsstympas i eller i deras tidigare hemländer. Det har också visat sig att religiösa ledare kan ha varit rådgivare åt föräldrar och uppmanat eller hjälpt dem till möjligheten att könsstympa sina barn. Den som på detta sätt uppmanar till lagbrott bör kunna åtalas. Förebyggande åtgärder är särskilt viktigt när det gäller brott där man har kan misstänka att mörkertalet är stort såsom fallet är när våld utövas av någon som har nära relation till offret. Detta förebyggande arbete mellan skola, socialtjänst, fritidsgårdar, dagis, polis och andra måste intensifieras. Att tillämpa lagarna på detta område är främst en uppgift för rättsväsendets myndigheter. Det är viktigt att misstänkta fall kommer till polis och åklagares kännedom och resulterar i domstolsprövning. Vi måste fordra att gällande lagstiftning följs framför allt därför att den kränkning dessa barn utsätts för är så allvarlig och dessutom en lagstiftning som inte används ger en signal att detta tycker samhället inte är ett brott värt att beivra. Att könsstympning har en mångtusenårig tradition och är djupt rotad bland de folkgrupper som brukar sedvänjan är inte ett argument för att vi inte skall göra allt för att bryta den. Kulturer är bara okränkbara om de respekterar mänskliga rättigheter också för små flickor. Gotab, 2001 ()
mot · GP02Ju388 · 2001-10-05 00:00:00 — Efter utredning har också tagit fram en rapport som leder i bevis det som tidigare ansetts som konspirationsteorier, nämligen att Echelon verkligen existerar. Efter det att denna rapport presenterats har också den äntligen bekräftat att man är medveten om systemet. I rapporten slås fast att systemet genom att det även avlyssnar privatpersoner, företag och organisationer bryter mot de mänskliga rättigheterna. Syftet med att avlyssna företag är att ge konkurrensfördelar till de egna företagen exempelvis vid anbudsförfarande, men även andra typer av företagsspionage kan bedrivas. Vi anser att den måste ta upp frågan om spionage mot svenska företag, organisationer och privatpersoner med de länder som står bakom Echelonsystemet, det vill säga och , och kräva att dessa länder avbryter sina intrång. bör också väcka frågan i för att få till stånd internationella regler mot denna typ av intrång. är ett av världens mest uppkopplade länder. När det gäller säkerhetstänkande har vi däremot inte kommit särskilt långt. De flesta dataprogram som används är fullt avlyssningsbara och inte minst möjliga att manipulera utifrån. Bristen på kunskap och kostnaden för att vidta åtgärder i skyddssyfte är ett allvarligt problem. De möjligheter som finns är att skaffa så kallade brandväggar och krypteringsprogram. De möjligheter som finns att beivra brott som begås via intrång är mycket små. Lagstiftningen är snårig och ofullständig. Med anledning av detta anser vi att en översyn av lagstiftningen på området måste komma till stånd och att kompletteringar med anpassning till den nya tekniken måste genomföras. () () () () () () () () () ()
mot · GP02Ju390 · 2001-10-05 00:00:00 — Här måste EU:s medlemsländer samarbeta och ta fram gemensamma regler. Demokratin måste kunna försvara sig. Den måste sätta upp gränser för vad som kan accepteras. Den demokrati som inte gör det upphör annars snart att vara demokrati. 20 Europeiskt samarbete för bättre brottsofferskydd drabbas närmare en fjärdedel av EU:s medborgare av ett brottsligt övergrepp. I de flesta fall får brotten inte några allvarliga följder. Egendomsskadan eller den fysiska skadan är begränsad eller obefintlig. Gärningsmannen går ofta fri. Det handlar då oftast om bostadsinbrott, bilstölder eller fall av ringa misshandel. Men för dem som blir utsatta för ett övergrepp är situationen en annan. Alla som råkat ut för ett inbrott vet hur detta kan ödelägga det dagliga livet i månader, ja till och med år framöver. För den som drabbats är det då av liten betydelse om brottet klassas som grovt eller ringa. Traumat efter ett övergrepp eller ett intrång i privatlivet finns där likafullt och lika smärtsamt. Det får därför inte vara omgivningen som ska avgöra om ett övergrepp ska betraktas som allvarligt eller bagatellartat. Istället ska brottsoffrets egna upplevelser vara styrande. Brottsoffret ska sättas i centrum. anser att detta perspektiv måste prägla utformningen av samhällets insatser för brottsoffren. har brottsoffrens situation uppmärksammats i ökad grad i många länder. Men nationella insatser räcker . För att vi med kraft ska kunna förbättra stödet till brottsoffren måste de nationella insatserna kompletteras med internationellt samarbete. Det finns flera skäl för detta: För det första är det alltfler som arbetar, turistar eller av andra skäl reser utanför sitt hemland för längre eller . En del av dem kommer att utsättas för brott under sin vistelse i utlandet. För det andra är brottsoffrens rätt i samhället en internationellt giltig rättighet, en norm som det internationella samfundet har en skyldighet att göra gällande långt utanför det enskilda landets gränser. uttrycks klart och entydigt i FN-resolutionen om grundläggande rättsprinciper för brottsoffer. I denna brottsoffrens anges fyra huvudlinjer: rätten till ersättning från gärningsmannen, rätten till ersättning från staten, rätten till medicinsk, social och psykologisk hjälp, rätten att få tillgång till den egna processen. anser att vi gemensamt måste verka för att dessa viktiga principer får ett verkligt genomslag. De måste bli verklighet för många, många fler inom och utom EU än vad som är fallet . EU antog ett rambeslut om brottsoffer som delvis stärker brottsoffrens ställning. Brottsoffren ska nu garanteras vissa rättigheter, även när brottet begåtts utanför det egna landet. Arbetet med att utveckla det europeiska samarbetet för bättre brottsofferskydd måste fortsätta. () () von der Esch (kd) () () () () () () () ()
mot · GP02Ju399 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju399av ()Ersättningen till nämndemännen Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda möjligheterna att höja arvodet och ge tillräcklig kostnadsersättning vid tjänstgöring som nämndeman vid domstolsförhandlingar och andra förrättningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att göra nämndemännens arvode pensions- och semestergrundande. Motivering Nämndemans medverkan i svenska domstolar är viktig. De utsedda nämndemännen har dock ett mycket lågt grundarvode, nämligen . Detta belopp har inte ändrats . Vid senaste behandling av nämndemännens arvode avslogs ett förslag att utreda nämndemännens villkor och ersättning. Emellertid är frågan fortfarande aktuell och tillströmningen till uppdrag som nämndemän är i avtagande. Ungdomar och yrkesarbetande anser inte att de har råd attförlora pengar på uppdrag som nämndemän. Detta trots att många anser att uppdraget är intressant och viktigt. En anledning till tveksamhet att ta sådant uppdrag kan också vara att ersättningen inte ligger till grund för pension eller semester. Vid kontakt med uppmärksammas att man underlåtit att betalat in något för att det rör sig om så små belopp att det är försumbart. då uppdraget fullföljs vid domstolsförhandlingarna, undandras emellertid underlaget för pension från det belopp som betalas in av arbetsgivaren. Detta är inte försumbart för den enskilde nämndemannen. En ytterligare svårighet uppstår när förhandlingar ställs in eller då förhandlingens planerade tidsåtgång plötsligt förändras. Planering på den ordinarie arbetsplatsen kan ha förändrats så att vikarie har inkallats och att nämndemannen svårligen kan ändra detta. Vid sådant förhållande går nämndemannen miste om arbetsinkomst som inte ersätts. Enligt 4 kap. 7 § stadgas att vid inställt sammanträde skall betala ut ersättning om det föreligger särskilda skäl för det. Denna regel tolkas ofta snävt och många nämndemän gör en ekonomisk förlust genom detta. Enligt 4 § föreskrivs att reseersättning utbetalas enligt de bestämmelser om reseförmåner som gäller för statstjänstemän. Detta betyder oftast att bil och parkeringsavgift inte ersätts. Många nämndemän som yrkesarbetar har dock valt att förkorta restiden genom bilkörning för att minska tiden för bortovaro från arbetsplatsen. Mellanskillnaden mellan kostnaden för allmänna kommunikationer och bilkostnaden stannar då hos den enskilde nämndemannen. Nämndemän med svårighet att gå och stå länge kan också för sin hälsas skull behöva köra bil till tingsrättens förhandlingar. Därför borde en lättnad i ersättningsreglementet ändras så att även bilkörning och parkeringskostnader ersätts. Det är även vanligare att statstjänstemän vid resor använder egen bil än att de använder kollektiva färdmedel, mest med tanke på tidsåtgången. Med hänsyn till ovanstående borde tolkning av regler utredas och ersättningen höjas, så att nämndemännen inte förlorar på sin viktiga samhällsinsats. Gotab, 2001 ()
mot · GP02Ju400 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju400av ()Trafikbrott utan påföljd Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utdömda böter och avgifter bör drivas in även för tillfälliga gäster i vårt land. Motivering Påföljden för de flesta brott mot trafiklagstiftningen är böter, vanligen penningböter. Endast i fall av grövre trafikbrottslighet, t.ex. rattfylleri och olaga yrkesmässig trafik, finns fängelse i straffskalan. Som exempel på brott där påföljden är penningböter kan nämnas i princip samtliga brott mot bestämmelserna i fordonskungörelsen (1972:595), bilregisterkungörelsen (1972:599) och trafikförordningen (1998:1276). Vidare stadgas penningböter som straff för den som bryter mot bestämmelserna om kör- och vilotider, förordningen (1994:1297) om vilotider vid vissa vägtransporter inom landet och förordningen (1995:521) om behöriga myndigheter, m.m. i fråga om kör- och vilotider samt färdskrivare vid vägtransporter. Tilltalade som inte är hemmahörande i kan dock vara svåra att delge kallelse till huvudförhandlingen. Utan en sådan delgivning får målet inte avgöras. Verkställighet av böter Verkställighet av böter sker enligt bötesverkställighetslagen (1979:189) genom antingen uppbörd eller indrivning. Uppbörd sker genom att den bötfällde frivilligt betalar, medan indrivning skall tillgripas om detta inte sker. Indrivning av böter verkställs av kronofogdemyndigheten med stöd av bestämmelserna i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Det finns emellertid enligt svensk rätt ingen möjlighet att tvinga den som har godkänt ett föreläggande av ordningsbot att betala böterna på platsen för förseelsen. Svenska medborgare såväl som utländska turister följer inte alltid de trafikregler som gäller i . Det kan gälla parkering, hastighetsöverträdelser eller brister i fordonens säkerhetsutrustning. En stor del av de lagöverträdare som kommer från andra länder struntar i att betala de parkeringsavgifter eller böter de blir ålagda. Det uppstår dock svårigheter att driva in avgifter och böter i andra länder. Genom brister i svensk lagstiftning går vi miste om , ett belopp som inte kan betraktas som försumbart. Den tillrättavisande och allmänpreventiva effekt som straff för överträdelser beräknas ha, blir på detta sätt utsuddad och såväl återvändande turister som svenska medborgare blir mindre benägna att följa lagen. Därför borde lagen utformas så att utdömda böter och avgifter drivs in även för tillfälliga gäster i vårt land.
mot · GP02Ju401 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju401av ()Människohandel Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om människohandel. Motivering Inför det svenska ordförandeskapet i EU markerades frågan om människohandel som den viktigaste inom det rättsliga området. Bakgrunden är att ett ökat antal kvinnor och barn har blivit handlingsvaror på den internationella marknaden. De transporteras och säljs av människohandlare för att exploateras i prostitution, pornografi och tvångsarbete. Denna människohandel är inget annat än en modern form av slavhandel. De flesta offren är kvinnor och barn från fattiga länder. De har lämnat sina hem med falska löften om aupair-arbeten, servitrisjobb m.m. Offren hålls gömda, ibland inlåsta, de misshandlas och lever helt utanför samhället. Kommersiell exploatering av människor är ingen ny sak. Tvärtom har den funnits länge och ökar nu i omfattning. Jämfört med tidigare är människohandlarna bättre organiserade och mer spridda över världen. Enligt FN-källor lever 9 miljoner människor, i huvudsak kvinnor och barn, under förhållanden som påminner väldigt mycket om slaveri. Ungefär en halv miljon människor säljs i . De kommer från östra såväl som från , och och säljs i EU-länderna. Men för att någon ska kunna säljas krävs också en köpare. Internationella flyktingorganisationer uppskattar att av kunderna i kommer från den internationella kolonin. Handeln med kvinnor och barn är starkt sammanknippad med andra former av internationell organiserad kriminalitet. Handlingsvägarna är ofta desamma, vilket också ett antitraffickingprojekt i Kosovo, drivet av Sida, visar. Det är samma kriminella nätvärk som tidigare under kriget smugglade vapen som organiserar handeln med kvinnor till och från Kosovo. Liknande nätverk finns i hela världen. För att komma åt denna handel krävs det internationellt samarbete. antogs en FN-resolution angående människohandeln. har frågan funnits på EU:s dagordning. har drivit frågan hårt under ordförandeskapet och flera viktiga framsteg har gjorts. tillhör ett av de få länder i världen som har kriminaliserat köpet av sexuella tjänster. Men arbetet måste fortsätta. Det behövs en förbättrad myndighetssamverkan, en ny förbättrad EU-gemensam straffrättslig lagstiftning, samarbete med de länder som inte är medlemmar i särskilt kandidatländerna förebyggande åtgärder och ökat skydd för offren. Men det handlar också om att bekämpa fattigdom, stärka jämlikheten och öka respekten för de mänskliga rättigheterna.
mot · GP02Ju402 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju402av och ()Lagen om högmålsbrott Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om avskaffande av högmålsbrott. Motivering Termen högmålsbrott har använts sedan medeltiden för att beteckna brott som innebär angrepp på statsöverhuvudet, övriga medlemmar av kungahuset eller på statens bestånd. Lagen aktualiserades när en 16-årig pojke kastade en tårta i ansiktet på kungen. Pojken var själv inte medveten om att han skulle kunna komma att åtalas enligt lagen om högmålsbrott och därmed riskera fängelse . Om han hade kastat tårtan på någon annan hade han troligtvis kommit undan med dagsböter eller samhällstjänst. Det är ännu inte säkert att han blir åtalad för högmålsbrott. Det är upp till regeringen att besluta om det. Blir han åtalad kan han dock räkna med fängelsestraff eftersom det är straffet för högmålsbrott. Det intressantaste i sammanhanget är inte hur det går för pojken, utan principen. Principen är att det bedöms som lika allvarligt att kasta en tårta i ansiktet på statsministern eller talmannen som att kasta den i ansiktet på vem som helst. Däremot blir det en stor skillnad om det är statschefen som blir utsatt. Med tanke på att statschefen numera har en representativ, symbolisk och ceremoniell funktion är denna åtskillnad ologisk. Både talmannen och statsministern har en reell maktställning baserad på demokratiska val. Det bör därmed vara ett allvarligare angrepp mot statens bestånd att ge sig på statsministern och talmannen än att ge sig på kungafamiljen. Lagen var logisk när den stiftades. Då var kungen närmast allsmäktig och folkets företrädare hade begränsad makt och företrädde bara den välbärgade manliga delen av folket. Samhället var mycket hierarkiskt och kungen ansågs utsedd av . Det var då naturligt att samma brott fick högre straffsats om det riktades mot kungen än mot någon annan. I dagens samhälle finns ingen anledning att ha kvar en lagstiftning som blivit föråldrad. Högmålsbrott hör inte hemma i ett jämlikt modernt samhälle och bör utgå från lagstiftningen. () ()
mot · GP02Ju404 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju404av ()Handläggningstider för brottsutredningar Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att handläggningstiderna för brottsutredningar måste kortas. Motivering Misshandel, stöld, snatteri och rattfylla står för en tredjedel av alla anmälda brott i . Ändå bara hälften av dem upp . har studerat dessa brott. har granskat vanligt förekommande brottsärenden (butiksstöld/snatteri, rattfylleri, misshandel) med en misstänkt gärningsman det vill säga ärenden som ofta har goda förutsättningar att avgöras snabbt. I samtliga undersökta fall var gärningsmannen känd, men ändå tar handläggningen av ärendet enligt RRV. Det kritiserar också att så många brott av den här typen avskrivs. Exempelvis går av alla som misshandlat någon fria. Den aktiva tiden med förhör, bevissäkring, åtalsprövning etc. står för en mycket liten del av den totala tiden, närmare bestämt . En stor del av tidsåtgången består istället av väntan på nästa åtgärd eller att nästa aktör i brottsmålskedjan ska ta över ärendet. Även ärenden som gäller butiksstöld/snatterier med en utpekad gärningsman avskrivs i stor omfattning. Enligt granskning beror det höga antalet avskrivningar på svårigheter att tidigt få fram tillräcklig bevisning. Svårigheterna förklaras i sin tur bland annat av hur polis och åklagare utreder och samverkar i brottsmålskedjan. Om det långa handläggningstiderna och det dåliga samarbetet fortsätter menar RRV att medborgarna kommer att tappa förtroendet för det svenska rättsväsendet. Mot bakgrund av detta är det av största vikt att regeringen vidtar åtgärder för att drastiskt korta handläggningstiderna för brottsutredningar.
mot · GP02Ju405 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju405av ()Rättsväsendet Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att bekämpa vardagsbrottslighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över resursfördelningen till polisen i län. Motivering Resursbristen inom polisen är påtaglig för var och en. Stora delar av landet står utan polis kvälls- och . I vissa fall finns en ensam polis i tjänst som ska fungera som utryckningspolis. Närpolisverksamheten har legat nere på många håll i landet. Det fattas poliser i län I län är läget bekymmersamt. Största problemet är att det fattas poliser. I exempelvis och fanns det 1997 ca 100 poliser. finns det knappt hälften så många poliser. Och brottligheten har ju inte precis minskat . När det gäller län finns det också problem när det gäller fördelning av resurser. Fördelningssystemet som använder tar inte tillräcklig hänsyn till den faktiska situation som råder i länet. Anslaget borde vara i samma nivå per invånare som polismyndigheterna i , och Mölmö får. I så fall skulle det röra sig om ett tillskott på ett antal miljoner vilket skulle motsvara många nya polistjänster. Cykelstölder Ett annat växande problem är vardagsbrottsligheten. Till vardagsbrottslighet brukar räknas bostadsinbrott, bilstölder, cykelstölder, klotter, skadegörelse m.m. Att lägga ner större energi på att klara upp cykelstölderna i till exempel och de andra studentstäderna skulle dels minska nämnda stölder, dels inverka preventivt på annan typ av brottslighet. Det är viktigt att medborgarna upplever att rättvisa skipas. Ytterligare ett sätt att öka uppklarningsprocenten med avseende på cykelstölderna vore att införa obligatorisk stöldmärkning vid nyförsäljning av cyklar. Därtill borde märkning av äldre cyklar aktivt uppmuntras. För få anmälningar utreds När anmälningar av vardagsbrottslighet kommer in skrivs en anmälan för försäkringsbolagets räkning, varpå ärendet ofta avskrivs. Bristfälliga polisutredningar och ett ökat antal avskrivningar har lett till att allt fler avstår från att anmäla brott. Det är inte acceptabelt att en anmälan om brott avskrivs lättvindigt. Varje anmälan som kan utredas måste gå vidare till utredning. I går utvecklingen i motsatt riktning. Bara ett av tre anmälda våldsbrott går vidare till åklagaren. Även här beror det på polisbrist. Riksåklagaren har uttalat oro över utvecklingen av polisens brottsutredande verksamhet och pekat på att möjligheterna att klara upp brott minskade väsentligt . Den löpande nedrustningen av rättsväsendet som skett måste brytas. Antalet poliser måste öka och rättsväsendet i övrigt måste förstärkas. För ett fungerande rättssamhälle måste dock den politiska huvudstrategin vara det brottsförebyggande arbetet, främst det som sker genom familjens fostrande roll.
mot · GP02Ju407 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju407av ()Polisens spaningsmöjligheter Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om polisens möjlighet till begäran om samtalslistor. Förbättra polisens spaningsmöjligheter Brottsligheten har blivit allt mer internationell och allt bättre organiserad. visar brottsmönstren en allt tydligare inriktning på att nya kommunikationsmetoder används allt mer, bland annat IT och mobiltelefon. Nya metoder ställer krav på att regler och lagar anpassas till den verklighet som vi alla lever i. Polisen hamnar allt oftare i utredningssammanhang i situationen att samtalslistor så kallade skulle underlätta arbetet och öka förutsättningarna att lösa brott. gällande regler föreskriver att brott skall ge fängelse för att man ska få tillgång till samtalslistor. Med anledning av ovanstående föreslår jag att gränsen för att kunna begära fram samtalslistor från teleoperatören sätts till .