mot · GP02Ub456 · 2001-10-05 00:00:00 — Denna form för samverkan mellan utbildning och näringsliv, motsvarande högskolans tredje uppgift, bör kunna vara stilbildande för stora delar av den utveckling av samverkan mellan utbildning och det omgivande samhället som kommer att vara en viktig del av utbildningspolitiken . Studiestöd De nya formerna för studiestöd som beslutat om bör kunna ge stora fördelar jämfört med de gamla. De leder inte till en orimlig skuldsättning och amorteringsplanerna borde innebära en bättre fördelning av kostnaderna över tiden. har deltagit i förslagets utformning. Höjningen av fribeloppet är exempel på en viktig förbättring som krävt redan i utredningen om det nya studiemedelssystemet (i reservation). Vår vision om införande av studielön är ej möjlig att genomföra av ekonomiska skäl. En fördel med införande av studielön skulle vara att studenter därmed kan jämställas med anställda och bli fullt delaktiga i socialförsäkringssystemet. Problemet med att studenter delvis hamnar utanför det sociala välfärdssystemet bör tas upp till närmare utredning (se nedan under Studiesociala frågor). Studiesociala frågor noterar med tillfredsställelse att vårt tidigare förslag om att universitet och högskolor åläggs att teckna personskadeförsäkring för sina studenter nu har beslutats av . Studenterna står emellertid fortfarande utanför flera av de sociala försäkringar som gäller t ex anställda. Den studiesociala frågan har inte fått en samlad behandling. Frågan är omfattande och berör studenternas tillgång till det sociala försäkringssystemet i dess helhet; socialbidrag, bostadsbidrag, a-kassa, sjukförsäkring, föräldraförsäkring, etc. Behovet av ekonomisk och social trygghet ser också mycket olika ut för olika studerande. Studenternas studiesociala rättigheter bör utredas. Detta blir speciellt angeläget genom att den påbörjade utvecklingen av det livslånga lärandet kommer att leda till studentgrupper som har en mycket stor variation i ålder, familjesituation, etc. I arbetet på en helhetslösning av den studiesociala frågan måste därför de olika kategoriernas mycket olika behov speciellt uppmärksammas. Detta är viktigt bl a för att skapa möjligheter för t ex de studerande som kommer från gymnasiestudier att få en bra fortsättning på sin påbörjade utbildning. Studenternas valmöjligheter Möjligheter att fritt välja ämneskombinationer vid högskolestudier måste förbättras. Kurserna bör utformas så att det i större utsträckning än vad som är fallet går att kombinera ämnen från olika fakulteter och vetenskapsområden, t.ex. tekniska ämnen med biologi och psykologi, kunskapsteori med medicin o s v. Universiteten bör öka samordningen i kursplaneringen och förbättra informationen till studenterna om olika möjligheter till ämneskombinationer. Universiteten bör också eftersträva en tydligare profilering så att landets resurser samlas till kraftfulla enheter. Kurser inom specialområden bör vara öppna för studerande från andra universitet och högskolor och en ökad rörlighet hos studenter är viktig. I detta sammanhang bör frågan om hur man på ett bra sätt kan underlätta studenters möjligheter att till en ringa kostnad resa mellan de högskolor som ger de aktuella kurserna särskilt uppmärksammas. Den nuvarande proceduren för antagning av studerande till högre utbildning har fortfarande brister. Högskolornas institutioner har att hantera stora mängder anmälningar vid terminsstarten och den slutliga antagningen försenas ofta . För att reducera en onödig administrativ börda för institutionerna och eliminera de genom förseningarna uppkomna studiehindren måste rutinerna för antagning bli ännu effektivare. har tidigare anmärkt på brister i underlaget för fördelning av antalet grundutbildningsplatser till högskolor och universitet. Redovisningen av underlaget är nu betydligt mer omfattande men kan förbättras ytterligare. Beräkningsgrunderna för ersättningsbeloppen för olika ämnesområden är svårhanterliga. Många ämnen i grundutbildningen ändrar karaktär, t ex på grund av förskjutningar i ämnets laborativa karaktär eller förändringar i den utåtriktade förankringen och metodförändringar på grund av ändringar i studerandegrupperna. Det behövs en rullande översyn av schablonerna för ersättning till olika ämnesområden med tydliga kriterier för beräkningen redovisade. Miljökunskap Samhället kommer framgent att ytterligare öka efterfrågan av personer som förutom traditionella yrkeskunskaper inom t ex teknik och ekonomi också har gedigna baskunskaper i ekologi och biologi. Människor som har kunskap inom gränsområdet mellan biologi, ekologi, ekonomi och teknik behövs i arbetet att anpassa byggnation, energiproduktion, varuproduktion, livsmedelsproduktion, dricksvattenhantering, återvinning, sophantering, avloppsrening, osv. till moderna krav. Dessa vidgade yrkeskunskaper behövs för att miljövänligare alternativ skall kunna ersätta otidsenliga lösningar. Utbildningar med miljökunskap som bas har redan införts i mindre skala och då ofta i speciella syften, t.ex. utbildning av miljöskyddsinspektörer och omvärldsanalytiker. Det framtida behovet av miljökunnig personal inom samhällets olika sektorer är stort. Flera lärosäten har på eget initiativ startat miljörelaterade utbildningar. Frågan har uppmärksammats av studenterna själva och det finns en organisation för införande av miljökunskap i all undervisning. Denna organisation, Svenska Ekodemiker, har representation vid landets samtliga universitet och högskolor. Vi föreslår att en utredning tillsätts för att utvärdera existerande utbildningar på området samt med ledning av denna utvärdering utarbeta ett förslag till en samordning av utbildningarna till ändamålsenliga enheter, varvid speciellt miljökunskapernas integration med andra ämnesstudier och utbildningar skall uppmärksammas. Miljökunskap skall inte bara vara en specialitet utan bör ingå som ett viktigt led i alla utbildningar. Bruksanvisning för akademiska grundexamina Många C- och D-kurser vid universitet och högskolor har det dubbla syftet att dels vara den bas från vilken de studerande skall fortsätta till forskarutbildningen, dels (för flertalet studerande) vara avslutningen på den utbildning som ligger till grund för deras yrkesverksamhet. För flertalet ämnen vid t.ex. de humanistiska och samhällsvetenskapliga fakulteterna är denna dubbla funktion otydlig. Studenterna vet ofta inte vilka villkor som gäller för en fortsatt forskarutbildning eller vilka förvärvsmöjligheter som står öppna efter olika utbildningar. Liknande okunnighet finns på avnämarsidan. Arbetsgivare såväl inom näringslivet som inom den offentliga sektorn saknar ofta kännedom om vad olika utbildningar ger för yrkesmässig kompetens. Det duger inte att hävda att många utbildningar är fria och inte avser att vara direkta yrkesutbildningar. I dessa fall är behovet större än någonsin av en genomlysning av utbildningens möjliga användbarhet i samhället. Det vore bra om kunde intensifiera arbetet med att i samverkan med olika universitet och högskolor ta fram informationsmaterial; ett riktat till studenter som information inför studie-och yrkesval och ett för marknaden inför anställning av högutbildad arbetskraft. Jämställdhet i grundutbildningen Statistiskt sett så råder inte någon allvarlig skevhet i könsfördelningen i grundutbildningen vid universitet och högskolor. Undantag finner vi i vissa ämnesgrupper inom t.ex. teknik och naturvetenskapliga lärarutbildningar. De insatser som behövs handlar sannolikt i första hand om olika typer av information samt att lärare i tekniska och naturvetenskapliga ämnen i och gymnasiet utformar undervisningen med hänsyn till skillnader mellan flickors och pojkars intressen och erfarenheter. Trots att ungefär lika många kvinnor som män deltar i grundutbildningen så är det en övervikt för män bland dem som går vidare i forskarkarriären. En del av orsakerna till detta står antagligen att finna i grundutbildningens slutskede. Ofta används det mindre forskningsarbete som utförs på C- och D-nivå som merit vid antagningen till forskarutbildningen. Det finns många tecken på att män i större utsträckning än kvinnor väljer uppsatsämnen i nära anslutning till handledarens forskningsprojekt. Resultatet blir att kvinnor får en något svårare arbetsuppgift samt att de eventuellt inte är lika välkomna i forskarutbildningen som de manliga studerande som redan arbetar i handledarens projekt. Institutionerna bör uppmärksammas på detta problem och vidtaga åtgärder så att kvinnliga studerande inte drabbas av skillnader i förutsättningar att gå vidare till forskarutbildning. Tänkbara åtgärder är många och olika för olika institutioner; från tydlig information om för- och nackdelar med olika strategier vid val av uppsatsämne till aktiva åtgärder för att kompensera brister i handledning och kursgivning. har efter förslag från regeringen i samverkan med och anslagit särskilda medel för utbildning av handledare. Denna utbildning skall också uppmärksamma jämställdhet i handledning mellan kvinnliga och manliga studerande. Frågan om skillnader för män och kvinnor vad gäller yttre, institutionella betingelser för studieframgång måste tas på stort allvar. Universiteten bör få tydliga direktiv om behovet av fungerande jämställdhetsplaner samt krav på redovisning av vidtagna åtgärder och deras resultat. Jämställdhetslagens intentioner bör följas fullt ut även vad gäller studenterna vid universitet och högskolor. Så bör t ex jämställdhetsplanerna även omfatta studenterna vid en institution. Högskoleförordningens skrivningar om sexuella trakasserier vad gäller relationer mellan lärare och studenter såväl som mellan studenter skall uppmärksammas bättre och efterlevnaden följas upp och redovisas. Forskarutbildning Kvaliteten i svensk forskarutbildning är hög men kan bli högre och antalet utbildade forskare är för litet. Efter avslutad grundutbildning skall det ta fyra till att genomföra en forskarutbildning vid svenskt universitet. För flertalet studerande tar utbildningen och det är anmärkningsvärt få som doktorerar . Doktorandtjänsterna, som bekostar den forskarstuderandes uppehälle , betalas via anslag till universiteten (och i viss utsträckning via forskningsråd, fonder och stiftelser). Däremot finns inga särskilda statliga medel anslagna för den forskning som vederbörande skall bedriva (mycket små bidrag kan i vissa fall erhållas från fakultetsanslaget för ograduerade forskares vetenskapliga verksamhet). Detta betyder i praktiken att den forskarstuderande är hänvisad till att använda handledarens utrustning och anslag för datoranvändning, laboratoriemateriel, litteratur, kopieringsapparatur etc. Detta i sin tur förutsätter att den studerande verkligen utför sitt avhandlingsarbete inom handledarens projekt. Ett sådant beroende mellan handledaren och den forskarstuderande innebär vissa fördelar men i vissa fall också nackdelar, som berör den viktiga frågan om hur man skapar kreativa forskningsmiljöer med stor frihet för nya initiativ. Självfallet innebär beroendet av handledarens anslag också en risk för att nya idéer hämmas. Det tycks också vara så att kvinnor i forskarutbildningen oftare än män väljer egna avhandlingsämnen, ämnen som inte faller direkt inom någon handledares projekt. Detta medför svårare studieförhållanden med mindre resurser och hjälp för kvinnor än för män. Till bilden hör också att handledarna som regel är män. Förmodligen missgynnas kvinnliga studerande mer än män av att den forskning som doktorander utför saknar egen finansiering. ser det som angeläget, både för att öka möjligheten för nya idéer att prövas av unga forskare och för att minska ett av hindren för kvinnliga forskarstuderande, att till forskningsråden anslå särskilda medel för stöd till forskarstuderande. krävs som regel minst docentkompetens för att det skall vara meningsfullt att söka anslag vid statliga forskningsråd. har på förslag från regeringen i samverkan med och beslutat att särskilda medel avsätts för att användas för stöd av yngre forskares verksamhet. Dessa medel skulle kunna användas för anslag även till framstående forskarstuderande. Regeringen har också föreslagit en ökad satsning på forskarutbildning vilket är en viktig åtgärd i sammanhanget. Forskarutbildning för framtiden Utformningen av forskarutbildningen skall anpassas med hänsyn till de nya krav som möter en ung forskare. De arbetsuppgifter som den forskarutbildade skall utföra i dagens samhälle kräver ofta ett perspektiv långt utöver specialistperspektivet. Forskaren möter en problematik som är långt mer komplicerad och vittomfattande än vad forskare för några decennier sedan reflekterade över. Problemen har globaliserats och effekter av olika tekniska åtgärder på vår omvärld är stor. Även forskning inom samhällsvetenskap och humaniora har trätt in i en vidgad kultursfär med krav på ett globalt perspektiv, solidaritet långt utanför våra egna gränser och medvetenhet om hur våra tankar och handlingar beror av händelser långt ute i omvärlden. För att forskningen aktivt skall kunna bidra till en långsiktigt hållbar samhällsutveckling måste dagens forskare ha en medvetenhet om villkoren för liv på jorden, förståelse för människans plats i det ekologiska systemet och en insikt om de begränsade ramarna för mänskliga kunskapers räckvidd, en insikt om att dagens kunskap inte är morgondagens sanning. Framtiden kommer att utvärdera våra handlingar utifrån kunskaper och perspektiv som vi saknar. Forskaren måste med de resurser han eller hon förfogar över ta ett ansvar för att begränsningarna i vår kunskap också sätter gränser för våra handlingar. Styrkan i specialistens prediktionsförmåga ligger i det snäva perspektivet, vilket också utgör ett av de största hoten mot en hållbar utveckling. Detta har direkta konsekvenser för utformningen av en lämplig forskarutbildning. All forskarutbildning bör innehålla studier av de biologiska och ekologiska livsvillkoren för liv på jorden och de biologiska förutsättningarna vad gäller människans förmåga till global solidaritet och rum, begränsningarna i människans kognitiva förmåga vid bedömning av risker och storskaliga effekter, etc. Forskarutbildning måste också ge insikt om de kunskapsteoretiska villkoren och begränsningarna för mänskligt vetande. föreslår att behovet av dylika undervisningsmoment med biologi, ekologi och filosofi beaktas i all forskarutbildning i . Rekryteringsmål Regeringen har specificerat rekryteringsmål för nyanställning av lektorer och professorer för olika lärosäten i syfte att påskynda jämställdhetsarbetet. För att effektivisera jämställdhetsarbetet vid tjänstetillsättningar är det viktigt att skärpa efterlevnaden av gällande jämställdhetslag. har redan tidigare föreslagit att man i detta syfte stipulerar att i varje tjänsteförslagsnämnd eller motsvarande alltid skall ingå en ledamot vars enda uppgift är att bevaka att jämställdhetslagen verkligen följs i varje enskilt ärende. Det är viktigt att även i fortsättningen uppmärksamt följa utvecklingen av kvinnors akademiska karriärmöjligheter. Där finns en underrepresentation av kvinnor på de högre forskartjänsterna och det kvarstår hinder av olika slag både vad gäller traditioner inom forskningsrådens verksamheter och synen på kvinnors ställning i tjänstestrukturen på universitet och högskolor. Många aspekter på könsskillnader i den akademiska världen bör lyftas fram till diskussion. Den överdrivna fokusering på antalet kvinnliga professorer har medfört att andra viktiga särdrag kommit i skymundan. Så uppmärksammas t ex inte alls det faktum att på många universitet har kåren av högskolesekreterare bestått av kvinnor. Självfallet påverkar en sådan snedhet i könsfördelningen på en lägre tjänst, som dessutom haft en utpräglad servicekaraktär, också förväntningarna på kvinnors och mäns ställning inom universitet och högskolor. Det är därför viktigt att jämställdhetsfrågan vidgas till att omfatta alla personalkategorier vid universitet och högskolor. Ny tjänstestruktur för ökad rörlighet och de högskolor som har forskarutbildning och forskning i sin verksamhet måste få möjligheter till ökad rörlighet och större flexibilitet i anställningsförhållanden. Den stela struktur som råder med en tjänstehierarki bestående av forskarassistent (tidsbegränsad), adjunkt, lektor och professor låser systemet på ett olyckligt sätt. Forskarassistenttjänsterna är för få. Dessutom saknas lämpliga alternativ till forskarassistenttjänst för dem som efter forskarexamen önskar fortsätta med vetenskaplig verksamhet . har tidigare föreslagit att ytterligare en tidsbegränsad, postdoktoral tjänst införs. Denna tjänst skall gälla ett- eller två-årsförordnande med inriktning av arbetet inom en betydligt vidare ram än vad som gäller för nuvarande forskarassistenttjänster. Ett redan nu tillgängligt alternativ är att utnyttja möjligheten att använda forskarassistenttjänster för anställning (t ex anställning ett eller ). Tjänstestrukturen vid universiteten bör ses över med målet att få en större rörlighet. Lärare och forskare inom ett lärosäte skall stimuleras att under vissa perioder arbeta vid andra lärosäten i och utanför , under vissa tider delta i forskningsprojekt utanför sitt lärosäte, under vissa perioder arbeta inom andra delar av den offentliga sektorn och inom näringslivet. Införandet av forskarskolor kommer naturligtvis att bidra till ökad rörlighet. En ökad rörlighet är en nödvändighet för att skapa möjligheter för yngre forskare och lärare att komma in i universitetens verksamhet. En ökad rörlighet skulle också bidraga till en ökad kompetens inom näringslivet, inom den offentliga sektorn och, inte minst, inom universitet och högskolor. Vissa åtgärder har vidtagits för att stimulera till ökad rörlighet t ex att en anställd inom ramen för tillsvidareanställning vid en högskola skall kunna arbeta som visstidsanställd vid annan högskola. vidtagna åtgärder är emellertid att betrakta som försök att göra ett stelt system något mjukare. Steget är emellertid fortfarande långt till en tjänsteorganisation som karakteriseras av rörlighet, flexibilitet och öppenhet för förnyelse. Adjunktstjänsterna, som huvudsakligen knyts till grundutbildningen, var ursprungligen tänkta som tidsbegränsade lärartjänster införda för att öka utbytet med gymnasier, högre yrkesutbildningar utanför universitet och högskolor samt näringslivet. Denna tanke har man släppt. Adjunktstjänsterna har i stället blivit rena lärartjänster med så mycket undervisning att innehavaren saknar praktiska möjligheter att bedriva egen forskning. Dessutom är innehavet som regel inte tidsbegränsat. Dessa tjänster bör bort eller ändras. Den förändring som skett när det gäller möjligheter för lektorer att automatiskt, i kraft av kompetens, anställas som professorer har ännu inte utvärderats. Vi vet emellertid redan att en tillämpning av denna befordringsregel måste åtföljas av betydande ökningar i medelstilldelning då de ökade kostnaderna är avsevärda om man beaktar att en professur ingalunda inskränker sig till enbart lönekostnaden utan också inkluderar kostnader för lokaler, utrustning, service etc som totalt ligger per tjänst. Något utrymme för ökade kostnader i samband med reformens genomförande finns inte . De två helt dominerande problemen när det gäller tjänsterna vid universitet och högskolor är emellertid den dåliga rörligheten och bristen på kompetenta lärare och forskare. föreslår därför införande av visstidsförordnande vid anställningar och betonar vikten av en väl utvecklad forskarutbildning. Finansiering av grundforskning och forskarutbildning Den totala forskningsvolymen har ökat mycket kraftigt i , framför allt beroende på en stark expansion av den s.k. kunskapsutnyttjande (tillämpade) forskningen. Inom tunga sektorer av svenskt näringsliv har behovet av egen forskning för produktutveckling ökat dramatiskt. På motsvarande sätt har den offentliga sektorns behov av forskning rörande olika samhällsfunktioner ökat. Den kunskapsgenererande forskningen, grundforskningen inklusive forskarutbildningen, har inte ökat i samma takt. Utvecklingen har på detta sätt lett till att vi har en viss underdimensionering av grundforskning och forskarutbildning relativt den tillämpade forskningen vilken innebär risker för kvalitetssänkningar inom svensk forskning som helhet. Den grundforskning som bedrivs vid våra universitet är livsnerven för all vetenskaplig verksamhet i . Genom att är ett litet land har vi också ett litet antal forskare vid våra universitet. Dessa forskare utgör en resurs som dels svarar för att svensk grundforskning håller hög internationell standard, dels svarar för att kvaliteten i den tillämpningsforskning som är en förutsättning för produktutveckling och nyskapande inom svenskt näringsliv håller en hög standard. Samma grupp av forskare leder också utbildningen av nya forskare. har ett relativt ovanligt system för finansiering av grundforskning och forskarutbildning. Fakultetsanslag till universiteten finansierar huvudsakligen tjänster, t.ex. professorer, forskarassistenter och doktorander i forskarutbildningen (samt viss forskningstid för lektorer). De statliga forskningsråden finansierar genom projektanslag den grundforskning som universitetens forskare (professorer, forskarassistenter och vissa lektorer) bedriver. Kostnaderna för doktorandernas vetenskapliga arbete (avhandlingsarbetet) finns inte inbyggda i systemet (med undantag för vissa marginella bidrag via fakulteterna för ograduerade forskares vetenskapliga verksamhet). Ofta finansieras denna utbildningsforskning indirekt via de anslag som institutionernas professorer har. Resurserna för grundforskning är emellertid otillräckliga för att tillgodose såväl institutionsforskarnas som doktorandernas behov av forskningsmedel. Det är därför glädjande att i samband med införande av den nya organisationen för forskningsfinansiering så förstärks forskningen totalt med ca 1,5 miljarder. Huvuddelen av denna förstärkning går till för stöd till grundforskning inom de tre nya ämnesrådens ansvarsområden. noterar med tillfredsställelse ett tillskott om /år i årets budget för forskning om biologisk mångfald och ekologisk hållbarhet. Tillskottet fördelas på och för naturvetenskap och teknik avseende grundforskning inom området och FORMAS för direkt behovsinriktad forskning (inklusive viss områdesinriktad grundforskning). Ett särskilt anslag går direkt till Artdatabanken (SLU) för en totalinventering av arter i samt i anslutning till detta särskilda medel till FORMAS för förstärkning av kapaciteten hos de museer som har att förvara typexemplar i anslutning till artinventeringen och göra det insamlade materialet tillgängligt för forskning och allmänhet. Det totala tillskottet innebär en förstärkning av forskningen kring själva kärnan i det politiska arbetet för en ekologiskt långsiktigt hållbar samhällsutveckling. Det berör många olika typer av forskningsinsatser inom ett brett fält och är det första större provet på den nya forskningsorganisationens möjligheter till effektiv samverkan och styrning. Det är därför av speciellt intresse att utvecklingen av denna forskning följs särskilt och utvärderas och redovisas i samband med den regelbundet återkommande forskningspropositionen. Departement, statliga verk, statliga stiftelser och fonder delar ut forskningsmedel för olika typer av tillämpad forskning som tillsammans med näringslivets forskning mångdubbelt överstiger de resurser som den fria forskningen och forskarutbildningen vid universiteten kommer att förfoga över via och anslagen till universitetens vetenskapsområden. För att svensk forskning skall kunna hävda sig i den växande internationella konkurrensen behöver emellertid vetenskapsområdena och en ytterligare förstärkning av resurserna. måste många goda ansökningar om forskningsanslag från framstående forskare avslås i brist på medel.