mot · GO02Ju8 · 2001-03-20 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju8av Marcelind, ()med anledning av prop. 2000/01:76 Från anstalt till frihetFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen lägger fram förslag så attförsöksverksamheten med utökad intensivövervakning även omfattarintensivövervakning med elektronisk kontroll i samband medpermissioner.Från anstalt till frihet -regeringens förslagRegeringen lägger i proposition 2000/01:76 Från anstalt tillfrihet fram förslag som ska leda till en förbättradfrigivningssituation. Arbetet med att förbereda frigivningenska intensifieras och struktureras. Den intagne ska undervissa förutsättningar kunna avtjäna av straffetmed intesivövervakning med elektronisk fotboja.Försöksverksamheten föreslås pågå i tre år.Undersökningar med fokus på internernas bakgrund och socialaförhållanden visar inte helt oväntat att de intagna oftast har en omfattandeproblematisk bakgrund, utöver den rent brottsliga. Av de tillfrågade internerna avtjänade bara var tredje sittförsta straff, de övriga hade tidigare fängelsestraff eller erfarenhet avfrivårdbakom sig. Bland de nyintagna i fängelse åren 1990-1996 hade cirka 45procent avtjänat fängelsestraff tidigare på femår före aktuell verkställighets början. var andelen 55 procent.Kristdemokraterna välkomnar regeringens intentioner att vidta åtgärderför att förhindra återfall i brott. En förbättrad frigivningssituation ärcentral idetta arbete men övergången till ett normalt liv i frihet är en lång process somska påbörjas tidigt och omfatta flera åtgärder, varav elektronisk fotboja endastär en. Vi menar att andra åtgärder som måste vidtas för att förhindra återfall ibrott är förbättrade individuella handlingsplaner, narkotikafria anstalter, enfortsatt utveckling av innehållet i programverksamheten, ökade resurser tillanstalterna så att sociologer, terapeuter och psykologer kan nyanställas, enförbättrad möjlighet till kontakt med familj och anhöriga, stöd tillfrivilligorganisationernas arbete på anstalterna och under frigivningen samtmöjligheter att genom utslussningsboende uppmuntra självständighet ochansvarstagande. Alla dessa åtgärder kräver utökade resurser. Rubriken ger inte en fullständig bild av situationen och de behovsomfinns. Det vore bättre att beteckna arbetet med att förbereda de intagna förfrigivningen "på anstalt till ett fungerande liv i frihet". påanstalt...Behov av individuellahandlingsplanerEnligt 6 § KvaF, förordning om kriminalvård i anstalt, skaen behandlingsplan upprättas för varje intagen. Planen skavara inriktad på åtgärder som ska främja den intagnesanpassning i samhället och förbereda den intagne för livetutanför anstalten. Vid besök ute på anstalterna visar det sigdock att det är ytterst få som får en individuellhandlingsplan. Om en sådan upptecknas är det endast vid fåtillfällen som planen följs upp.Handlingsplanen bör utarbetas i samarbete mellan internen och utbildadoch kvalificerad personal. Där ska konkreta, realistiska deletapper och målnedtecknas för att på så sätt successivt nås av individen. Vi tror att detta kange resultat i form av ökad självkänsla och bättre anpassningsförmåga tillsamhället utanför.Att vistas på anstalt innebär ett rutinmässigt liv med små möjligheter att tapersonligt ansvar samt begränsade kontakter med omvärlden. Ett konkretproblem som många interner själva identifierat och ser som en brist är denpassivitet som lätt infinner sig då det omhändertagande som den intagnemöter omfattar allt från väckning till matlagning och tvätt. Vi menar att deintagna behöver ta ett ökat personligt ansvar för livet innanför murarna om enförberedelse för livet utanför murarna ska kunna ske. Speciellt för delångtidsdömda fångarna kan annars acklimatiseringen till ett självständigt livvara mycket svår på anstalt.PåverkansprogramEn fortsatt utveckling av innehållet i programverksamhetenvid häkten, anstalter och inom frivården är ytterst viktig.Hög kvalitet på brotts- och missbruksrelateradprogramverksamhet samt rehabiliterande insatser ikombination med drogfria anstalter ska prioriteras. Dessaförslag kräver dock utökade finansiella resurser.Regeringens tidigare anslag till kriminalvården visar att detinte finns någon djupare viljeinriktning att i verklighetengenomföra de uttalade ambitionerna. föreslår regeringenatt kriminalvårdens insatser för att förbättrafrigivningssituationen ska lagstadgas. Mot bakgrund av dettaförslag till beslut finner vi det anmärkningsvärt attregeringen inte i propositionen anger vilka resurserkriminalvården ska använda för att genomföra dessaåtgärder.Nedskärningar inom programverksamhet och motivationsavdelningar harsatt sina spår. Dessa är de mest utsatta områdena inom kriminalvården.Flera undersökningar visar att personalnedskärningar påverkar verksamhetennegativt. För lite resurser till verksamheten och för få anställda leder tillattman inte har tid att ägna åt de intagna. Därmed förloras också möjligheten attupprätthålla kontroll. Från olika anstalter kommer rapporter om att man pågrund av nedskärningarna blivit tvungen att sänka ambitionen vad gällermotivationsavdelningar, meningsfulla fritidsaktiviteter samt grundskole- ochgymnasieutbildning.Det är viktigt att man satsar mer tid och resurser så att internerna underoch efter sin fängelsetid erbjuds, och i vissa fall åläggs, meningsfull och fördem relevant sysselsättning. Ett bra exempel på åtgärder är de så kalladepåverkansprogrammen. Dessa påverkansprogram fokuserar på attityder,beteenden och omständigheter som upprätthåller ett brottsligt beteende.Internen får lära sig problemlösning, att skapa sociala relationer och utvecklade sidor och färdigheter som det finns förutsättningar för.Kriminalvårdsstyrelsen framhåller att den brotts- och missbruksrelateradeprogramverksamheten är resurskrävande och att det behövskompetensutveckling och handledning för personal som leder dessa programsamt att externa resurspersoner behöver anlitas för mer kvalificerade programpå behandlingsnivå. Vi menar att resurser måste frigöras och personal somkan arbeta med påverkansprogrammen stödjas. Vi vill också göra det möjligtför anstalterna att ta in experter där så behövs. Utan en fungerande brotts- ochmissbruksrelaterad programverksamhet är det svårt att minska antalet återfalli brott.Drogfria anstalterNarkotika på våra anstalter är fortfarande ett problem. Denhittills högsta rapporterade siffran under en tioårsperiodredovisades där 5 000 av9 500 interner missbrukade narkotika. Det vill säga över 50procent av dem som sitter på anstalt missbrukar narkotika,och antalet missbrukare bara ökar.Vi anser att alla anstalter ska vara drogfria och att personalen måste gesresurser och möjligheter att kontrollera att drogfriheten efterlevs på etteffektivt sätt. Narkotikamissbruk kan vara en av orsakerna till att klimatetblivit allt mer hotfullt på anstalterna.Meningsfull sysselsättning förinternerBristande resurser inom kriminalvården gör det idagomöjligt att erbjuda de intagna meningsfull sysselsättning,såsom utbildning, undervisning, arbetsträning och socialfärdighetsträning. Om de intagnas kompetens förbättras ökarockså förutsättningarna för ett laglydigt liv i frihet.FamiljeförhållandenAnhöriga påverkas i hög grad av fängelsestraffet eftersom denaturliga kontakterna med den intagne blir mycketbegränsade. Till viss del har förhållandet förbättrats genomatt kriminalvården numera kan ordna lämpligabesökslokaler, så kallade "övernattningslägenheter". Det ärfrämst under förberedelserna inför frigivning som en djuparekontakt med familj och anhöriga kan återskapas. Där barnfinns med i bilden kan dock ett sådant upplägg skapa bådeförvirring och anpassningssvårigheter eftersom barnen underlång tid inte har haft en naturlig relation till mamma ellerpappa.Kontakterna med det privata nätverket, familj och arbetsgivare, harmycket stor betydelse under fängelsevistelsen. Vi menar att stora förändringaroch förbättringar måste ske på detta område. Vi tror att en utökad möjlighetför frivilligorganisationer att närvara på anstalterna är positivt för denintagne.Organisationerna utgör en kontakt med samhället utanför murarna; någonsom lyssnar och tar sig tid. Dessutom ges omvärlden en förbättrad möjlighettill inblick i anstaltens verksamhet. Vid frigivningen harfrivilligorganisationerna också en viktig uppgift när det gäller att ge hjälpochstöd till ett fungerande liv.Barn och förälder på anstaltMer än hälften av dem som sitter på anstalt är föräldrar.Deras barn har precis som alla andra barn behov av sinmamma och pappa. Mycket måste göras för att förbättrasituationen. Bland annat menar vi att anstalterna i högreutsträckning måste anpassas efter barns och föräldrars behovav umgänge. Rent konkret åsyftar vi flerövernattningslägenheter, exempelvis öppna lekrum därföräldrar och barn kan umgås tillsammans, samtgrönområden och lekparker i anslutning till de anstalter därbarn vistas under längre besök. ochKriminalvårdsstyrelsens rapport, Barn med frihetsberövadeföräldrar presenterade ett flertal förslag till åtgärder för attunderlätta kontakterna mellan intagna och barn. Därföreslogs bland annat att särskild personal ska utses för attansvara för barns besök i anstalt och häkte. Det tycker vi ärbra men det borde även finnas tillgång till barnpsykologiskexpertis så att barn och föräldrar kan ges hjälp att förberedaen så normal gemensam livssituation som möjligt. Hjälp skaockså ges efter frigivandet och ses som en del avpåverkansprogrammet.PermissionerPermissionen är det första steget ut i frihet. Tyvärr är detockså det vanligaste sättet att rymma från ett fängelsestraff.Enligt uppgift är var 25:e fånge på rymmen. Av dessa harhälften varit borta mer än 6 månader. Endast ett fåtal internergenomför en direkt flykt från anstalt.Det är oacceptabelt att rymningar ska kunna genomföras vid permissioner.Permissioner är ett nödvändigt steg i en frigivningsprocess, men mycket kangöras för att förhindra en avvikelse. Tillgång till pass ska kunna begränsas.Idag beslagtas endast pass för utländska medborgare dömda till långvarigafängelsestraff och därefter till utvisning. Vi menar att pass ska kunnabeslagtas vid alla permissioner. Det ska heller inte vara möjligt att kvitterautsitt pass före permission. vill att elektronisk fotboja skakunna användas vid obevakade permissioner....till ett fungerande liv ifrihetUtökad intensivövervakningRegeringen föreslår i propositionen att den som avtjänarfängelse i lägst efter ansökan och individuell prövningska kunna medges att avtjäna högst av straffet,före villkorlig frigivning, genomintensivövervakning med elektronisk kontroll.Målsättningen, enligt regeringen, är att alla intagnasom har behov av det ska kunna få någon form avstrukturerad, successiv övergång från anstaltsliv till ett liv ifrihet. har efterfrågat enbättre frigivningsprocess med exempelvis utökadintensivövervakning och välkomnar därför regeringensförslag.Den 1 januari 1999 permanentades intensivövervakning med s kelektronisk fotboja som påföljd i stället för kortare fängelsestraff efter attsedan 1994 ha bedrivits som försöksverksamhet. somintensivövervakning med elektronisk kontroll är en betydligt mindre kostsampåföljdsform än fängelse så fyller den också viktiga funktioner av humanitärkaraktär. Bland annat ges de som är dömda till denna påföljd en helt annanmöjlighet att upprätthålla social samt familje- och arbetsmässig kontinuitet,vilket är oerhört betydelsefullt för deras fortsatta liv och för deras familjer. betänkande "Ett reformerat straffsystem", SOU1995:91, diskuterades möjligheten att även dömda till längre fängelsestraffsom en övergång inför villkorlig frigivning skulle kunna få avfängelsestraffet omvandlat till intensivövervakning med elektronik.Fördelarna med ett sådant förfarande är flera. Ett skäl är att den dömde på såsätt får en stegvis övergång till full frihet, vilket skulle ge bättremöjlighetertill social och annan anpassning till livet utanför fängelset. Ett annat skäl är attsamhällets kostnader även vid sådan tillämpning skulle minska. I utredningendiskuterades vidare möjligheten att verkställighet utanför anstalt vidfängelsestraff skulle kunna ske fram tillvillkorlig frigivning . Vid längre fängelsestraff skulleverkställighet utanför anstalt öka fram till dess att skillnaden mellan halvtidoch tvåtredjedelstid är , dvs. För ännulängre fängelsestraff skulle gälla att verkställighet utanför anstalt alltidskullevara . ansåg det angeläget att i Sverigeinföra denna typ av intensivövervakning med elektronisk kontroll i slutet avett fängelsestraff, benämnd "back door"-modell, men avstod från att ibetänkandet lägga något konkret förslag. med påföljdenelektronisk fotboja som korttidspåföljd är det en angelägen åtgärd somregeringen nu vidtar att utöka intensivövervakningen med elektronisk fotbojatill att även användas före villkorlig frigivning för den somavtjänar fängelse i lägst två år.Bristen på övervakareI den aktuella propositionen framgår att Riksförbundetfrivilliga samhällsarbetare har pekat pålekmannaövervakarens möjligheter att hjälpa till med attbygga upp och/eller utveckla ett positivt socialt nätverk runtden dömde. Förbundet menar att en övervakare kan utses påett tidigt stadium, innan verkställigheten utanför anstaltenpåbörjas. Ju tidigare en lekmannaövervakare får kontakt medden intagne desto lättare kan ett positivt nätverk byggas.Denna synpunkt delas av regeringen. villmed anledning av detta resonemang påminna om att detinom frivården råder stor brist på lekmannaövervakare.Ineffektiva administrativa system och en alltför lågersättning anses vara några av orsakerna bakom dettaproblem. Den ersättning som betalas ut till enlekmannaövervakare ökas visserligen något med anledningav beslut men ärfortfarande uppseendeväckande låg.Lekmannaövervakare har en viktig uppgift i samhället. De ska både delta iden sociala gemenskapen och utöva kontroll. Deras uppgift är att fungera somett stöd för den dömde att skapa en normal livssituation, en förutsättning förett liv utan kriminalitet. Lekmannaövervakaren är en positiv förebild somfinns tillgänglig dygnet runt. Denna insats måste tas till vara och statusen påuppgiften höjas. Det låga arvodet ger en signal om att uppdraget inte ansesvara viktigt. måste utvecklingen vändas innan det är för sent.Problemet med för få lekmannaövervakare har diskuterats i frågeformmellan den tidigare justitieministern och olika frågeställare under våren 2000.Den förra justitieministern har svarat att hon "är övertygad omatt det även i fortsättningen måste vara så att den som tar på sig uppdrag somlekmannaövervakare gör det på grund av sitt sociala engagemang och intresseför andra människor".Av frivårdens cirka 8 000 klienter får knappt hälften enlekmannaövervakare. I ett frågesvar skriver den förra justitieministern att Kriminalvårdens mål är att öka antalet lekmannaövervakare.Men hur ska detta bli möjligt utan att ersättningsnivån höjs ytterligare? Vianser att detta är en kortsiktig politik som varken ligger i linje medintentionerna i den aktuella propositionen eller stöder kriminalvårdens uppgiftatt förebygga återfall i brott. Kriminalvårdens arbete måste vara inriktat påattstödja och hjälpa den dömde och främja anpassningen i samhället. Vi anserdärför att ersättningen behöver ses över och höjas ytterligare så att summanupplevs som en rimlig ersättning för uppdraget.Ett fungerande livBrottsförebyggande rådet har på regeringens uppdrag gjorten kartläggning av frigivningssituationen "Frigivning frånfängelse" 1998:6 BRÅ. Enligt rapporten är nästan hälften avde frigivna utan egen bostad och arbete. Att sådanaförhållanden är direkt riskfyllda för den frigivne, med tankepå tidigare bakgrund och kontaktnät, är inte svårt att förstå.Det är av yttersta vikt att den frigivne får hjälp att skaffa bostad, arbeteoch en meningsfull fritidssysselsättning. BRÅ har genomfört en kartläggningdär man pekar ut en rad faktorer som utgör hinder för bästa möjligaförberedelse inför frigivning. Bland annat påvisas att de intagna på anstalt harallvarligare sociala problem än de som dömts till frivårdspåföljd.Kartläggningen bekräftar att de intagnas frigivningssituation är mycket svår.Bland annat anser de att det är viktigt att de myndigheter med verksamhetsom berör fängelsedömda bör inta en gemensam grundsyn påfrigivningsförberedelsernas syfte och brottsförebyggande verkan. Det måsteske ett förtydligande av ansvarsfördelningen och kriminalvårdens roll iförhållande till andra och lokala myndigheter.Det är viktigt att de dömda i alla avseenden förbereds och tränas inför sinkommande frigivning. De påverkansprogram som påbörjats på anstalt börfortsätta och avslutas först då den enskilde individen, i samråd med sinakontaktpersoner, anses ha funnit sig tillrätta i sin nya miljö. Vi välkomnarregeringens intentioner på det här området och utgår ifrån att målsättningen äratt konkret hjälpa den intagne till ett fungerande liv i frihet, inte enbart attutreda och dokumentera rådande förhållanden.KRISFrivilligorganisationerna utgör som tidigare nämnts en viktigkontakt med samhället utanför anstalten. finns enorganisation som hjälper dem som står ensamma efterfrigivningen. (Kriminellas Revansch I Samhället).Föreningen arbetar uppsökande på anstalter och erbjuderdem som vill bryta med sitt gamla liv och bli medlemmar iKRIS direkt hämtning vid frigivningen. Vi menar att arbetet,grundat på ideella insatser, är lovvärt och måste uppmuntrasoch stödjas. I budget avsätts ytterligareresurser till frivilligorganisationernas viktiga arbete.EkonomiskakonsekvenserRegeringen menar i sin proposition att den föreslagnaförsöksverksamheten inte kommer att innebära någrabeaktansvärda kostnadsökningar för kriminalvården ellerberörda myndigheter i övrigt. säger man att närdet ekonomiska tillskottet som tillförs kriminalvården denärmaste åren fördelas ska bland annat det intensifieradearbetssättet med frigivningsförberedelser prioriteras. Dettakommer, enligt regeringen, att innebära att eventuellakostnadsökningar tillgodoses inom ramen förkriminalvårdens interna budgetarbete. ärskeptiska till regeringens uppfattning vad gäller behovet avekonomiska resurser till kriminalvården.Kriminalvården har inte varit ett prioriterat ochuppmärksammat område. Tvärtom har det genomförts besparingarsom motsvarar åtskilliga . Samfällda rapporter frånanställda och intagna på olika anstalter i pekar på en bekymmersamsituation. Påverkansprogrammen har försämrats, ansökningar om att få startamotivationsavdelningar har avslagits och personalresurser har skurits ner.Dessa försämringar leder inte till ett bättre rehabiliteringsresultat på våraanstalter. Det är en kortsiktig politik som enbart får till följd att antaletåterfallsförbrytare ökar. Regeringen har gång på gång i sinabudgetpropositioner lovat att "de ytterligare rationaliseringar som behövergöras ska genomföras utan att verksamheten drabbas". Detta säger oss attregeringen har bristande insikt i hur verkligheten ser ut ute på anstalternaidag.Regeringen skriver i propositionen att kriminalvårdens arbete ska, underhela verkställigheten, vara inriktat på att stödja och hjälpa den dömde ochfrämja anpassningen i samhället. Detta ställer sig heltbakom, men tyvärr saknas resurser ute på anstalterna att leva upp till dessavisioner. Om målet att minska antalet återfall i brott ska kunna uppnås ochintentionerna, vad gäller frigivningsförberedelserna, ska kunna förverkligasmåste kriminalvården tillföras betydande resurser. Att förbereda den intagneför ett liv i frihet är en lång resurskrävande process som ska påbörjas tidigtoch omfattar flera åtgärder, inte enbart en utökad intensivövervakning.Stockholm den 14 mars 2001Ragnwi Marcelind (kd)()()von der Esch (kd)()()()()()()()