mot · GP02So303 · 2001-10-05 00:00:00 — Bättre samordning mellan främst hälso- och sjukvård, socialförsäkring och socialtjänst bidrar till bättre hälsa, kortare vårdköer och utökade rehabiliteringsinsatser så att människor ges möjligheter att komma tillbaka i arbete och till arbetsgemenskap. Den finansiella samordningen skall ske med utgångspunkt från lokala förutsättningar. Arbetsgivarna måste ta ett större ansvar för arbetsmiljön och för att stoppa de höga sjuktalen. En bra arbetsplats förhindrar att stressrelaterade sjukdomar uppkommer. Det krävs incitament för att utvecklingen skall vända. Försäkringskassorna skall ges tydliga direktiv att arbeta med rehabilitering. Många sjukskrivna får vänta innan de blir bedömda. Långa kötider inom sjukvården hindrar aktiva rehabiliteringsinsatser. Kötiderna leder till försämrad livskvalitet och sjukskrivningen förlängs. Valfrihet för patienten skall omfatta samtliga godkända vårdgivare både i öppenvården och hos privata vårdgivare. Hjälpmedel är en nödvändighet för att många skall kunna återgå till arbete. Köerna är orimligt långa och bristen på hjälpmedel gör att människor inte kan delta i samhällslivet på lika villkor som andra. Rehabilitering är ett nyckelord i vården. vet vi att en stor del av dem som får del av samhällets vård och omsorg får alltför lite hjälp med rehabilitering. Alla människor skall ha rätt till rehabilitering, även de som har liten möjlighet att återgå till arbete. I takt med ökande stress ökar också riskerna att individen drabbas av utbrändhet, av ohälsa och av utslagning. Vi måste förändra attityder och förhållningssätt så att den dagliga vilan ses som lika viktig som arbete och produktion. Kvinnor har högre sjukfrånvaro än män. Möjliga orsaker till detta är att kunskapen inom medicin är mindre vad gäller diagnostisering, behandling, rehabilitering respektive prevention av kvinnors besvär och att kvinnor oftare har arbeten som är ergonomiskt eller psykosocialt krävande. Ohälsan i arbetslivet påvisar bestående ojämlikhet. Då kvinnor i högre utsträckning dubbelarbetar, är det också de som drabbas hårdast. kan inte acceptera att människor slås ut och att de hindras att delta i arbetslivet om de så önskar. Det nya pensionssystemet ökar flexibiliteten för en mjuk övergång till pensioneringen och det är möjligt att gå i pension . Problemet är att arbetslivet sliter ut människor och att många inte orkar arbeta fram till pensioneringen. Resurser och krafter måste ägnas åt att öka människors möjlighet att delta i arbetslivet. Ingen människa under skall förtidspensioneras. har efter påtryckningar ställt sig bakom detta förslag. Det är viktigt att vi inte låser in människor i försäkringssystemen, utan tar till vara de resurser varje människa har. Den nuvarande uppdelningen av olika myndigheter och skilda sektorer försvårar för effektiv rehabilitering. är det rimligt att även myndigheterna samordnas så att den enskilde får en handläggare att hålla kontakt med, oberoende av vilken sektor som är huvudfinansiär. Detta bör ges regeringen till känna. Den enskilde har rätt till sjukpenning men har ingen rätt eller formell möjlighet att påverka val av aktiva insatser som finansieras med allmänna medel. För att den enskildes rätt ska stärkas vill införa en rehabiliteringsgaranti. Detta innebär en växling från sjukpenning till rehabiliteringsersättning senast efter tre månaders sjukskrivning. En växling från passivt stöd till aktiva insatser innebär ökade möjligheter för den enskildes möjligheter att påverka. Den som inte är beredd att medverka i rehabilitering bör få lägre sjukersättning. Den nuvarande ettårsgränsen för rehabiliteringsersättning bör tas bort. Vad som ovan anförs om att växla passivt stöd mot rehabiliteringsersättning och förlänga gränsen för rehabiliteringsersättning bör ges regeringen till känna. Försäkringskassorna bör få tydliga direktiv att arbeta med rehabilitering. Det tar innan den enskilde får sina behov bedömda. Regeringen måste via sina myndigheter ge försäkringskassorna tydliga direktiv att ändra förhållandena och att jobba med rehabiliteringsinsatser. Rehabiliteringsinsatserna skall inte vara beroende av ålder, kön, funktionshinder eller var personen bor. Den enskilde skall ha inflytande över rehabiliteringsprocessen och känna delaktighet i samtliga beslut. vill ge människan möjlighet att ta makten över sitt liv och aktivt delta i rehabiliteringsprocessen. Det är av yttersta vikt att individen i rehabiliteringsprocessen får en individuell behandlingsplan genom lagfästa rättigheter. Detta bör ges regeringen till känna. Sammanfattning av förslag för rehabilitering: Att den finansiella samordningen påskyndas och utökas. Samordningen skall ske med utgångspunkt från de lokala förutsättningarna så att de olika organisationernas specifika erfarenheter tas tillvara. Samordna myndigheterna så att den enskilde får en handläggare att hålla kontakt med oberoende av vem som är huvudfinansiär. Rehabiliteringsgaranti en växling av sjukpenning till rehabiliteringsersättning efter tre månaders sjukskrivning samt att förslag genomförs. Detta innebär att passivt stöd ersätts av ett aktivt som den enskilde i hög grad kan påverka. Här är det viktigt att en individuell plan utarbetas och att den enskilde ges stor delaktighet vid upprättandet av denna. Enligt leder dessa satsningar på aktiva åtgärder istället för passivt stöd till minskade sjukpenningskostnader med , för och för . Förläng gränsen för rehabiliteringsersättning. Genom lagfasta rättigheter skall individen få en individuell handlingsplan upprättad. En fungerande vårdgaranti, med rätt till behandling . Patienten skall kunna välja sjukhus i hela landet om inte vården kan ges vid närmaste sjukhus inom angiven tid. vill komplettera vårdgarantin med en hjälpmedelsgaranti. 8.7 Nationellt hälsonät En väg att vidga kunskapen i vården och göra den tillgänglig i hela landet är att satsa på en utbyggnad av hälsonät. Telemedicin är ett samlingsbegrepp för all typ av överföring av medicinsk information via telemedia, där det är minst två personer som på distans utbyter information med hjälp av ljud och bilder. Telemedicinen omfattar allt från videokonferenser och utbildning för vårdpersonal till läkarkonsultationer, avancerad hemsjukvård och distanskirurgi. Telemedicin öppnar helt nya möjligheter för utveckling av hälso- och sjukvården. Den är ett kommunikationsverktyg som kan påverka sjukvårdens struktur och arbetssätt i en positiv riktning till fromma för patienter och personal. Rätt nyttjad kan tekniken ge förutsättningar för en decentraliserad sjukvård där varken kommun-, landstings- eller nationsgränser kan vara hinder för en högkvalitativ, trygg och säker vård. Telemedicinen gör det möjligt att skicka röntgenplåtar eller bilder för konsultation till närmaste sjukhus eller till en specialist i en annan del av världen. Den möjliggör att på distans låta en läkare lyssna på hjärtat för att avgöra om det finns ett behov att flytta patienten till sjukhuset. Patienten får möjlighet att kommunicera med läkare från hemmet via TV-överföring och kan tryggt vistas i hemmet efter en svår operation. Telemedicinen utvecklar också ambulans- och helikoptersjukvården. Telemedicinen ger tillgång till specialistvård i hela landet som specialister inte behöver oroas över att förlora sin kompetens om de arbetar långt ifrån det stora sjukhuset. Kunskapen och utvecklingsmöjligheter finns genom att kunskapsöverföring är möjlig över nätet. Målet för projektet 2 är att utveckla telemedicinlösningar för primärvården och etablera specialistnätverk. anser att projektet bör implementeras i den svenska sjukvårdspolitiken och stödjas genom nationella satsningar. Detta bör ges regeringen till känna. vill satsa på ett nationellt hälsonät som, enkelt uttryckt, knyter samman alla vårdcentraler, äldreboenden, stora och små sjukhus samt privatkliniker. Ett väl utbyggt nationellt hälsonät gör det möjligt för alla som jobbar inom hälso- och sjukvården att kommunicera med varandra för konsultation och utbildning. Hälsonätet förbättrar möjligheten till vård i hemmen som den internationella arenan blir en kontinuerlig kontaktyta för professionen. Ett nationellt hälsonät skulle förbättra möjligheterna till vård på lika villkor i hela landet. Vidare skulle det ge möjligheter att skapa en decentraliserad vårdstruktur som hälso- och sjukvårdens resurser kan utnyttjas mer effektivt. Staten bör satsa på ett nationellt hälsonät för att samordna, utveckla, påskynda och vara ett stöd i de regionala projekten och den nationella samverkan som redan sker. Framtidens hälsosjukvård kommer att präglas av stark IT-användning. IT kan skapa en helt ny valfrihet och ett inflytande för den enskilde patienten över sin vårdsituation. Givetvis finns skillnader i möjligheten att utnyttja detta medium och det offentliga har en uppgift i att bevaka de svagastes rätt i sammanhanget. En av vårdens utmaningar blir att ge hjälp åt en kunnig patient som har möjlighet att kommunicera med andra experter över hela vår värld. kommer också att ställas krav på utvärderingar av vårdinsatsers effektivitet men även individuella vårdgivares resultat. Dessa resultat blir genom den nya tekniken tillgänglig för envar som har tillgång till Internet. IT kommer även att vara ett verktyg för omsorg i det egna hemmet genom till exempel direkt kontakt med vårdpersonal. Vidare kommer IT att vara ett kraftfullt verktyg för kommunikation inom sjukvården såväl lokalt som globalt. En följd av detta är att kraven på säkerhet kommer att skärpas, och staten måste därmed ha det övergripande ansvaret för kontroll av alla IT-baserade system och tjänster inom sjukvården. 8.8 Biomedicin Såväl modern bioteknik som informationsteknik har viktiga värden att tillföra samhället för ökad livskvalitet. Båda för dock med sig risker som måste hanteras. Den moderna biotekniken innebär att vi kan förhindra sjukdomar som vi tidigare stod handfallna inför. Men det innebär också att människan kan förändra livets grundvalar. Bioteknik och förändringar av arvsmassa måste omgärdas av strikta etiska normer och diskuteras öppet. Förändring av arvsmassa som riskerar att spridas eller bli varaktig får endast tillåtas ytterligt restriktivt och under gemensam kontroll. Kunskap om och tillgång till arvsmassa skall vara öppet för alla och får inte monopoliseras. Debatten kring stamcellsforskningen handlar om att det finns angelägna behov av nya medicinska behandlingsmetoder både för att undvika att vissa sjukdomar uppstår och för att finna nya metoder för att kunna behandla. Förhoppningen är att kunna behandla sjukdomar som medicinen står handfallen inför. Samtliga landsting i erbjuder provrörsbefruktning. Ett 10-tal ägg tas först ut från kvinnans äggstockar. Äggen befruktas sedan i provrör och börjar dela sig. Efter ett antal delningar lägger läkarna in de ägg som bedöms fungera bäst i kvinnans livmoder, medan övriga ägg kasseras. Det är alltså dessa kasserade befruktade ägg (embryon) som ämnesråd föreslår ska få användas i stamcellsforskningen. Förslaget innebär således att forskarna skall få tillstånd att ta ut stamceller ur äggen innan de kasseras och sedan försöka utveckla metoder för hur dessa celler ska behandlas (t ex med hormoner) för att ny vävnad ska kunna odlas fram. ser en sådan forskning som relevant och angelägen. Det är viktigt att allmänheten känner sig trygg i att den forskning som bedrivs också överensstämmer med god forskningsetik och att det finns goda möjligheter till insyn för allmänhet och allmänintresse. har en god forskningsetisk tradition. Det finns ett engagerat intresse för dessa frågor. gör bedömningen att den svenska modellen med forskningsetiska kommittéer där både lekmannaaspekter och forskningssynpunkter vägs samman utgör en god garant för ansvarsfulla ställningstaganden i de enskilda ärendena. Frågan om den framtida stamcellsforskningen utgör inget undantag. Det är emellertid nödvändigt att de forskningsetiska regelverken lagstadgas. 8.9 Personal vill öppna upp för nytänkande hur vården och omsorgen skall organiseras och effektiviseras på bästa sätt. Det är hög tid att utforma en strategi för hur man skall klara de kommande årens personalförsörjning inom vård och omsorg. Personalen är vårdens och omsorgens viktigaste resurs, och är den en bristvara. Situationen förvärras av långa sjukskrivningar och av att stora pensionsavgångar är nära förestående. ökade antalet anmälda stresssjukdomar med . Det största problemet för personal inom offentlig sektor är de hårda rationaliseringskraven samt frustration över en byråkratisk organisation, vilket leder till att man som arbetstagare har minimala möjligheter att påverka sin situation. Vår gemensamma välfärd får inte skapas på bekostnad av att människor slits ut . Offentlig sektor är en tickande bomb, arbetsgivaren måste se den anställdes vilja att utvecklas som en värdefull tillgång som skall tas tillvara. Vidare bör vårdutbildningarna utökas och fler människor måste stimuleras till att söka till vårdutbildningarna. Vårdyrken kan uppvärderas genom förbättrad arbetsmiljö samt ökat inflytande. Vad som ovan anförs om personalförsörjningen inom vård och omsorg bör ges regeringen till känna. Det är en grov misshushållning att många sjukvårdshuvudmän tvingas rekrytera läkare och specialister från andra länder, som vi inte lyckats fånga upp den kompetens som redan finns hos många invandrare. Hinder i form av centralstyrda arbetsmarknadsdirektiv måste bort, så att vi regionalt får frihet att använda resurserna, för att ge undervisning i svenska och komplettera det som saknas i deras vårdutbildning för svenska förhållanden Det behövs mer samverkan mellan olika aktörer, landsting, länsarbetsnämnder, kommuner, och andra centrala myndigheter för att välutbildad sjukvårdspersonal ska få möjlighet att komplettera sina utbildningar. Det behövs fler kurser i sjukvårdssvenska. Sparkraven på arbetsmarknadsmedlen får inte försvaga stödet till utländska läkare, sjuksköterskor och annan sjukvårdspersonal som har uppehållstillstånd i eller som rekryteras utomlands. Vad som ovan anförs om ökade möjligheter till kompletterande utbildning för invandrare verksamma inom hälso- och sjukvårdsområdet bör ges regeringen tillkänna. () () () () () ()