ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GP02Kr354 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr354av och ()Nyckelharpan som nationalinstrument Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nyckelharpan som nationalinstrument. Motivering Nyckelharpan har kommit att på ett särskilt sätt förknippas med musiklivet i . Glädjande nog lockar både utövandet och tillverkningen av instrumentet nya generationer. Många uppskattar att lyssna på framförande av musik på nyckelharpa. Ett sätt att markera nyckelharpans ställning i vårt musikliv är att utnämna den till nationalinstrument. () ()
mot · GP02Kr355 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr355av ()Kommunala till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utreda musikens betydelse och särskilt den kommunala musik- och . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skriva in rätten till studier i kommunala musik- och i läroplanen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommunala musiklärares lönenivå. Motivering musik- och kulturskolor bör ges ett utredningsuppdrag om musikens betydelse kulturellt och studiemässigt för den enskilde elevens studieresultat i , samt den kulturella betydelsen i områden där den kommunala musik- och verkar sett även ur föreningslivs- och företagsetableringssynpunkt, dvs. den lokala arbetsmarknadens påverkan. Den frivilliga kommunala musik- och bör skrivas in i läroplanen som en viktig tillgång och ges en lagfäst rätt för att kunna undervisa under läroplanstid. Kommunala musiklärare måste lönemässigt jämställas med musiklärare och tillhöra samma pottområde.
mot · GP02Kr357 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr357av m.fl. (s)Svensk litteratur till Hus Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om distribution av svensk litteratur till Hus. Motivering Hus på , och och på är viktiga institutioner i det nordiska samarbetet. De är naturliga mötesplatser som förmedlar nordisk kultur. Bland mycket annat finns där bibliotek som presenterar nordisk litteratur. Som för de flesta andra institutioner sätter de ekonomiska ramarna gränser för vilket utbud man kan ge. Inte minst gäller det bibliotekens möjligheter att göra inköp av ny, aktuell litteratur. De svenska folkbiblioteken förses fortlöpande, och utan kostnad, med ett exemplar av varje bok som fått kvalitetsstöd för sin utgivning. Det är en garant för att biblioteken kan presentera det nya. Det vore önskvärt att biblioteken på Hus fick samma förmån. gör redan så, och de övriga nordiska länderna borde följa deras exempel. () () () () ()
mot · GP02Kr358 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr358av ()Konstens kollektiva verkstäder Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen bör se över förutsättningarna för stödet till kollektivverkstäderna och hur detta bättre kan motsvara den omfattande verksamhet som pågår i hela landet. tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen bör överväga ett klart formulerat uppdrag till att stödja en utveckling i enlighet med vad som framförs i motionen. Kollektivverkstäder gick konstnärer samman och bildade gemensamma verkstäder för sitt arbete, kollektivverkstäder. När motionerade om ökat stöd till dessa verkstäder 1997 fanns det 20 stycken, är antalet uppe i 27. Verkstäderna har sina egna specialiteter alltifrån stenhuggeri till digitalbildbearbetning. Dessa konstnärers kollektivverkstäder står öppna för alla yrkesverksamma konstnärer och konsthantverkare och har ca 3 700 medlemmar. Verkstäderna utgör en förutsättning för att vi skall ha en bred konstnärlig aktivitet, och mycket av den offentliga konstnärliga utsmyckning som vi har i vårt gemensamma samhällsrum är skapad i en kollektivverkstad. Verkstäderna är en nationell angelägenhet och får nationellt stöd. Deras verksamhet avspeglas i utställningsverksamhet, offentliga utsmyckningar, nationella konstnärliga projekt och kunskapsutbyten mellan svenska och utländska konstnärer. Med tanke på den omfattande verksamhet dessa konstnärsverkstäder har är det statliga stödet oproportionerligt litet om man jämför med många andra kulturskapande verksamheter. Därför bör regeringen se över hur detta stöd kan ökas så att det kommer att stå i rimligt förhållande till den verksamhet som pågår i hela landet. Detta bör ges regeringen till känna. En unik resurs Även Konstnärernas Kollektivverkstäders , KKV Riks, och , , landsting m.fl. har i samband med SOU 1995:84 påpekat vikten av att värnar om sina konstnärsverkstäder, deras bredd och kvalitet, dels som en nationell resurs vad gäller den yrkesutövande bildkonsten och produktion av större utsmyckningsuppdrag, dels också som något unikt internationellt sett. Ett nätverk för konstnärsverkstäder i Konsten och kulturen börjar bli alltmer tillgänglig över ländernas gränser på den internationella arenan. kommer det många förfrågningar från bl.a. europeiska konstnärsgrupper att ta del av KKV:s framgångskoncept. Det vore bra med ett klart formulerat uppdrag till att stödja en sådan europeisk utveckling, dvs. att stödja en verksamhet som vuxit fram ur en svensk folkrörelsetradition inom konstens område. Detta bör ges regeringen till känna.
mot · GP02Kr364 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr364av ()Knypplingskonsten Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett nationellt ansvar för bevarande och utveckling av knypplingskonsten. Motivering Knypplingskonsten har mycket långa historiska anor i , särskilt i Vadstenatrakten i . Runt birgittinerklostret utvecklades konsten och bidrog till fattigas försörjning även . Det första statsanslaget till verksamheten beviljades . finns föreningen med säte i . Föreningen har som mål att främja och utveckla knypplingskonsten. Verksamheten innebär rådgivning, information, undervisning och försäljning. I andra delar av skyddas knypplingen som en kulturskatt. Genom statliga anslag bevaras och utvecklas traditionen. Knypplade spetsar används medvetet i turistisk marknadsföring, varumärkesbyggande för regioner och som uppskattad symbol. Den svenska staten har ett engagemang i andra slöjdformer som t.ex. den unika sameslöjden. Samma engagemang behövs för den unika knypplingskonsten och Vadstenaspetsen. sker nästan allt arbete på ideell nivå, och det kan inte garantera utveckling och bevarande av knypplingskonsten. Staten behöver därför ta ett ansvar för bevarande och utveckling av knypplingskonsten som kulturform.
mot · GP02Kr368 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr368av ()Regional arkivverksamhet Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regional arkivverksamhet. Motivering Bidrag till regional arkivverksamhet lämnas enligt förordningen om statsbidrag till regional kulturverksamhet. Medel under detta anslag fördelas av genom arkiv. Syftet med bidraget är att främja den regionala arkivverksamheten, att få ett nät av väl fungerande regionala arkivinstitutioner runtom i landet och att bättre integrera folkrörelsearkiven i den regionala kulturpolitiken. Bidrag lämnas 2001 till 20 regionala arkivinstitutioner. Vidare har två ytterligare ansökningar om att bli berättigade till bidrag inkommit . Statsbidraget används bl.a. för att anställa kompetent arkivutbildad personal, vilket är en förutsättning för att konstruktiva insatser för att tillvarata och tillgängliggöra arkiven för regionernas föreningsliv. Jag anser att den regionala arkivverksamheten utgör en omistlig resurs för upprätthållandet av lokalsamhällets och regionens folkrörelse- och föreningshistoria. förvaltar inte enbart en ovärderlig skatt av dokument, foton, skrifter, affischer och filmer utan också annat material som är intimt och specifikt förknippat med bl.a. folkrörelsernas kamp och utveckling. Dit hör inte minst fanor och standar vilka återspeglar folkrörelsernas del av vårt lands dramatiska utveckling från fattigsamhället till en modern välfärdsstat. Arbete och kulturliv, frikyrkornas och nykterhetsorganisationernas framväxt, folkbildningens utveckling, det frivilliga sociala arbetet och den politiska och demokratiska skolningen, allt speglas i folkrörelsearkiven. Detta gör sammanlagt arkiven till en omistlig källa i dokumenteringen av vårt kulturarv och till en resurs för den kommande forskningen. Det är ett förhållande som det finns särskild anledning att påpeka när vi står i inledningen av informationssamhället med dess förändrade kulturmönster och kunskapskrav. Det är mot denna bakgrund allvarligt när jag tvingas konstatera att de mindre arkiven utsätts för stora påfrestningar så att deras existens hotas. De har ständigt problem med att få ekonomiska resurser för att kunna anställa tillräckligt med arkivutbildad, akademiskt skolad personal, vilket är en absolut förutsättning för att göra konstruktiva insatser för att tillvarata och tillgängliggöra arkiven på den lokala och regionala nivån. Denna fråga måste nogsamt beaktas utifrån att de regionala arkiven förvaltar betydande arkivbestånd och samlingar med stort kulturhistoriskt värde. De regionala arkiven har också stor betydelse inom forskningen bl.a. historiskt och samhällsvetenskaplig men även för hembygds- och släktforskning och för den regionala identiteten.
mot · GP02Kr369 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr369av ()Sverigefinländarnas riksarkiv Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om statsbidraget till Sverigefinländarnas riksarkiv. Motivering Enligt officiell statistik lever 430 000 personer med finsk bakgrund i . Sverigefinländarna är landets största minoritet, en grupp med stark känsla för den egna identiteten och med en utpräglad kampvilja i försvaret av de egna rättigheterna. Sverigefinländarna upplever ofta de attityder som de möter i kontakt med olika svenska myndigheter och organisationer som i bästa fall likgiltiga och i värsta fall totalt oförmögna att förstå minoritetens önskemål och behov. För alla minoriteter är rätten till egna minnen, rätten till det egna förflutna en av de viktigaste mänskliga rättigheterna. Därför betraktar sverigefinländarna sitt riksarkiv som avgörande för gruppens vardag och för utvecklingen av den egna kulturen i . Arkivet utgör en viktig tvåspråkig kulturbärare här samlas också material om finlandssvenskarnas förflutna och nutid och en plattform för vidareutveckling av en egen kultur . Denna verksamhet startade i Finlandshuset i . efter dess bildande förs fortfarande kampen för överlevnad. I har den svenskspråkiga befolkningen grundlagsskyddade rättigheter till egna starka kulturinstitutioner, motsvarande skydd saknas i för landets sent erkända minoriteter. Den har lovat att utreda fördelningen av statligt stöd för minoriteternas kulturverksamhet och arkivverksamhet, och en utredning har redan tillsatts för att undersöka vissa arkivfrågor inom den enskilda sektorn. Men det finländska riksarvets svårigheter är akuta. Budgeten för hela verksamheten ligger på , och en stor del av denna summa kommer från enskilda årsavgifter. Statsbidraget täcker 217 000, ett belopp som räcker för att hålla arbetet i arbetet . Arkivets verkliga behov ligger på . liberalerna föreslår att statsbidraget för Sverigefinländarnas riksarkiv höjs så att verksamheten kan fortsätta med någorlunda sunda ekonomiska resurser.
mot · GP02Kr370 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr370av och ()Dokumentation av Kirunasvenskarna till riksdagsbeslut begär att regeringen ger i i uppdrag att ansvara för dokumentationen av dem som reste till , de s.k. Kirunasvenskarna. Motivering En stor mängd svenskar värvades av utsända till . De kallades Kirunasvenskar men omfattade människor från fler orter än från . var en kommun som betalade resebidrag till Sovjetfararna. Andra lockades av värvare som tjänade pengar på människohandeln. Någon redovisning av dessa bidrag har inte stått att finna, och det bör vara angeläget att göra en uppföljning. De många resenärerna mötte till största delen ett svårt liv. Det var många som slutade sina levnadsdagar i massgravar. Flera av resenärerna har blivit sovjetiska medborgare, med eller mot sin vilja. Detta försvårar för oss som vill kunna forska i denna okända historia. Det finns skakande skildringar över hur de människor som trodde värvarnas övertalningar blev behandlade i . De fick betala ett högt pris för att de önskade ett bättre liv för sig själva och för sina familjer. Det var också många som återvände till . Dessa svenska medborgare belades ofta med tystnadsplikt när de återvände till hemlandet. Det är nu hög tid att alla korten läggs på bordet för en granskning av vad som skedde. Detta är vi i vårt land skyldiga de som reste, de som stupade i och de som återvände till ett liv i tystnad. Det har gått så en dokumentation måste göras skyndsamt för att man skall hinna få med så många ögonvittnesskildringar som möjligt. i är intresserade av att göra denna dokumentation, och vi anser att det är lämpligt att uppdraget ges till dem. () ()
mot · GP02Kr371 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr371av och ()Vård av det skrivna kulturarvet Förslag till riksdagsbeslut beslutar att det nationella uppdraget att vårda det nationella skrivna kulturarvet tilldelas byrå SVAR i . Motivering fick av regeringen i uppdrag att redovisa vilka konserverings-, arkivvårds- och reproinsatser som erfordras för att den fysiska statusen hos de arkiv och samlingar som förvaras i och landsarkiven skall hålla en acceptabel nivå. presenterade utredningens resultat för . Utredningen kom fram till att det är hög tid att påbörja ett omfattande vårdprogram om inte de för det nationella kulturarvet omistliga arkivhandlingarna skall förstöras. En stor taxering har genomförts av arkivens totalt pappershandlingar och 1,2 miljoner kartor och ritningar. Utredningen uppskattar att insatsen för mikrofilmning och scanning av arkivhandlingar erfordrar medel i storleksordningen , dvs. kan dessa insatser bereda minst 150 personer arbete. För reproduktion i form av mikrofilmning, scanning och digitala register kan insatserna koncentreras till några platser i landet. SVAR har bedrivit EU-projekt för att undersöka teknik och metod för scanning, lagring och återsökning av digitaliserat arkivmaterial. Mikrofilmningen är ett säkert medium för långtidsbevarande av säkerhetskopior av arkiv, men för att öka tillgängligheten kommer den nya tekniken alltmer att tas i anspråk. SVAR har med sin mer än 20-åriga erfarenhet av informationsförsörjning med arkivmaterial på moderna medier byggt upp kompetens och kunnande inom såväl mikrofilm som digital teknik. SVAR:s erfarenheter av att bygga upp arbetsplatser har visat att den inlärningsperiod som behövs för att uppnå en effektiv och kvalitativt högtstående produktion inte är försumbar. Enheterna måste ges en långsiktig bemanning, vilket innebär att enbart kortsiktiga arbetsmarknadsåtgärder inte ger tillräckligt hög kvalitet och produktionsvolym. Vissa moment är dock väl lämpade för arbetshandikappade, och väl planerat skulle insatserna i form av mikrofilmning och scanning därför kunna genomföras till en lägre kostnad än de som beräknats. SVAR har totalt 6 stycken arbetsplatser i , varav 4 stycken inom kommun och en i vardera och kommuner. Dessa arbetsplatser arbetar med mikrofilmning, konvertering av mikrofilm, framställande av mikrokort, scanning och upprättande av digitala sökregister. Förutsättningarna är mycket goda för att utöka verksamheten vid SVAR:s samtliga arbetsplatser och även att bygga upp nya arbetsplatser i länet där och kunnande kan tas till vara. () ()
mot · GP02Kr372 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr372av m.fl. (s)Sockenkataloger Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om digitaliseringsprojekt av sockenkataloger inom kyrkoarkiven. Motivering Att leta i sockenkatalogen är ett sätt att söka sina rötter. Det är ett förteckningssystem för kyrkoarkiv. Det finns olika projekt inom den organisation som kallas SVAR och ett av dem avser digitalisering av sockenkataloger. Totalt finns det nio enheter i landet som gör sockenkataloger och målsättningen är att det ska finnas kataloger över hela vårt land. Sockenkatalogerna används av släktforskare och det är ett stort och viktigt arbete att digitalisera kyrkböckerna för att bevara vår historia till kommande släkter. De som arbetar med katalogerna har rekryterats från arbetsförmedlingen och har haft ALU eller OTA , alternativt lönebidragsanställning. Det är viktigt att dessa personer är intresserade av historia och släktforskning. Det gör att dessa personer inte kan bytas ut hur som helst för att projektet ska få tillräcklig kompetens behövs det en längre tids arbete i projektet. Att gå på arbetsmarknadsmedel i ett sådant projekt innebär en viss otrygghet i arbetet. Projekten med att digitalisera sockenkataloger är finansierade med arbetsmarknadsmedel. Eftersom detta är en verksamhet som det är angeläget att man får slutföra är denna finansiering ett osäkert instrument och önskvärt är att medlen istället kommer från kulturområdet. En överföring av medel från arbetsmarknads- till kulturområdet är därför önskvärt. Detta skulle kunna garantera att projekten har medel att slutföra sin verksamhet så att alla handlingar kan digitaliseras. Om finansieringen kan säkerställas för hela projektperioden innebär det att de som arbetar i projektet kan känna en betydligt större trygghet om de vet att projektet kan slutföras i sin helhet. får man möjlighet att slutföra en viktig kulturhistorisk gärning. () () ()
mot · GP02Kr373 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr373av m.fl. (s)Fornlämningarna i Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en långsiktigt hållbar lösning för att de arkeologiska fynden från skall kunna förvaras och visas i . Motivering har arkeologiska utgrävningar gjorts i , kommun, vilka givit sensationella resultat. Fynden dateras till tiden för och och spänner alltså över järnåldern och en bit in i vikingatid. är den största boplatsen man funnit i från och också den som varit bebodd . Platsen var en del av det danska väldet och hade en central betydelse både politiskt och kulturellt under . Arkeologer vid har jämfört fyndplatsen med de fynd som gjorts på i eller i kungshögarna i och menar att det man nu grävt fram i har motsvarande dignitet. i har gjort utställningar såväl om utgrävningarna i som om de fynd arkeologerna gjort och besökarna till utställningen har varit många. Utgrävningarna kommer att fortsätta under ytterligare ett par säsonger, men ännu är det inte klart var den stora mängden fynd ska förvaras så att de också kan hållas tillgängliga för allmänheten. Uppåkrafynden är så rika och omfattande att de lett till en omvärdering av historia. Allteftersom vidden av utgrävningarnas betydelse ökat har det stått klart att ansvaret för hanteringen av fynden inte kan ligga på kommun eller på . Här borde staten ta sitt ansvar för att hitta en långsiktigt hållbar lösning. Det är dock viktigt att fynden från kan stanna i och att de även fortsättningsvis kan visas för allmänheten. () () () () ()
mot · GP02Kr374 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr374av m.fl. (s)Kulturhistoriska miljöer Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av statligt stöd till stiftelser för långsiktig förvaltning av vissa från kulturmiljösynpunkt unika anläggningar. Motivering Frågan hur man kan säkerställa förvaltning (vård och underhåll) och framtida bevarande av kulturhistoriskt värdefulla miljöer och anläggningar har varit föremål för överväganden. har möjlighet att lämna bidrag till vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse genom anslaget som anvisas över statsbudgeten och fördelas i länen av . Begreppet bebyggelse innefattar även parker och andra anläggningar liksom att möjlighet finns att stödja vård av alla typer av egendom av särskilt kulturhistoriskt värde i tätorts-, landsbygds- och industrimiljöer. I finns ett stort antal från kulturmiljösynpunkt särskilt unika anläggningar. Några exempel utgörs av kalklinbanan ForsbyKöping samt ett eventuellt nationellt jaktmuseum på . Förslaget avser förändringar av bidragsförordningen (1993:379) avseende bidrag till kulturmiljövård. Ändringen syftar till att möjliggöra att lämna statligt stöd som engångsbidrag till stiftelser, där även företag och organisationer kan ingå, som har till ändamål att säkerställa en långsiktig förvaltning av vissa från kulturmiljösynpunkt särskilt unika anläggningar. Förslaget syftar till att komma ifrån det årliga anslagsberoendet till vård av kulturhistoriskt värdefulla miljöer genom att en ändring åstadkommes som gör det möjligt att från statens sida lämna engångsbidrag till stiftelser som har till syfte att långsiktigt bevara kulturhistoriskt värdefulla miljöer. () () () Elisebeht () ()
mot · GP02Kr375 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr375av ()Kostnadsansvar vid arkeologiska fynd Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kostnadsansvar vid arkeologiska fynd. Motivering När en fastighetsägare, enskild eller , önskar uppföra en byggnad eller annan anläggning, under vilken det anses finnas antikvariska fornlämningar av riksintresse, tvingas utföraren av anläggningsarbetet att betala kostnaderna för detta, kostnader som ofta blir avsevärda. Om exempelvis ett guldföremål påträffas tillfaller det staten utan att dess värde reducerar kostnaderna för utgrävningen. Utgrävningar av arkeologiska fynd är mycket tidskrävande och därmed dyrbara och kan därmed äventyra hela byggprojektet. är , som ovan påpekats, exploatören ensam ansvarig för att bära de kostnader som kan uppstå vid påbjudan av arkeologisk undersökning. Stor risk föreligger därför att exploatören, för att undgå stora undersökningskostnader, frestas att mycket snabbt förstöra påträffat fornfynd genom att gräva eller spränga bort det, vilket är en olaglig handling. På så vis kan ovärderliga historiska fynd gå om intet. Den enskilde kommuninvånaren eller den kommun som drabbas av detta kan sålunda inte påräkna någon finansiell hjälp. I kommuner, som på sina marker har många fornlämningar inom tilltänkta översiktsplanerade områden, försvåras utbyggnader av villa- och industriområden genom dessa extra kostnader. Från början gjorda kostnadskalkyler kullkastas. En kommun med många forngravar får stora utgrävningskostnader till skillnad mot en grannkommun utan förmodade fornminnen. Det är inte rimligt att avgörandet, huruvida ett kulturhistoriskt fynd skall kunna bevaras åt kommande generationer eller ej, skall vara avhängigt dessa omständigheter. Det måste vara en riksangelägenhet att se till att inte värdefulla fornfynd förstörs för kommande generationer. För att förhindra att så sker borde ett delat ekonomiskt ansvar mellan exploatör, stat och kommun föreligga för att på så vis förhindra att värdefulla historiska fynd fördärvas. Ett sätt vore att upprätta någon form av fond ur vilken exploatörer kan söka medel för att möta dryga kostnader i samband med arkeologiska fynd.