mot · GP02Ju266 · 2001-10-05 00:00:00 — Utdömda påföljder skall dessutom för allmänheten framstå som rimliga med hänsyn till brottet och vara anpassade till brottslingens tidigare brottslighet. Dagens påföljdssystem brister i bägge dessa hänseenden. Kriminellt belastade personer har ofta en lång historia av norm- och lagöverträdelser bakom sig. De har oftast tidigt visat tecken på ett framtida kriminellt beteende. Reaktionerna måste därför utformas så att rätt insats sätts in i rätt tid, som den berörde alltid efter varje reaktion måste få klart beskrivet för sig vilka konsekvenser ytterligare brott kommer att få. Vi tror att det är absolut nödvändigt med tydligare och förutsägbara reaktioner från statens sida, om den stigande brottsutvecklingen skall kunna brytas. Brottsligheten går att minska genom förbättrat samarbete mellan berörda myndigheter. En viktig utgångspunkt är att inte behandla varje nytt brott för sig, utan i stället sätta in det i ett upprepat beteendemönster. Genom en tydlig påföljdstrappa, där varje överträdelse skall leda till någon reaktion och där reaktionerna stegvis skärps för varje nytt brott, tror vi att det är möjligt att minska brottsligheten betydligt. I det följande lägger vi fram förslag som sträcker sig från reaktioner vid barns normöverträdelser till ett vidgat tillämpningsområde av livstidsstraffet så att även grova narkotikabrottslingar kan dömas till livstidsfängelse. 6.3 Den tidiga uppväxten Barns väg in i vårt norm- och värdesystem börjar i ett fungerande hem med en fungerande familj. Ofta kan man hitta orsaken till olika avvikande och störande beteenden i familjeförhållandena. Den största riskfaktorn för barns och ungdomars kriminalitet är splittrade familjeförhållanden. Om problem med något barn uppstår inom barnomsorg eller förskola, har personalen all anledning att söka kontakt med föräldrarna och försöka hitta orsakerna där. Beroende på den kontakt som uppstår eller de problem som kan identifieras bör också kopplas in redan på det här tidiga stadiet. När familjen inte fungerar, eller när barnet uppvisar medicinska symptom, måste myndigheterna ha förmåga och kompetens att möta barnets behov. Det är nödvändigt att dessa insatser får tillräckliga resurser och att de används effektivt. Insatserna skall vidtas endast mot familjer som har behov av stöd och bör bygga på vetenskapliga utvärderingar mer än förhoppningar. 6.4 Redan innan barn fyller visar några upp tidiga tecken på en begynnande brottslighet. När det upptäcks är det viktigt med omedelbara reaktioner. Begynnande brottslighet skall direkt påverka undervisningen, leda till föräldramöten och gärna kontakter med närpoliser som inbjuds till skolan. De första små tecknen på att ett barn möjligen befinner sig i riskzonen för att inleda ett asocialt eller kriminellt beteendemönster visar sig ofta redan under de tidiga skolåren. Föräldrar och lärare är de första som kan upptäcka sådana beteenden. Det är viktigt att orsakerna till den unges uppträdande klarläggs. Barnpsykiatrin och den övriga hälso- och sjukvården har här en central roll. Efter tidiga kontakter mellan föräldrarna och skolpersonalen bör också övriga myndigheters insatser komma in. Såväl som barnpsykiatrin bör spela en tydligare roll och resurser sättas in för att strukturera och effektivisera åtgärderna när barn begår brott. Utgångspunkten måste vara det enskilda barnets behov. Vad kan göras för att varje barn utifrån sina förutsättningar skall kunna erbjudas en bra uppväxtmiljö? Barnets föräldrar och övriga anhöriga är givetvis de som har störst möjlighet att tala sitt barn tillrätta och berätta om grundläggande normer och värderingar, och om vad som händer om man fortsätter bryta mot dem. Statens och kommunernas insatser bör därför inriktas på att stärka familjens förmåga att bidra med normöverföring och uppfostran. Enligt vår uppfattning har familjerådsslag anordnade av socialtjänster stor betydelse i arbetet att understryka familjens betydelse och ansvar för den unges utveckling. Verksamheten med familjerådslag bör fortsätta och utvecklas vid barns brottslighet. 6.5 Tonåren De som inleder en brottskarriär gör det i de flesta fall . Men vad som oftast föregår brottsdebuten är drogdebuten. I tonåren utgör många vuxenbeteenden en stor lockelse. Den viktigaste insatsen som kan vidtas för att förebygga brott av tonåringar är därför insatser mot drogmissbruk bland unga. Skolans utbildningsinsatser måste bli bättre vad gäller drogundervisningen. Ingen tonåring skall sväva i okunnighet om drogernas långtgående medicinska och sociala effekter. Skolans insatser måste i det här avseendet intensifieras. Information och utbildning om narkotikans effekter har tidigare visat sig vara effektiva åtgärder för att minska ungdomsmissbruket. Ett med brott besläktat problem är mobbning. Enligt en undersökning gjord i hamnar av mobbarna i kriminalregistret för flera brott innan de fyllt . Mobbning är möjligt att komma åt med hjälp av fungerande insatsprogram. I har professor program rönt stor uppmärksamhet då det minskat mobbningen med på de skolor där det tillämpats. Programmet går ut på att skapa en skolmiljö som präglas av värme och engagemang från de vuxna. Gränserna för beteende som inte accepteras skall vara mycket klara och de vuxna skall fungera som auktoriteter. De elever som inte håller sig till reglerna straffas. När man har ett identifierat problem med klara mobbare skall skolledning ingripa direkt och göra klart att detta inte är acceptabelt. Individuella åtgärdsplaner med föräldrar och inblandade elever skall upprättas. Två centrala aspekter av programmet är arbetet med positiva relationer, där lärarna tydligt skall visa värme och engagemang för eleverna, samt straffets betydelse. Straffet kan vara att be om ursäkt, att ersätta förstörda kläder med sina fickpengar eller att mobbaren går miste om något privilegium. Vi menar att detta är ett synsätt som måste genomsyra skolans reaktioner vid varje normöverträdelse, även när det inte är fråga om mobbning. Skolmiljön har försämrats kontinuerligt och återupprättandet av ordningen måste vara en prioriterad uppgift . De brott som begås av icke-straffmyndiga skall genom skola och socialtjänst få tydliga och lättförståeliga konsekvenser för den unge. 6.6 Ingripande mot unga under 15 6.6.1 Provtagning Som ett svar på senare tids varningar såväl från medicinsk expertis som från tull och polis om att narkotikamissbruket successivt ökar bland unga människor måste positionerna mot narkotika flyttas fram ytterligare. Enligt vår mening bör polisen få rätt att utföra blod- och urinprov även på personer när misstanke föreligger om att den unge tagit narkotika. Tidig upptäckt är av största betydelse för att komma tillrätta med ett begynnande missbruk hos unga. Provtagningen är ett sätt för föräldrar att få eventuella misstankar bekräftade och i förekommande fall kunna gå vidare och bearbeta problemet. 6.6.2 Registrering En 15-åring som grips av polisen kan till synes ha ett alldeles rent förflutet, medan han i själva verket kan ha gjort sig skyldig till ett flertal brott. En möjlighet till registrering skulle ge polisen och andra rättsvårdande myndigheter en betydligt klarare bild av den gripne och den situation han befinner sig i, något som också kan ha stor betydelse för att hitta det lämpligaste straffet. Ett sådant register skulle även underlätta polisens kartläggning av brott och brottsbekämpningen i stort. Därmed skulle bl.a. möjligheterna till snabba ingripanden mot unga som är på väg att spåra ut förbättras betydligt, vilket måste tillmätas stor brottsförebyggande betydelse. 6.7 första domen, första påföljden 6.7.1 Avskaffa påföljden överlämnande till vård inom Straffmyndighetsåldern måste innebära en tydlig stegring för hur samhället bemöter brott från unga personer som tidigare begått brott. Den stora skillnaden utgörs av att man kan ställas inför domstol. Men den vanligaste påföljdsformen, vid sidan om böter och villkorlig dom, innebär ingen förändring. Vård inom är ofta en vård den dömde i princip varit föremål för hela sitt liv. Om problemen kvarstår när tonåringen fyller måste det stå klart att insatser inte räckt till och att andra myndigheters resurser och kompetens måste ta vid. Vi har länge drivit kravet på att påföljden vård inom skall avskaffas som påföljd för brott. Det är en påföljd som hamnat i vanrykte. På grund av att verkställigheten inte sköts av kriminalvården, kan ungdomar lätt inbilla sig att staten ser mildare på deras lagöverträdelser än vuxnas. Det går inte att bortse från de risker som är förenade med ett fortsatt användande av en påföljdsform som inte visat sig fungera. En påföljdsform som är så intimt förknippad med misslyckanden kan därför enligt vår mening inte ligga till grund för ett framtida påföljdssystem för unga lagöverträdare. Påföljden överlämnande till vård enligt bör avskaffas. I stället bör nya påföljdsformer, som är anpassade för unga lagöverträdare, införas. 6.7.2 Ungdomsstraff bör införas för ungdomar i åldern Straffsystemet måste även för de unga tydligt markera var gränsen går. Enligt vår uppfattning bör utgångspunkten vara att det är domstolarna som skall bestämma längden av frihetsberövandet. För oss är det angeläget att finna nya former för att på verkställighetsstadiet tillgodose ungdomars särskilda behov av sociala och kurativa insatser. Verkställigheten skall syfta till att återanpassa den unge till ett socialt ordnat liv. Detta kan åstadkommas genom att införa en ny särskild påföljdsform, benämnd ungdomsstraff, för att verkställa fängelsestraff för de yngsta lagöverträdarna i åldern samt genom ett villkorligt frihetsstraff. Påföljden ungdomsstraff skall avtjänas, inte i fängelse, utan i särskilt inrättade kriminalvårdshem, anpassade för och avsedda enbart för dessa unga lagöverträdare. Genom att låta kriminalvården ta ansvaret för denna påföljd tydliggörs samhällets reaktion och ansvaret samlas på en huvudman med väl upparbetat säkerhetstänkande. 6.7.3 Villkorligt fängelse Ett villkorligt frihetsstraff bör också införas att användas i samband med en normalpåföljd, t.ex. skyddstillsyn. Det bör utformas så att när den unge begått ett brott dömer domstolen till skyddstillsyn men med tillägg av ett villkorligt frihetsstraff, vars längd anpassas efter den brottslighet den unge gjort sig skyldig till. Den unge bär sedan tiden med sig som en ryggsäck under en löptid på t.ex. . Döms den unge på nytt till skyddstillsyn förlängs löptiden . När den unge kommit upp i t.ex. ryggsäckstid, dvs. den samlade tilläggsstrafftiden för de olika brotten, realiseras frihetsstraffet som då också kommer att vara tillräckligt långt för att kunna göra något meningsfullt av den unges rehabilitering. 6.8 vuxna skall behandlas som vuxna Skälen för straffrättslig särbehandling är inte särskilt starka för ungdomar . Dessa är rättsligt sett myndiga och bör därför fullt ut ges ansvar för sina handlingar. Av detta följer att de i påföljdshänseende principiellt bör likställas med vuxna. Det innebär att det kan ifrågasättas om föreskriften att särskilda skäl skall föreligga för att döma personer till fängelse bör finnas kvar. Av 29 kap. 3 § tredje stycket och 7 § följer att hänsyn skall tas till ålder och utveckling såväl vid bedömande av straffvärdet som vid straffmätningen. Dessa regler är enligt vår mening fullt tillräckliga för att vederbörlig hänsyn skall kunna tas vid straffmätningen till att en person är . Med ökade resurser till kriminalvården bör man dessutom genom planerad anstaltsplacering kunna undvika många av de risker som anstaltstiden kan innebära. 6.9 Tredje gången maxstraff Det är allmänt känt att det är en liten del livsstilskriminella som svarar för en stor del av den totala brottsligheten i . Det borde vara en självklarhet att dessa personer blev föremål för en särskild behandling av de rättsvårdande myndigheterna. Tyvärr kännetecknas dagens reaktioner mot dessa förhärdade brottslingar av en slentrianmässighet där varje återfall behandlas som det förra; många korta straff, i stället för få och långa. Däremellan tillåts dessa karriärförbrytare vara ute i samhället och begå nya brott. Vi menar att det inte finns anledning att ge personer som begått tre grova våldsbrott ytterligare rabatter. Som ett led i att få domstolarna att använda sig av hela straffskalan i större utsträckning anser vi därför att grova våldsbrottslingar skall dömas till i förväg fastslagna maxstraff, om inte särskilda skäl talar emot det. Vi vill att en person som för tredje gången döms för brott av likartad karaktär skall avtjäna ett i lag fastlagt tidsbegränsat straff. För att undvika orimliga konsekvenser skall den samlade brottsligheten vara av likartad karaktär. skall kriminalvårdens programverksamhet förstärkas. Vid längre straff får den intagne tid att gradvis komma till insikt att ytterligare brott inte är en framkomlig väg. Med ökade möjligheter till utbildning eller god behandling kan fängelsetiden fyllas med meningsfulla insatser för att underlätta ett liv utanför anstalten. 6.10 Livstids fängelse för grov narkotikabrottslighet Inom narkotikahanteringen finns stora ekonomiska vinster att göra för dem som är tillräckligt hänsyns- och samvetslösa. De grova narkotikabrottslingarna profiterar cyniskt på andra människors beroende och olycka. I detta perspektiv och med hänsyn till det allmänna rättsmedvetandet är de straffsatser som kan utdömas inte tillräckliga. Lagens strängaste straff, livstids fängelse, skall därför kunna utdömas för grovt narkotikabrott. 6.11 En ny fängelselag Den gällande kriminalvårdslagen är och präglad av en annan tid där brottsligheten var av ett helt annat slag än dagens brottslighet. Dåtidens kriminalpolitiska visioner har inte klarat mötet med verkligheten, och kriminalvårdslagen har vid ett flertal tillfällen ändrats och anpassats till de verkliga behoven. Vi anser att det nu är dags att skriva en helt ny kriminalvårdslag, med andra utgångspunkter än de som gällde 1974. Allteftersom brottsligheten blir bättre organiserad och internationellt förgrenad ökar behovet av en reformering av verkställighetsreglerna. Den brottslighet och de fångar som utgör klientelet på dagens anstalter har förändrats drastiskt det . För att möta denna utveckling menar vi att det är nödvändigt att införa en ny fängelselag som tydligare reglerar problem förknippade med dagens situation på de svenska anstalterna. Bättre möjligheter att kontrollera narkotikaanvändningen, öka säkerheten inom och utom anstalterna, förbättrade påverkansprogram och utbildningsmöjligheter är områden som är eftersatta och som tydligare bör lyftas fram i en ny fängelselag. som lagregleringarna för kriminalvården bör ses över, måste även platsbristen åtgärdas . Dagens situation är direkt farlig. Det är betydligt svårare att upprätthålla säkerheten på överfulla fängelser. Kriminalvården har varit i stort behov av ytterligare anstaltsplatser. Nödvändiga resurser måste frigöras för att utöka antalet anstaltsplatser. När det gäller ungdomar måste behandlingsaspekter tillmätas stor betydelse. Den nya verkställighetslagstiftningen bör därför utformas så att större utrymme ges för att kunna ta hänsyn till sådana aspekter, utan att straffet för den skull urholkas. 7 Självständiga domstolar Domstolarnas självständighet är satt under press. Den pågående reformeringen av domstolväsendet har visat att domstolarna i i hög grad lyder under regeringen, snarare än under . roll är här av central betydelse. Enligt vår mening är i dess nuvarande form inte en del av lösningen, utan en del av problemet. är inrättat av regeringen utan särskild lag. Instruktionen är given i en förordning utfärdad av regeringen. Generaldirektören utses av regeringen och även han är sålunda underställd regeringen. Generaldirektören avgör ensam alla väsentliga frågor rörande domstolsväsendets ekonomi, organisation, administration och fördelning och användning av beviljade anslag. får vidare utfärda allmänna råd om utformningen av arbetsordningen vid tingsrätt. Genom kan regeringen utöva ett betydande inflytande över domstolarna. För att skapa ett oavhängigt och oberoende domstolsväsende krävs enligt vår uppfattning att byts ut mot en från regeringen frikopplad domstolsadministration. En förebild för en sådan självständig domstolsadministration finns i . domstolsadministration sköts av en domstolsstyrelse som är inrättad med stöd av lag. Även instruktionen är meddelad genom lag. Domstolsstyrelsen är därför direkt underställd , inte regeringen. Regeringen utser inte heller den direktör som ansvarar för den dagliga ledningen och justitieministern har ingen instruktionsrätt över domstolsstyrelsen. Inrättandet av en svensk domstolsstyrelse enligt en sådan nordisk modell kommer att inrätta en liknande domstolsadministration skulle vara av stor betydelse för att stärka domstolarnas ställning i . 8 Politisk brottslighet och rikets inre säkerhet har invånarna i , , och fått se sina hemstäder förvandlas till vad som närmast kan beskrivas som krigsskådeplatser av internationellt organiserade terrorister. Under skydd av de demokratiska mötes- och yttrandefriheterna har det kommunistiska och socialistiska våldet på nytt blivit ett ytterst konkret hot mot det öppna samhället. Till dessa händelser måste vi nu lägga historiens värsta terrordåd i form av det välorganiserade flygangreppet mot som inträffade . Passagerarplan, styrda av fanatiska självmordspiloter, förvandlades till missiler med fruktansvärd sprängverkan. På fick tusentals människor sina liv förstörda och en hel värld kippade efter andan. Den internationella terrorismen förklarade i och med dessa vansinnesdåd krig mot hela den demokratiska världen. Samtliga demokratiska länder måste i anledning av attacken mot se över sitt terroristförsvar och sin förmåga att upprätthålla sin inre säkerhet. Mycket tyder på att dessa terrordåd oftast begås av grupper utan något direkt stöd av andra länder. I stället handlar det om nätverk bestående av enskilda personer som organiserat sig i små celler placerade över hela världen. Inget säger att är förskonat från sådan verksamhet. Man brukar i säkerhetspolisiära sammanhang skilja mellan hot mot den inre säkerheten och hot mot den yttre säkerheten. Brott som hotar det nationella oberoendet utgör hot mot den yttre säkerheten. Verksamhet som syftar till att med våld, hot eller tvång ändra statsskicket, förmå beslutande organ att fatta beslut i en viss riktning eller hindra medborgarna från att utöva sina medborgerliga fri- och rättigheter utgör brott mot rikets inre säkerhet. Såväl det nya kommunistiska våldet i samband med demonstrationer som den internationella terrorn utgör hot mot rikets inre säkerhet. Den uppkomna situationen kräver att man nu ser över förmåga att upprätthålla denna inre säkerhet. Vi anser det nödvändigt med förstärkningar inom en rad områden, både vad gäller organisationsfrågor och skärpt lagstiftning. Ansvariga för terrordåd måste ställas inför rätta och straffas varhelst de befinner sig eller begår sin illgärningar. Även det svenska rättsväsendet måste därför uppgraderas. För det fall där terrordåd begås eller planeras i måste även svensk lag innehålla tillräckligt avskräckande och samhällsskyddande straffsatser, i nivå med andra jämförbara länder. Risken är annars att terrororganisationer lockas förlägga mycket av sin verksamhet till . Gränsöverskridande brottslighet skall mötas med gränsöverskridande straffnivåer och gränsöverskridande polissamarbete. Vi anser vidare att beslut nu skall fattas avseende den centrala polisens organisation. Terrorhot och brott mot den inre säkerheten ligger under ansvar. Förslag finns redan om att bör sammanläggas med . Den nya grova organiserade brottsligheten blir alltmer komplicerad och kräver specialkunskaper. Dagens organisation innebär att ansvarar för bekämpningen av terrorbrottsligheten, medan ansvarar för den övriga organiserade brottsligheten. Risken är att kunskaper och kompetens går förlorad i en sådan splittrad organisation. Polisens slagkraft måste dessutom generellt bli högre gentemot det politiska våldet som regelmässigt uppstår vid internationella toppmöten. Efter händelserna i kan det starkt ifrågasättas om har en polisorganisation som klarar av hotet från dessa välorganiserade antidemokratiska grupperingar. Under rättegångarna efter Göteborgskravallerna vittnade exempelvis flera poliser om att demonstranterna var bättre organiserade än polisen bland annat när det gällde sambandet. Såväl utrustning som utbildning måste förbättras inom polisen när det gäller bekämpningen av antidemokratiska grupperingar. I takt med att det svenska samhället förändrats har också brottsligheten förändrats. IT, internationalisering, öppnare gränser och fördjupat samarbete mellan stater är företeelser som också präglar den nya brottsligheten. Mycket av den moderna terrorbrottsligheten finansieras av annan kriminell organiserad verksamhet som drar nytta av den nya öppenheten. Det är därför viktigt att slå ner hårt även mot denna typ av ny brottslighet. Europeiska unionen (EU) och har skapat möjlighet för människor och varor att röra sig fritt över medlemsstaternas gränser. Dessa nya friheter utnyttjas dessvärre även av kriminella ligor, vilket ställer ökade krav på de brottsbekämpande myndigheternas kompetens och samarbete över nationsgränserna. Befrielsen av länderna i det och upplösningen av såväl det som har haft stor inverkan på den internationella brottslighetens utveckling och utbredning. En rad viktiga steg har tagits med inrättandet av det provisoriska åklagarsamarbetet Eurojust. Samarbetet skall permanentas och det är viktigt att regeringen genom resursanslagen ger åklagarväsendet möjlighet att delta fullt ut i detta samarbete. De internationella ligornas slagkraft och anpassningsförmåga har ökat och kan förväntas fortsätta öka . I en nyligen publicerad sammanställning Brottsligheten , 2001 diskuteras på rikspolisens och riksåklagarens uppdrag fyra scenarier för den framtida brottsutvecklingen. En av de tydligaste trenderna är det ökade internationella inslaget i den framtida brottsligheten. Det ställer de brottsbekämpande myndigheterna inför stora utmaningar. Från att tidigare ha varit starkt nationellt präglade, måste polis och rättsväsende arbeta mer oberoende av gränser. Verksamheter som prostitution, narkotikahandel och bedrägerier kommer oftare att styras av internationella ligor. Främst måste arbetet bedrivas utifrån insikten att det framför allt är ekonomiska motiv som styr den organiserade brottsligheten. Ligorna agerar utifrån rationella kalkyler om risker och förväntade vinster av brotten. Insatserna från statens sida måste därför inriktas på att påverka dessa riskkalkyler så att brotten helt enkelt inte lönar sig. Ökad upptäcktsrisk och höjda straffsatser har alltså särkskild stor betydelse när det gäller organiserad brottslighet. Den internationella brottsligheten organiseras globalt, men får effekter lokalt. Ett narkotikaparti från omsätts till slut på lokala narkotikamarknader i svenska småstäder. Bilar som omsätts internationellt stjäls på parkeringsplatser i bostadsområden runt om i landet. Ligorna är dåliga förebilder för de unga som lever på gränsen till ett kriminellt liv. Det svenska rättsväsendet måste möta hotet från den internationella brottsligheten med intensifierade insatser. För det krävs bland annat följande: en välanpassad och stark organisation för underrättelseverksamhet välanpassade lagar som gör till ett oattraktivt land för den organiserade brottsligheten en välutbildad och välutrustad poliskår med förmåga att möta en ny typ av brottslighet ökade möjligheter att ta ifrån brottslingarna sådan egendom som överkommits genom brott. () Per () () () () () (m) () () () () () Per ()