mot · GP02Kr363 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr363av m.fl. (kd, v, fp)Knypplingskonsten Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ett större ansvar för knypplingskonstens bevarande och utveckling måste ligga på nationell nivå. tillkännager för regeringen som sin mening att kvaliteten på beställningsverksamheten kan upprätthållas genom att statligt anslag utgår till konstformen knyppling. Motivering och har sedan medeltiden varit när det gäller konstformen knyppling. beviljade medel till knypplingen i . Knypplingen blev en försörjning för de skickligaste, men för flertalet en viktig bisyssla. På världsutställningarna i och i deltog med Vadstenaspetsar. Hon gjorde också en provbok, som finns på . grundades knyppelskolor i och i . Den förstnämnda kallades knyppelskolor och startade med stöd av . Då höjdes det tekniska kunnandet för . Under depressionsåren höll knyppelkonsten på att gå under, men räddades genom bildandet av ett fackutskott till länets . bildades , med säte i . Föreningen är ansluten till . Föreningen har, med stöd av statsbidrag, en anställd rikskonsulent, som har hela som verksamhetsområde. Föreningens mål skall vara att främja knypplingen, dvs. att bevara och utveckla konsten. Det sker genom rådgivning, information, undervisning och försäljning. Genom föreningens sigill garanteras kvaliteten. Spetsarna tillverkas enligt svensk hemslöjdstradition, dvs. hemarbetande får material och mönster. De erhåller sedan bara flitpengar för sitt arbete. Timpengen ligger beroende på att det är mycket tidskrävande. Det uträttas underverk i det tysta av dessa skickliga händer. I t.ex. bekostar den franska staten helt en knypplingsinstitution och där varje sak som tillverkas används som officiell gåva från staten. För att hålla traditionen levande måste det finnas tillgång på material, redskap och mönster samt avsättning för de produkter som tillverkas. Därför har föreningen försäljning dels via postorder, även till utlandet, dels genom två butiker i respektive . Det räcker inte att bara sälja material och mönster. I dagens läge efterfrågas alltmer kunnandet, vilket kräver att det finns en föredömlig egen produktion av Vadstenaknypplingen inom föreningen, dvs. skickliga knypplare som kan föra traditionen vidare. Lika nödvändigt är utarbetande av nya mönster. Föreningen följer traditionen genom sina kontakter med olika konstnärer och formgivare. Men det måste finnas uttolkare, dvs. personer skickliga både på att knyppla och på att matematiskt beräkna hur konstnärens intentioner skall översättas till ett färdigt mönster. Föreningen måste få möjlighet att hitta rätta personer för detta och kunna betala en rimlig lön för arbetet. I föreningens lokaler i tillverkas alla mönster till försäljning genom stickningar i en speciell mönsterpapp. Dessutom upprätthålls traditionen att hantera nål och tråd och känslan för lin och linne genom de produkter som tillverkas. Det är ett samspel mellan spets och tygmaterial. Även på detta område skiljer sig vår svenska spetstradition från den övriga europeiska. Åtskilliga är de altarspetsar, mässhakar och övriga kyrkotextilier som i helfärdigt skick lämnat föreningens tillverkning . Men med i stort sett bara hemarbetande som förfärdigar spetsarna är det ett mirakel att detta hitintills har fungerat. Problemet framöver är att föreningen inte har råd med marknadsföringen och inte heller vågar garantera för många arbeten på en gång. Här finns framtida arbetstillfällen, men inte för en timpenning på . Knypplingen är en unik konstform som är mycket tidskrävande. Den kräver av träning och fördjupning för att spetsarna skall kunna hålla hög kvalitet. Därför är föreningens sommarkurser i i samarbete med Sätergläntan helt nödvändiga, likaså att det utgår statsbidrag för dessa även i fortsättningen. har Svenska Spetsar bedrivit barnverksamhet och lärt ut knyppling till barn mellan . Det har skett i egen regi med stöd från olika fonder och stiftelser. Grunderna för vuxna lärs ut i samarbete med ett studieförbund. Svenska Spetsar ingår i den internationella organisationen , för knypplade och sydda spetsar som bildades . Spetskonsulenten från , hedersdoktor vid , var dess första president. ingår 32 länder, och organisationen har sitt säte i . Ansvaret för att den i unika östgötska Vadstenaknypplingen skall kunna fortleva och utvecklas måste ligga på nationell nivå. Liksom för den unika sameslöjden behövs ett större statligt engagemang för den verksamhet som bedrivs för konstformen knyppling med och som bas. Det behövs ett årligt anslag för att bevara traditionerna levande och för att kunna utveckla nya mönster och produkter i samarbete med andra konstnärer och formgivare. Detta ansvar kan inte enbart ligga på en ideell förening och de få kvarvarande skickliga knypplare som garanterar att kvaliteten upprätthålls. Som beskrivits ovan är situationen inte hållbar i längden. Några stadigvarande anslag för den kontinuerliga verksamheten finns inte. Det bidrag som staten ger till innebär stöd till professionella konstnärers arbete, utveckling och internationella kontakter. Det är avsett som personliga stöd och inte direkt för att kvaliteten på och utvecklingen av en viss konstform skall kunna garanteras. Det är viktigt att en ny form av statligt stöd införs som riktas till själva konstformen knyppling. Ansvaret för anställningen av knypplare kan sedan ligga på Föreningen tillsammans med . Gotab, 2001 () Carlinge Wisberg (v) ()