mot · GP02Ju284 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju284av och ()Polisen i Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen vad i motionen anförs om att regeringen bör utvärdera styrsystemet inom polisen samt se över länspolisstyrelsernas reella möjligheter att genomföra verksamhetsplanen. tillkännager för regeringen vad i motionen anförs om att regeringen bör upprätta en strategi för hur rekryteringen av poliser till glesbygdsområdena skall intensifieras. Motivering Både på landsbygden och i storstäderna är problemen med polisbristen stora. Nedrustningen av rättsväsendet har lett till en utveckling på och nationell nivå som kräver politiska åtgärder. Enligt uppgift från länspolisen i fanns , 463 poliser i länet. Det budgetmässiga utrymmet möjliggör 480 poliser, men polisbristen har omöjliggjort ytterligare rekrytering. Från länspolismyndigheten har man dock beräknat att om verksamheten ska fungera behövs 520 poliser. Av de 463 poliserna i länet är . Från och med innevarande år börjar ett pensionsavtal tillämpas som innebär att man kan ta ut pension . Detta riskerar att ytterligare förvärra bisten på poliser i länet. Polisväsendets budgetunderlag för 20022004 anger tydligt behovet av större utbildningsinsatser. RPS anger att antalet poliser behöver öka från cirka 16 100 till 19 000 för att klara de mål som statsmakterna ställt upp. skriver i budgetunderlaget att det är nödvändigt att tillföra polisen resurser för att sanera ekonomin, annars kan man inte anställa nya poliser eller fortsätta utbilda poliser på de utbildningsorter som finns . Enligt RPS ambitioner skulle man då uppnå en poliskår med 18 480 poliser inklusive aspiranter . förslag intensifierar utbildningen för att uppnå antalet 19 000 poliser . Krisen inom polisen är uppenbar och har så varit . Både på landsbygd och i storstäderna saknas resurser. Länspolisstyrelsernas uppgift blir ohållbar. Resurserna räcker inte för att leva upp till målskrivningen om att prioritera brottsbekämpning genom att utveckla det problemorienterade arbetssättet och närpolisorganisationen. Denna urholkning av rättsväsendet är ett direkt hot mot demokratin. När otryggheten breder ut sig och laglösheten firar nya triumfer tappar samhällsmedborgarna tilltron till rättssamhället och så även till politikens förmåga att påverka samhällsutvecklingen. Polisen är i grunden till för innevånarna, men med dagens styrsystem fattas besluten långt bort från innevånarnas vardag. Organisationen måste ses över så att medborgarinflytandet får genomslag och tilltron till rättsväsendet repareras. Detta är inte enbart ett organisatoriskt problem utan också ett finansiellt problem. Regeringen måste därför tillsätta en utredning som utvärderar dagens system och se över länspolisstyrelsernas reella möjligheter att genomföra verksamhetsplanen inom de ekonomiska ramar som tilldelats. Länspolisstyrelserna har brottats med hur rationaliseringsarbetet ska kunna genomföras som verksamhetsmålen ska uppnås. Problemet för de lokala myndigheterna har varit att anpassa verksamheten och rationaliseringsarbetet efter de lokala förutsättningarna. Målen med verksamheten preciseras av och är utvecklade inom ramen för budgetprocessen vilka då slutligen påverkas av de resurser som ställs till polisdistriktens förfogande. Det ankommer på regeringen att till landets polismyndigheter fördela medel som anvisas för polisväsendet och detta sker via . Men om inte har tillräckligt med resurser att fördela, vilket är fallet , går det inte att leva upp till verksamhetsmålen. skriver i sitt budgetunderlag för 20022004 att de i regleringsbrevet uppsatta verksamhetsmålen och den ambitionsnivå som uttrycks i budgetpropositionen 2000, vid en samlad bedömning inte till fullo hade uppnåtts. Det som sker är att verksamheten måste anpassas efter budgeten, vilket innebär att stora delar av landet står utan närheten till polis kvälls- och . Flera polisstationer i länet har också tvingats hålla sommarstängt. Poliser finns alltid att tillgå men kan befinna sig bort då länet är stort. Vid behov av hjälp eller ingripande från närmaste utryckningspolis kan det därför dröja eller i vissa fall längre. Många samhällsmedborgare upplever sig utelämnade och otrygga. Svenska folket har blivit allt oroligare visar en undersökning från . Sju av tio håller alltid ytterdörren låst och har skaffat en vakthund. Glesbygden är särskilt drabbad eftersom det där är lång väntan på polisutryckning. I vårt län har exempelvis en stöldvåg i Mariannelundsområdet (Kråkshult) orsakat att människor drar sig för att motionera i området och barn känner sig otrygga om de är ensamma hemma. När anmälan görs under pågående stöld är polisbilarna och hinner inte för att ingripa. Många brottsanmälningar blir aldrig föremål för brottsutredning. Den enda nyttan med somliga anmälningar är att de kompletterar statistiken. Verkligheten är den att klarades två av fem brott upp, . bara ett av fyra brott upp. I polisområde finns bara två kriminalutredare kvar vid brottsutredningsroteln. hade man åtta kriminalpoliser och en kommissarie. Resursbristen är ett faktum och nedrustningen är markant. Fördelningen av pengar till de olika polisområdena görs av under ledning av rikspolischefen. Det finns kritik från glesbygdsområdena att alltför mycket pengar går till storstadsregionerna. De mindre länspolisområdena får svårt att rekrytera poliser. Det finns poliser som uttrycker att det är säkrare att arbeta i än i glesbygd. Där finns åtminstone kollegial polishjälp inom rimligt avstånd. Det är ytterst viktigt att resurser finns också på landsbygden. Mycket tyder på att många grova brott medvetet förläggs till platser där det är ont om poliser. I det lokala arbetet har många kommuner lyft fram behovet av en utvecklad närpolisverksamhet, inte minst i brottsförebyggande syfte. Det som händer är att närpolisverksamheten blir lidande av de besparingar som måste göras i närpolisområdena. Skrämmande exempel finns på hur det som var själva kärnan i närpolisreformen, det förebyggande polisarbetet, helt prioriterats bort. Enligt har det varit nödvändigt att minska närpolisens verksamhet för att klara av det som brukar betecknas som måsteverksamhet, nämligen i huvudsak ingripandeverksamheten. gör poliser saker som mer effektivt kunde skötas av andra. Poliser använder ibland att transportera anhållna till olika häkten i regionen på grund av brist på häktesplatser. Inte sällan sker transport av exempelvis berusade personer till sjukhus med poliseskort. ringer samhällsmedborgaren och anmäler vardagsbrottslighet och får vänta på att polisen ska komma. När polisen kommer skrivs en anmälan som alltför ofta avskrivs utan åtgärd. Detta är mycket olyckligt då vi riskerar att allmänheten förlorar tilltron för polis och rättsväsende, en av våra viktigaste demokratiska strukturer. Nedskärningarna har gått för långt inom rättsväsendet. Därmed hotas rättssäkerheten. Det är nödvändigt att satsa på fler poliser. () ()