mot · GO02Ju5 · 2001-02-16 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju5av de , ()med anledning av skr. 2000/01:62 Brott kan förebyggas! Utvecklingen av det brottsförebyggande arbetetFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om polisens betydelsefulla roll i det lokala brottsförebyggandearbetet.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en kraftig satsning på personalförstärkning inompolisverksamheten.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en målmedveten inriktning på att öka den polisiäravardagsnärvaron lokalt i samhällena.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att avvisa eventuella förelägganden för kommunerna attutarbeta brottsförebyggande program och trygghetsplaner.Ökad brottslighet i SverigeBrottsligheten i har ökat kraftigt . Det finns flera olika faktorer som har bidragit tilldetta. Den sociala kontrollen har minskat genombefolkningstillväxt och befolkningskoncentration tillstorstadsområden. Missbruket av alkohol och droger har ökat.Dessutom har socialdemokratin stått fören politiskt förhärskande negativ attityd i förhållande tillenskilda människors och familjers ansvar och beslutsområdensamt till rättsväsendet och polisarbetet. Vi hade under främst1970- och 1980-talen en kriminalpolitik som mera betonadeförövarnas behov och välfärd än brottsoffrens skada,rättsförlust och psykiska och fysiska välbefinnande. Hadedenna utveckling fått fortsätta hade vi kunnat få ettdestruktivt samhälle där brott verkligen lönar sig och därrisken för särskilt inskränkande åtgärder för brottslingar voreminimal. Rättslösheten hade brett ut sig.Under 1990-talet har denna inställning förändrats till det bättre och det ärbra. Kvar står dock att det finns mycket mark att återerövra när det gällernormer, värderingar och empati mellan människor och grupper i samhället.Ett viktigt sådant arbete är av brottsförebyggande art. Det är naturligtvis urmånga aspekter bättre att ett brott förebyggs och därmed aldrig begås än attdet genomförs även om man skulle ha ett fungerande rättssystem medrelevanta påföljder och ett hyggligt brottsofferbemötande. Det är sant att detär många olika aktörer som måste samverka i ett bra brottsförebyggandearbete och många av dessa förtjänar uppmuntran, stöd och resurser.En verklignärpolisverksamhetförhindrasDet är dock lika sant att en av de absolut viktigastebrottsförebyggande insatserna är att polisen har god lokal-,person- och gruppkännedom, upplevs som engagerad,närvarande och aktiv samt har stöd och sanktion i sitt arbetefrån alla andra samhällsaktörer. Vad vi ser är dock - trotspåståenden om motsatsen även i regeringens skrivelse - attpolisens förutsättningar att bedriva ett brottsförebyggandeoch lokalt närvarande arbete gradvis minskar. Detta har blandannat att göra med tillgången till personal, men också med attpolisverksamheten har utsatts för ständiga omorganisationeroch besparingskrav.Ännu i föreliggande skrivelse betonas som polisens viktigaste uppgifter attarbeta problemorienterat och bland annat "ta fram statistik och annaninformation om brottsligheten och brottsutvecklingen i ett område samt delta ianalysarbetet." Det uttalas till och med att denna verksamhet är viktigare änatt poliser är synliga och aktiva ute bland människorna, företagen,föreningarna och samlingsställena i områdena. Detta leder bara vidare på felväg. Polisens osynlighet, skrivbordsbetonade och anonyma roll skall tydligenförstärkas, trots att skrivelsen uttalar att närpolisverksamheten skall byggasut. Det är nog också därför som polisens insatser i det brottsförebyggandearbetet av skrivelsens nästan 70 sidor bara ägnas knappt två (! ).Brottsförebyggande rådets (BRÅ) utvärdering av polisens arbete med attbekämpa vardagsbrottsligheten visar tydligt att det finns en konflikt mellankravet på lokal förankring, som gynnas av flera och mindre närpolisområden,och allpolistanken, som förutsätter att närpolisområdena är så stora att de kanha tillräckliga resurser och kompetens för att bedriva all lokalpolisverksamhet. Vad vi nu ser, med hänsyn till polisens personella ochekonomiska resurser, är en utbyggd allpolisverksamhet som kallasnärpolisverksamhet. Det är dock så att den verkliga och brottsförebyggandenärpolisverksamheten med aktiv medverkan och närvaro ute i samhällslivetfylls med innehåll och personal sist av alla de polisiära funktionerna på enstation. I stort sett alla andra funktioner prioriteras högre.Uppgradera polisensbrottsförebyggande rollRegeringens och socialdemokratins misslyckanden när detgäller de rättsvårdande frågorna har både funktionella ochideologiska motiv. En del socialdemokrater tror säkert på attdet polisiära uppdraget bör omformuleras och po-lis-verksamheten omorganiseras för att bli effektivare. En delandra verkar dock mer eller mindre instinktivt betraktarättsvårdande organ som polis, åklagare och domstolar medmisstänksamhet enligt ett historiskt betingat Ådalen- ellerklasskampsperspektiv.Det är nödvändigt med en kraftig uppgradering av polisarbetet, med enkraftig satsning på personalförstärkning inom polisverksamheten och med enmålmedveten inriktning på att öka den polisiära vardagsnärvaron lokalt isamhällena. Det är också nödvändigt att polisens kompetens tas tillvara ochfår spela en av huvudrollerna i det lokala brottsförebyggande arbetet.Inga nya slentrianplanerDet är viktigt att det lokala brottsförebyggande arbetet sålångt det är möjligt får bedrivas på ett lokalt anpassat ochvarierat sätt. Det är nödvändigt att prioritering av mål och valav åtgärder, liksom planering och genomförande av åtgärder,måste göras utifrån gemensamma lokala bedömningar. Ettviktigt utvecklingsarbete pågår ute i kommunerna och det ärviktigt att inga onödiga regleringar och förelägganden nugörs som får ett genuint och engagerat utvecklingsarbete attövergå i slentrianmässig dokumentproduktion. Därför skallvarje eventuell tanke på att förelägga kommunerna attutarbeta brottsförebyggande program och trygghetsplaneravvisas. Det är stimulans, utvecklingsidéer ocherfarenhetsutbyte som behövs - inte nya pålagor.Stockholm den 15 februari 2001Marietta de ()