mot · GP02N27 · 2001-10-17 00:00:00 — 13.2 Enklare regler Möjligheterna att driva ett företag även utan en formell högre utbildning måste förbättras. Detta kräver att den administration som rör företagande förenklas och att antalet regler minskar. Alla regler som rör företagande är inte beslutade i riksdag utan en betydande del kan härledas till myndighetsförordningar där nödvändiga konsekvensanalyser inte har gjorts i tillräcklig utsträckning. Regeringens simplex-enhet har misslyckats i sitt arbete med att minska regelbördan för de svenska företagarna. Ökningen i antalet regler som rör företagare är mellan och någon förändring i detta har inte kunnat noteras. har med anledning av regeringens skrivelse om det pågående regelförenklingsarbetet motionerat i om att arbetet måste intensifieras och granskas av . En tydlig målsättning måste fastställas för regelförenklingsarbetet. Antalet regler bör inom den kommande minska . Denna målsättning måste även gälla statliga myndigheter. Ökade krav skall ställas på myndigheters handläggningstider. Myndigheter och verk skall åläggas att behandla ett ärende som rör enskilda företagare som myndigheterna anmodar de enskilda företagarna att inkomma med sina uppgifter till berörd myndighet. Detta innebär att om företagaren är skyldig att lämna uppgifter till myndigheten, skall myndigheten vara skyldig att svara på frågor från företagaren . Vad som ovan anförs om förkortade handläggningstider hos myndigheter och verk bör ges regeringen till känna. 13.3 Kvinnors företagande För att även kunna garantera tillväxt och välfärd är det viktigt att det startas fler företag och att de befintliga företagen utvecklas och växer. I detta arbete har kvinnors företagande en stor uppgift att fylla. Som ett led i att förbättra förutsättningarna inrättades särskilda företagarlån för kvinnor på initiativ från . Dessa kvinnolån, som administreras av , har haft stor betydelse för framväxten av fler kvinnliga företagare. Statistik från visar att av totalt ca 15.000 utestående lån har tecknats av kvinnor. Detta avspeglar andelen nystartade kvinnliga företag . Om statistiken bryts ned till hur de utlånade medlen är fördelade visar sig en annan bild. Av ca är utlånade till kvinnliga företagare. En närmare översyn av den ur jämställdhetsperspektiv snedvridna utlåningen inom bör göras. I samband med att de särskilda kvinnolånen inrättades utformades även en modell för att ytterligare stimulera kvinnligt företagande. I modellen ingick särskilda satsningar på resurscentrum för kvinnor och särskild affärsrådgivning för kvinnor. Satsningen på resurscentrum för kvinnor inrättades på försök och har sedan övergått till att drivas på regional och ideell basis. De särskilda affärsrådgivarna för kvinnor avskaffades och en utvärdering sker . Regeringen tillför i propositionen resurser till lokala resurscentrum för kvinnor motsvarande . Detta är positivt men inte tillräckligt. Regeringen bör därför ta initiativ till att tillföra resurser så att modellen med kvinnliga affärsrådgivare, resurscentrum för kvinnor och kvinnolån kan permanentas. Detta bör ges regeringen till känna. 13.4 Diversifierat näringsliv Den allt mer internationaliserade marknaden har lett till en ökad konkurrens för dagens företag. Detta gäller för företag i alla storlekar. Regioner som varit beroende av ett stort företag där en stor andel av regionens anställda arbetat har drabbats hårt av rationaliseringar och out-sourcing av företagens verksamheter till andra länder. Detta har även drabbat underleverantörer till de stora företagen, arbetslöshet och påföljande befolkningsminskningar har minskat underlaget för såväl den offentliga som den kommersiella servicen. För att fler företag skall startas och ett bredare näringsliv utvecklas är det viktigt att det blir lättare att starta företag. Många kommuner har en företagslots som hjälper företagaren i kontakter med myndigheter eller andra aktörer som berör företagarens verksamhet. Erfarenheterna från såväl företagare som kommuner av denna modell är positiva och har bidragit till att fler företag har startats. Inte minst är det viktigt att de som kommer från andra länder får hjälp och stöd att utveckla sina idéer och starta företag. Många som söker sig till har erfarenhet att företagande i sitt tidigare hemland och bör därför ges möjlighet att återuppta sin verksamhet i sitt nya hemland. Den modell som visat sig lyckosam med kvinnliga affärsrådgivare, resurscentrum för kvinnor och särskilda kvinnolån kan tjäna som modell för att stötta invandrare som önskar starta företag. Detta bör ges regeringen till känna. I många regioner finns under vissa tider av året människor med tillfälliga uppehållstillstånd. Ofta kommer dessa från de forna och befinner sig i för att dryga ut sin inkomst genom tillfälligt säsongsarbete. Detta bidrar till näringslivets utveckling i regionen. Många av dessa gästarbetare knyter under sina besök i kontakter med lokalbefolkningen och bidrar till mångfalden i många kommuner. Tyvärr bidrar det svenska regelverket till att många i dessa grupper som har en önskan att bosätta sig och starta företag eller arbeta i dessa regioner inte ges möjlighet till detta. Genom dessa regler dras en potentiell inflyttning till utsatta regioner undan. Invandrare som ordnat sin försörjning, antingen genom arbete eller eget företagande, bör erhålla uppehållstillstånd. Detta bör ges regeringen till känna. 13.5 Småföretagsstödets avskaffande Regeringen föreslår i sin proposition att småföretagsstödet avvecklas. Motivet är regeringens principiella inställning till företagsstöd. Vidare anför regeringen att småföretagsstödet används i liten utsträckning och främst i tätorter utanför nationella stödområden. Motivet till regeringens förslag är inte tillfredsställande. Däremot klargör motiveringen till förslaget regeringens inställning till företagande i stort. Att regeringen anför att det används i liten utsträckning och utanför de nationella stödområdena visar att småföretagsstödet ur konkurrenssnedvridande hänseende spelar mindre roll. Att företag utanför de nationella stödområdena beviljas detta stöd, efter sedvanlig prövning, visar att det även i andra delar av landet kan vara svårt att uppbringa nödvändigt kapital för investeringar. Detta torde gälla även för vissa företagare i starka tillväxtregioner. bör därför besluta avslå regeringens förslag om att avveckla småföretagsstödet. 13.6 Sysselsättningsbidraget I regeringens proposition framgår att en översyn av dagens sysselsättningsbidrag bör göras, med inriktningen att denna stödform successivt skall minska och resurserna inriktas mot andra åtgärder. Sysselsättningsbidraget har haft en stor betydelse för den regionala utvecklingen, och konstruktionen på bidraget där ersättningar betalas ut i efterhand minskar incitamenten för att tillfälligt etablera verksamheter ute i landet. Sysselsättningsbidraget kan därför inte beskyllas vara mer snedvridande ur konkurrenshänseende än flertalet andra stöd inom arbetsmarknadspolitiken. är det viktigt att en kontinuerlig översyn av befintliga stödformer genomförs, men förändringar bör inte ske innan alternativa former har utvecklats. Detta bör ges regeringen till känna. 13.7 Utvecklingscheckar för nyföretagare ta det första steget att utveckla en idé till en produkt färdig att marknadsföras kräver mycket förberedande arbete i form av utveckling av affärsplaner, marknadsföring och mindre investeringar. Inte desto mindre är detta arbete nödvändigt för att ett företag skall kunna nå marknaden med sin produkt och därigenom även kunna attrahera riskvilligt kapital. Genom att införa utvecklingscheckar, i storleksordningen som administreras av de kommunala näringslivsutvecklarna, för utveckling av affärsplaner, marknadsföring och mindre investeringar förbättrar man möjligheterna för enskilda som står i startgroparna att starta ett eget företag. Detta kan sedan kompletteras med ett nyföretagarlån som ersätter dagens starta-egetbidrag. Genom detta förbättras möjligheterna för nyföretagare att få en grund att stå på, vilket i förlängningen leder till att fler långsiktigt bärkraftiga företag kan startas utan att det uppstår en snedvridning av konkurrensen. Vad som ovan anförs om införande av utvecklingscheckar för nyföretagare bör ges regeringen till känna. 13.8 En breddad riskkapitalmarknad Att utveckla sitt företag är nödvändigt och kostar pengar. Ofta finner mindre företag, inte minst i regioner med svag tillväxt, det svårt att finna nödvändiga ekonomiska resurser som dagens företagsbeskattning innebär svårigheter att bygga upp ett eget kapital. Många intressanta idéer har presenterats för hur detta skall kunna underlättas. Kredigarantiföreningar och regionala riskkapitalbolag är exempel på lösningar som presenterats. Det är troligt att det måste utarbetas ännu fler modeller för att en sund företagsutveckling skall komma till stånd. I första hand bör företagarens egen möjlighet att bygga upp ett riskkapital förbättras. Detta kan ske genom att reglerna för periodiseringsfonder förändras så att en större del av vinsten kan periodiseras, men även att beskattningen av ägarkapital förändras så att fler företag får ekonomisk möjlighet att bygga upp det egna kapitalet. Genom att införa långsiktiga statliga lånegarantier för småföretag förbättras även möjligheterna för de mindre företagen att teckna traditionella banklån. Regeringen bör återkomma till med förslag om införandet av långsiktiga statliga lånegarantier. Detta bör ges regeringen till känna. Ett annat sätt att göra detta är att återföra en del av värdet från vattenkraften till regionala fonder för riskkapitalförsörjning för startande av företag. Detta skulle ersätta de nuvarande systemen för riskkapitalförsörjning för nystartade företag. Fonderna skall styras av regionala styrelser med goda kunskaper om företagarnas villkor och med ett brett kontaktnät inom det lokala och nationella näringslivet och den högre utbildningen. Genom att göra det skattemässigt gynnsamt att bygga upp regionala entreprenörsfonder kan ett riskvilligt kapital byggas upp. Till dessa fonder skall även såväl enskilda som företag kunna placera pengar under skattemässigt gynnsamma förhållanden. Avkastningen på det insatta kapitalet i dessa fonder bör skattebefrias. Motsvarande modell kan med fördel användas för att stimulera företagsänglar att gå in med riskvilligt kapital och erfarenhet i växande småföretag. Ytterligare ett sätt att bygga upp ett regionalt riskvilligt kapital är att göra det möjligt att placera en del av pensionsavsättningarna i regionala pensionsfonder inom ramen för premiepensionsvalet. är möjligheterna större för den enskilde att placera pensionsmedel i olika fonder utomlands än i sin egen region. Det finns en vilja hos många människor att ekonomiskt bidra till en utveckling av den egna regionen om man ges möjlighet till detta. Detta förutsätter dock möjligheterna att placera en större del av kapitalet i onoterade företag inom den region där sparandet sker. I västra har en modell kallad () visat sig vara ett framgångsrikt sätt att utveckla det regionala näringslivet. Dessa CFDC utgörs av ett icke vinstdrivande bolag som ställer ut lån eller investerar i ägarkapital i regionala företag utifrån en utvecklingsstrategi för området. I de flesta landsortsområden konstaterades samma brister i finansieringsmöjligheterna som i , varför CFDC-bolagen i de flesta fall också fick disponera ett belopp avsett för lokal kreditgivning till företag. Staten ställde medel till förfogande i form av ett räntefritt lån, som ska återbetalas vid anfordran. Detta kan bli aktuellt om en CFDC inte följer avtalet med staten. En CFDC är oförhindrad att också söka andra finansieringskällor. Kanadensiska statens regelverk för dessa lån är enkelt. Det innebär i koncentrat följande: En CFDC får inte ge bidrag, utan endast lån, eller investera i ägarkapital. Det belopp som ställs till förfogande är ett engångsbelopp. Om pengarna förbrukas tillskjuts inga ytterligare medel. Utlåningen måste vara rättvis. Om lånet förbrukas kommer alla kommunens invånare att veta vilka som slösat bort pengarna. Resten av reglerna får varje CFDC skriva själv. Det har visat sig att förhandlingsprocessen mellan staten och den lokala , kombinerad med det lokala ansvarstagandet, har skapat en positiv dynamik i de flesta av de områden som anammat CFDC-programmet. Variationerna blir dock stora, vilket torde vara nödvändigt, då problemen varierar starkt även mellan närliggande kommuner. Programmet har varit så framgångsrikt att kanadensiska staten numera kanaliserar flera olika stödformer via CFDC-företagen, eftersom man då får en lokal anpassning och ett lokalt ansvarstagande som ökar effektiviteten i stödprogrammen. De flesta CFDC-företagen har t.ex. fått i uppdrag att hantera starta-egetbidragen, vilket leder till att de nyblivna företagarna knyts till ett lokalt nätverk av företagare, vilket i sin tur innebär väsentligt ökade möjligheter till ett lyckosamt företagande. Antalet modeller för att bredda riskkapitalmarknaderna utanför det traditionella banksystemet är således många. Det finns ingen anledning att låsa fast sig vid en specifik modell utan det bör finnas en stor frihet för regionerna att själva utforma modeller för hur riskkapitalförsörjningen kan utformas i regionen. Det finns dock anledning att se över möjligheterna att införa flertalet av ovanstående modeller i . Vad som ovan anförs om att utforma olika modeller för breddning av riskkapitalmarknader för företagare bör ges regeringen till känna. 14 Social ekonomi Den sociala ekonomin växer sig allt starkare på landsbygden, inte minst tack vare de närmare 4.000 lokala utvecklingsgrupper som finns i hela landet och som aktivt bedriver verksamhet som syftar till att skapa en ökad livskraft i sin närmiljö. Orsaken till varför den sociala ekonomin kommit att växa sig stark kan mycket väl förklaras med att allt fler människor frivilligt sluter sig samman för att överta verksamhet som det offentliga inte längre ekonomiskt, eller av andra anledningar, klarar av eller har viljan att bedriva vidare. Allt vanligare förekommande är att människor startar friskolor, äldreomsorg eller annan verksamhet på entreprenad men med det offentliga, genom kommun, landsting eller stat, som huvudman för verksamheten. Utvecklingen är även ett uttryck för att människor inte känner tilltro till det offentliga och därför skapar sina egna verktyg för en fungerande demokrati. Det offentliga har allt mer blivit en organisation som levererar välfärdstjänster som är solidariskt finansierade. När medborgarna inte upplever att de tjänster som levereras uppfyller de krav som man ställer på dessa söker man finna nya vägar för att producera dessa inom den sociala ekonomin. Genom medborgarnas engagemang och delaktighet i verksamheten förstärks den lokala demokratin, något som måste ses positivt. Den sociala ekonomin skapar bättre förutsättningar för människorna att själva ha makten över sina liv, stärka och förbättra välfärden och bidra till en än mer utvecklad medborgardemokrati. Medborgaren reduceras i den sociala ekonomin inte till klient eller kund utan ges möjlighet att bära sitt ansvar som medborgare med de skyldigheter och rättigheter som detta innebär. Genom den sociala ekonomin kan framtidens välfärd utvecklas utifrån ett underifrånperspektiv. Detta bör ges regeringen till känna. 14.1 Den sociala ekonomin ger en grund för ökad livskraft Att människor ges möjlighet att växa och utvecklas skapar förutsättningar för ett ökat självbestämmande, ökad livskraft i landet och bidrar till en god livskvalitet för såväl den enskilde individen som för grupper i samhället. Frivillig självorganisering har också en stark tradition i det svenska samhället. har den setts inom exempelvis lantbrukskooperationen som startades utifrån medlemmarnas egenintresse eller vägföreningar, folkbibliotek, studieförbund och folkhögskolor som har sin grund i allmänintresset. Det är föreningar, i form av konsument-, producent- och bostadskooperation, som startats i liten skala för att sedan växa sig allt starkare och bidra till en ökad livskvalitet för sina medlemmar och det allmänna. Kooperationen har varit en av största folkrörelser och framväxten av den svenska välfärdsstaten kan till stora delar härledas till olika kooperativa verksamheter. I takt med att det offentliga tog över ansvaret och driften av verksamheter som en gång bedrevs av medborgarna själva ökade även likriktningen i utformningen av verksamheten. Den mångfald som var ett kännetecken för medborgarnas självorganisering slogs sönder av det offentligas storskaliga lösningar där organisationen och verksamheten utformades likadant och tog liten eller ingen hänsyn till medborgarnas verkliga önskemål och behov. har detta lett till att människan även inom det offentliga kommit att betraktas som kund istället för medborgare. Möjligheten att välja och utkräva ansvar har successivt minskat för den enskilde individen till möjligheten att fördela sin röst kommunalt en gång . Detta skall jämföras med möjligheten att göra aktiva val och påverka verksamheternas utformning i exempelvis den kooperativa verksamheten. 14.2 Mångfald ger ökad livskraft Det avstånd som växt mellan förtroendevalda och väljare riskerar att växa ytterligare om inte denna viljeyttring tas på allvar och stimuleras. Det faktum att lokalt och regionalt förtroendevalda som försöker möta denna nya verklighet genom att tillmötesgå önskemål från medborgarna motarbetas av riksdag och regering riskerar att urholka förtroendet för den representativa demokratin. Genom att återkommande ställa sig över det kommunala självstyret har regeringen effektivt motarbetat den sociala ekonomins utvecklingsmöjligheter inom flera verksamhetsområden. Det kommunala självstyret är en viktig förutsättning för att utveckla den kommunala verksamheten utifrån lokala förutsättningar. Detta bör ges regeringen till känna. Istället för att regeringen inför stopplagar som även sätter stopp för verksamheter inom den sociala ekonomin borde en större öppenhet finnas inför de möjligheter som den sociala ekonomin föder. Den sociala ekonomin skall även kunna appliceras på mindre enheter, som komplement till hela verksamheter, inom skolor, sjukhus och vårdinrättningar för att främja en utveckling av verksamheter som annars kan riskera att avvecklas. Detta bör ges regeringen till känna. Många aktörer inom den sociala ekonomin är förhållandevis små med begränsade resurser. Detta ställer ofta till problem i samband med att lokala upphandlingar genomförs. Det faktum att lokala upphandlingar ofta är omfattande och berör hela verksamhetsområden leder till att den sociala ekonomins möjligheter att delta i dessa upphandlingar blir begränsade. Genom att möjliggöra för kommuner och landsting att i större utsträckning kunna dela upp större upphandlingar i mindre delar kan förutsättningarna för den sociala ekonomins aktörer att delta förbättras. Detta bör ges regeringen till känna. Inom den sociala ekonomin organiseras även de cirka 4.000 lokala utvecklingsgrupper som finns över hela landet. Dessa utvecklingsgrupper och byalag har en stor betydelse i arbetet med att mobilisera och utveckla landsbygden. För att stimulera det lokala utvecklingsarbetet bör en lokal utvecklingspeng, bygdepeng, motsvarande per lokal utvecklingsgrupp införas. Denna bygdepeng administreras och utbetalas av kommunernas landsbygdssamordnare eller motsvarande. Bygdepengen kan även användas som medfinansiering i olika typer av EU-projekt som de lokala utvecklingsgrupperna initierar. Vad som ovan anförs om inrättandet av en lokal utvecklingspeng bör ges regeringen till känna. 15 Infrastruktur En av grundförutsättningarna för att kunna åstadkomma livskraft i hela landet och för att hejda den sociala och regionala klyvningen är väl fungerande kommunikationer och en väl underhållen infrastruktur. Regeringens misshushållning med infrastrukturkapitalet har därför varit skrämmande. Gång på gång har den utlovade infrastrukturpropositionen skjutits upp, vilket gjort att tappat värdefulla år vad gäller att utveckla en infrastruktur för framtiden. Medan regeringen suttit obeslutsam har människor och företag drabbats på ett negativt sätt. kommer att redovisa sin syn på inriktningen för infrastrukturpolitiken i den motion vi lägger i samband med regeringens proposition. Den totala ramen för den kommande kommer i detta förslag att ligga på . Det behövs ordentliga satsningar för att ta igen det eftersatta underhållet och för att bygga bort flaskhalsar. Vidare behövs satsningar på tjälsäkring, bärighet och rekonstruktion för att säkerställa ett funktionellt vägnät i hela landet. En viktig utgångspunkt är att öka det regionala inflytandet över både planering och prioritering av infrastrukturen. För att kunna börja ta igen det eftersatta underhållet av det svenska väg- och järnvägsnätet avsätter avsevärt mer än regeringen till utgiftsområde 22, Kommunikationer: totalt 6,4 miljarder mer . Därtill ska läggas omfördelningar inom utgiftsområdet som gör att resurserna till vägnätet blir ännu något högre. 15.1 Vägnätet Vägnätet faller bokstavligen samman på många håll i landet. som vägarnas standard ständigt försämrats på grund av regeringens och vänstermajoritets njugga inställning är vägtrafik på många håll i landet ofta det enda realistiska fysiska kommunikationsmedlet för människor och gods. Att vägarna tillåtits förfalla trots högkonjunktur är naturligtvis oacceptabelt. De dåliga vägarna kostar människor och företag stora summor pengar. Fordon körs sönder och måste repareras, gods kommer inte fram , vägar stängs av eller viktbegränsas och trafiksäkerheten försämras. Ett mycket tydligt exempel på effekterna av de dåliga vägarna är att den för så viktiga skogsindustrin inte får fram råvaror till sina anläggningar. De dåliga vägarna utgör också en trafikfara för alla dem som för att komma till arbeten, skola och sociala aktiviteter måste färdas på våra vägar. Vägarnas dåliga standard sliter också hårt på alla yrkestrafikanter. En god fysisk infrastruktur är en förutsättning för att näringslivet och landet som helhet ska kunna utvecklas på ett positivt sätt. Uppskjuten drift och underhåll av våra vägar är samhällsekonomiskt osunt. Kortsiktiga vinster i statens utgifter äts med råge upp av de samhällsekonomiska förlusterna, eftersom försämringar i driften och underhållet ger mycket större kostnader när vägarna väl ska rustas. Med dåliga kommunikationer, i områden där alternativ till vägar saknas eller är svagt utvecklade, uteblir investeringar och nyetableringar. En utveckling där privata satsningar i områden som är i störst behov av dessa går om intet, för att staten inte tar sitt ansvar, är förödande. För att företag och privatpersoner ska våga investera i alla delar av landet krävs att infrastrukturen garanteras och säkras på såväl kort som lång sikt. En väl utvecklad infrastruktur är en av förutsättningarna för tillväxt, ökad sysselsättning och bibehållen välfärd och ger möjlighet för människor och företag att bo och verka i hela landet. 15.2 Kommunikationer och miljö På lång sikt är dagens transportsystem inte hållbart. Det är viktigt att skapa ett grönare transportsystem, där användningen av fossila bränslen minskar och helt fasas ut. Omställningen till ett hållbart transportsystem måste ske på ett sådant sätt att det är möjligt att bo och verka på landsbygden, i småorter och större städer. Kollektivtrafiken måste förbättras i alla delar av landet. För att på allvar starta omställningen till ett grönt transportsystem bör en 10-årsplan för att introducera miljövänliga drivmedel genomföras. Målet bör vara att minska fossilbränsleanvändningen . Mål bör också slås fast för hur stor del av nysålda fordon som ska vara nollemissionsfordon och krav bör ställas på drivmedelsförsäljarna att tillhandahålla biodrivmedel.