mot · GP02So501 · 2001-10-05 00:00:00 — Kötiden för att få en lägenhet via bostadsförmedlingen i är . förespråkar stor valfrihet när det gäller utformningen av den lokala kommunala bostadspolitiken och för bostadsområdenas utformning och sammansättning. Staten ska inte detalj- och/eller centralstyra samhällsplaneringen. Vi måste vara lyhörda för otraditionella och flexibla lösningar, när det gäller att lösa frågan om boendet för våra ungdomar och studerande. anser att studentbostäder är den enda boendeform, där det långsiktigt är befogat med statliga subventioner. Vad som ovan anförts om studentbostäder återfinns som förslag i motion om bostäder (2001/02:Bo325). De bostadssökande får allt svårare att få tak över huvudet och det tvingar många att acceptera allt sämre villkor för sitt boende. På grund av att utbudet av bostäder på marknaden styrs av regleringar resulterar inte efterfrågan i att det görs investeringar och byggs nya hyreslägenheter. Betalningsviljan syns istället på marknaden för andrahandsuthyrningar och på svarthandel med hyreskontrakt. I bedömer att över 13 000 hyreslägenheter i är uthyrda i andra hand. De som hyr i andra eller tredje hand är dels privatpersoner som i genomsnitt betalar högre hyra än den som har första kontraktet, dels företag som i genomsnitt betalar mer än den som har första kontraktet. Detta innebär att de hyresgäster som har förstahandskontrakt i sannolikt gjorde en vinst på sina andrahandsuthyrningar med . Obalansen mellan tillgång och efterfrågan på bostäder i storstadsområden visar sig också i att taxeringsvärdena på småhus stigit kraftigt. Med kraftigt stigande taxeringsvärden följer också högre skatteuttag i form av fastighets- och förmögenhetsskatt. Människor har fått svårt att planera och klara sin hushållsekonomi på grund av regeringens undermåliga hantering av fastighetsskatten. Det är viktigt att åstadkomma ett taxeringsförfarande för fastigheter som ger rättvisa och rimliga taxeringsvärden. Vad som ovan anförts om ett rättvist taxeringsförfarande för fastigheter återfinns som förslag i en av våra motioner. 8.2 Mångfald i boendet bostadsföretag fyller en viktig funktion. En allmän utförsäljning av de kommunala hyresfastigheterna är därför inget mål. För att bostadsmarknaden ska fungera väl bör det finnas både allmännyttiga och privata bostadsföretag som kan erbjuda hyreslägenheter. En total utförsäljning av allmännyttans bostäder riskerar öka segregationen och de sociala klyftorna. Bostadsbyggandet måste öka. Kontoriserade innerstadsfastigheter måste på lämpligt sätt åter bli bostäder och bidra till mer levande stadskärnor och fler attraktivare boendemiljöer. Redan exploaterade ytor som gamla industritomter, nedlagda hamnområden m fl är bra platser för ny och miljöinriktad bostadsbebyggelse. Även i de s k miljonprogramområdena bör hyresgästerna ha möjligheter att bilda bostadsrättsföreningar för att omvandla hyresrätten till en bostadsrätt. Om det finns en blandning av upplåtelseformer i varje stadsdel har människor valfrihet och motverkar detta segregationen av boendet. Vad som ovan anförts om balans mellan hyresrättslägenheter och bostadsrättslägenheter återfinns i partimotion om bostäder (2001/02:Bo325). Mångfald i upplåtelseformer ger människor valfrihet och självbestämmande. En upplåtelseform som bör stimuleras är den kooperativa hyresrätten genom att i första hand ge kooperativa hyresrättsföreningar förköpsrätt vid försäljning av allmännyttiga hyreshus. I andra hand bör hyresgästerna få erbjudande att köpa sina lägenheter via en bostadsrättsförening. anser att en lag som möjliggör tredimensionell fastighetsbildning och ägarlägenheter bör införas. Ägarlägenheter innebär att de skall kunna lagfaras och intecknas på i princip samma sätt som ett småhus. Vad som ovan anförts om mångfald i upplåtelseformer för bostäder återfinns som förslag i motion om bostäder (2001/02:Bo325). Många storstadsbor lever och bor i förorter och trivs där. Det offentliga samtalet talar ofta nedvärderande om miljonprogramområdenas boendemiljöer utan hänsyn till att det är människors hembygd. Förbättringar av boendet i förorterna måste ske i samarbete med de boende och med respekt för deras önskemål och värderingar. De allmännyttiga bostadsbolagen bör stimulera de boende till självförvaltning av fastigheterna. Det ska vara möjligt att göra en bostadskarriär inom området och därför måste olika upplåtelser finnas inom området. Bostadssegregationen i storstäderna är ett stort problem. Det finns områden som lider av eftersatt underhåll, sociala problem och stor omflyttning. Hyressättningen bör i högre grad spegla de förhållanden som råder. En flexiblare användning av bruksvärdessystemet vid hyressättning skulle i många fall ge sänkta hyror. Ett fullständigt införande av marknadshyror skulle i värsta fall innebära en ännu större segregation. Bostadsplaneringen i storstäderna måste i större utsträckning ske i regional samverkan och utifrån ett regionalt helhetsperspektiv. 8.3 Hemlösheten Var sover ni? I bästa fall om jag har en femma då blir det på en offentlig toalett om det finns någon ledig! Då kan jag låsa dörren och sova! Vi kan vara två, en på sitsen och en på golvet! Annars ute, kanske en hiss. Hemlösheten är ett växande problem i storstadsområdena. Många hemlösa har också omfattande socialmedicinska och psykiska handikapp och andelen kvinnor ökar bland de hemlösa. Det är angeläget att vidta kraftfulla åtgärder för att förbättra situationen för dessa personer. Det finns också hemlösa som inte har missbruksproblem och/eller psykiska handikapp och denna grupp glöms i flera sammanhang bort. Deras problem är att de saknar en fast adress och den problematiken kan inte lösas med samma medel som krävs för den övriga gruppen. Avsaknaden av fast bostad och adress gör att man har större svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden och utan arbete har man svårigheter att få tillgång till en bostad. kan det leda till andra problem såsom missbruk av droger. Att leva utan fast adress är möjligt under en kort övergångsperiod men riskerar i längden att leda till sociala problem. Rätten till en bra bostad till rimlig kostnad är en social rättighet och en del av välfärden som ska omfatta alla människor. Helt klart är att det behövs fler natthärbärgen och fler alternativ till dessa. I detta boende behövs också personal som stöd till de hemlösa, så att vi förhindrar att ytterligare försvåra de sociala konsekvenserna för denna grupp. Vad som ovan anförts om de hemlösas behov av stöd och boende bör ges regeringen till känna. 9 Service och medborgerliga rättigheter... Livskvalitet handlar också om hälsa och välbefinnande i livets olika skeenden. har regeringen talat om hur bra det går för . Många har dock svårt att känna igen denna framgång i sin vardag. Många har fått stå vid sidan av utvecklingen, utan tillgång till arbetsmarknaden eller för att bidrags- och skattesystemen helt enkelt låser in dem i en fattigdomsfälla. De sociala klyftorna växer i storstäderna. I flera av storstädernas förorter finns många arbetslösa, ensamstående föräldrar och ungdomar som fastnat eller riskerar fastna i ett bidragsberoende därför att de har haft små eller inga möjligheter att kvalificera sig i de inkomstrelaterade sociala trygghetssystemen. Det är varken rimligt eller rättvist att låta starka intressegruppers rättigheter inkräkta på möjligheterna att tillgodose svagare gruppers lika rättigheter. De statliga myndigheternas neddragning av service till allmänheten är till bekymmer även för storstadsboende. Alla har rätt till en grundservice i form av post, affärer, apotek, vårdcentraler etc. Samhällelig garanti och utförande behöver inte innebära samma sak. I såväl våra storstäder som i mindre orter finns det goda möjligheter till samverkanslösningar mellan offentliga, privata och den ideella sektorn. anser att samhället måste garantera basservice vad gäller post- och kassasevice och goda teleförbindelser med bredbandskapacitet för IT-användning. Vad som ovan anförts om de statliga myndigheternas neddragning av service till allmänheten, bör ges regeringen till känna. 9.1 Trygghet i stadsmiljön Boendeområden måste planeras för ökad trygghet och utformas så att de är varma och välkomnade miljöer. Kommunerna bör i sina planeringsprocesser systematiskt gå igenom alla åtgärder som kan genomföras för att kvinnor och ungdomar ska känna trygghet där de bor. Denna planering är viktig för tryggheten eftersom sterila, storskaliga och anonyma boendemiljöer fungerar som katalysatorer för vandalism och skadegörelse i alla former. Att kunna känna harmoni och trygghet i vår boendemiljö är en viktig förutsättning för att känna livskvalitet och harmoni i samhället i övrigt. Allmänheten och de ideella organisationernas engagemang måste bättre tas till vara. Samordning och samarbete mellan myndigheter, enskilda och olika organisationer måste stärkas och utvecklas för att vi ska kunna ha trygghet i stadsmiljön. Ett brett samarbetsorgan mellan olika myndigheter och frivilligorganisationer, trygghetsråd med gott resultat, finns i alltfler kommuner. Vad som ovan anförts om samordning och samarbete mellan myndigheter, enskilda och olika organisationer, för trygghet i stadsmiljön, bör ges regeringen till känna. Närpolisreformen och polisens förändrade ledningsorganisation har skapat förutsättningar för ett mera lokalt utformat polisväsende. Det är angeläget att inte närpolisernas tid upptas av för mycket inre tjänst. Polisväsendet måste vara flexibelt för att snabbt kunna möta en ny situation i den lokala miljön. För att detta ska vara möjligt är det en förutsättning att det finns tillgång till polis under dygnets alla timmar i de olika stadsdelarna. Storstäderna och andra områden med omfattande och kvalificerad brottslighet kräver en större utryckningsorganisation och fler kvalificerade brottsutredningar. Närpolisen är nödvändig och möjliggör att polisens arbete i högre grad kan utformas efter lokala behov och förutsättningar. Mera om politik angående polisen återfinns i en särskild kommittémotion. 9.2 Trygghet i vården och omsorgen Den syn på tillväxten som utgår från att storstäderna ska växa på bekostnad av övriga landet leder detta till både social- och regional klyvning. Minskade skatteintäkter begränsar underlaget för vården, omsorgen och den sociala servicen för dem som bor utanför storstäderna och det blir lika stora bekymmer för storstadens invånare, med långa köer till en alltför överbelastad vård och omsorg. Alla har rätt till en bra till vård och omsorg och ska oavsett kön, ålder, ekonomiska resurser också ha närhet till vården och omsorgen. Folkhälsa är ett gemensamt ansvar och det handlar om att stärka den sociala gemenskapen och tryggheten, om social och ekonomisk rättvisa, om en bra livsmiljö som också ger möjligheter till rekreation och återhämtning. Ojämlika levnadsvillkor ökar hälsoskillnaderna bland medborgarna och därför måste folkhälsoarbetet vara en central del i allt samhällsarbete. Alla beslutsnivåer måste vara beredda att klarlägga eventuella riskfaktorer och ta ansvar för att förbättra miljön inom sitt område. Förslag till förbättrat folkhälsoarbete återfinns i motion om en mera hälsoinriktad hälso- och sjukvård (2001/02:So303). 9.3 Mångfald i vården Det motstånd som finns mot att privata alternativ får etablera sig inom den gemensamt finansierade vårdens ram, motverkar mångfalden i vården. Detta motstånd är också ett hinder för individens rätt att själv bestämma över vilken vårdform man vill anlita. Självbestämmande för patienten kräver en mångfald av vårdgivare, både privata, kooperativa, ideella och offentliga. Fler vårdgivare innebär ökad närhet för patienten. Erfarenhetsutbyte mellan olika vårdgivare utvecklar verksamheten totalt. Genom att stimulera fler anställda inom vårdsektorn att starta företag i olika vårdformer öppnas möjligheter för nya vårdgivare. Regeringen bör inte begränsa möjligheterna för sjukvårdshuvudmännen att träffa avtal med entreprenörer. instämmer inte i riksdagsbeslutet om en tillfällig stopplag, därför att beslut i dessa frågor skall fattas av landsting/regioner och lagen inskränker det kommunala självstyret. I motion 2001/02:So303 föreslås att stopplagen ska hävas. 9.4 Strategi för personalförsörjningen Vårdens och omsorgens viktigaste resurs är personalen. Utan många händer i vården, utan personal med hög kunskapsnivå, empati och social förmåga saknas kvalitet i vården. har inneburit betydande och omfattande förändringar; rationaliseringar, stora personalförändringar och många uppsägningar inom vården och omsorgen. Liten hänsyn har tagits till den ökande inflyttningen till storstädena som i sig har ökat trycket på storstädernas vård och omsorg och därmed bidragit till en mera pressad arbetssituation för personalen. Varje storstadsregion måste därför utforma en strategi för hur man ska klara de kommande årens personalförsörjning inom vården och omsorgen. Vården ska fortsatt vara solidariskt finansierad men kan utövas av olika huvudmän. Oaktat vilken huvudman som utför vården så har den politiska nivån ett övergripande ansvar som inte kan friskrivas i entreprenadavtal. Vårdutbildningar behöver utökas och fler, både män och kvinnor, måste stimuleras att söka till vårdutbildningarna. Vårdyrken måste uppvärderas på olika sätt. Vad som ovan anförts om en strategi för personalförsörjningen inom vården och omsorgen bör ges regeringen till känna. En trygg ålderdom med tillgång till bra service av olika slag är inte längre en självklarhet. Det måste finnas en väl fungerande vårdkedja inom hela äldrevården. initierar nytänkande och kvalitetshöjning inom vården och omsorgen. Närsjukvård och förebyggande hembesök inom äldreomsorgen måste prioriteras och äldreomsorgen i storstäderna kvalitetssäkras. 9.5 Finns det plats när tiden är inne ... Regeringens uppmaning att vi ska föda fler barn är en paradox i förhållande till den statliga myndigheten ambitioner att låta de mindre BB-klinikerna runt om i landet läggas ner. Det behövs fler förlossningsplatser och fler mindre kliniker. Inom förlossningsvården råder ingen faktisk personalbrist utan snarare brist på personalpolitik. Varje kvinna som ska föda barn har ett rättmätigt krav på en plats på en BB-klinik. vill därför införa en platsgaranti, som innebär att föräldrarna senast före beräknad nedkomst får information om vilket BB de skall åka till. Förslag om en platsgaranti på BB återfinns i motion 2001/02:So303. Allt fler blivande föräldrar känner stress och oro inför förlossningen om de inte kan garanteras att få föda på ett BB på ett nära sjukhus, framgår av en undersökning om barnhälsovården i . Orsaken till detta är att det ökande barnafödandet skapat kaos inom förlossningsvård som också kraftigt beskurits . Detta skulle sannolikt också bekräftas om liknande undersökningar görs i övriga landet. Föräldrar ska inte mötas av stängda dörrar på förlossningskliniken när tiden är inne, eller vara tvungna att bege sig till en BB-klinik långt från hemorten. Barnet väljer när det vill komma till världen och kan ej kommenderas fram i annat fall än vid ett planerat kejsarsnitt. Att boka tid för kejsarsnitt, för att försäkra sig om , löser inte bristen på förlossningsplatser; snarare kan det istället förlänga själva sjukhusvistelsen och tränga ut andra angelägna operationer. Vad som ovan anförts om bristen på förlossningsplatser, bör ges regeringen till känna. 10 Företagande och arbete Storstäderna med sina många människor är en naturlig bas för ett varierat småföretagande. Den kulturella mångfalden och de många mötesplatserna för nya trender samt närheten till universiteten måste tas till vara för ett kreativt småföretagande. Ett blandat utbud av bostäder och arbetsplatser i alla stadsdelar bidrar till närservice och motverkar segregation och en social klyvning. Ett gott företagsklimat innebär att det finns lika och goda möjligheter att driva företag. Det handlar också om en väl förgrenad och bekväm kollektivtrafik och möjligheter till IT-kommunikationer. Ett bra företagsklimat kräver också enklare regler, vilket är särskilt viktigt för de mindre företagen, och arbetsrätten måste bättre anpassas till de små företagens villkor. Lokal samordning och samverkan mellan företagen och myndigheterna måste eftersträvas. För personer som har en svag ställning på arbetsmarknaden är det extra viktigt att samarbetet mellan arbetsförmedlingen, och arbetsgivarna fungerar lokalt. Könsegregeringen på arbetsmarknaden måste brytas och invandrade svenskars utbildning och arbetslivserfarenheter måste tas till vara i mycket högre utsträckning. Integrering via arbete leder till minskade spänningar mellan olika sociala grupper. Många invandrare har starka småföretagartraditioner och de måste ges särskilt stöd och hjälp att starta och driva företag även i sin nya hembygd. Att starta och driva företag i ställer höga krav på goda kunskaper om den svenska byråkratin och många förvirras av irrgångarna i den offentliga administrationen. Företagsamhet måste uppmuntras och underlättas genom utbildningar och samverkan mellan alla aktörer i storstaden. Tillgång till bra lokaler till rimliga kostnader är en förutsättning för att den lokala utvecklingskraften ska växa. När lokalhyresmarknaden är överhettad riskerar många mindre företag att slås ut när priserna stiger omhämmat. Lokalhyreslagstiftningen bör ses över så att de små företagen inte drabbas av oskäliga hyreshöjningar och lokalbrist, så att en tillgång till lokal service går förlorad. Vad som ovan anförts om en översyn av lokalhyreslagstiftningen, bör ges regeringen till känna. Arbetsmarknadspolitiken måste i ökad utsträckning präglas av individualisering och flexibilitet för att ge förutsättningar för hjälp med introduktion och praktik på lokal nivå. I våra storstadsområden kan skapas nya arbetstillfällen i kunskaps- och informationsbranscher som elektronik, bioteknik och miljöteknik. Inom servicesektorn, besöks- och turistnäringen samt medie- och nöjesbranschen finns fortfarande en stor potential för fler verksamma. Behovet av personal inom vård och omsorg ökar till följd av befolkningsstrukturen och inflyttningen till storstadsregionerna. Här finns redan en stor brist på arbetskraft. Skolan och utbildningssystemet måste anpassas lokalt så att tillgången till yrkesutbildningar motsvarar efterfrågan. Vad som ovan anförts om ökat antal lokalt anpassade yrkesutbildningar bör ges regeringen till känna. 11 Miljön En god stadsmiljö handlar inte enbart om goda tekniska och fysiska miljöer. För livskvalitet för storstaden måste vi ställa höga sociala och miljömässiga kvalitetskrav. Till en god miljö hör också tryggheten på gator och torg. Närpolisverksamheten måste kraftigt förstärkas i storstäderna och ungdoms- och kvinnofridsfrågorna särskilt uppmärksammas. Hembygden i storstaden kan fungera som innovativ smältdegel där människor och kulturer strålar samman och nya spännande idéer föds. Stress, utanförskap och omänskliga förhållanden måste motverkas genom en stadsplanering för livskvalitet och på människors villkor. Staden måste präglas av kultur och andas livskraft så att den inte blir en hållplats för sökande och tillfälligt boende i väntan på annat. Medborgarna måste tidigt få lämna synpunkter i planeringsprocesserna och deras möjligheter att kunna göra detta i ett tidigt skede måste förbättras. En förtätad storstadsmiljö ställer också krav på mera konsekventa genomgångar av kommunala översikts- och deltaljplaner. Vissa befintliga boendemiljöer måste förändras medan vissa måste bevaras av riksintressen och av hänsyn till tillgången på möjligheter till ett kreativt friluftsliv för dem som bor i storstaden. Kapitalstarka intressen får inte dominera samhällsplaneringen och tendenser till överhettning måste motverkas eftersom överhettning i storstaden är negativ för både storstadsborna och landet i övrigt. Den gröna miljöns betydelse för livskvaliteten får inte underskattas och därför måste vi vara aktsamma om existerande parker, grönområden och sammanhängande gröna kilar, särskilt i storstadsregionerna, och all byggnation måste föregås av noggranna miljökonsekvensbeskrivningar. 11.1 Barnperspektiv i miljöarbetet En hållbar utveckling respekterar kommande generationers behov och möjligheter till utveckling. Barn är mera känsliga för föroreningar än vuxna. Storstadsmiljöerna innebär högre koncentration av luftföroreningar och buller. Den växande och ännu outvecklade kroppen hos barn är känslig och sårbar och en dålig och förorenad miljö leder till att barn blir mera mottagliga för sjukdomar av olika slag. Allt miljöarbete bör ha ett barnfokus och barnperspektivet bör föras in i arbetet med i alla kommuner. Förslag om att barnperspektivet ska finnas med i allt miljöarbete återfinns i partimotion om miljö (2001/02:MJ337). 11.2 , kultur- och miljövärden får inte åsidosättas i samhällsplaneringen, och expansionen av våra storstäder får inte ske på sådant sätt att dessa värden skadas. Stora och sammanhängande grönområden i våra storstadsområden måste i vissa fall få ett lagfäst skydd. Fler områden måste ges samma skydd som i . En plan bör utarbetas för dessa områden och ges ett interimistiskt skydd i avvaktan på ett nationalstadsparksbeslut, för att undvika att byggexploatörer hinner före. Vad som ovan anförts om ett interimistiskt skydd av , bör ges regeringen till känna. Djur och växtliv är mera sårbara i storstadsregionerna. Stadens grönstruktur måste ha goda samband med omgivande naturområden och växtligheten har en stor social betydelse för människors välbefinnande. Grönytornas skötsel och utbredning måste därför ses som en integrerad del av en god stadsmiljö. Genom engagerade insatser fick 1994 världens första nationalstadspark. Ett sammanhängande grönområde som getts skydd och status med riksintresse och en tillgång för stockholmarna. Vi behöver nu en utvärdering och avrapportering av vår första nationalstadspark. Det handlar om att konkretisera regler vad gäller utvecklingen och skötseln av i likhet med regler för naturreservaten. Vad som ovan anförts om en utvärdering och avrapportering av , bör ges regeringen till känna. har ett stort riksintresse och dess ytor får inte naggas i kanten av undantag för storskalig nybyggnation eller av trafiklösningar. Idén med nationalstadspark måste förvaltas och den har en stor exportutvecklingspotential till övriga storstadsområden i landet och till storstäder i . 11.3 Föroreningar och buller Föroreningar från bensin- och dieseldrivna motorfordon är ett av de största miljöproblemen i våra storstäder. Ökande biltrafik medför också ökade trängselproblem, inte minst i stadskärnorna och vid infarterna. Införandet av miljövänliga bränslen är därför nödvändigt. Nya stora motortrafikleder kring och till våra storstäder är inte förenliga med en god resurshushållning och en positiv stadsmiljöutveckling. Dessa vägprojekt som är i miljardklassen, ger undanträngningseffekter och risken blir att viktiga grönområden och odlingsmark exploateras och skapar barriärer för ett aktivt friluftsliv. För samtliga vägprojekt gäller det att innan de påbörjas, måste först noggranna miljökonsekvensbeskrivningar göras. Infrastrukturprojekten får inte innebära exploatering av viktiga grönområden. Vad som ovan anförts om miljökonsekvensbeskrivningar bör ges regeringen till känna. Buller är också ohälsa och miljöstörning. Det är inte acceptabelt med flygplatser nära bebyggelsen i storstadsmiljön. Det är inte heller tung godstrafik, ofta med farligt gods som ska passera genom bostads- och skolområden. Tung trafik och transporter av farliga ämnen måste flyttas från städernas innerområden och en övergång till säkra spårbundna transporter av miljöfarliga varor bör utvecklas. För att i största mån minska gas- och bränsletransporter genom storstäderna bör dessa frakter styras över till ytterhamnarna.