mot · GP02Kr350 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr350av m.fl. (v)Musiklivet i 1 Innehållsförteckning 1 Innehållsförteckning 12 2 Förslag till riksdagsbeslut 13 3 Motivering 14 4 Bakgrundsfakta 14 5 Musiklivet från ett könsperspektiv 15 6 Musikens infrastruktur 16 6.1 Nationalscener 16 6.1.1 17 6.1.2 Svenska rikskonserter 17 6.2 Regional musikverksamhet och regionala musikinstitutioner 18 6.3 Orkestermusiker 18 6.4 Fria grupper m.m. 19 6.5 Fonogramutgivning 19 6.6 Regeringens synpunkter 20 7 Olika musikgenrer 21 8 Arrangörsledet 21 9 Pop- och rockmusik 22 10 Det musikaliska arvet 23 10.1 Statens musiksamlingar 23 10.2 Statens ljud- och bildarkiv och Svenskt Rockarkiv 23 2 Förslag till riksdagsbeslut begär att regeringen låter utreda hur könsobalansen inom musikens olika områden skall kunna motverkas. begär att regeringen låter se över möjligheterna att uppmuntra och få fram fler verk av kvinnliga musikskapare i fallet musikteater, även manusförfattare. tillkännager för regeringen som sin mening att nationalscenerna inom sitt uppdrag bör prioritera att leda den konstnärliga utvecklingen, bl.a. genom att framföra fler nyproducerade verk. tillkännager för regeringen som sin mening att Stallet bör ges förutsättningar till långsiktighet och kontinuitet i sin verksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening att länsmusikens ansvar för alla musikstilar/musikgenrer bör betonas i bidragsgivningen. begär att regeringen låter initiera en analys av orkestermusikens ökade svårigheter att rekrytera orkestermusiker och utifrån denna analys föreslå åtgärder. tillkännager för regeringen som sin mening att det statliga fonogramstödet bör utformas på ett sätt som motverkar fortsatt koncentration och likriktning på fonogrammarknaden. tillkännager för regeringen som sin mening att det finns behov av att tillskapa fler genreprofilerade centrum för musik och garantera fortlevnaden för dem som redan finns. tillkännager för regeringen som sin mening att de s.k. nationella uppdragen inom musikens område bör utökas i syfte att tillskapa ett svenskt musikliv med kvalitet, bredd och mångfald. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen och bör söka vägar att samverka med och fortsättningsvis utnyttja arrangörsorganisationerna på ett sådant vis att det kommer samtliga musiklivets parter till godo. tillkännager för regeringen som sin mening att arrangörsstödet bör inriktas på att komma alla musikstilar/musikgenrer till godo, så att ingen gynnas på den andras bekostnad. begär att regeringen tillsätter en utredning med syfte att undersöka förutsättningarna för att tillskapa en stödform som ger studieförbund och ideella musikföreningar möjlighet till bidrag för tekniskt avancerad musikutrustning. tillkännager för regeringen som sin mening att Statens musiksamlingar bör ges förutsättningar att fullfölja sitt uppdrag inom rockmusikens område i samarbete med Svenskt Rockarkiv och andra samarbetspartner. 3 Motivering En genomläsning av Statens kulturråds omvärldsanalys Om 2001 Världen och skrivningarna i statens budget , volym 9, ger en bra inblick rörande tillståndet i det svenska kulturlivet, dvs. vad som fungerar bra och mindre bra, problemområden där ytterligare åtgärder måste vidtas, goda exempel osv. Den goda inblicken gäller även det svenska musiklivet. Kulturen har sprängt gränser och skapat möten mellan människor, inom ett mindre område, men också i ett land, mellan länder och olika världsdelar. Att värna kulturen och de olika konstformerna handlar dels om att värna människors rätt att få skapa fritt, dels också om allas rätt att ta del av det som skapats av andra. Inte minst musiken är en frigörande kraft i samhället. Inte minst barn och ungdomar visar med stor tydlighet sitt stora och växande behov av musik. Det är i sammanhanget viktigt att påpeka att de vill ha kultur, t.ex. musik, på sina egna villkor. Detta är inget nytt. Musik har alltid funnits i alla kulturer. Varje generation har utifrån givna musiktraditioner fått erövra ett utrymme för att kunna utveckla den egna musiken och därvid inte sällan mötts av kritik. Musik är gemensamt för alla, har alltid funnits, och utövas i de mest skilda sammanhang. Människor spelar själva och lyssnar till andras musik. Musik är en grundläggande del av människors kultur, och därmed har musiken stor ekonomisk betydelse. (Att ta sig ton, Ds 1999:28) I en tidigare rapport från framgick att ungdomar i åldern värderade fritiden mycket högt, bara vänner ansågs viktigare. Det stora gemensamma intresset bland ungdomar verkar vara att lyssna på musik. av ungdomarna anger att de lyssnar på musik en gång eller mer oberoende av ålder eller kön. 4 Bakgrundsfakta Statens kulturråds Om 2001 Världen redovisar många intressanta fakta inom det svenska musiklivet. Konsertbesöken vid de regionala och lokala musikinstitutionerna ökade /89 till 1999, från 1,6 miljoner besök till 2,2 miljoner. Drygt 29 miljoner musikfonogram såldes vilket innebar en ökning med . Över 500 000 personer deltog 1999 i studieförbundens studiecirklar i olika musikämnen. I rapporten omnämns den s.k. Kulturbarometern som omfattar ca 2 000 intervjuer från ett slumpmässigt urval av svenskar i åldern . Här framgår att av svenska folket i denna ålder besökt en teater- eller musikteaterföreställning och att har varit på konsert eller annat musikevenemang . Det framgår att välutbildade vuxna och ungdomar har mest kontakt med levande musik. Män går oftare på konsert/musikevenemang än kvinnor. Det motsatta gäller för teaterbesök. Även jämförelsevis lågaktiva grupper i övrigt har ganska många konsertbesökare, medan storleken på den ort där man bor har liten betydelse. av befolkningen spelar regelbundet något instrument. Barn och ungdomar musicerar mest. Nästan en tredjedel av tonåringarna musicerar regelbundet. Efter tonårstiden avtar musicerandet kraftigt. Bland barn och tonåringar är flickor mer aktiva än pojkar, i vuxen ålder är män mer aktiva än kvinnor. Musicerandet är starkt utbildningsberoende. Personer med eftergymnasial utbildning musicerar i väsentligt högre omfattning än de med enbart grundskola. Boende i medelstora orter musicerar i högre utsträckning än storstadsbor eller invånare på landsbygd och mindre orter. av befolkningen sjunger regelbundet i kör, dvs. minst en gång . Kvinnor är mer aktiva i körer än män. Skolbarn och ungdomar är mer aktiva än vuxna. 5 Musiklivet från ett könsperspektiv Alla skall ha möjlighet att uppleva kultur och kunna ägna sig åt eget skapande. Det framgår av de kulturpolitiska målen som fastlagt. finns, som framgår bl.a. av Kulturbarometerns statistik, en könsmässig uppdelning inom musikområdet, vilken innebär att vissa genrer (som rocken) är klart mansstyrda i utövandet, medan andra (som körsången) är kvinnodominerade men därmed inte utan vidare kvinnostyrda. Så länge det förhåller sig på det viset är det svårt att vara övertygad om att vi är på väg mot målet: allas lika möjligheter. Vi har i en annan av årets motioner, De kulturpolitiska målen och kulturpolitikens struktur, föreslagit att en parlamentarisk utredning skall ges i uppdrag att utreda hur kvinnornas roll i kulturlivet kan förstås mot bakgrund av deras förhållandevis svaga röst i samhället. På musikens område blir könsrollerna ofta mycket tydliga och det finns också mycket information om hur verkligheten ser ut. I det sammanhanget måste man givetvis fundera över inte enbart hur många utövare det finns inom en viss genre, utan också i vilket maktförhållande de står till varandra. Vad händer exempelvis med vokalistens roll i gruppen när vokalisten är en kvinna utan en man. Här bör regeringen ges i uppdrag att utreda hur könsobalansen inom musikens olika områden ska kunna motverkas, så att män och kvinnor, pojkar och flickor verkligen får samma möjligheter till såväl musikupplevelser som eget utövande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bör även uppdra åt regeringen att se över möjligheterna att uppmuntra och få fram fler verk av kvinnliga musikskapare i fallet musikteater även manusförfattare. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6 Musikens infrastruktur 2002 konstateras att i en internationell jämförelse har ett unikt nätverk av regionala och lokala sceninstitutioner, som utvecklats genom ekonomisk samverkan mellan staten och regionala eller primärkommunala huvudmän. Ett av målen för den nationella kulturpolitiken är att verka för att alla skall få möjlighet till delaktighet i kulturlivet och till kulturupplevelser. Kulturpolitiken skall därför främja ett rikt kulturutbud i hela landet med möjlighet till kulturutbyte mellan olika delar av landet. Alla skall ha möjlighet att uppleva kultur och kunna ägna sig åt eget skapande oberoende av var man bor. Regeringen konstaterar att man vidtar löpande åtgärder för att förbättra den regionala spridningen och att man även i fortsättningen via regleringsbreven bör ange att utbudet skall ha en bred spridning över landet. bör tillkännage för regeringen som sin mening att den bör vidta ytterligare åtgärder i syfte att öka den regionala spridningen av olika musikstilar/musikgenrer i hela landet. 6.1 Nationalscener En nationalscen har per definition ett mer omfattande konstnärligt och kulturpolitiskt uppdrag jämfört med andra scener i landet. I uppdraget ligger att framföra klassiska verk men också att våga ta risker genom att framföra nyproducerade verk. En nationalscen skall våga ta ut de konstnärliga svängarna och inte behöva stirra sig blind på eller helt anpassa sin repertoar för att fylla åskådarplatserna vid varje föreställning. Om nationalscenerna skall kunna gå i spetsen för den konstnärliga utvecklingen krävs alltså anslag som anpassas till uppdraget, prioriteringar, men också största möjliga kostnadseffektivitet. Nationalscenerna skall givetvis framföra klassiska verk men måste också ha ett konstnärligt utrymme av framföra verk som inte garanterat lockar den stora publiken. bör som sin mening ge regeringen till känna att nationalscenerna inom sitt uppdrag bör prioritera att leda den konstnärliga utvecklingen, bl.a. genom att framföra fler nyproducerade verk. Flertalet av de nationella scenerna är verksamma i . I sina regionala analyser redovisar nationalscenerna antalet föreställningar utanför detta län. av föreställningar sker utanför , och det är ändå en fördubbling jämfört med året innan. Det innebär att Operans föreställningar sågs av av publiken i , även det en ökning mot föregående år. Svenska rikskonserter redovisar att av statsbidraget gick till regional verksamhet, en ökning jämfört . Flest konserter hölls dock, liksom , i , även omfattande den särskilda verksamheten i konsertsalen 11. 6.1.1 är ett av staten helägt aktiebolag. Operans föreställningsverksamhet har ökat kraftigt och nådde upp till 351 föreställningar. På sidoscenen genomfördes tre egna uppsättningar, bl.a. inom ramen för ett utbyte med . De nya principerna för hyressättning i ändamålsfastigheter har minskat Operans lokalkostnader med ca , varför även anslaget har minskat med motsvarande belopp. I budget 2002 tilldelas dock Operan motsvarande medel, dvs. , för att kunna värna om verksamheten. Operan tilldelas dessutom ett engångsbelopp på för att ge möjlighet till riktade insatser vad gäller ökad tillgänglighet till Operans föreställningar för en publik utanför . menar dock att Operans turnéverksamhet även långsiktigt måste öka betydligt. 6.1.2 Svenska rikskonserter Svenska rikskonserter är en av staten bildad stiftelse med uppgift att främja utvecklingen av musiklivet i hela landet genom kompletterande musikproduktion, service till musiklivet och presentation av svensk musik i utlandet. De har också ökat insatserna ute i landet efter en tydlig koncentration på under . I budget 2002 konstaterar dock regeringen att en viss avmattning av efterfrågan på turnéproduktioner i Norrlandslänen kan konstateras, vilket ökar behovet av samplanering med länsmusiken och lokala arrangörer i de berörda länen. 2002 tilldelas Rikskonserter därför ett tillfälligt stöd på för att man skall intensifiera samarbetet i och på andra håll i landet för att förbättra den regionala spridningen av insatserna, samt för att utveckla den mångkulturella musiken. Utlandsverksamheten visar en kraftig ökning . Rikskonserter har ökat insatserna för smala musikgenrer. Svensk jazz har getts en omfattande presentation i och . En ny scen, det s.k. Stallet, har etablerats inom i . Det är en fast scen för folk- och världsmusik. Utgående från Stallets verksamhet och de konstnärliga och ideella resurser som finns i den har Svenska rikskonserter givits ett särskilt ansvar för främjande och utvecklande av dessa musikformer i hela landet. Det är dock mycket väl försvarbart att hålla en fast scen för folk- och världsmusik i , eftersom det krävs ett stort publikunderlag för att driva en sådan verksamhet och eftersom denna scen behövs som inspirationskälla och resursbas för det övriga landet. i tilldelades ett årligt verksamhetsstöd minskades arrangörsföreningarnas anslag med motsvarande belopp, vilket fick till följd att Stallet under öppnandeåret fick arrangörsbidraget sänkt med lika mycket som verksamhetsbidraget höjdes. Vi menar att Stallet bör ges förutsättningar för långsiktighet och kontinuitet i sin verksamhet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.2 Regional musikverksamhet och regionala musikinstitutioner har inom musikområdet ett väl utbyggt institutionsnät i form av länsmusik och orkestrar. har dock hitintills saknat länsmusikverksamhet. Med anledning av uttalande har på regeringens uppdrag utrett förutsättningarna för att inrätta en länsmusiksorganisation med som huvudman. har föreslagit en treårig försöksverksamhet med länsmusik i . Förslaget utgår från att staten och gemensamt finansierar verksamheten. 2002 har regeringen anvisat för denna försöksverksamhet. I budget 2002 framgår att statliga verksamhetsbidrag lämnades till 17 länsmusikinstitutioner samt 11 symfoni- och kammarorkestrar . Utvecklingsbidrag lämnades till 33 musikinstitutioner och särskilda bidrag för samarbete med tonsättare gick till 24 institutioner. Anslaget 28:6 får 2002 en förstärkning på . tilldelas under anslaget 28:2 särskilda investeringsmedel med ett engångsbelopp på för att förnya tekniken och bygga om vissa scenutrymmen. konstaterar i sin omvärldsanalys att länsmusiken har ett mycket brett uppdrag. Länsmusiken skall helst vara verksam inom många olika genrer och ha möjlighet att nå olika publikgrupper. Den breda insatsen kan innebära svårigheter för länsmusiken att hitta en egen identitet. Det kan också innebära att olika intressegrupper inom musikområdet anser att just deras intressen, deras genre m.m. alltför litet prioriteras av länsmusiken. Det breda anslaget innebär å andra sidan en möjlighet för länsmusiken att bli en musikalisk spjutspets i sitt län, genom att erbjuda en kulturell mötesplats för olika musikgenrer, ett möte mellan professionella musiker och amatörer, nya uttrycksformer osv. Det är viktigt att olika amatörkulturorganisationer inom musikens område ges möjlighet till god utveckling. Ett utbyte mellan kulturutövare professionella och amatörer är viktigt för att ge perspektiv på den egna verksamheten men också för att öka förståelsen mellan människor med olika bakgrund och erfarenheter. Ett sätt för staten att stödja amatörkulturorganisationerna kan vara att införa en motsvarande nedsättning för inbetalningar av sociala avgifter till alla ideella organisationer inom kulturlivet, dvs. samma regler som redan är i kraft för den ideella idrottsrörelsen. Staten dominerar klart som bidragsgivare och det är därför naturligt att i samverkan med de regionala huvudmännen stöder länsmusiken i rollen som samarbetspartner med amatörorganisationerna. I bidragsgivningen till länsmusiken bör deras stora ansvar för alla musikgenrer betonas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.3 Orkestermusiker konstaterar att orkesterinstitutionerna har en viktig uppgift, dels att bevara och tillgängliggöra det konstmusikaliska kulturarvet, dels ta ansvar för den nya svenska musiken. Antalet orkestrar har ökat, inte minst genom att länsmusiken satsat på orkesterverksamhet. Utanför storstäderna kan dock rekryteringen av orkestermusiker vara ett problem. Allt färre ungdomar väljer att utbilda sig till orkestermusiker. Denna tendens märks från kultur- och musikskolorna ända upp till musikhögskolorna. Detta kan bl.a. bero på att konstmusikens betydelse har minskat även för de som väljer musiken som framtida yrke. Arbets- och lönesituationen för orkestermusiker kan också spela in. På musikhögskolorna undervisas numera i såväl jazz som folkmusik, och populärmusikens status har ökat även i den etablerade kulturvärlden. Det svenska musikundret har inneburit att ett stort antal svenska musiker har blivit internationella storsäljare och många musicerande ungdomar ser också en framtid i yrket som pop- och rockmusiker. Regeringen bör initiera en analys av orkestermusikens ökade svårigheter att rekrytera orkestermusiker och utifrån denna analys föreslå åtgärder. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.4 Fria grupper m.m. De fria grupperna svarar för en betydande del av utbudet även inom musikområdet. Genom turnéverksamhet skapar de möjlighet för människor i alla delar av landet att ta del av professionellt framförd scenkonst och musik. De fria grupperna är därför såväl konstnärligt som kulturpolitiskt en värdefull del av det svenska kulturlivet. Bidraget till fria musikgrupper lämnas främst till turnéverksamhet. fick 120 grupper dela på sammanlagt . fick de arrangerande musikföreningarna ett stöd på . I dessa ingår kammarmusikföreningar, jazzklubbar, folkmusik- och rockföreningar och vissa orkesterföreningar. lämnar direkt stöd till enskilda föreningar, men också till olika riksorganisationer, t.ex. . De fria grupperna är mycket beroende att det finns lämpliga föreställningslokaler och scener och ett fungerande arrangörsled. Det statliga stödet till arrangerande musikföreningar är därför ett viktigt komplement till det direkta stödet till de fria grupperna. 6.5 Fonogramutgivning Ett statligt stöd till produktion och distribution av kvalitetsfonogram utgår . beviljade 87 bidrag, en minskning jämfört innan. Även antalet ansökningar minskade från 550, , till 374, . Regeringen har dessutom med bemyndigande medgivit att prövar alternativa former av fonogramstöd , och har fått regeringens uppdrag att löpande analysera effekterna av försöksverksamheten inom olika genrer. Utvecklingen inom skivbranschen måste bevakas noga och målet måste vara att möjliggöra mångfald och bredd. Detta är viktigt inte minst med tanke på att skivutgivningen alltmer domineras av ett fåtal multinationella företag och att små, oberoende och framgångsrika skivbolag tenderar att bli uppköpta. Det statliga stödet till fonogramutgivning bör utformas på ett sätt som motverkar fortsatt koncentration och likriktning på fonogrammarknaden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 6.6 Regeringens synpunkter I sin resultatbedömning 2002 avseende området Teater, dans och musik konstaterar regeringen att besökstalen vid offentliga föreställningar och konserter har ökat stadigt . Det tolkas som att producenter och arrangörer blivit mer effektiva i sitt publikarbete. Med hänvisning till översyner angående institutioner och fria grupper framhålls att det hos dessa finns starka ambitioner att få en socialt såväl som köns- och åldersmässigt mer allsidigt sammansatt publik. Särskilt påtaglig är deras strävan att få barn och ungdomar i hela landet intresserade av scenkonst och musik i hela den mångfald som konstarterna inrymmer. Regeringen konstaterar vidare att det tack vare en väl utbyggd institutionell infrastruktur finns förutsättningar att nå ut med ett varierat utbud till landets alla delar. Regeringen konstaterar dock att ett rikt urval av scenkonst och musik året runt huvudsakligen är förbehållet invånarna i storstadsområdena och länens huvudorter. Därför krävs kompletterande turnéverksamhet. Det hävdas att såväl nationalscenerna som länsinstitutionerna har klara ambitioner att turnera delar av sin ordinarie repertoar, men att nödvändiga resurser ofta saknas. Här anges också problemet att många mindre orter inte har de lokaler eller den arrangörskompetens som krävs för att kunna ta emot större produktioner. Det framgår vidare att en stor del av de fria grupperna turnerar regelbundet, särskilt de som riktar en stor del av verksamheten till barn och ungdomar. Även de fria grupperna är, trots god turnévana, beroende av ett fungerande mottagarled. Regeringen framhåller att Svenska rikskonserter har specialkunskaper om turnéverksamhet och att det är en viktig uppgift att de ställer sin kompetens till förfogande för det övriga musiklivet genom att utveckla ett bra samarbete med producenter, arrangörer och beställare. Regeringen konstaterar att det statliga stödet till musik i huvudsak är av generell karaktär. Genom att olika musikgenrer utövas i skilda miljöer och under skilda förutsättningar omfattas de dock i varierande grad av de statliga insatserna. Det konstateras vidare att den s.k. klassiska musiken av tradition har en stark ställning inom de offentligstödda institutionerna, medan andra musikformer främst tillhör det fria musiklivet. Även om den svenska musiken har en hög konstnärlig nivå och förmår ta till sig impulser från omvärlden, har stor turnéverksamhet och ett brett utbud m.m. som blivit tillgängligt för en större och socialt mindre skiktad publik framhålls att det krävs förstärkta insatser på vissa områden. För att statliga insatser skall få full effekt betonas dock att dessa måste samverka med bl.a. regionala och lokala insatser. Detta gäller som en viktig förutsättning om det statliga stödet till det fria kulturlivet, t.ex. stödet till fria grupper och arrangerande musikföreningar, skall få avsedd effekt vad gäller kvalitet och publikarbete. 7 Olika musikgenrer Kulturpolitiken skall verka för ett musikutbud som präglas av mångfald och hög kvalitet. Den statliga bidragsgivningen skall därför omfatta all slags musik och ta ställning till musiklivets skilda villkor. Regeringen konstaterar 2002 att man har prioriterat folkmusiken och att det kan finnas anledning att även överväga vissa riktade insatser för bl.a. nutida konstmusik och jazz. Det finns, enligt , ett stort behov av att tillskapa fler genreprofilerade centra för musik och garantera fortlevnaden av de som redan finns. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Även möjlighet att utdela s.k. nationella uppdrag bör användas i ökad utsträckning för att tillskapa ett svenskt musikliv med kvalitet, bredd och mångfald. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8 Arrangörsledet Det finns en stor variation av aktörer i arrangörsledet. Där finns föreningar som är anslutna till olika riksorganisationer, fristående föreningar samt scener och musik av olika genrer som arrangeras på olika konserthus osv. Arrangörsföreningarna består i stor utsträckning av eldsjälar som ofta arbetar ideellt och utan ersättning. De har en mycket stor betydelse för musiklivet i landet. Det är av yttersta vikt att det nät av arrangörer och ideella insatser som de rikstäckande arrangörsorganisationerna utgör inte bryts sönder i och med regionaliseringen av de kulturpolitiska insatserna. Här bör regeringen och söka vägar att samverka med och fortsättningsvis utnyttja denna struktur på ett sådant vis att det kommer samtliga musiklivets parter till godo. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. konstaterar i sin s.k. arrangörsanalys att den största ökningen vad gäller antalet aktiva arrangörer har skett inom folkmusikens område. Det är viktigt att stödet till musiklivets arrangörer inriktas på att komma samtliga musikstilar och musikgenrer tillgodo, där ingen gynnas på den andras bekostnad. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna.