mot · GP02Fö1 · 2001-10-12 00:00:00 — Om snabbt skall kunna lösa uppgifter av central betydelse för vår säkerhetspolitik kan enskilda anställda inte ges vetorätt i förhållande till dessa politiska beslut. Reservofficerssystemet bör stärkas. Det är en effektiv grund för tillförsel av kunskap och erfarenhet från det civila samhället. Att bättre utnyttja reserv- och värnpliktsofficerare i organisationen är en möjlighet som bör tas tillvara, särskilt som kompetensutvecklingen i accelererande takt sker på det civila området. Logistik, management och teknik områden inom vilka militära organisationer varit ledande utvecklas nu snabbare på den civila sidan. 13 Officersutbildningen Gränsen mellan yrkes-, reserv- och värnpliktsofficeren suddas ut på många områden. Det behövs möjligheter till yrkesväxling för officerare för att också på detta sätt tillföra civil kompetens. Att integrera delar av officersutbildningen med det civila samhällets universitets- och högskoleutbildning är nödvändigt. Detta får dock inte ske på ett sådant sätt att officerarnas specifikt militära kompetens urholkas. Den delen av utbildningen bör göras än mer målinriktad. Högre officerare måste däremot ha en lång utbildning på akademisk nivå. En urholkning av denna innebär en urholkning av officerskårens kompetens och leder obönhörligen till en urholkning av Försvarsmaktens förmåga och utvecklingskraft. Den försvarsmaktsgemensamma grundläggande officersutbildning som införts bör omprövas. En utbredd oro vad gäller den införda utbildningsgången är de unga officerarnas begränsade förmåga att föra befäl över sina typförband i insatsorganisationen. Även i perspektivet av vårt förslag om en kompletterande officerskarriär med inriktning på fackmanna- och utbildarfunktionerna bör den grundläggande officersutbildningen noga utvärderas. Den högre officersutbildningen utvecklas snabbt. bröts ur Försvarsmakten med LEMO-reformen 1994 och inlemmades i den nya Försvarshögskolan . Det har vuxit fram en helt ny skola med ny inriktning. Bärande i förändringsarbetet har varit en vällovlig akademisering vilket ibland har ifrågasatts. Behöver officerare verkligen högre utbildning likställd med civila akademiker? Är det inte något helt annat att vara civilingenjör och läkare än bataljons- och fartygschef? Dessa frågor utgår från ett felaktigt synsätt att Försvarsmakten och dess officerare är något främmande från samhället i övrigt. Försvaret behöver officerare med högre utbildning av samma snitt och status som kvalificerade civila befattningshavare. Det är viktigt med en kvalificerad officersutbildning baserad på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet eftersom krig är svårt t.o.m. ohyggligt svårt. Försvarsmaktens fyra huvuduppgifter ställer stora och nya krav på framtidens officerare deras ledarskap, taktiska, operativa och strategiska tänkande och deras tekniska förståelse. För att utveckla detta tänkande och därmed också försvarets förmåga krävs ett vetenskapligt synsätt på problemlösning d.v.s. förmåga att skapa också ny kunskap och föra organisationen framåt i metod och i sak. Försvarshögskolans kärnuppgift är att utbilda krigsmän till förmän på mellannivå och högre nivå. Krigskonst och krigsvetenskap måste studeras teoretiskt eftersom de flesta lyckligtvis sluppit de praktiska erfarenheterna av krig. Krigskonsten byggs också av skickliga hantverkare som på olika nivåer förmår utöva ett mer direkt ledarskap och behärska befintliga system. Utbildning av krigsmän och av krigsvetenskapsmän är två sidor av samma mynt. Det ena förutsätter det andra. Försvarsmaktens dimensionerande uppgift förmågan till väpnade strider grundad på krigets krav står i centrum för båda. Forskning behövs inom försvars- och säkerhetspolitikens områden. Den fria forskningen bör ges ett större utrymme vid . En större fri kvot av direktantagna studenter skulle också innebära att civila studenter kan få del av den unika kunskap som Försvarshögskolan härbärgerar. Detta kan också utgöra en okonventionell ingång till de militära yrkena för akademiskt skolade som saknas . Regeringen har i försvarspropositionen aviserar en ny skolutredning. Vi välkomnar detta initiativ och förutsätter att hela officersutbildningen från ax till limpa kommer att ses över i ett sammanhang. 14 Dags också för yrkessoldater Att korttidsanställa soldater och sjömän som meniga är en nödvändighet. Främst de internationella insatserna men också kraven på samtränade förband av hög kvalitet som bidrar till att utveckla förbandens förmåga talar för detta. När regeringen öppnat för en förkortad grundutbildning av värnpliktiga ter sig korttidsanställda soldater och sjömän än mer angeläget. Regeringens idé om beredskapssoldater löser ett helt annat problem. Dessa behövs för att hålla hög beredskap i förband med internationella uppgifter men de är inte utbytbara mot kontinuerligt tjänstgörande soldater i den arbetande organisationen. Med korttidsanställda soldater och sjömän utnyttjas dessutom den dyrbara utbildning de värnpliktiga får under sin grundutbildning och bidrar till organisationen . Den hemförlovade soldaten och den förrådsställda materielen fungerar inte längre som huvudprincip för vårt försvar. Detta måste regeringen inse. Utan korttidsanställda äventyras hela ambitionen att skapa ett insatsberett försvar med hög kvalitet. Förnyelsen av försvaret kommer av sig redan innan den påbörjas. Även höjda beredskapskrav, t.ex. för att snabbt kunna reagera vid t.ex. en terroristattack talar för en större andel anställda. När värnpliktiga inte längre kontinuerligt tas in till utbildning finns det under vissa tider av året, särskilt , mycket begränsad beredskap. I förband med förmåga att motverka biologiska och kemiska stridsmedel bör andelen anställda vara hög av rena beredskapsskäl. Det ankommer på regeringen att i enlighet med slutsatser utforma arbetsrättsliga regler som är utformade på ett sätt som möjliggör korttids- och kontraktsanställning också av annan militär personal än befäl. 15 Kvinnor i försvaret Trots att det är beslutade att öppna officersyrket för kvinnor så finns det endast ca 400 kvinnliga yrkesofficerare, de utgör av officerskåren. Detta är ett misslyckande. Vi anser att flera åtgärder måste vidtas för att öka rekryteringen av kvinnor och för att behålla de kvinnliga yrkesofficerare som finns i aktiv tjänst. Det inom Försvarsmakten pågående arbetet med att ta fram en åtgärdsplan för att öka antalet kvinnliga officerare bör prioriteras och påskyndas. Det är nödvändigt att se över såväl fysiska antagningskrav som fysiska baskrav och ta reda på om de behöver differentieras mellan könen eller mellan olika tjänstgöringsplatser samt de fysiska kravens koppling till respektive befattning. Försvarsmakten har inte råd eller rätt att avsäga sig hälften av sin viktigaste resurs; människan. () () () () () () () () () () () ()