mot · GP02Fö255 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Fö255av m.fl. (kd)Det militära försvaret Sammanfattning Säkerhets- och försvarspolitiken är i omvandling. Det svenska försvaret ska bidra till fred, frihet och säkerhet för alla människor i vårt samhälle samt solidariskt bidra till fredlig utveckling i vår omvärld. Såväl civila som militära medel måste finnas till förfogande för detta. tar ett nödvändigt steg från storskalig invasionsplanering till en bredare utgångspunkt för försvars- och krisplanläggning. En av de viktigaste försvarspolitiska frågorna framöver är hur vi skapar balans mellan uppgifter och resurser för att ett svenskt, folkförankrat försvar ska utgöra ett effektivt och flexibelt säkerhetspolitiskt instrument. medverkan i det internationella säkerhetssamarbetet medför ökade krav på underrättelsetjänst och behovet av internationellt informationsutbyte. Därför är det nödvändigt att analysera hur den svenska underrättelseverksamheten med andra länder kan utvecklas för att möta olika hot, bland annat terrorism. Totalförsvarets resurser ska utformas med hänsyn till en större bredd av hot och även kunna användas vid olika internationella fredsfrämjande insatser. Resurserna ska präglas av hög kompetens, flexibilitet och kvalitet. De besparingar som gjorts riskerar att allvarligt försämra Försvarsmaktens förmåga att vara ett effektivt och aktivt säkerhetspolitiskt instrument när det gäller att upprätthålla ett nationellt försvar och att medverka i internationella fredsfrämjande operationer. En kontinuerlig förbandsverksamhet vidmakthåller och utvecklar den grundläggande försvarsförmågan, grundberedskapen och anpassningsförmågan. Genom det allt mer fördjupade PFF-samarbetet och vårt bidrag till EU:s gemensamma krishanteringsstyrka ökar de svenska förbandens samverkansförmåga med andra länders förband, vilket är säkerhetsskapande. Innehållsförteckning Sammanfattning 20 Innehållsförteckning 21 Förslag till riksdagsbeslut 22 1 Inledning 23 2 Hot 23 3 Närområdet 24 4 Europeiskt samarbete 24 5 Framtida konflikter 25 6 Beredskap mot terrorism 25 7 Försvarsmaktens ominriktning 26 8 Totalförsvarets förmåga och kapaciteter 26 9 Samverkansförmåga 27 10 Grundkrav på försvarsmakten 27 11 Väpnat försvar 27 12 28 13 Anpassningsförmåga 28 14 Internationella insatser 29 15 Nordiskt samarbete 29 16 Ett försvar i fyra väderstreck 30 17 Beredskap 30 18 Markstridsförbanden 30 19 Helikopterförbanden 31 20 Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet 31 21 Finansiering av fredsfrämjande truppinsatser 32 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om totalförsvarets beredskap mot terrorism. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att analysera hur den svenska underrättelseverksamhetens samverkan med andra länder kan utvecklas för att bl.a. möta olika hot från terrorism. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av försvarets ekonomiska styrning och om en uppföljning av verksamheten i syfte att skapa stabilitet i den framtida verksamheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kraven på grundläggande försvarsförmåga och grundberedskap skall ligga fast. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inriktningen att alla operativa insatsförband skall kunna användas för internationell verksamhet skall fastläggas i en konkret målsättning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det fordras en, med hänsyn till eventuella hot, följsam och flexibel försvarsstyrka baserad på en kontinuerlig och effektiv underrättelsetjänst. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att samordna övningsverksamheten så att förbandsverksamheten alltmer kan inriktas mot övningar av operativt sammansatta insatsstyrkor. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om betydelsen av en grundläggande och kontinuerlig förbandsverksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om resurser för internationella operationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det praktiska regionala PFF-samarbetet med övningar med allsidigt sammansatta förband i vårt närområde bör fördjupas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beredskapssystemet måste utvecklas i syfte att öka förmågan att möta krav på flexibilitet inför olika typer av hot. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det bör klarläggas när det nya brigadutbildningssystemet är genomfört. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hur personalen ur den först utbildade brigaden kan överföras till de nationella skyddsstyrkorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att fortsatta åtgärder måste vidtas som säkerställer helikopterförbandens fältduglighet och tillgången på helikoptrar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tydliga krav på bl.a. redovisningssystem och faktureringsrutiner bör fastställas för Försvarsmaktens underhållstjänst och stödverksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i propositioner tydligt redovisar fördelningen inom det nya anslaget 6:1 Förbandsverksamhet, beredskap och fredsfrämjande truppinsatser m.m. så att det klart framgår hur stor del av anslaget som är beräknat för fredsfrämjande truppinsatser. 1 Inledning Säkerhets- och försvarspolitiken är i omvandling. Målet är att svenskt försvar ska bidra till fred, frihet och säkerhet för alla människor i vårt samhälle samt att solidariskt bidra till en fredlig utveckling i vår omvärld. Det handlar om att både främja och försvara människors liv, frihet och rättigheter. Såväl civila som militära medel måste finnas till förfogande för detta. Det vidgade säkerhetsbegreppet ger nya förutsättningar för svensk försvars- och säkerhetspolitik. Kravet på handlingsfrihet kommer i fokus. Vårt moderna men sårbara samhälles motståndskraft mot nya typer av hot kräver god krishanteringsförmåga utmed hela skalan fredkriskrig. De nya säkerhetspolitiska hoten måste tas på allvar, vilket terrordåden i och visat. tar ett nödvändigt steg från storskalig invasionsplanering till en bredare utgångspunkt för försvars- och krisplanläggning. Av geografiska skäl är den säkerhetspolitiska utvecklingen i närområdet viktigast men genom terrordåd och den snabba IT-utvecklingen får vi även ett globalt närområde. En av de viktigaste försvarspolitiska frågorna framöver är därför hur vi skapar balans mellan uppgifter och resurser för att ett svenskt, folkförankrat försvar ska utgöra ett effektivt och flexibelt säkerhetspolitiskt instrument. 2 Hot Med det slut har tills vidare hotet om en storskalig militär operation riktad mot vårt land upphört. Risken för framtida konflikter föreligger dock i varierande grad på flera olika håll i dagens och i omvärlden. Även om öppna krig mellan länder har blivit mindre vanliga kan de ej uteslutas, varken regionalt i eller i andra delar av världen. Den tekniska utvecklingen gör vårt öppna samhälle mer sårbart och möjliggör även för relativt resurssvaga aktörer att få tillgång till kunskap eller att skaffa vapen som kan utgöra allvarliga hot och åstadkomma stor skada. I har det t.ex. varnats för ett elektroniskt . Terroristattacker och fjärrstridsmedel kan komma att användas i allt större utsträckning. Bristande kontrollsystem kan leda till ökad spridning av massförstörelsevapen, där biologiska och kemiska stridsmedel är förhållandevis billiga. I samband med ett svenskt deltagande i en internationell krishanteringsoperation finns en risk att vårt land blir utsatt för olika former av påtryckningar och hot. innebär globaliseringen, de nya säkerhetspolitiska hoten och politisk instabilitet att oroligheter och kriser i omvärlden kan få direkta konse- kvenser för och medborgarnas säkerhet. I en separat motion redovisas syn på säkerhetspolitiken. 3 Närområdet Av geografiska skäl är det naturligt att och det övriga närområdet är de områden där kan bidra mest och ta ett större ansvar för en fortsatt fredlig utveckling. Stärkandet av det regionala samarbetet och att inlemma i en alleuropeisk och transatlantisk säkerhetsordning bör därför vara hörnstenar i säkerhetspolitik. Här spelar EU och östutvidgningen en viktig roll, liksom det säkerhetsskapande PFF-samarbetet, där bland annat Natos och engagemang bidrar till att stärka den fred- liga utvecklingen och säkerheten. Trots vissa positiva tendenser utgör alltjämt en osäkerhetsfaktor i det svenska närområdet, inte minst avseende NBC-stridsmedel, där innehav utgör de enda permanent stationerade i närområdet. Osäkerheten om säkerhetspolitiska strategi och framtida utveckling måste räknas in i den svenska säkerhetspolitiska bedömningen. Ett öppet och nära samarbete med Nato är och bör vara en naturlig del av svensk säkerhetspolitik. Då Nato förändras och utvidgas kan det framöver komma att omfatta hela Öst- och , och måste därför ständigt vara berett att framöver pröva sin relation med Nato. framtida säkerhet måste tryggas tillsammans med andra fria och demokratiska nationer i . Vi måste därför ha handlingsfrihet att i takt med förändringar i omvärlden ta konsekvenserna av den djupa samverkan som vi har med de fredsbevarande krafterna i så att inte hamnar i ett sämre läge om den säkerhetspolitiska utvecklingen förändras. 4 Europeiskt samarbete Det europeiska samarbetet är i grund och botten ett fredsprojekt. Säkerheten i bör främst lösas med en gemensam säkerhets- och försvarspolitik (GUSP) inom ett utvidgat EU. bör ta aktiv del i EU:s arbete med krishantering, samt förstärka och viktiga konfliktförebyggande arbete. Med den pågående östutvidgningen finns möjligheter att upprätta ett enat och fredligt . medlemskap i utgör i sig en säkerhetspolitisk fördel för vårt land. Strävan från olika länder i Öst- och att bli medlemmar i har en generell stabiliserande och säkerhetsfrämjande effekt. 5 Framtida konflikter Teknikutvecklingen har möjliggjort att vapeninsatser kan göras med långa skjutavstånd och med hög precision. Det kommer därmed att bli svårare att urskilja ett militärt slagfält. Dagens plattformar inom mark-, sjö- och luftstridskrafterna kommer att kunna ledas allt snabbare genom den utveckling som sker i lednings- och informationssystemen. har det moderna samhällets beroende av informationsteknik skapat möjligheter för en angripare att åstadkomma stora skador utan att använda konventionell krigföring. Utvecklingen av traditionella vapen liksom IT-vapen innebär att det blir svårare att skydda samhällets infrastruktur mot angrepp. Framtida konflikter kan bli svårare att urskilja från början. Olika händelser kan utvecklas i en glidande skala, där gråzonen mellan fred och krig blir betydelsefull. För samhället blir det en osäkerhet om när ett eventuellt angrepp kommer, hur det ser ut, vem som angriper och varifrån det kommer. 6 Beredskap mot terrorism Den vidgade säkerhetssynen och svensk säkerhetspolitik täcker ett helt spektrum av hot både i krig och fred. Denna hot- och riskbild innehåller naturligtvis stora osäkerhetsmoment för det fredstida samhället. Därmed får samhällets förmåga att möta och hantera olika kriser och konflikter ökad betydelse. Terroristattackerna i och visar på ett tydligt sätt behovet av en bred utgångspunkt för samhällets försvars- och krisplanering. Genom att undvika en motståndares starka sidor kan en angripare istället utnyttja egna möjliga starka sidor eller okonventionella och helt oväntade metoder för att söka nå framgång. De nya säkerhetspolitiska hoten i form av bland annat terrorism måste tas på allvar av alla öppna och därmed sårbara demokratiska stater. Hur kan försvara sig och förhindra ett angrepp från en aktör som väljer ett annat slagfält än det militära? Även om vi inte kan ha beredskap mot rena självmordsattacker bör totalförsvarets beredskap mot olika former av terrorattacker med okonventionella metoder och vapen stärkas. medverkan i det internationella säkerhetssamarbetet medför ökade krav på underrättelsetjänst. Eftersom den svenska underrättelsetjänsten inte kan bedriva en heltäckande omvärldsbevakning blir samverkan med andra länder viktig för att vi skall kunna få del av den information som vi behöver utifrån en bredare hotbild. Det är därför nödvändigt att analysera hur den svenska underrättelseverksamhetens samverkan med andra länder kan utvecklas för att bland annat möta olika hot från terrorism. 7 Försvarsmaktens ominriktning Utvecklingen från ett stort invasionsförsvar till ett modernt, högteknologiskt och flexibelt insatsförsvar med hög personell och materiell kvalitet och god anpassningsförmåga mot nya hot och risker innebär en genomgripande förändring i Försvarsmakten. Samordnade insatser kräver hög lednings-, informations- och underrättelseförmåga på alla nivåer. Även om det ekonomiska utfallet av verksamheten på Försvarsmaktens olika anslag sammantaget hållits har ett överskridande av besparingsskäl på förbandsverksamheten lett till omfattande neddragningar på verksamheten innevarande år. Detta riskerar att urholka Försvarsmaktens förmåga att vara ett effektivt och aktivt säkerhetspolitiskt instrument bland annat när det gäller vårt nationella försvar liksom för att medverka i internationella fredsfrämjande operationer och att anpassa försvaret i händelse av en försämrad säkerhetspolitisk omvärldsutveckling. anser att det allvarliga överskridandet på anslaget 6:1 Förbandsverksamhet och beredskap m.m. måste leda till en översyn av den ekonomiska styrningen och uppföljning av verksamheten i syfte att skapa stabilitet i den framtida verksamheten. 8 Totalförsvarets förmåga och kapaciteter Totalförsvaret ska vara en samlad nationell angelägenhet för alla slags situationer där våra försvarsmedel kan användas. Det ska innehålla ett sammanhängande beredskapssystem och ha en enhetlig ledning. Ytterst är syftet att hela och dess invånare ska skyddas. De säkerhetspolitiska övervägandena och hot och risker mot ligger till grund för försvarets huvuduppgifter. Totalförsvarets resurser ska utformas med hänsyn till en större bredd av hot, och även kunna användas vid olika internationella fredsfrämjande insatser. Hög kompetens, kvalitet och flexibilitet ska prägla totalförsvaret. måste ha en fortsatt betryggande försvarsförmåga för att kunna möta närtida hot vid omvärldsförändringar. anser att de krav på grundläggande försvarsförmåga och grundberedskap som beslöts av (bet. 99/00:FöU2) skall ligga fast och inte urholkas genom resursbrist. Genomgående för försvaret ska vara dess flexibilitet och förmåga att kunna verka i olika situationer och med olika grad av insatser. Särskilt viktig är därvid förmågan till samverkan med andra länders försvarsresurser och förmågan till snabba och resoluta insatser både vid direkt försvar eller vid internationella insatser. Detsamma ska gälla för att stärka samhällets förmåga att bemästra dess sårbarhet och att kunna hantera katastrofer och svåra kriser och påfrestningar. I en svårförutsägbar omvärldsutveckling är det därför nödvändigt att ha beredskap också för att dagens gynnsamma säkerhetspolitiska läge kan komma att försämras. Vi måste därför fortsatt ha en betryggande försvarsförmåga för att kunna möta både närtida hot mot vårt land och framtida hot vid omvärldsförändringar. 9 Samverkansförmåga Enligt artikel 51 i har rätt att begära hjälp utifrån i händelse av ett väpnat angrepp. Detta bör beaktas när det nya insatsförsvaret utvecklas. Kraven på samverkansförmåga (interoperabilitet) nationellt och internationellt ökar allt mer. Genom det allt mer fördjupade PFF-samarbetet och vårt bidrag till EU:s gemensamma krishanteringsförmåga ökar de svenska förbandens samverkansförmåga med andra länders förband, vilket är säkerhetsskapande. Medlemskapet i det västeuropeiska försvarsmaterielsamarbetet (WEAG) innebär möjligheter att påverka inriktningen av en framväxande europeisk försvarsindustripolitik. Ett nära materielsamarbete möjliggör full samverkansförmåga vid internationella insatser. Härav följer att den av Nato med partnerländerna utvecklade standarden för samverkan utgör en viktig grund för förmåga. beslut innebar att alla operativa insatsförband skall kunna användas för internationell verksamhet. anser därför att denna inriktning för ökad interoperabilitet skall fastläggas i en konkret målsättning. 10 Grundkrav på försvarsmakten Den fredstida strukturen, verksamheten och grupperingen ska ge goda förutsättningar att hantera olika förekommande hot. Vid skyddet av landets integritet ska IKFN-förordningen fortsatt vara normgivande för uppbyggnad, beredskap och åtgärder. En insatsorganisation ska alltid vara tillgänglig. Förmåga att motstå en våldsam inledning av ett väpnat angrepp mot ska ha hög prioritet. 11 Väpnat försvar Även under nuvarande säkerhetspolitiska läge då tänkbara hot leder till att det endast finns små anspråk på omedelbar militär förmåga, måste det militära försvarets verksamhet och utveckling präglas av att uppgiften att försvara landet mot väpnade angrepp är det yttersta motivet för det militära försvarets existens. Vår säkerhet ställer krav på att det alltid ska vara möjligt att genomföra väpnat försvar. Försvarsmakten ska ha en sådan styrka, sammansättning, beredskap och gruppering att den kan verka förtroendeskapande och krigsavhållande vid säkerhetspolitiska kriser, särskilt i vårt närområde. Det fordras därför en, med hänsyn till eventuella hot, följsam och flexibel försvarsstyrka baserad på en kontinuerlig och effektiv underrättelsetjänst. 12 anser att det väpnade försvaret ska bygga på en insatsorganisation, en mobiliseringsbar beredskapsorganisation och en planerad tillväxtorganisation. På så sätt kan en successiv styrketillväxt åstadkommas utan låsning till särskilda tidsmått. ska utgöra bas för vår förmåga att genomföra internationella insatser. Förmågan till väpnad strid och utnyttjande av förband i behovssammansatta operativa insatsstyrkor är den verksamhet som Försvarsmaktens resurser skall kraftsamlas till. Detta kräver mycket god samverkansförmåga. Det är därför viktigt att samordna övningsverksamheten så att förbandsverksamheten allt mer kan inriktas mot övningar av operativt sammansatta insatsstyrkor för att på så sätt utveckla personalens kompetens. 13 Anpassningsförmåga Den grundläggande försvarsförmåga som, enligt Försvarsberedningens bedömning, motverkar ett invasionshot , har urholkats genom den ekonomiska situationen. Eftersom de flesta av oss vill kunna försvara vår demokrati även gäller det att planera långsiktigt. Försvarsmaktens viktigaste uppgift är samordnad väpnad strid på alla konfliktnivåer. I modern krigföring är det allt mer väsentligt att kunna uppträda integrerat och samordnat med utnyttjande av alla stridskrafter. Denna förmåga krävs för att vi skall ha beredskap att kunna möta angrepp i samband med kriser som kan utvecklas ur nuvarande omvärldsläge och för att vi skall kunna vidta rimliga anpassningsåtgärder. Regeringen bedömer i budgetpropositionen (prop. 2001/02:1) att Försvarsmaktens operativa förmåga utifrån de fyra huvuduppgifterna är godtagbar. anges bland annat att övningar med kompletta förband har måst inskränkas till samövning av funktioner samt att officerarnas förmåga att leda sammansatta större förband i komplexa stridssituationer inte har förbättrats. Försvarsmaktens anpassningsförmåga ligger bland annat i övningsverksamheten som är helt nödvändig för att behålla och inspirera kvalificerad personal. vill därför betona betydelsen av en grundläggande och kontinuerlig förbandsverksamhet som vidmakthåller och utvecklar den grundläggande försvarsförmågan, grundberedskapen och anpassningsförmågan. 14 Internationella insatser Totalförsvarets förmåga till internationella insatser har hög prioritet. Den utveckling som sker inom EU ska vara normgivande, som optionen att samverka med Nato fördjupas. Förmågan att samverka med andra länder ska utvecklas. Särskilt viktigt är fredsfrämjande operationer, katastrof- och flyktinghjälp, flexibilitet och möjligheter till snabba insatser. Multifunktionella fredsfrämjande och humanitära insatser ställer stora krav på ett nära samspel mellan civila och militära resurser. Förmågan att delta i fredsframtvingande insatser är grunden i utvecklingen och utbildningen av olika krigsförband. kommer att kunna delta i den fredsfrämjande och humanitära verksamheten på stor bredd med de resurser som står till förfogande. anser att resurser måste avsättas som leder till att kan avdela förband från alla försvarsgrenar till internationella operationer. 15 Nordiskt samarbete Om det säkerhetspolitiska läget försämras skall vår säkerhetspolitik bidra till att spänningen i omvärlden och särskilt i vårt närområde begränsas. Vi skall kunna försvara vårt territorium mot kränkningar och angrepp och kunna agera för att tillvarata svenska intressen. Härvid är fortsatt nordiskt samarbete viktigt för att tillvarata de nordeuropeiska intressena på bästa sätt. Genom att de nordiska länderna samövar sina fredsfrämjande förband blir dessa mer effektiva och intressanta vid större insatser. I propositionen Förändrad omvärld omdanat försvar (prop. 1998/99:74) angavs bland annat att gemensamma insatser i och Arktis- och är mycket betydelsefulla och att de bl.a. kräver uthålliga resurser. I samband med internationella kriser är de uppgifter som åligger markstridsförband synnerligen påtagliga och måste därför satsa på sådana förband som flexibelt kan anpassas till aktuell uppgift. För att vi ska kunna få en modern försvarsmakt som är interoperabel med andra länders måste utvecklingen av sjö- och luftstridskrafternas förmåga att delta i fredsframtvingande operationer i vårt närområde fortsätta. De aktiviteter vi väljer att delta i bör därför bidra till att stärka vår förmåga att samverka med Nato- och partnerländerna. Detta är ett sätt att bibehålla och utveckla kompetens och operativ förmåga i hela skalan från fred till krig. anser att det praktiska regionala PFF-samarbetet med övningar med allsidigt sammansatta förband i vårt närområde bör fördjupas. Ju bättre och bredare interoperabilitet vi får både nationellt och internationellt, desto färre förberedelser inför övningar och internationella operationer behöver göras. 16 Ett försvar i fyra väderstreck Eftersom hela landet ska kunna försvaras och insatser kunna göras överallt och snabbt, inte minst vid fredskatastrofer, vill se en uppbyggnad av det väpnade försvaret i fyra väderstreck där grundorganisationen och operativa värderingar är sammanvägda. I botten bör alltid ligga överväganden om hur ett nationellt existensförsvar ska kunna byggas upp om förhållandena skulle kräva ett förnyat strategiskt bedömande. 17 Beredskap Nästan all verksamhet som är kopplad till de fyra huvuduppgifterna måste ses i ett beredskaps- och tidssammanhang. Totalförsvarets beredskap ska vara flexibel och följaktligen differentierad både vad gäller civilt samhällsförsvar och väpnat försvar. En del av uppgifterna måste kunna lösas , som t ex försvar av territoriell integritet och hävdandet av den nationella suveräniteten, samt insatser vid katastrofer och andra svåra påfrestningar. För att möta plötsliga, mindre och väpnade angrepp, delta i fredsfrämjande insatser i närområdet och i humanitära hjälpinsatser globalt rör det sig om dagar och veckor. För en tredje beredskapskategori, under någon eller några månader, omfattas övriga fredsfrämjande operationer utanför . Slutligen berör den långsiktiga beredskapen (ett till ) förebyggande katastrofberedskap och invasionsförsvar. anser att beredskapssystemet måste utvecklas i syfte att öka förmågan att möta krav på flexibilitet inför olika typer av hot. 18 Markstridsförbanden Regeringen anför i budgetpropositionen (prop.