mot · GP02K243 · 2001-10-05 00:00:00 — DAB har sagts vara den nödvändiga tekniska utvecklingen inom radio och är den digitala sändningsstandard som valts för marknätet för att kunna ersätta dagens analoga sändningar. DAB började sändas reguljärt av SR 1995. Det digitala utbudet i marknätet består av SR:s kanaler P1, P2, P3, P4, P6 (International) och P7 (Sisuradio, finskspråkig kanal). Enbart sändningskostnaderna för DAB, som SR betalar till sändarbolaget , uppgår till . Sändningarna når av landet men kan bara tas emot av knappt 500 mottagare som finns hos lyssnarna. Från början sades att DAB skulle leda till lägre sändningskostnader, men verkligheten har blivit den rakt motsatta. Orsakerna till misslyckandet med DAB är flera. Mottagarna är dyra, den billigaste kostar fortfarande ca . DAB har inte heller skapat något mervärde för lyssnarna. Eftersom de privata lokalradiostationerna inte finns med är utbudet begränsat. Priset på mottagare kan regeringen inte göra mycket åt, men utbudet styrs av politiska regler. De viktigaste gäller vilka villkor som ställs upp för den privata radions deltagande. Långa tillståndsperioder och möjligheter att förändra programutbud och ägande är av avgörande betydelse. Långsiktighet och förutsägbarhet måste vara grundläggande i utarbetandet av en ny ordning för digital radio. En utvärdering av den misslyckade satsningen på DAB behöver göras. Det är dock viktigt att understryka att det fortsatta arbetet inte får låsas fast vid enbart en av många möjliga standarder och tekniker. Den valda tekniken måste förutsättningslöst prövas mot såväl nätradio som sändningar via eller andra mobiltelefonnät. Fortsatt sändning med analog teknik kommer sannolikt att behövas framöver om inte avgörande tekniksprång tas, som medger mycket billiga digitala mottagare och därmed allmän spridning. Det är viktigt att framhålla att grunden måste vara radions innehåll och tillgänglighet, inte fixering vid tekniken för sändning. Syftet med regeringens satsning på digital-TV i marknätet är att gynna en teknik som möjliggör begränsningar och kontroll. Vi har länge hävdat att det är ett illa genomtänkt projekt. Valet av den markbundna tekniken begränsar inte bara den möjliga mångfalden, utan leder till statlig kontroll över vem som skall få sända. Dessutom kostar den mer utan att kunna erbjuda vare sig interaktivitet eller datakommunikation. Det digitala marknätet motverkar därmed den informationstekniska utvecklingen. Frågan om det digitala marknätet för TV-sändningar handlar emellertid inte bara om bortkastade miljarder och försök till politisk kontroll över TV. Det handlar också om möjligheterna att bygga ut andra mobila tjänster. Frekvensutrymmet i etern är begränsat och det skall räcka till TV, radio, personradiotrafik, mobilteletjänster och radiobaserad bredband. Det gör det angeläget och nödvändigt att utnyttja frekvenserna effektivt och till rätt saker. Digital TV i marknätet riskerar att låsa upp breda frekvensområden som annars kan användas till mobila Internettjänster. , , har som ansvarig myndighet också avrått från utbyggnad av det digitala marknätet just av denna anledning. Det riskerar att skada IT-utvecklingen i . Verksamheten i det digitala marknätet bör grundas på marknadsmässiga överväganden bland aktörerna på marknaden. Det gäller bland annat de radio- och TV-företag som har ett naturligt intresse av att utveckla formerna för digitala sändningar, men också företag som utvecklar olika former för digital kommunikation. 5.5 En levande tidningsmarknad Det skrivna ordet har en stark ställning trots radion och televisionens utveckling. Konsumtionen av kommersiella tidningar ökar, och det enorma utbudet av såväl facktidningar som gratistidningar utan statliga subventioner tas väl emot av läsarna. Medierna går inte längre att snävt dela in i olika fack. Tidningar som och Vision finns visserligen på papper, men är också starka på Internet. Detta skapar en konkurrens över mediegränserna som inte funnits tidigare. Ny teknik ger bättre ekonomiska möjligheter också för den som vill producera tidningar. Det är intressant att se att de tidningar som inte kommer i fråga för statliga stöd eller subventioner, nämligen fack- och specialtidningar, klarar sig väl och till och med ökar. Presstödets syfte har historiskt sett angivits vara att bidra till mångfalden på dagstidningsmarknaden för att främja en allsidig nyhetsförmedling och opinionsbildning. Socialdemokraternas inställning till presstödet grundas enligt vår mening på en överdriven tilltro till stödets positiva effekter för mångfalden, det fria ordet och den fria opinionsbildningen. Det stora antalet tidningsnedläggningar och gjorda erfarenheter visar att presstödet till stor del använts för att täcka tidningarnas löpande utgifter i stället för till att främja nödvändiga rationaliseringsåtgärder. Den önskvärda effekten av presstödet hade varit att det använts till att göra tidningarna mindre beroende av statligt stöd, men i stället har tidningarna anpassat sig efter stödet och blivit permanent presstödsberoende. Följden har blivit att ekonomiska problem inte har åtgärdats. Bidragen har ofta medverkat till att brister som gjort att läsarna lämnat tidningen permanentats. Härutöver innebär presstödet att konkurrensvillkoren gentemot icke-presstödstidningar snedvrids, vilket kan innebära att också av läsarna uppskattade tidningar får ekonomiska svårigheter. Det är ett orimligt förhållande. Mot denna bakgrund föreslår vi att presstödet avvecklas. För att underlätta avvecklingen ur tidningarnas synvinkel föreslår vi att reklamskatten avskaffas och att en neutral tidningsmoms införs. 5.6 Reklam i radio och TV De svenska reklamreglerna innehåller olika villkor för reklam beroende på distributionssätt. Satellit och kabel går under sändarlandets regler, under det att i marknätet gäller det svenska regelverket. Den senaste utdelningen av sändningstillstånd för marksänd digital-TV visar det absurda i svenska reklamregler, i och med att programbolag verksamma i , och tilldelats sändningstillstånd. Programbolagen kommer att lyda under respektive lands reklamregler, vilket innebär att såväl fransk, engelsk som svensk lag kommer att vara tillämplig, inom samma sändningsform, i . En översyn av reklamreglerna är därför nödvändig. Utvecklingen har enligt vår mening utvisat att hela lagstiftningen på området är föråldrad. Den kanal som väljer att sända för mycket reklam kommer snabbt att förlora tittare och anpassa sig till vad som är en rimlig kombination av reklam, avgifter och motsvarande. Regleringen av tiden för reklam bör därför avvecklas, såväl i svensk lagstiftning som i EU:s TV-direktiv. Vad som däremot är viktigt i sammanhanget är att det tydligt och klart anges när det är reklam som sänds, respektive vad som sänds på uppdrag av annan. 5.7 EU:s TV-direktiv EU skall arbeta för att utvidga den inre marknaden och få bort offentliga monopol. TV-bolagen bör fritt förfoga över programinnehållet. Det är oacceptabelt att EU ställer krav på en viss sammansättning av programmen som t.ex. viss andel europeiska program. Det finns ingen anledning för EU att detaljreglera vilket ursprungsland programmen i TV har. EU:s uppgift är att möjliggöra tjänsternas fria rörlighet, inte reglera vilka länder programmen får komma ifrån. TV-direktivet bör därför avskaffas. 5.8 Begränsa must carry-regeln Den s.k. must carry-regeln innebär att kabel-TV-företagen är skyldiga att, i kabelnäten, distribuera ett antal program, som sänds med tillstånd av regeringen, utan avgift. Det finns enligt vår mening ingen anledning att ålägga kabelägare att kostnadsfritt distribuera kommersiella program. Det kan vidare ifrågasättas om dagens omfattande must carry-skyldighet är förenlig med yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). I 3 kap. 1§ andra stycket YGL stadgas nämligen: Den frihet som följer av första stycket hindrar inte att det i lag meddelas föreskrifter i fråga om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning ... Kravet på allmänhetens tillgång till allsidig information måste rimligen anses tillgodosett genom att de licensbetalda public service-kanalerna och omfattas av must carry-skyldigheten. Som public service-kanaler är det deras uttryckliga uppdrag att tillhandahålla just allsidig information. Därmed kan det inte anses befogat att must carry-skyldigheten skall omfatta andra kanaler för att tillgodose informationsbehovet. Must carry-regeln bör därför begränsas till enbart de licensfinansierade public service-kanalerna. 6 Public service statligt betalda program 6.1 De statliga programmen måste leva upp till nya krav Det är nu dags att bryta upp från det gamla public service-tänkandet och låta det öppna samhällets grundläggande principer om mångfald och oberoende gälla även på etermediernas område. Ett modernt public service-tänkande, där public service ses som ett komplement i stället för som konkurrent, bör etableras. Också i med stort medieutbud finns det ett behov av att med offentliga medel säkerställa tillgången på vissa typer av program. Utgångspunkterna för vilken programverksamhet som skall finansieras med offentliga medel bör formuleras på följande sätt; Offentlig finansiering skall bara användas för program och verksamheter som kompletterar övrigt medieutbud, innehålls- och kvalitetsmässigt. Public service-programmen skall komma alla till del. Offentligt finansierade program måste präglas av högsta kvalitet. Utgångspunkten måste vara att medierna skall stå fria från staten. Bara på så sätt kan det fria och öppna samhället värnas. Det innebär att public service inte kan ses som något allmänt inslag i mediestrukturen. Den kan endast motiveras om andra aktörer inte kan fullfölja uppgifter som staten finner omistliga. Public service skall alltså ses som ett komplement till den fria mediestrukturen. Staten har att noga ange vilka uppgifter som skall anses nödvändiga, även om de inte är kommersiellt bärkraftiga. Till sådana uppgifter kan höra mer omfattande kulturprogram, program för minoriteter, nyhetsrapportering i den mån delar av landet inte täcks av andra m.m. Det ligger i sakens natur att public service-uppdraget kontinuerligt måste prövas i ljuset av vad andra aktörer på mediemarknaden erbjuder. Värnandet av svenska språket är en huvuduppgift. Kärnuppdraget bör även omfatta en spegling av hela landet och dess kulturliv. Med detta synsätt blir public service-uppgiften mer begränsad än . Den ställer inte krav på statliga företag av den typ och omfattning som gäller för dagens SR och SVT. Hela eller delar av dessa företag bör därför försäljas. Public service-programmen skall komma alla till del. De måste präglas av högsta kvalitet. En utgångspunkt bör vara att den public service-verksamhet som är motiverad bör produceras efter upphandling eller på entreprenad. Det öppnar möjlighet för många att medverka. Det reducerar också behovet av egna produktionsresurser ägda direkt eller indirekt av staten. Nya organisationsformer måste skapas för bl.a. Radiosymfonikerna, Radioteatern och SVT Drama när public service-villkoren förändras. Sändningen av public service-produktionen kan ske på flera sätt. En möjlighet är att den sker inom ramen för andra företags radio och TV-program. Ett sådant alternativ gör det möjligt att inordna public service-produktionen i ett mer mångfasetterat sammanhang, i annan radio och TV-verksamhet, men också i annat medieutbud. Det gör det också möjligt att samfinansiera public service-programmen. Public service-ansvaret skulle på så sätt komma att utvecklas till ett stöd för viss kvalitetsproduktion. Staten skulle inte behöva äga något sändningsbolag alls. En annan möjlighet är att sända public service-programmen i speciella kanaler. Det gör det tydligare vilka program staten stödjer. Sådana kanaler finns också i andra länder och har där kunnat utvecklas till goda kvalitetskanaler. En nackdel kan vara att staten med detta alternativ sannolikt måste finansiera en större del av produktionen på egen hand. Jämfört med dagens SR och SVT kan dock rena public service-kanaler ges en tydlig och målinriktad utformning. 6.2 TV-licens och finansiering Det statliga programutbudet kräver någon form av finansiering. Den tekniska utvecklingen gör att TV-avgiften, eller mer korrekt, skatten på innehav av TV, passar allt sämre. Tekniskt är det möjligheten att ta emot TV-signalen och se på TV som avgör om man skall betala avgift. Det kunde man tidigare enbart med TV och video. Den nya tekniken gör det möjligt att se på TV i en vanlig dator om man har ett s.k. , vilket medför skatteplikt. kommer dessutom möjlighet att se på TV via Internet, s.k. webb-TV, eller via bredband. Därmed blir datorer med bra Internetanslutning eller bredband avgiftspliktiga. För att hantera avgiften behövs ett register över vilka hushåll som har TV-mottagare, vilket nu utökas till att även innefatta datorer med bra Internet- eller bredbandsanslutning. Tekniken springer därmed ifrån systemet med TV-avgift. Med en modern definition av public service och en successiv avveckling av det statliga företagandet inom mediebranschen upphör också motiven för en särskild TV-avgift. Avgiftsfinansieringen bör därför avskaffas och public service-verksamheten finansieras gemensamt av skattemedel liksom annan verksamhet som befinns omistlig för allmänheten. Inför uppbyggnaden av det digitala marknätet förs nu dessutom en modell fram där TV-tittarna krävs på ytterligare avgifter. För att hantera de digitala marksändningarna av TV har regeringen skapat ett nytt monopolbolag, . skall koda och marknadsföra de marksända digitala TV-sändningarna. För att kunna ta emot marksänd digital TV krävs en särskild dekoder som omvandlar de digitala signalerna till de analoga som TV:n är byggd för. Samtliga kanaler i marknätet krypteras. För att kunna dechiffrera de krypterade kanalerna krävs därför att man köper ett programkort från och sedan betalar en årlig administrationsavgift för detta. Det innebär att det inte räcker med att betala TV-licensen för att se program digitalt. Vi avvisar denna modell för att avgiftsbelägga licensbetalda program. Det är inte rimligt att ta ut en avgift eller skatt för samma program två gånger. 6.3 Statligt betalda program skall vara allmänt tillgängliga har i tillstånden för digitala sändningar ålagts att sända de digitala programmen också via satellit. Det är bra att fått frihet att distribuera sina program via satellit. I takt med att de digitala sändningarnas andel ökar kommer satellitsändningar att öka i betydelse. Vi anser att det bör införas en möjlighet för samtliga satellitoperatörer att distribuera program. Företaget bör därför åläggas att kostnadsfritt tillhandahålla satellitoperatörer public service-kanalerna, såväl analogt som digitalt, under förutsättning att mottagningen kan ske utan kostnad. 7 De fyra statliga företagens framtid 7.1 Nya roller för SVT, SR och UR SVT, UR och SR står inför stora krav på förändringar. Skall de klara konkurrensen med andra medieföretag krävs resurser både för teknik- och programutveckling. Inte minst prisutvecklingen för t.ex. sportevenemang visar på svårigheten för SVT att konkurrera om attraktiva turneringar. Möjlighet att skapa allianser med andra medieföretag för samordnade inköp och produktioner blir viktigare, liksom möjligheten att distribuera material i nya distributionsformer som ex. över Internet. Dagens roll som helstatliga public service-företag blockerar effektivt många av utvecklingsvägarna. Likheterna med är stora. Det statliga ägandet hämmar utvecklingen av företagen. Möjligheterna att långsiktigt säkra en nödvändig finansiering är begränsad. Möjligheterna att knyta allianser likaså. Företagen snärjs i stället av ökade krav på detaljreglering, vilket hindrar en nödvändig utveckling. Uppdragsgivarna i form av riksdag och regering står oförmögna att hantera de avgörande nödvändiga frågorna. När hela eller delar av SVT, SR och UR ges ett nytt ägande ges de bättre förutsättningar att agera på den förändrade mediemarknaden. Vid privatiseringen skall ett folkligt spritt ägande eftersträvas. Därigenom öppnas möjligheterna att konkurrera på likvärdiga villkor med andra medieföretag utan den tvångströja som dagens statliga ägande ger. Nya finansieringsformer, nya distributionsformer, möjlighet till betaltjänster och allianser med andra mediebolag bäst genom ett breddat ägande. Ett engagerat, kunnigt och intresserat ägande skulle stärka företagen avsevärt. En fråga som särskilt behöver övervägas är möjligheten att skapa mångfald och konkurrens inom radioområdet. Stopplagen och kraven på skönhetstävlingar har inneburit att privatradion varken vågat eller kunnat delta i utbyggnaden av DAB-sändningar. Det är endast SR som har tillstånd att sända rikstäckande programverksamhet. Vid en privatisering av bör därför eftersträvas att minst två konkurrerande bolag skapas. UR sänder inte i någon egen kanal utan tillverkar program som sedan sänds i någon public service-kanal. Ställningen som offentligt finansierat medieföretag innebär en osund konkurrens på den svenska utbildningsmarknaden och i förhållande till de andra medieföretag som verkar inom detta område. UR:s ställning innebär att licensmedel används för verksamheter som andra medie- och utbildningsföretag kan bidra med. För att öka mångfalden på detta område föreslår vi att UR säljs. Det skulle ge utrymme för fler fristånde programföretag med utbildningsambitioner. UR bör privatiseras som ett renodlat e-learningföretag utan kopplingar till SVT eller SR. Därmed skapas bättre möjligheter för företaget att utvecklas på marknaden för distansutbildningar och elearning. Det finns betydande värden i utbildningskompetensen inom företaget, vilket kan frigöras för att t.ex. finansiera annan programverksamhet. 7.2 är det statliga bolag som har monopol på all analog TV-distribution i marknätet och på huvuddelen av radiodistributionen. I sändningstillstånden mellan staten och public service-bolagen och mellan staten och framgår att man är tvingad att använda för utsändningarna. Regeringen har även givit monopol på utsändningarna i det digitala mark-TV-nätet. Ingen upphandling har skett. monopol på marksänd radio och TV bör avskaffas och verksamheten utsättas för konkurrens. Vidare bör public service-företagen åläggas att upphandla sin distribution i konkurrens. Ett första steg kan vara att överföra till . () Per () () () () () (m) () () () () () Per ()