mot · GP02Ju368 · 2001-10-05 00:00:00 — Detta visar att kriminalvården misslyckats med sin målsättning att rehabilitera människor och få dem att bryta en kriminell livsstil. Undersökningar med fokus på internernas bakgrund och sociala förhållanden visar inte helt oväntat att de intagna har en omfattande problematisk bakgrund utöver den rent brottsliga. Därför borde kriminalvårdens möjligheter att förebygga brott tillvaratas bättre och verksamheten inriktas på att den dömde ska få hjälp att komma tillrätta med sitt problematiska levnadsmönster. Kriminalvårdens arbete bör utvärderas och goda exempel bör tas tillvara i förändringsarbetet. Det är en angelägen uppgift att på olika sätt försöka förändra det faktum att många av dem som avtjänar fängelsestraff återfaller i brott. får vårdpersonalen i svensk kriminalvård betydligt mindre utbildning än personalen inom dansk, norsk och finsk kriminalvård. anser att en betydande utbildningssatsning ska genomföras för att höja kompetensen, framför allt hos den personal som arbetar nära de intagna. Utbildningstiden bör förlängas och statusen på vårdaryrket måste höjas. Det är nödvändigt för att öka rekryteringen av unga som söker arbete inom kriminalvården. Kriminalvården måste kunna erbjuda utvecklingsmöjligheter så att ambitionen att bli kvar inom yrket ökar. De omfattande besparingar som genomförts inom kriminalvården har även påverkat häktessituationen. Häkten har stängts eller inte haft tillräckligt med platser. Beläggningsökningen beror i huvudsak på att antalet klienter som väntar på anstaltsplats och antalet häktade har ökat. Larmrapporterna har varit täta från många av landets häkten. förbättrades visserligen siffrorna, men situationen anses på många håll ohållbar. Enligt uppgift avtjänade inte mindre än 800 personer sina straff i häkten. Det är en ökning med 100 . Till fängelse dömda personer förvaras i häkten är 240 personer. har behandlat frågan om häktesplatser i ett antal betänkanden. Där har framhållits att målsättningen ska vara att ingen fängelsedömd ska förvaras i häkte längre än efter det att dom blivit verkställbar. Denna målsättning går alltså inte att uppnå med nuvarande resursbrist. anser att ett angeläget mål måste vara att hålla anstalterna och häktena fria från droger och att personalen får resurser och möjligheter att på ett effektivt sätt kontrollera att drogfriheten efterlevs. Den intagne och den häktade ska erbjudas behandling vid alkohol- och narkotikamissbruk. Drogtester bör användas i större utsträckning när personalen misstänker missbruk. konstaterar att omfattningen av kontrollåtgärder i anstalter och häkten i form av grundliga visitationer och urinprovstagningar har minskat. Det vill ändra på genom att tillföra resurser så att personalen hinner med och har instrument för att på ett effektivt sätt få kontroll över narkotikan på anstalterna. Vi anser också att man på anstalterna bör införa en sektionering och ett smågruppssystem, vilket är resurskrävande men verkningsfullt. I och med att de intagna endast får umgås i mindre grupper ökar förutsättningarna för att narkotikamarknaden på anstalten ska försvinna. I regeringsförklaringen tar regeringen upp vilka mål man har med den svenska kriminalvården: Kriminalvårdens insatser för att förebygga återfall i grov brottslighet och drogmissbruk ska öka. I budgetpropositionen nämns också vilka mål verkställigheten ska ha, och man redogör för hur programverksamheten fungerat: Totalt uppgick de intagnas deltagande i programverksamheten till av tillgänglig tid. Trots att detta innebär en minskning med en procentenhet jämfört får läsaren en uppfattning att deltagandet varit förhållandevis omfattande. För den oinsatte men även andra dras slutsatsen att i ordet programverksamhet ligger motivationsträning, brotts- och missbruksprogram etc. Sanningen är, enligt kriminalvårdens officiella statistik KOS 2000, en helt annan. I KOS redovisas de intagnas sysselsättning där av tillgänglig tid använts till arbete, till klientutbildning, till annan strukturerad verksamhet, till outnyttjad tid och till brotts- och missbruksrelaterade program. Det är allvarligt om regeringen gör en annan definition av programverksamhet än den som har egentlig brotts- eller missbrukspåverkande syfte och som kan ge den kriminelle motivation för att börja ett hederligt liv. En väl utbyggd programverksamhet för intagna är en helt avgörande faktor om man skall lyckas vända de intagnas intresse från droger och kriminell livsstil till eget ansvarstagande för sin verkställighet och ytterst sitt liv. Väl fungerande motivationsavdelningar som kan genomföra kognitiva program är nödvändigt. anser att man också bör överväga att införa generella regler för övervakade besök för dem som dömts till fängelse för narkotikabrott , exempelvis 13 månader. Det skulle ge dessa narkotikamissbrukare en rimlig chans att komma ifrån sitt missbruk. förespråkar inte, i motsats till , att ett nytt storfängelse byggs. Vi anser att det är bättre att bygga om och bygga till de fängelser som redan finns och ge de nuvarande anstalterna olika inriktning. Vårt förslag skulle också innebära fler platser men med en indelning i motivationsavdelningar och utslussningsboenden. Flera anstalter i skulle kunna ha liknande inriktning. Steg ett och två skulle vara olika stadier i motivationsutvecklingen. Steg tre skulle vara ett utslussningsboende i anslutning till anstalten. Där skulle större frihet råda, men är den intagne frihetsberövad. Inriktningen skulle handla mycket om förberedelse för livet utanför anstalt. Permissioner och kontaktskapande verksamhet skulle få större utrymme. Ett grundläggande krav måste vara absolut drogfrihet. Lekmannaövervakare har en viktig uppgift i samhället. Framtiden för en frigiven brottsling är beroende av vad som händer efter frigivningen. Därför är det angeläget med en övervakare som kan stödja den frigivne och visa vägen till en normal livssituation, till ett liv utan kriminalitet. Lekmannaövervakaren är en positiv förebild som finns tillgänglig dygnet runt och därför är det viktigt, anser , att statusen och arvodet för uppgiften höjs. Många som sitter på våra anstalter och som verkligen har en vilja att börja ett nytt liv utan droger och kriminalitet vänder sig till , Kriminellas Revansch i Samhället. syfte är att hjälpa dem som friges från våra fängelser så att de får en reell möjlighet att leva ett liv utan brott och droger. Ett annat mål är att hjälpa ungdomar så att de inte ska fastna i kriminalitet. De får hjälp till insikt om vilka konsekvenser en kriminell livsstil får. Verksamheter liknande måste få samhällets stöd att arbeta effektivt. På svenska anstalter finns fler livstidsdömda än tidigare . Härtill har framför allt bidragit att regeringens nådepraxis blivit mera restriktiv, vilket medfört att den faktiska strafftiden blivit längre. Det kan enligt vår mening ifrågasättas om livstidsstraffet är tillfredsställande från förutsägbarhetssynpunkt, eftersom straffet regelmässigt genom nåd omvandlas till ett långt men tidsbestämt straff. Denna ordning innebär dessutom att det är regeringen och inte domstolen som bestämmer om straffets längd, vilket är diskutabelt ur konstitutionell utgångspunkt. Nådepraxis innebär att ett livstidsstraff omvandlas till ett tidsbestämt straff på omkring . Genom ett tidsbestämt straff blir påföljden förutsägbar och politiskt neutral. anser att frågan ska utredas att livstidsstraffet bör ersättas av ett tidsbestämt straff. I kommittémotionen En reformerad kriminalvård redogör i detalj för förslag som rör kriminalvården. 8 Brottsoffermyndigheten Brottsoffermyndigheten ska främja brottsoffers rättigheter, bevaka deras behov och intressen samt verka för att brottsskadeersättningen betalas ut till dem som är berättigade till det. prövar vissa ärenden om brottsskadeersättning. Ett särskilt råd prövar frågor om bidrag till brottsofferfonden. Regeringen föreslår ett anslag till 4:10 på . Myndigheten får en höjning av anslagsramen med för att rekrytera och behålla personal. Höjningen finansieras genom att anslaget 4:14 Avgifter för vissa internationella sammanslutningar sänks med motsvarande belopp. anslår för 4:10 en ramförstärkning på ytterligare . ska ha en central funktion när det gäller stöd till dem som drabbas av brott. Effektivitet, snabbhet och hög kvalitet vid handläggningen av brottsskadeärendena är nödvändigt för att garantera det enskilda brottsoffrets rätt till ersättning och behov av trygghet och stöd. Målet att handlägga av brottsskadeärendena har dock inte uppnåtts av myndigheten. Orsaken är att antalet ärenden ökat med . Ärendebalanserna uppgick vid slutet av 2001 till 1 755. Myndigheten bedömer själv dessutom att antalet ärenden kommer att öka med . För att klara den förändrade arbetssituationen har organisationen men ytterligare förstärkningar är nödvändiga. I myndighetens budgetunderlag kan man läsa följande: Personalförstärkningar behövs för att väntetiderna inte ska bli oskäligt långa. har beräknat att förvaltningskostnaderna för , inklusive löneökningar, kräver ett tillskott på 2,5 miljoner , därefter en tioprocentig ökning och en sjuprocentig ökning . Regeringen har inte hörsammat myndighetens krav på ökade resurser. Istället har man valt andra vägar för att på så sätt försöka minska utgifterna för och för utbetalning av brottsskadeersättning. Regeringen har valt att underlätta för en så kallad fördjupad utredningsverksamhet och därmed minskat antalet brottsskadeberättigade. I budgetpropositionen kan man utläsa att handläggarna vid den fördjupade utredningen av ärendena funnit omständigheter som medfört att betalningsansvaret helt eller delvis överskjutits till gärningsmannen eller försäkringsbolag. Ett problem med den fördjupade utredningsverksamheten har dock varit att verksamhetsmålet, att av brottsskadeärendena ska handläggas , inte kunnat uppnås. Regeringen har därför valt att göra en förändring i regleringsbrevet . Verksamhetsmålet har ändrats så att tiden inom vilken handläggning ska ske förlängs . Som en konsekvens av de begränsade personalresurserna och den fördjupade utredningsverksamheten har summan utbetald brottsskadeersättning ökat endast marginellt. Vid ingången av 2001 fanns ett anslagssparande på på anslaget 4:11 Ersättning för skador på grund av brott. I årets budgetproposition kan man läsa att detta motiverar enligt regeringens mening en sänkning av anslaget . Regeringens politik vad gäller verksamhet och brottsoffrens möjlighet att få brottsskadeersättning har inte förbättrat brottsoffrens ställning, snarare försämrat denna. menar att målet ska vara att människor som har drabbats av brott får rätt att erhålla all den kvalitativa och kvantitativa hjälp de behöver för att kunna återgå till ett normalt liv. En viktig aspekt är naturligtvis den ekonomiska. Det är principiellt viktigt att förövaren gottgör brottsoffret ekonomiskt för det lidande och den förlust som åsamkats. Det är inte rimligt att brottsoffret på nytt ska skymfas av brottslingen genom utebliven betalning. Det är därför mening att en utredning bör tillsättas för att se över möjligheten att staten, vid skadestånd på grund av brott, förskotterar skadestånd till brottsoffret. m.fl. har lämnat ett förslag om nationell handlingsplan för skydd av bevispersoner. Förslaget innebär att de personer som medges använda nya identitetsuppgifter ska kunna erhålla en skälig ersättning för kostnader som kan uppkomma i samband med identitetsbytet. har uttryckt farhågor att den aktuella ersättningen skulle belasta polisväsendets anslag och att inga medel skulle avsättas till styrelsen för själva förvaltningsuppgiften. menar att frågan om skälig ekonomisk ersättning till enskild som fått nya identitetsuppgifter måste ses över. I kommittémotionen Brottsoffer och kvinnofrid redogör i detalj för förslag som rör brottsoffer. 9 Det brottsförebyggande arbetet Regeringen föreslår ett anslag för 4:15 Det brottsförebyggande arbetet på . Om brott förhindras undviks mycket lidande. Det brottsförebyggande arbetet måste därför prioriteras. anslår en ramförstärkning på ytterligare . Mycket kan göras för att bygga bort brottslighet och skapa tryggare miljöer. Vi ger här några exempel på brottsförebyggande stads- och bostadsplanering. Polis, försäkringsbolag och brottsofferjourer ska tillfrågas när bostadsområden planeras och renoveras. Belysningen i parker och bostadsområden måste förbättras. Man kan skapa färre och lägre buskage på offentliga platser, ha överskådliga ytor och bygga gångbroar istället för gångtunnlar. Befolkade, offentliga och gemensamma områden som stimulerar till socialt liv ska främjas. Bilgarage med särskilda tjejparkeringar på upplysta platser nära utgångarna kan skapas. Säkerheten i bostadsområden kan förbättras genom att förhindra insyn, att entrédörrar och fönster på bottenvåningar förses med brytbleck och genom att undvika att lägga tvättstugor i källarplanet. Det bör också finnas nattliga kollektivbussar med flexibla stopp. Inget förslag är generellt. Det viktiga är att ta vara på kunskap och erfarenhet om vilka brott som begås var samt göra det möjligt för människor att se och synas och på så sätt skapa trygga miljöer. presenterade , bebyggelse och planering. Rapporten hade tagits fram på uppdrag av regeringen. Tanken var att inspirera kommunerna att i sina översiktsplaner ta hänsyn till invånarnas säkerhet genom att planera och bygga bort brott. vill också att varje bygglov ska prövas med tanke på om det riskerar att underlätta kriminalitet. Få kommuner har arbetat på det här sättet, och ännu färre har gjort konsekvensbeskrivningar om säkerheten vid ny- eller ombyggnationer. I andra nordiska länder som t.ex. har man länge arbetat med brottsförebyggande miljöer. I pågår ett standardiseringsarbete på det här området. , , Byggstandardiseringen, representanter från och forskare deltagit i arbetet. Standardiseringsarbetet omfattar stadsplanering och byggnadsutformning för distriktsplanering, bostadsområden samt butiker och kontor. har tidigare påpekat att det är viktigt att tankar tillämpas praktiskt ute i kommunerna. Vi anser att det vore lämpligt att ge i uppdrag att för kommunerna utarbeta tydliga riktlinjer för bebyggelseinriktade hinder mot brott. Vi anser även att resurser bör tillföras för att möjliggöra ett arbete ute i kommunerna utifrån standardiseringsdokumentet. Resurserna ska täcka en heltidstjänst, informationsmaterial och resekostnader. avsätter för detta arbete. Det är bra att kommunerna utformar brottsförebyggande program och trygghetsplaner. Ambitionen har varit hög, men enligt regeringens sammanställning visade det sig att det är få råd som utvecklat färdiga program eller planer. Det är därför inte möjligt att med säkerhet kunna bedöma hur dessa används och vilken roll de spelar. Det finns tecken på att handlingarna ibland är så allmänt hållna att de inte kan fungera som konkreta styrdokument. För många kommuner är resursfrågan ett problem. Med ansträngd ekonomi riskerar det brottsförebyggande arbetet att prioriteras bort. BRÅ har fördelat startbidragen mellan 63 olika brottsförebyggande råd. Dessa har framför allt använt pengarna till grundläggande utbildning, vilket är bra. anser dock att kommuner i högre grad måste få del av det stöd som anslagits till brottsförebyggande arbete så att de lokala brottsförebyggande råden kan utvecklas så att verksamheten kommer alltmer nära brottsoffret. anser att det brottsförebyggande arbetet måste intensifieras och en helhetssyn tillämpas. Erfarenheter från andra myndigheter måste tas tillvara. BRÅ:s uppgift ska vara att samla in brottsförebyggande förslag som kan användas direkt i kommunerna. Kommunernas ansvar i dessa frågor måste klargöras och medel skjutas till för att prioritera de brottsförebyggande åtgärderna. anslår för år utöver regeringen till arbetet med brottsförebyggande miljöer. Av dessa medel ska tillfalla som får i uppdrag att utarbeta tydliga riktlinjer för bebyggelseinriktade hinder mot brott samt ansvara för ett standariseringsarbete ute i kommunerna. ska tillfalla det brottsförebyggande arbetet i kommunerna. Familjens roll i det brottsförebyggande arbetet är central. En god familjepolitik är alltså i sin helhet en grundläggande förutsättning för ett fungerande brottsförebyggande arbete. vill därför lyfta fram behovet av en förändrad brottsförebyggande strategi i syfte att systematiskt, långsiktigt och med stor tydlighet arbeta med informationsinsatser för att medvetandegöra föräldrar och andra som har tillsyn över barn om värdeöverföringens betydelse och om stärkande av barns inre kontroll. Till detta arbete avsätter vi . förslag inom detta område berörs i detalj i kommittémotionen Brottsförebyggande arbete. () () () () () () () () ()