mot · GP02A367 · 2001-10-05 00:00:00 — syn på regionalpolitiken och jordbrukspolitiken utvecklas i särskilda motioner. 7 Kritik mot den nuvarande arbetsmarknadspolitiken Det finns mycket att invända mot den nuvarande arbetsmarknadspolitiken. De snabba förändringarna som sker på arbetsmarknaden, till exempel internationaliseringen, den strukturella omvandlingen av ekonomin samt en långvarigt hög arbetslöshet ställer nya och höga krav på den svenska arbetsmarknadspolitiken. sätt att fungera i den arbetsmarknadsmiljö som präglar inledningen av har en hel del övrigt att önska. Brister i styrsystemen, omfattande byråkrati och oklar rollfördelning på flera områden är exempel på detta. Regeringen konstaterar själv i en skrivelse, 2000/01:142 organisation, att styrningen i verket inte fungerar på ett bra sätt. har i flera olika rapporter riktat kritik mot delar av de verksamheter som verkställer den svenska arbetsmarknadspolitiken. I rapporten i arbetsförmedlingen (RRV 1999:15) granskar arbetet på arbetsförmedlingskontor. Granskningen visar att det finns ett klart samband mellan kontorens interna arbetssätt och graden av måluppfyllelse. Slutsatsen är ett antal förslag till effektiviseringar på kontoren. I en särskild studie av arbetsmarknadsutbildningarna (RRV 1999:45) ser man ett tydligt samband mellan olika sätt att arbeta och i vilken utsträckning deltagarna fått arbete efter avklarad utbildning. Man framhåller till exempel att de arbetsmarknadsutbildningar som slår väl ut är plats- och företagsinriktade. Detta visar sig bland annat i förmågan att behålla arbetsmarknadsutbildningen för en mer strategisk och tillväxtorienterad roll än övriga åtgärder och i en prioritering av systematiska företagskontakter. I (RRV 2001:15) konstateras utifrån empiriska fakta att ett mer tillväxtorienterat verksamhetssätt gör att fler arbetssökande får jobb. Exempel på sådana verksamheter är ett företagsinriktat arbetssätt, matchningsarbete inom kontoren, yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning och bristyrkesutbildning. En jämförelse visar dock att verksamheten i AMV blivit mindre tillväxtorienterad. Konsekvensen av detta är att det blivit svårare att uppfylla såväl de tillväxtpolitiska som de fördelningspolitiska målen. riktar kritik mot AMS. De har ställt krav på att AMS ska öka den yrkesinriktade utbildningen till vård och omsorg, vilket är ett område där det råder en stor brist på arbetskraft runt om i landet. Utbildning inom dessa områden sker numera bara om kommuner och landsting genomfört åtgärder för att minska deltidsarbetslösheten. Enskilda individer drabbas alltså om kommuner och landsting inte vidtar de åtgärder som regeringen kräver. Om deltidsarbetslösa ska få kompletterande utbildning måste kommun eller landsting ge garantier om heltidsjobb efter utbildningen. 8 Kristdemokratiska principer för arbetsmarknadspolitiken Människans värde förknippas ofta med innehavet av ett traditionellt förvärvsarbete. Detta är både ett farligt och felaktigt synsätt. Det är farligt därför att den som blir arbetslös kan känna sig utan värde, och det är felaktigt därför att människans värde ligger i det faktum att hon är en människa, inget annat. I människans natur ligger ett behov av att få känna gemenskap med andra, ta eget ansvar och utvecklas som person. Aktivt arbete och engagemang, oavsett om det är organiserat förvärvsarbete eller annan form av meningsfullt ansvarstagande, för familj, vänner eller andra medmänniskor är därför av största vikt. Arbetslösheten är ett slöseri med mänskliga resurser och därmed ett uttryck för dåligt förvaltarskap. Full sysselsättning är ett viktigt politiskt mål. En förutsättning för detta är att det svenska näringslivets konkurrenskraft upprätthålls gentemot omvärlden. En långsiktig och stabil ekonomisk politik i samspel med en aktiv arbetsmarknadspolitik är därför nödvändig för att skapa ett gott samhälle där alla får möjlighet att delta i samhällsbyggandet. Personliga och sociala problem blir ofta följden vid långvarig ofrivillig arbetslöshet eftersom alla människor behöver känna sig efterfrågade och behövda. Ett arbete är för de flesta av största vikt för en god livskvalitet. Den ekonomiska politiken ska skapa förutsättningar för ekonomisk utveckling och ett dynamiskt näringsliv. Med fler sysselsatta kan fler försörja sig själva och därmed få mer makt över sitt liv. Med fler sysselsatta skapas också resurser för att förstärka budgeten och därmed värna välfärdssystemen så att de som bäst behöver samhällets stöd också kan få detta. Därför är tillkomsten av nya jobb den i särklass viktigaste fördelningspolitiska frågan. Subsidiaritetsprincipen måste var en grund för arbetsmarknadspolitiken. Det vill säga att det en lägre nivå klarar av på egen hand ska inte högre nivåer lägga sig i. Arbetsmarknadspolitiken ska vara subsidiär på så sätt att samhällets insatser ska vara stödjande när så krävs, dock utan att skada ordinarie arbetsmarknad. Fackföreningar som är starka och partipolitiskt obundna är en oundgänglig del av ett demokratiskt samhälle för att tillvarata löntagarnas rättigheter och intressen och skapa effektiva samarbetsformer mellan arbetsgivare och arbetstagare. Företagsdemokratin ska vara så utformad att såväl kapital- som arbetsinsats berättigar till inflytande och medbestämmanderätt. En positiv samverkan grundad på ömsesidigt förtroende mellan alla i ett företag ska eftersträvas. Aktiva arbetsmarknadsåtgärder ska prioriteras före passivt kontantstöd. Långtidsarbetslöshet ska bekämpas kraftfullt. Ett utvecklat lärlingssystem bör finnas för att inte minst ungdomar ska kunna få yrkes- och arbetslivserfarenhet. Den statliga arbetsförmedlingen bör vara ett aktivt serviceorgan i arbetsmarknadspolitikens tjänst med nära kontakt med näringslivet. Privat arbetsförmedlingsverksamhet ska också uppmuntras. Bemanningsföretagen har en viktig roll att spela för att minska arbetslösheten. För att hjälpa äldre och långtidsarbetslösa måste arbetsförmedlingarna vara aktiva och uppsökande. För att garantera alla som blir arbetslösa en grundläggande ekonomisk trygghet vid arbetslöshet ska en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring finnas. Arbetslöshetsförsäkringen bör finansieras med egenavgifter och arbetsgivaravgifter. En stor del av arbetsmarknaden är könssegregerad. Aktiva åtgärder för en jämnare fördelning mellan kvinnor och män måste vidtas. Lika lön för likvärdigt arbete och jämställda lönevillkor för kvinnor och män ska gälla. Diskriminering i arbetslivet ska motarbetas med väl fungerande lagar. Stat och kommun bör föregå med gott exempel bland annat då det gäller att anställa människor med funktionshinder, äldre arbetskraft, invandrare och personer som är i behov av rehabilitering. Mobbning på arbetsplatsen måste aktivt bekämpas. Arbetsmiljön ska beaktas redan på planeringsstadiet. Stora ansträngningar bör göras för att anpassa lokaler, maskiner och utrustning, arbetsuppgifter, arbetstempo och arbetstider till de anställdas behov och förutsättningar. Tekniken ska vara underordnad människan. Små enheter ska eftersträvas där människan kan överblicka sin arbetssituation och där goda personliga relationer med arbetskamrater kan utvecklas. 9 En kristdemokratisk aktiv arbetsmarknadspolitik Arbetsmarknadspolitiken har en nyckelroll när det gäller att stödja en uthållig och långsiktig sysselsättningsutveckling. Utbildning, individuellt anpassade åtgärder och effektiv matchning mellan arbetssökande och arbetsgivare är nyckeln till en effektiv arbetsmarknad. 9.1 Målen med arbetsmarknadspolitiken Regeringen föreslår att ska ställa sig bakom målet om en väl fungerande arbetsmarknad med full sysselsättning och god ekonomisk tillväxt. har inget att erinra mot detta övergripande mål. Det problematiska är dock att det är svårt att överblicka vilka mål som verkligen gäller eftersom det i budgetpropositionen blandas friskt mellan mål, övergripande mål, uppgifter och verksamhetsmål. Det är också bara verksamhetsmålen som getts kvantitativa mål att mäta och följa upp. Ett övergripande mål som att medverka till att underlätta och stimulera omställning och därigenom öka flexibiliteten på arbetsmarknaden har inte getts något kvantitativt mått att uppnå. Hierarkin mellan övergripande mål, mål, uppgifter och verksamhetsmål är också otydlig och i vissa fall förvirrande. Regeringen bör se över målbeskrivningen och sätta mätbara mål för de olika delmål som ska uppnås, dvs. mätbara mål som inte detaljstyr verksamheten ute på fältet i dess val av metoder men som följs upp på ett resolut sätt. Det finns också en tendens att beskriva arbetsmarknadspolitikens uppgifter i ett allt för ekonomiskt inriktat nyttoperspektiv för den offentliga sektorn. Det handlar om att försörja företag med arbetskraft, öka samhällets produktion och tillskottet till den gemensamma försörjningen. Bekämpandet av arbetslösheten handlar för oss kristdemokrater i första hand om att ge den enskilde människan ett värdigare liv där hon får känna delaktighet och kan försörja sig själv och därmed bättre kunna ta ansvar för sitt eget liv och sina medmänniskor. Detta kommer ofta i skymundan. Faran är att den arbetslöse inte hamnar i centrum, utan istället företagen, de offentliga budgetarna och samhällsekonomin. 9.2 Arbetsförmedlingarnas resurser och roll Det är angeläget att stora ansträngningar görs för att få ut de personer som är mer svårförmedlade i det reguljära arbetslivet. För detta krävs att varje arbetssökande efter maximalt får en tydlig individuell handlingsplan. För att förmedlingarna ska klara detta krävs tydlighet från AMS centralt, länsarbetsnämnderna och de lokala kontorens ledning. Ingen arbetslös ska kunna vara inskriven på arbetsförmedlingen utan en mycket tät kontakt med sin förmedlare. Därigenom främjas det individinriktade arbetet på förmedlingarna. Inte minst är detta viktigt i invandrartäta områden. De försök som skett med att engagera privata bemanningsföretag för att på det sättet ge arbetslösa praktik och kontakter i arbetslivet bör utvecklas. Det ska ske för att avlasta den statliga arbetsförmedlingen men också för att genom ökad konkurrens kunna få såväl kvalitets- som effektivitetsförbättringar. AMV bör också medverka till att privata förmedlingsverksamheter utvecklas i syfte att tillföra fler alternativ för den arbetslöse och skapa en mer dynamisk utveckling av arbetsmetoder på förmedlingsområdet. Det är också angeläget att utveckla belöningssystemen inom arbetsförmedlingarna så att förmedlare som lyckas slussa ut många på fasta arbeten eller längre vikariat också uppmuntras, exempelvis lönemässigt. Enligt en studie av AMS var det av dem som fick nytt arbete 1998 som hade fått information om arbetet via arbetsförmedlingen. Främst var det tips från vänner och bekanta () och direktkontakt med arbetsgivare () som var informationsvägarna till det nya arbetet. var annonsering och en procent privat förmedling eller rekryteringskonsult. Denna information visar att mycket återstår att göra innan det kan sägas att det finns ett effektivt matchningssystem på arbetsmarknaden. 9.2.1 Ansträngningar att finna ett lämpligt arbete Redan i nuvarande lag om arbetslöshetsförsäkring finns det stöd för att ställa krav på den arbetslöse att ta de arbeten som finns tillgängliga, om inte särskilda skäl föreligger. AMS har också en regelbok som preciserar dessa krav. Med anledning av proposition 1999/2000:98 Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt beslutade att skärpa lagen så att det numera krävs att den arbetssökande aktivt söker arbete för att inte riskera att bli avstängd från arbetslöshetsförsäkringen. Denna lagskärpning var rimlig därför att den förhoppningsvis innebar att en tydlig signal sändes ut i samt till de arbetssökande om vad som gäller inte minst därför att de tidigare reglerna tillämpades ganska olika runt om i landet. Det visar bland annat () i sin rapport av arbetslöshetsförsäkringens regelverk vid arbetsförmedlingarna (2000:1). Det är regeringen eller den myndighet som regeringen utser som ska meddela ytterligare föreskrifter om hur de nya reglerna ska efterlevas. Det är viktigt att dessa föreskrifter följer ett antal viktiga principer såsom lika behandling över hela landet. Det är också rimligt att krav ställs på den arbetssökande att om han eller hon inte inom rimlig tid finner ett arbete som passar den kompetens vederbörande har måste man vara beredd att ta ett arbete med lägre lön eller utbildnings- och kompetenskrav än vad den arbetssökande haft. Det är också viktigt att reglerna för avanmälan när en arbetssökande uteblir från avtalat besök ses över och görs mer enhetliga och tillämpas på ett likartat sätt över hela landet. Det är viktigt att utveckla arbetsförmedlingens roll som spindeln i nätet när det gäller att knyta de arbetsmarknadspolitiska aktörerna närmare näringslivet. Det ska vara ett tydligt uppdrag till de lokala arbetsförmedlarna att utveckla kontakterna med näringslivet. Erfarenheterna visar att de förmedlare eller förmedlingar som har tät kontakt med företagen på orten också blir effektivare. 9.3 Långtidsarbetslöshet och aktivitetsgarantin För att undvika långtidsarbetslöshet är det nödvändigt att på ett tidigt stadium sätta in relevanta åtgärder för att stödja den arbetslöse att snabbt få rätt utbildning, praktik eller hjälp på annat sätt. Det är alltså under arbetslöshetsperiodens första tid som den stora möjligheten finns att undvika långtidsarbetslöshet. Denna insikt måste prägla arbetsmarknadspolitiken. För att bryta långtidsarbetslöshet krävs en lång rad åtgärder: individuella handlingsplaner, kompetenshöjning, tydliga krav på den arbetssökande som stöd och ekonomiska incitament ges för att bryta arbetslösheten. Vi kristdemokrater har föreslagit en ny arbetslöshetsförsäkring vars principer redovisas i en särskild motion. Den innebär bland annat att en viss successiv nedtrappning av ersättningen till en nedre gräns, utan någon bortre parentes, sker . innebär vårt förslag att alla arbeten som man tar, även om de är av kortare karaktär, höjer ersättningsnivån. Ett sådant system skulle tillsammans med sänkt skatt i form av ett höjt grundavdrag ge starka incitament att aktivt söka arbete. Det är dock viktigt att poängtera att alla system måste avvägas så att alla människor får en rimlig grundläggande försörjning och att åtgärder på detta område inte leder till att människor bara skickas över till kommunernas socialbidragssystem. Tyvärr vågar regeringen inte diskutera de ekonomiska incitamentens betydelse. Den aktivitetsgaranti som beslutade om drogs igång för att omfatta 30 000 personer. Eftersom försöksverksamheten som föregick aktivitetsgarantin bara varade några månader och förberedelsetiden var mycket kort är det fortfarande osäkert hur garantin kommer att fungera i praktiken. Att aktivitetsgarantin haft grava kvalitetsproblem är därför inte konstigt. Själva grundidén är riktig, det vill säga att de långtidsinskrivna kommer in i ett mer aktivt och nära samarbete med arbetsförmedlingens personal och att varje individs särskilda behov beaktas i utformningen av en individuell handlingsplan. En aktivitetsgaranti står och faller med den praktiska tillämpningen. Självklart ska jobbsökaraktiviteter ingå, men det räcker inte. Vad som krävs är tydliga krav som går att leva upp till, stöd och hjälp att bryta arbetslöshetsmönstret och aktiva insatser för att möta den enskilde personens konkreta behov och problem. Det är också viktigt att nära samverkan sker med föreningsliv, näringsliv, privata bemanningsföretag och förmedlare. 9.3.1 Övergångsarbetsmarknad Bland de långtidsinskrivna vid arbetsförmedlingarna finns också många människor som inte är anställningsbara på grund av språkproblem, handikapp, sociala problem, dåligt självförtroende och utbildningsnivå med mera. Uppskattningar bland arbetsförmedlare antyder att denna grupp kan utgöra runt 10 000 personer, som återfinns inom aktivitetsgarantin med små möjligheter att komma in på den reguljära arbetsmarknaden eller att börja studera. Dessa människor kräver extra insatser. En del av dessa kanske inte i det korta perspektivet kan ta ett reguljärt arbete, men de kan bidra till sin egen försörjning genom en samhällsinsats i kommunernas regi eller i föreningsregi. För dessa grupper är det viktigt att system för nära samverkan mellan arbetsförmedling, kommunen, och de sociala myndigheterna upprättas. Aktiviteter inom ramen för en så kallad övergångsarbetsmarknad bör ske i regi eller föreningsregi, så till vida det inte handlar om en sådan arbetsmarknadspolitisk åtgärd som kan ske inom privata företag. En rad exempel från kommuner och andra länder finns som kan vara förebilder för en sådan här övergångsarbetsmarknad. Regeringen bör återkomma med ett förslag till hur reglerna bör vara utformade för en sådan övergångsarbetsmarknad. Förslagen bör utformas så att risken för osund konkurrens undanröjs. 9.3.2 Anställningsstöd finns ett anställningsstöd som ska hjälpa alla som varit arbetslösa . Arbetsgivaren får ett bidrag av lönekostnaden . Regeringen och majoritet föreslog i vårpropositionen 1999 införande av ett förstärkt anställningsstöd för personer som är långtidsinskrivna på arbetsförmedlingarna . Rent tekniskt sker det genom en skattereduktion för de arbetsgivare som anställer dessa personer. Det förstärkta stödet uppgår till av lönekostnaden och till av lönekostnaderna . Men redan innan det nya systemet hade trätt i kraft föreslogs att stödet skulle omfatta alla som varit långtidsinskrivna , och de nya reglerna började gälla . Dessa regler hade varit i funktion när ytterligare en förändring kom. Då föreslogs införandet av ett särskilt anställningsstöd som innebär att den som fyllt och varit inskriven på arbetsförmedlingen skulle få ett anställningsstöd omfattande av lönekostnaden. 2000 lade regeringen fram ytterligare ett förslag till förändring av anställningsstödet. Ett utökat särskilt anställningsstöd införs, som riktar sig till dem som varit arbetslösa , med egna regler för hur stora subventionerna ska vara. Det är fjärde ändringen . som allt detta sker skriver regeringen hur viktigt det är med regelförenklingar inom arbetsmarknadspolitiken! Det är givetvis positivt att regeringen med stödpartier inser att sänkta arbetskraftskostnader kan öka sysselsättningen. I en uppåtgående ekonomi har också denna åtgärd haft framgång. Men det är viktigt att en åtgärd får verka fullt ut och inte störas av ständiga regeländringar som minskar överskådligheten och ökar byråkratin. Det är också orimligt höga subventionsnivåer som det särskilda anställningsstödet innebär. En privat arbetsgivare skulle få i subvention för att anställa en person . Frågan är om inte denna nivå riskerar att skapa osund konkurrens. Individuella handlingsplaner och ett personligt anpassat stöd till den långtidsarbetslöse, ökade krav på den arbetssökande att vara aktiv samt det förstärkta anställningsstödet (för dem som varit långtidsinskrivna ) på av lönekostnaden och därefter , borde vara tillräckliga instrument tillsammans med de övriga arbetsmarknadspolitiska åtgärder som finns. 9.4 Ungdomar och arbetslöshet Med ungdomar avses åldersgruppen . När det gäller ungdomars situation på arbetsmarknaden bör politiken styras av följande principer: Utbildning ska uppmuntras och premieras då morgondagens arbetsmarknad ställer allt större krav på arbetstagarens formella kompetens. Utbildningssystemet måste vara konstruerat på ett sätt som gör att även ungdomar som är mer praktiskt inriktade upplever att möjligheten att utvecklas inom skolan finns. Olika former av lärlings- och praktiksystem är en positiv del av utbildningssystemet. Kommunerna har det grundläggande ansvaret för ungdomar upp till , vilket innebär att kommunerna ska ges de förutsättningar som behövs för att så många ungdomar som möjligt får möjlighet att genomgå en utbildning som passar dem. Det fåtal ungdomar som inte går i gymnasieskolan bör ges möjligheter att få någon form av . Praktikplatserna bör vara utformade på ett sätt som ger reell arbetslivserfarenhet. Den lön som betalas ut bör kallas för praktiklön. Inga ungdomar ska behöva leva på socialbidrag. De ungdomar som trots allt fastnar i långtidsarbetslöshet är oftast de som inte har tillräcklig kompetens eller av sociala eller hälsoskäl inte kommer in på arbetsmarknaden. Det är viktigt att de problem som ligger till grund för arbetslösheten åtgärdas på ett tidigt stadium och att dessa ungdomar inte hamnar i särskilda program som stämplar dem för livet. En bättre lönebildning skulle ge ungdomar större möjligheter att komma in på arbetsmarknaden oavsett om man är hög- eller lågutbildad. Det handlar inte enbart om lägre ingångslöner utan även om att högre utbildning ska löna sig. Börjar man sitt yrkesverksamma liv med ett lärlingsjobb eller låglönejobb kanske ingångslönen är lägre än . Har man däremot studerat på universitet bör lönen självfallet motsvara den formella kompetens man har. Det är viktigt att man även fortsättningsvis följer olika ungdomsgrupper så att förändringar som kräver extra åtgärder för att hjälpa vissa av dessa in på arbetsmarknaden kan upptäckas . Vår målsättning är att alla ungdomar mellan skall erbjudas jobb i det reguljära arbetslivet eller meningsfulla studier. Det är av yttersta vikt att allt görs för att denna vision uppfylls. Om samhället inte lyckas med att ge ungdomar meningsfull utbildning eller möjlighet till sysselsättning riskeras ett utanförskap där ungdomar känner att de inte är en del av samhället och att de inte fyller någon funktion i vardagen. Denna frustration leder lätt till förakt för vuxenvärden och de normer och värderingar som vi anser är grundläggande för demokratin. Rasism, våld och utanförskap hänger ofta ihop. Satsningar på att lösa ungdomsarbetslösheten är därför inte bara en ekonomisk fråga utan det handlar om ungdomarnas möjligheter att komma in och etablera sig i vuxenlivet. I en särskild motion utvecklar ett konkret förslag till hur ett lärlingssystem kan byggas upp dels inom den svenska gymnasieskolan ram, dels som ett arbetsmarknadspolitiskt program för dem som är arbetslösa. Erfarenheterna från andra länder visar att ett lärlingssystem bland annat kan minska trösklarna för ungdomar att få en första kontakt med arbetsmarknaden och därtill kraftigt öka möjligheterna till arbete för ungdomar som inte önskar en lång teoretisk utbildning. De snåriga ersättningsreglerna för arbetslösa, svårigheten att kvalificera sig för a-kassa kombinerat med låga ersättningsnivåer innebär att många ungdomar måste söka socialbidrag för sin dagliga överlevnad. Det finns även en risk för att många ungdomar fastnar i ett evigt kretslopp av arbetsmarknadspolitiska åtgärder och ersättningsperioder i öppen arbetslöshet. En så kallad ungdomsgaranti tidigare utvecklingsgaranti infördes för ungdomar i åldern . Utvärderingar har visat att ungdomar som genomgår denna åtgärd lättare får fotfäste på arbetsmarknaden än övriga. Men det finns också en risk för att ungdomar som ingår i en ungdomsgaranti stämplas som tillhörande ett B-lag, särskilt när arbetsmarknaden blir bättre och fler ordnar arbete på egen hand. Vi hade hellre sett en satsning på lärlingsutbildning, skattelättnader inom tjänstesektorn, flexiblare lönesättning och ny arbetsrättslagstiftning. Det skulle ha gett ungdomar många nya ordinarie arbetstillfällen. Ett liknande resonemang för också Statskontoret i sin utredning Särskilda ungdomsåtgärder? Om kommunala ungdomsprogrammet och utvecklingsgarantin. när arbetsmarknadsläget blivit bättre är det att ungdomsgarantin successivt ersätts av en bättre fungerande arbetsmarknad för ungdomar. Ersättningen till deltagarna i ungdomsgarantin kan vara av tre slag, nämligen aktivitetsstöd motsvarande ersättningen från arbetslöshetsförsäkringen för dem som är kvalificerade, utvecklingsersättning motsvarande försörjningsstöd för dem som har sökt och är berättigade enligt socialtjänstlagen samt utvecklingsersättning (statlig) på (obeskattat) för övriga.