mot · GP02N366 · 2001-10-05 00:00:00 — Det leder sammantaget till att de undvikbara kostnaderna2 för kärnkraftsproduktion, som anses ligga vid storleksordningen /kWh, kommer att successivt närma sig och varaktigt överstiga råkraftpriset på marknaden. När kärnkraften på det här sättet får betala sina verkliga kostnader kommer det att leda till att alltfler kärnkraftverk successivt prissätter sig ur marknaden och då kommer att stängas av sina ägare. Exakt när och i vilken takt detta kommer att ske beror på många faktorer som marknadsvärderingen av olycksriskerna och prisutvecklingen på el, som i sin tur beror på efterfrågeutvecklingen och tillkommande ny elproduktion. Att enbart låta kärnkraftsavvecklingen styras av marknadsmässiga faktorer kan dock orsaka problem eftersom avvecklingen kan bli ryckig och oplanerad, t.ex. om många kärnkraftverk passerar lönsamhetsgränsen. Som en reserv och ett komplement bör därför finnas en lagstiftning om kärnkraftsavveckling som kan användas av statsmakterna för att garantera en avveckling i jämn takt under ordnade former. Lagstiftningen behövs också för att inleda avvecklingen då internaliseringen av risk- och miljökostnaderna ännu inte fått fullt genomslag. Den nu fastlagda energipolitikens strategi för kärnkraftsavveckling innehåller också ett förslag om lagstiftning, men saknar nästan helt förslag om verksamma ekonomiska styrmedel. En sådan strategi kommer inte att i längden vara hållbar. Den kommer att leda till mycket höga kostnader för avvecklingen när staten får ersätta reaktorägarna för hela mellanskillnaden mellan marknadspriset och dagens undvikbara kostnader där inte risk- och miljökostnaderna är internaliserade på ett riktigt sätt. Det betyder att staten får ge stora bidrag till kostnader som rätteligen reaktorägarna bör stå för. Med en strategi som i huvudsak bygger på ekonomiska styrmedel kompletterad med lagstiftning för att garantera en jämn avvecklingstakt, kommer kostnaderna för ersättning till reaktorägarna att bli mycket mer begränsade. Likaså blir kostnaderna lägre för vissa stöd till åtgärder för att ställa om energisystemet. Lagstiftning om kärnkraftens avveckling Som framgår av föregående avsnitt anser vi att kärnkraftsavvecklingen i första hand bör åstadkommas med hjälp av ekonomiska styrmedel som medför att kärnkraften får betala sina egna kostnader. Effekterna av de ekonomiska styrmedlen kommer emellertid inte att nås så fort att de kan användas för inledningen av kärnkraftsavvecklingen. För att inleda avvecklingen, samt för att säkerställa att avvecklingen går i jämn och rimlig takt, behövs därför en kompletterande avvecklingslag. har också antagit en lag om kärnkraftens avveckling. har emellertid anfört ett antal invändningar mot den nuvarande utformningen av lagen, vilka sammanfattas i det följande: En avveckling med hjälp av enbart lagstiftning är onödigt dyr. Genom att avstå från ett kraftfullt styrmedelspaket belastar regeringsförslaget statskassan med oskäliga ersättningskostnader. Avvecklingslagen tar inte hänsyn till säkerhetsaspekterna. Vi anser att kärnreaktorns säkerhetsnivå skall utgöra en särskild förutsättning vid ersättningens bestämmande. Säkerhetsnivån skall bestämmas utifrån regler i en preciserad och skärpt kärntekniklagstiftning. Det är inte rimligt att anta att är den maximala drifttid för kärnreaktorn som skall användas vid ersättningsberäkningen. Den tekniska livslängden med rimlig säkerhetsnivå är väsentligt kortare. Statens överskjutande kostnader för kärnavfallet samt övriga externa kostnader såsom miljö- och hälsokostnader måste också tas in som särskilda förutsättningar för ersättningens bestämmande i avvecklingslagen. Detta är speciellt viktigt om man inte fullt ut internaliserar kärnkraftens externa kostnader i kärnkraftsföretagens produktionskostnader. Skadeståndsansvar vid en reaktorolycka En väsentlig del av kärnkraftens samhällsekonomiska kostnader skulle till skillnad från komma till uttryck om staten i lag uttryckligen klarlägger ett strikt och obegränsat skadeståndsansvar för kärnkraftsindustrin i händelse av en reaktorolycka. En sådan förändring måste rimligen kombineras med krav på ökad solvens för reaktorägarna. Ett flertal steg mot en lösning av problemet måste tas. Dessa skisseras i det följande. Steg 1: Obegränsat och strikt skadeståndsansvar Den första nödvändiga åtgärden är att ändra den svenska atomansvarighetslagen så att ansvarsgränsen på f.n. ca tas bort. Det innebär att vi har ett obegränsat strikt skadeståndsansvar för skador på tredje man i händelse av en reaktorolycka. Det obegränsade ansvaret innebär att kärnkraftsföretagens egna kapital kommer att tas i anspråk när skadeståndsanspråken inte täcks av försäkringar eller andra garantier. Eftersom det obegränsade ansvaret innebär att företagets egna kapital sätts på spel, kan det finnas motiv för företaget att kringgå ansvaret genom att bilda ett slags skyddsbolag med ett mycket litet eget kapital. För att motverka detta måste krav på det egna kapitalets storlek och/eller på garantier från andra företag uttryckas i lag. Det är också på detta sätt samhället genom gemensamma beslut fastställer upp till vilken nivå kärnkraftsföretagen skall hålla eget kapital och/eller ekonomiska garantier för att kunna möta skadeståndsansvar vid en reaktorolycka. Denna nivå kallas nedan för garantinivån. Garantinivån bör justeras vartefter kärnkraftsindustrins ansvar vidgas enligt steg 2 och steg 3, nedan. Steg 2: Riskdelning inom landet Med ett obegränsat skadeståndsansvar är det möjligt att ta ett andra steg mot ett fullvärdigt skadeståndsansvar för kärnkraftsindustrin. Detta är att göra en lagändring som innebär att kärnkraftsföretagen i ömsesidigt svarar för varandras olyckor. Havererar ett svenskt kärnkraftverk så inträder ett obegränsat strikt ansvar för samtliga svenska reaktorägare att betala för olyckan. Med en sådan ömsesidig riskdelning ökas det kapital som är tillgängligt för kompensation av skadelidande. Detta system är infört i . Det är uppenbart att en ömsesidig riskdelning inom är en avsevärd förbättring, men att den har vissa begränsningar. För det första domineras svensk kärnkraftsindustri av två stora företag, och , vilket gör att riskdelningen trots allt är begränsad. Vidare är riskerna inom industrin förmodligen sammankopplade. Om ett kärnkraftverk havererar så påverkar det förmodligen aktiekurserna i de övriga kärnkraftsbolagen. Därmed förändras också det för skadestånd tillgängliga kapitalet, vilket inte är önskvärt. Det lämpliga sättet att komma runt problemet med sammankopplade risker är att vidga riskdelningen på internationell nivå. Detta beskrivs i det följande. Steg 3: Riskdelning genom bilaterala avtal Det tredje steget mot en fullvärdig täckning för kärnkraftsindustrins skadeståndsansvar är att staten tar initiativ till bilaterala riskdelningsavtal, till att börja med förslagsvis med som redan har obegränsat ansvar och med som har ömsesidigt ansvar mellan kärnkraftsföretagen. anser att det ligger i kärnkraftsproducerande staters gemensamma intresse att utöka kärnkraftsindustrins ansvar, som risken sprids mellan många kärnkraftsföretag i flera länder. De bilaterala avtalen är en framkomlig väg. Om de bilaterala avtalen efter hand blir fler och mellan fler länder kan resultatet närma sig en internationell lösning motsvarande en internationell konvention baserad på obegränsat ansvar. En sådan konvention förefaller omöjlig att direkt förhandla fram . Därför är det desto viktigare att går före och tar bilaterala initiativ till internationella riskdelningsavtal. Vad kostar en reaktorolycka? Att uppskatta kostnaderna för en reaktorolycka är en absurd och förskräckande matematik. Det blir lätt en diskussion om hur många ett människoliv är värt och en tvist om hur många döds-, cancer- och övriga sjukdomsfall som orsakats av de reaktorolyckor vi haft . I ett system med obegränsat strikt ansvar, riskdelning och en i lag fastställd lägsta garantinivå för detta ansvar är det dock av största vikt att ha en rimlig uppfattning om vad de totala skadeståndsanspråken vid en svensk reaktorolycka kan uppgå till. I den statliga utredningen påvisades hur utsläpp av större omfattning än i Tjernobyl kan inträffa från alla svenska reaktorer beräkningar gjordes även hur detta skulle påverka omgivningarna, det visades hur städer skulle behöva utrymmas i långt . finns ett antal begränsade uppskattningar av en svensk atomkatastrofs kostnader, men kunskapen är mycket knapphändig. föreslår att en parlamentariskt sammansatt kommission går till botten med frågan om en svensk reaktorolyckas totala kostnader, omfattande såväl samhällets kostnader som privata kostnader. () () () () () () () () Per () () () () () () () () [1] kommer pensionärer med ingen eller låg ATP även att få glädje av det höjda grundavdraget genom att de särskilda skattereglerna för pensionärer då avskaffas. [2] Kostnader som undviks om kärnkraftverken stängs. Häri ingår alla drifts- och underhållskostnader och de miljö- och riskkostnader som reaktorägarna måste betala i form av skatter, avgifter och försäkringspremier eller motsvarande. Däremot ingår inte kapitalkostnader.