mot · GP02So613 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So613av m.fl. (kd)Äldrepolitik 1 Innehållsförteckning 1 Innehållsförteckning 15 2 Förslag till riksdagsbeslut 16 3 Inledning 17 4 De äldre blir fler 17 5 Äldres delaktighet och inflytande i samhället 18 6 Bättre pensioner 18 7 Fler äldre i arbetslivet med rörlig pensionsålder 19 8 Avgifter för äldreomsorg 20 9 De äldres sjukvård 20 9.1 Samverkan mellan vårdhuvudmännen 22 9.2 Omsorg och service 23 9.3 Närståendes vårdinsatser 23 9.4 Inför en värdighetsgaranti 24 9.5 Äldreomsorgens personal 25 10 Den mångkulturella äldrepolitiken 26 11 Stimulera utveckling av nya former för äldreboende 26 12 Alternativa driftsformer 27 13 Tillgänglighet till samhällets service 28 14 Trygghet på gator och torg och hemma 28 15 Fortsatt prioritering av det goda livet för de äldre 29 2 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av en medveten strategi för att möta det demografiskt förändrade samhällets nya behov. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att genom aktiva åtgärder och attitydpåverkan stärka de äldres delaktighet och inflytande i samhället. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillsättande av en äldreminister för ett samlat grepp kring äldrepolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om tillsättandet av en äldreombudsman för att verka för förbättringar i de äldres förhållanden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om tillgången till akut- och klinikvård för personer . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om beaktande av den psykosociala aspekten i äldrevården. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av specialiserad demensvård och kvalificerade demensutredningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av utökad samverkan mellan kommuner och landsting kring vårdkedjorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av nya former för service till äldre. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beakta de äldre invandrarnas speciella förhållande i äldreomsorgen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stimulera nya former för äldreboende. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka den enskildes möjligheter att välja utförare av vård, omsorg och service. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beakta de äldres speciella behov av närhet till samhällets service. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att uppmärksamma äldre personers utsatthet för våld och övergrepp i utemiljö och i hemmen.1 begär att regeringen ger i uppdrag att utarbeta tydliga riktlinjer för bebyggelseinriktade hinder mot brott.2 1 Yrkande 14 hänvisat till JuU. 2 Yrkande 15 hänvisat till BoU. 1 Inledning 1.1 Det goda livet hela livet! Att bygga ett samhälle där alla kan åldras i trygghet är ett av välfärdspolitikens angelägnaste mål. Det goda livet hela livet måste eftersträvas för alla medborgare och här inryms såväl materiella, sociala som kulturella aspekter. Välfärdssamhällets status kan i hög grad mätas utifrån kriterier som respekt, tillvaratagande och omsorg om den äldre generationen. Kring den nationella handlingsplan för äldrepolitiken som antog 1998 råder bred politisk samsyn vad gäller honnörsord som trygghet, oberoende och inflytande. Här finns en kontinuitet med tidigare mål liksom en samstämmighet med socialtjänstlagens principiella formuleringar. De höga och samstämmiga målen till trots finns det stora brister i det svenska samhället när det gäller att förverkliga det goda livet för alla medborgare. Dessa brister framstår så mycket mera oroande med tanke på att andelen äldre kommer att öka markant . Att kunna åldras med bibehållen värdighet måste garanteras varje människa, men alltför många äldre har en bristande tilltro till samhällets förmåga att garantera trygghet och oberoende och känner oro inför av livet. En sammanhållen politik med inriktning mot de äldre i samhället får inte endast handla om vård och omsorg. Det friska åldrandet, de äldre som en resurs att ta till vara och ett väl fungerande samspel mellan generationerna är viktiga beståndsdelar i äldrepolitiken. Även i dessa avseenden har det svenska samhället tydliga brister. En starkt förhärskande ungdomskultur tenderar att skapa klyftor mellan generationerna. Allt för många äldre upplever också att den livserfarenhet och de specifika kunskaper man har i liten utsträckning tas tillvara och därmed inte heller kommer en yngre generation och hela samhället tillgodo. En kristdemokratisk idépolitik framhäver alla människors lika och unika värde. I ett samhälle med dessa grundvärderingar överbryggas generationsklyftorna och varje människas unika livserfarenhet blir en tillgång i samhällsbyggandet. En sådan politik har som mål att tillförsäkra alla medborgare det goda livet hela livet. 4 De äldre blir fler Det svenska samhället befinner sig i en liknande situation som de flesta industriländer där samhällsstrukturen förändras så att en betydligt större del av invånarna är . I inträffar den stora ökningen av andelen äldre i befolkningen . En medveten strategi för att möta det demografiskt förändrade samhällets nya behov, men också ta tillvara dess möjligheter, behöver utformas i politiska processer . Den växande andelen äldre i vår befolkning får inte definieras som ett samhällsproblem utan betraktas som ett gemensamt samhällsansvar, men också i hög grad som en resurs att tillvarata. De äldre är ingen homogen grupp utan representerar, med varje individs skiftande bakgrund och levnadsvillkor, en mångfald av intressen och livshållningar. 5 Äldres delaktighet och inflytande i samhället äldres inflytande och delaktighet i beslutsprocesser är begränsat i många kommuner. Ofta handlar det mer om informationsöverföring till pensionärsråd och liknande kring redan fattade beslut. De lokala pensionärsråden har svårigheter att få till stånd ett reellt inflytande då de sällan har någon verklig beslutskompetens i den kommunala organisationen. Utvecklingsinsatser saknas när det gäller den representativa och direkta demokratin såväl som för de kollektiva och individuella formerna för påverkan. Följden har blivit att det är de traditionella formerna för engagemang via patient-, pensionärs- eller frivilligorganisationerna som alltmer blivit en möjlighet till brukarinflytande och direkt hjälp till andra äldre. Äldre människors livserfarenhet och förvärvade kompetens är en ovärderlig tillgång i vårt samhälle. inställning är därför att äldres delaktighet i samhället har stor betydelse. Detta gäller såväl ur ett rättvise- som effektivitetsperspektiv. Alla bör ha möjlighet att påverka utvecklingen i samhället oberoende av ålder. Äldre behöver vara representerade i beslutande församlingar för samhällsliv, och olika verksamheter ska utformas så att de svarar mot äldres behov och önskemål. är de äldre kraftigt underrepresenterade på alla beslutsnivåer. I kraft av sin livserfarenhet och yrkeskompetens bör de äldre ännu oftare utnyttjas som mentorer i organisationer, partier och företag. Att stimulera och möjliggöra äldres politiska engagemang i , i fullmäktigeförsamlingar, nämnder och styrelser är i huvudsak de politiska partiernas uppgift. Samhällsorganen kan genom olika åtgärder stimulera till ökat politiskt engagemang från de äldres sida. Vi kristdemokrater har länge krävt att en äldreminister tillsätts med uppgift att ta ett samlat grepp kring äldrepolitikens många frågor. En sådan ministerpost är inte endast en i och för sig viktig symbolfråga utan leder också till att äldres samlade situation får en större tydlighet i debatten och beslutsfattandet. En äldreombudsman bör också tillsättas för att verka för förbättring av de äldres förhållanden samt även ta initiativ till egna utredningar och lämna förslag till åtgärder. 6 Bättre pensioner För de äldre är ekonomisk trygghet tillsammans med en god vård och omsorg en avgörande fråga om livskvalité. Vår uppfattning är att regeringens satsning på pensionärerna är otillräcklig och ett svek mot den generation som aktivt varit med om att bygga upp vår välfärd. Det hävdas av och till att pensionärerna skulle vara den grupp som bäst klarat 90-talets krisår och att dessa lever på i princip samma ekonomiska nivå som de yrkesverksamma. Genomsnittsberäkningar från skilda tidpunkter kan ge olika bilder men den verklighet den stora delen av pensionärskollektivet lever mitt uppe i talar ett annat språk. Jämfört med de yrkesarbetande har pensionärernas köpkraft försämrats kraftigt senare hälft och inte minst gäller detta de sämst ställda pensionärerna. Inkomstprövningen av änkepensionen anser vara oskälig. Därför föreslår att änkepensionerna ska återställas. Vi anser att ett ingånget avtal ska hållas! föreslår också att pensionstillskottet för de sämst ställda pensionärerna ökas. Det innebär att de sämst ställda pensionärerna får del av de förbättringar som kommer att genomföras när garantipensionen träder i kraft . Detta är av behov påkallat. har det varit så ekonomiskt svårt för pensionärer utan eller med låg ATP. Därför är det en rättvisefråga att ge denna grupp pensionärer ett sådant tillskott att det ger dem ett drägligare liv. Sammantaget ger förslag mer pengar till pensionärarna. Detta utvecklas närmare i en motion om utgiftsområde 11. 1 Fler äldre i arbetslivet med rörlig pensionsålder Den faktiska pensionsåldern i ligger på om man inkluderar personer som förtidspensioneras i tidig ålder. Bara var fjärde svensk arbetar till . Orsakerna till den förskjutning som skett nedåt är flera. De höga arbetslöshetstalen har inneburit att inte minst många offentliga verksamheter erbjudit avgångsvederlag, garantipensioner osv. Ett resultat av dessa förhållanden är att verksamheter dränerats på de erfarenheter och den gedigna yrkeskompetens den äldre arbetskraften kunnat tillföra. En hård arbetsmiljö med såväl fysiskt som psykiskt påfrestande förhållanden har tvingat många till förtida pensionering. Detta gäller inte minst kvinnor i vårdyrken. Den faktiskt låga pensionåldern i vårt land är en av orsakerna till den arbetskraftsbrist vi redan nu upplever och ser växa , inte minst inom vårdsektorn. Dessa förhållanden måste innebära att arbetsmiljöfrågorna ägnas stor uppmärksamhet med syftet att skapa sådana förhållanden i arbetslivet att flera kan vara fullt yrkesverksamma fram till den verkliga pensionsåldern. Den äldre arbetskraften behövs mer än någonsin när andelen yrkesverksamma krymper och andelen pensionärer och studerande ökar. Vi närmar oss därmed en situation med en arbetskraftsbrist som hotar tillväxten och leder till stora påfrestningar på värlfärdssystemen. För de personer som kvarstår i yrkeslivet fram till råder närmast omänskliga förhållanden. Oberoende av kompetens, personens egna önskemål om framtiden, situationen på arbetsplatsen och i samhället i stort tvingas de allra flesta att lämna sitt arbete. Gällande lagstiftning ger alla rätt till pension men detta innebär inte med automatik att någon mot sin vilja ska tvingas bort från arbetslivet. På detta område bör attityder och regelverk förändras. De äldre är en stor resurs med stor kompetens och erfarenhet som måste tas tillvara i arbetslivet. Det handlar om att skapa goda förutsättningar för fler att kunna arbeta fram till pensionsåldern alternativt som beslutat eller längre om man så önskar. De äldre är ingen homogen grupp utan måste ses som enskilda individer. De diskrimineringslagar som finns på arbetsmarknadsområdet bör utökas till att också omfatta förbud mot diskriminering av äldre. En aktiv opinionsbildning, där de goda exemplen lyfts fram, kan verksamt bidra till att förändra attityder på detta område. Vi utvecklar vårt synsätt beträffande äldre på arbetsmarknaden i en särskild motion. 8 Avgifter för äldreomsorg Det nuvarande systemet med egenavgifter i kommunens äldreomsorg har mycket stora brister. Det orättvisa systemet karakteriseras av höga avgifter kombinerat med för låga förbehållsbelopp som har bidragit till knappa ekonomiska omständigheter för många av de äldre. De nuvarande förhållandena kommer dock att rättas till om regeringens proposition 2000/01:149 vinner bifall. Ett förslag med denna inriktning har efterfrågats av oss kristdemokrater i ett antal motioner i . I propositionen föreslås ett förbehållsbelopp om boendekostnad samt ett minimibelopp uppgående till för ensamstående och för sammanboende och gifta. Vi kristdemokrater anser att det är svårbedömt huruvida regeringens förslag tillförsäkrar den enskilde rimliga medel för sina personliga behov. Vi utvecklar vår politik i denna fråga i en särskild motion om äldreavgifter inom äldreomsorgen med anledning av regeringens proposition. 9 De äldres sjukvård Den svenska vården präglas återigen av köer till en rad behandlingar. Detta förhållande drabbar i hög grad den äldre befolkningen negativt. har antalet vårdplatser mer än halverats. Denna drastiska neddragning motsvaras på inget sätt av minskade vårdbehov. En av de faktorer som i själva verket leder till ett ökat behov av platser är det växande antalet äldre i samhället. Även om den medicinska utvecklingen inneburit att flera behandlingar och ingrepp kan göras i den öppna vården kvarstår behovet att återställa förlorade vårdplatser. Den drastiska minskningen av platser i sjukhusvården har inte motsvarats av en tillräcklig tillkomst av kommunala särskilda boendeformer eller en utbyggnad av . För många äldre innebär detta en anledning till oro och bristande tilltro till samhällets förmåga att tillgodose deras växande vårdbehov. Äldre människor får inte, som ofta sker, utestängas från tillgången till akut sjukhusvård eller klinikplatser av medicinska eller kirurgiska skäl. Bristen på vårdplatser tvingar i många fall landstingen att föra över äldre svårt sjuka människor i behov av kvalificerad sjukhusvård till den kommunala omsorgen. Detta problem accentueras särskilt av extra hård belastning, exempelvis då det förekommer att vårdavdelningar stängs på sjukhusen. Det har antalet vårdplatser halverats. Detta är till viss del en naturlig följd av den medicinska utvecklingen, men på många håll i landet råder en stor brist på vårdplatser. Denna brist kommer att tillta i takt med att antalet äldre och därmed vårdbehövande ökar. Inriktningen inom sjukvården och äldreomsorgen måste vara att återskapa minst 20 000 vårdplatser. Dessa platser måste särskilt inriktas mot vården av äldre samt svårt och långvarigt sjuka. För att uppnå denna målsättning krävs bl.a ytterligare resurser till kommuner och landsting . Den ökning av statsbidragen som regeringen aviserat innebär ett verkligt tillskott på endast en procent . Denna resursförstärkning torde åtgå till att klara ökade krav inom primärvård och psykiatri. För att tillgodose behovet av flera vårdplatser krävs tillskott till kommuner och landsting utöver var regeringen föreslagit. Därför innebär det kristdemokratiska budgetalternativet ett sådant välbehövligt tillskott. fokuseras sjukvårdens insatser för de äldre på den medicinska vården medan de psykosociala aspekterna ofta glöms bort. Gruppen äldre med psykiska besvär är dåligt kartlagd. De avvisas ofta i primärvård och psykiatri, och inom den kommunala äldreomsorgen finns det sällan kompetens att hantera dessa problem. Yngre människor har ofta ett åtgärdspaket att tillgå medan de äldre i bästa fall erbjuds mediciner. Psykologer måste finnas för äldres behov inom primärvården, inom psykiatrin och i den kommunala verksamheten. En form av sådan verksamhet kan vara att inrätta en seniormottagning där äldre kan få rådgivning, samtalsstöd och psykoterapi. Ett ökat antal mycket gamla ställer krav på kommunernas förmåga att ge en god vård och omsorg till det ökande antalet personer med demenssjukdomar. För de dementa ska det finnas specialiserad vård och särskilda gruppboenden. Krav måste ställas på kvalificerade demensutredningar som underlag för beslut om vårdinsatser. Det är också angeläget att det finns sådana särskilda vårdprogram för demenssjuka som klarlägger hela vårdkedjan. Dessa frågor berör kommuner och landsting tillsammans. Värdighet, smärtstillande vård och en varm omvårdnad i livets slutskede ska garanteras alla människor. Som en del i den värdighetsgaranti vi kristdemokrater föreslår ingår det som en självklarhet att ingen ska behöva sluta sina dagar ensam. Livets slutskede rymmer ofta många svåra omständigheter. Till kroppslig smärta kan också komma stark oro och existentiell ångest. All behandling och symptomkontroll ska ske med hänsyn till människans integritet och värdighet samt hennes fysiska, psykiska, sociala och andliga behov. Den personal som har att hantera denna vård måste få adekvat utbildning så att man känner trygghet i sin svåra yrkesroll och kan bistå den döende såväl kroppsligt som känslomässigt. Hospicevård, dvs en hemlik form av vård i livets slutskede, måste vidareutvecklas. 9.1 Samverkan mellan vårdhuvudmännen Ädelreformen, som trädde i kraft , innebar en uppdelning av roller och ansvar för äldres vård och omsorg mellan landstingskommuner och primärkommuner. Generellt kom huvudmannaskapsförändringen att innebära en stark fokusering på äldreboendet. Många slitna sjukhemsavdelningar byttes mot särskilda boenden med tillgång till eget rum med hög standard. Genomförda uppföljningar och utvärderingar pekar på såväl positiva effekter av ädelreformen som en del påtagliga brister. En negativ effekt blev att sjukvårdsaspekten kom att underordnas boende och omvårdnad. Ur den enskilde vårdtagarens situation är det särskilt allvarligt om det råder oklarhet kring ansvarsfördelningen mellan å ena sidan ansvar och å andra sidan kommunens. För äldre människor med tilltagande vård- och omsorgsbehov är nuvarande gränsdragningar, och ofta oklar ansvarsfördelning mellan huvudmännen, en orsak till otrygghet. All vård och omsorg måste därför primärt utgå från den enskilda människans behov och endast sekundärt från de organisationsformer och ansvarsfördelningar samhället valt. Begrepp som klinikfärdig och medicinskt färdigbehandlad är tillkomna utifrån ett organisatoriskt perspektiv och inte med den enskilda vårdtagarens situation för ögonen. En publicerad rapport saknas av Stiftelsen tyder på att problemen med otydligt vårdansvar mellan huvudmän snarare ökar än minskar. Ansvaret för äldreomsorgen är ytterligt splittrat mellan huvudmän och vårdnivåer. Helhetslösningar måste eftersträvas där landsting och kommuner gemensamt tar ansvar för verksamheten. Verksamheten måste fungera över öppen- och slutenvård, primärvård och omsorg. I förlängningen kan sådan samverkan kring vårdplaneringen leda till en gemensam beställarorganisation där tillgängliga resurser tillvaratas på ett effektivt sätt. Det bör bli möjligt för kommuner och landsting att bilda gemensamma nämnder. Man skulle då kunna komma överens om vilken part som ska vara huvudman för en viss verksamhet. Det är angeläget att komma fram till lösningar på en situation som innebär otrygghet och en försämrad vård för ett stort antal äldre. Det finns anledning att se över lagen om betalningsansvar, som tillkom vid ädelreformens genomförande. Situationen har förändrats påtagligt , bland annat på grund av den kraftiga minskningen av vårdplatser på sjukhusen. Det finns en risk att vårdplaneringen börjar så sent som när kommunen via fax får meddelande om att en patient är färdig att lämna sjukhuset. Förhållandet bör vara att en personlig vårdplan läggs fast redan vid inskrivningen på sjukhuset. 9.2 Omsorg och service minskade antalet mottagare av med 100 000 personer som antalet äldre i befolkningen ökade med 170 000. Den översiktliga bilden är att kommunerna på grund av minskade resurser valt att koncentrera vård- och omsorgsinsatserna till de mest behövande. Detta har inneburit en kraftig minskning av det totala antalet äldre som får hjälp från den offentliga äldreomsorgen. Utvecklingen är djupt oroande och för många äldre leder detta till försämrad livskvalitet och ensamhet. Den kontakt som insatser har gett har ofta inneburit det enda men välkomna avbrottet i en isolerad livssituation. När kommunernas hemtjänst så påtagligt begränsas från vardaglig service till rena vårdinsatser måste de äldres ensamhet och kontaktbehov tillgodoses genom andra åtgärder. På detta område kan en samverkan ske med olika ideella organisationers väntjänst och liknande. De stora servicebehov som många äldre har måste tillgodoses i andra former och av andra utförare än den kommunala . För att underlätta tillkomsten av sådan service bör avdragsrätt medges för hushållsnära tjänster. 9.3 Närståendes vårdinsatser De närståendes, främst anhörigas, roll inom äldreomsorgen är ovärderlig. Det ligger i sakens natur att dessa insatser inte kan mätas eller värderas i precisa tal men viss forskning pekar på att upp emot två tredjedelar av omvårdnaden sköts av närstående som maka/make, barn, släkting eller vän. Detta förhållande gäller också en betydande del av rena sjukvårdsinsatser. För många är tillgången till en anhörig i själva verket en förutsättning för att man ska kunna vårdas i hemmet. Detta gäller inte minst vid vård i livets slutskede. Att närståendevårdaren uppmärksammas på ett positivt sätt och att hans/hennes insatser underlättas innebär stora ekonomiska besparingar för den offentliga vården men är också en ovärderlig trygghetsfråga för den enskilda vårdmottagaren. De anhörigas insatser är en omsorg som oftast sker i det tysta med ett vårdansvar som är ensamt och psykiskt påfrestande. En bestämmelse i socialtjänstlagen markerar dock ansvar för att genom stöd och avlösning underlätta för närstående som vårdar personer med funktionshinder, långvarigt sjuka och äldre. Det ankommer på kommunerna att särskilt uppmärksamma och stödja dessa insatser och det är av stort värde om det finns en tydlig kontaktpunkt dit den anhörige kan vända sig för råd och stöd. En anhörigkonsulent, kurator eller liknande bör finnas i varje kommun. Kommunerna bör informera sig om vilka närståendevårdare som finns och om deras behov av stöd för att kunna fullgöra sin viktiga uppgift. De närståendes vårdinsatser behöver alltså underlättas och stödjas. Det kan handla om materiell ersättning och stimulansåtgärder som avlösningsmöjlighet, utbildning osv. Individuella planer bör upprättas där vårdtagaren, vårdgivaren och den närstående kommer överens om insatsernas omfattning och villkoren för desamma. Frivilligorganisationerna har en viktig roll som komplement till vårdhuvudmännens anhörigstöd. De insatser som görs bör därför ske i nära samverkan med både de anhöriga och berörda frivilligorganisationer. Forskning kring och utveckling av de närståendes engagemang i vården behöver stimuleras. Vi utvecklar vår syn på anhörigvården i en särskild motion. 9.4 Inför en värdighetsgaranti Det ställs allt större krav på främst kommunerna när det gäller att tillgodose behovet av en värdig vård och omsorg till äldre människor. För många är den kommunala äldreomsorgen den helt avgörande trygghetsfaktorn. De senaste årens radikala bantning av de kommunala ekonomierna har inneburit kännbara ingrepp även i denna sektor. Återkommande vårdskandaler och den debatt som förs kring vårdens och omsorgens innehåll har skapat en berättigad oro hos många äldre och deras anhöriga. Det är en viktig politisk uppgift att beakta och möta människors oro och så långt möjligt skapa tilltro till samhällets ambition och förmåga att garantera en värdig vård och omsorg. Värdig vård innebär att man erbjuds den vård som lämpar sig bäst för det aktuella vårdbehovet. En konkret uttryckt värdighetsgaranti är extra viktig i vården av de äldre för att skapa trygghet och tydlighet kring vad vårdtagaren har rätt att kräva av vårdgivaren.