mot · GP02U304 · 2001-10-05 00:00:00 — Ett problem är att EU, i alla fall delvis, använder multifunktionalitetsbegreppet för att försvara sina nuvarande exportsubventioner, tullar och subventioner för icke hållbart jordbruk. Det har gett själva ordet multifunktionalitet en viss omöjlighet i diskussionen. Det är viktigt att hålla isär ordet från det faktiska innehållet.Den s k Cairnsgruppen (dvs , , , , , , , , , , , , , , , , och ) accepterar över huvud taget inte begreppet multifunktionalitet utan menar att jordbruksmarknaden måste avregleras. Många är dock nettoimportörer och vill gärna se lite både och. De vill ha bättre marknadstillträde till de rika länderna men också ökad möjlighet att skydda sin egen livsmedelsproduktion. I de konkreta förhandlingarna har ett antal förslag med olika inriktning lagts. Bland dessa har det lagts flera förslag från till förhandlingsrundan med innebörden att man vill ha möjlighet att skydda sin livsmedelsproduktion. I ett förslag från 11 (bl a , , m fl) diskuterar man livsmedelssäkerhet som en nationell säkerhetsfråga. De föreslår inrättandet av en development box, genom vilken det bl a skulle bli tillåtet för att välja frivilligt vilka jordbruksprodukter som ska omfattas av WTO samt ge möjlighet att vidta diverse andra åtgärder för att säkra sin livsmedelsförsörjning. Detta bör ges regeringen till känna.Det europeiska jordbrukets rädsla för ökad liberalisering av regelverket är sannolikt överdriven. Vi ska naturligtvis slå vakt om den europeiska modellen och utveckla nya regler så att större hänsyn tas till folkhälsa, djurskydd och jordbrukets mångsidiga samhällsnytta. Detta gynnar områden där jordbruket är småskaligt och landskapet värdefullt från miljö- och kultursynpunkt. 10 Öppen och rättvis handelFattigdom och ojämlikhet är en global utmaning som angår alla. Därför behövs en samordnad utvecklingsstrategi, grundad på tillväxt, stabilitet och en jämnare fördelning. På samma sätt som i verkar för en marknadsekonomi med sociala och miljömässiga hänsyn vill vi att världshandeln skall kännetecknas av detsamma. Uppgiften är att skapa förutsättningar för ökad handel och att bistå med att utnyttja handeln för en ekologiskt och socialt hållbar utveckling. Det är hög tid att ge globaliseringen ett socialt golv. Ett ökat medvetande om nödvändigheten av ett kraftfullt globalt samarbete för att lösa gemensamma och överhängande problem krävs. I arbetet med att lösa de stora globala överlevnadsproblemen måste vår strävan vara att stärka FN:s och FN-organens effektivitet och roll. FN-systemet måste bli ett bättre och mindre byråkratiskt instrument för att forma globala strategier och samordna insatser. måste få en nyckelroll i arbetet på att skapa rättvisare handelsvillkor, precis som UNDP måste få en nyckelroll i kampen mot världsfattigdomen, i fråga om de globala miljöproblemen etc. Vad som ovan sagts om att stärka FN:s och FN-organens effektivitet och roll för att lösa de stora globala överlevnadsproblemen bör ges regeringen till känna.Handelsliberaliseringen har medfört otillräckliga positiva effekter för och utmaningen är att skapa större samstämmighet, koherens, mellan handelspolitik och handelsliberaliseringar å ena sidan, och övergripande utvecklingsmål å andra sidan samt inhemska politik, inklusive fattigdomsbekämpning. I-ländernas nationella och internationella politik behöver också vara i bättre överensstämmelse mellan skatte- och budgetpolitik å ena sidan och politiken för handel och utvecklingssamarbete med å andra sidan. policy ska vara koherent, sammanhållen och ömsesidigt stödjande i handels-, miljö-, jordbruks-, migrations- samt utrikes- och säkerhetspolitiken.Detta bör ges regeringen till känna.Ett multilateralt handelssystem som är regelbaserat och icke-diskriminerande medför fördelar för alla länder, särskilt . En ny världshandelsrunda måste garantera att systemet främjar alla länders integration i världsekonomin. Nya handelsförhandlingar krävs som bättre undanröjer just de handelshinder som de fattiga länderna mest känner av och som ger dem utrymme för en aktiv näringspolitik som inte helt sker på marknadens villkor. I-länderna måste ta itu med bekymmer på ett mer jämlikt sätt, t ex genom att underkasta sig en internationell disciplin för jordbrukshandeln samt minska handelshindren för jordbruk och teko. Vad som ovan sagts om att en ny världshandelsrunda måste garantera ett multilateralt, icke-diskriminerande handelssystem som främjar alla länders integration i världsekonomin bör ges regeringen till känna. Marknadstillträdet för , särskilt de minst utvecklade, måste öka. Att införa tull- och kvotfritt tillträde för MUL-länders export till i-landsmarknader vore ett steg i rätt riktning. Detta skulle inte drabba i-länderna märkbart eftersom MUL-andelen bara är av världshandeln. Vad som ovan sagts om att införa tull- och kvotfritt inträde för MUL-länders export till i-landsmarknader bör ges regeringen till känna.De fattiga länderna måste få chansen att bygga upp en mer mångsidig industriproduktion. De måste kunna utforma och genomföra medvetna strategier för att utveckla sitt näringsliv och ta vara på sina komparativa fördelar t ex genom att vidareförädla egna råvaror, bedriva arbetsintensiv produktion för att utnyttja sina låga arbetskraftskostnader, men också utveckla en enkel konsumtionsvaruindustri för egna och grannländers behov. Det måste vara möjligt för de fattiga länderna att skapa ett visst skydd för sina inhemska marknader för att ge en inhemsk industri möjlighet att växa fram och stärkas. Detta marknadsskydd bör dock ingå i en utvecklingsstrategi som successivt gör den framväxande industrin alltmer konkurrensutsatt. Det måste likaså finnas möjligheter att genom olika stödåtgärder underlätta framtidsinriktade industrisatsningar, t ex genom att få tillgång till utländskt kunnande, både i fråga om teknik och organisation, utan att det leder till utländsk kontroll av deras näringsliv. De måste också få hjälp att utveckla ekologiskt uthållig teknik anpassad efter de egna ländernas förutsättningar och behov. Vad som ovan sagts om fattiga länders näringslivsutveckling bör ges regeringen till känna.10.1 EU:s handelspolitikDet finns allvarliga brister i EU:s handelspolitik gentemot tredje världen. EU:s handelspolitik skall främja rättvis handel och hållbar utveckling. Eftersom EU är en dominerande handelspartner för många så skulle en förbättring av handelsvillkoren få en mycket påtaglig effekt för de berörda länderna.Även på de områden där EU varit tillmötesgående har resultaten varit under all kritik. Fattiga länder går miste om p g a handelsbarriärer uppsatta av rika länder. EU har vid ett flertal tillfällen lovat att unilateralt sänka sina handelsbarriärer för export från MUL-länder. Efter påtryckningar från europeiska lobbyorganisationer sköts den skattefria tillgången till EU upp för de viktigaste exportprodukterna; bananer till , socker till och ris till . Avtalet, som kommissionen kallar Everything but Arms, blev känt som Everything but Farms. bör fortsatt påverka EU:s handelspolitik i en för mer positiv riktning. Detta bör ges regeringen till känna.EU:s förslag till reformer riktar in sig på fel områden. Problemet i den internationella ekonomin är inte bristande liberalisering av investeringar, eller att regeringar är fientligt inställda till utländska investeringar. Fattigare länder har inte haft möjlighet att mobilisera investeringar, varken inhemska eller utländska, trots liberalisering av investeringssystem. Restriktioner på investeringar är heller inte problemet, eftersom investerare har hällt in pengar i trots situationen landet befinner sig i. Avlägsnandet av barriärer är inte den enda avgörande faktorn för om länder ska dra till sig investerare. Djuprotade ojämlikheter i den globala ekonomin spelar en avgörande roll. EU:s ställning inom världshandeln kan användas offensivt och t ex för att driva miljökrav genom positiva incitament. En övergripande målsättning inom handelspolitiken borde därför vara att införa grön GSP (), dvs generösare tullbestämmelser för dem som når upp till vissa fastställda miljökrav, på exempelvis jord- och skogsbruksprodukter. Vad som ovan sagts om att göra grön GSP till en övergripande målsättning inom EU:s handelspolitik bör ges regeringen till känna.10.2 Ett förbättrat WTOVi anser att arbetet i WTO skall bidra till tillväxt och sysselsättning, hållbar utveckling, ekonomisk utveckling i fattiga länder samt demokrati och säkerhet. Handelspolitiken kan inte ses i ett politiskt vakuum i en värld där olika frågor hänger ihop. Mål på andra politikområden, som miljö och arbetsvillkor, måste också kunna beaktas i WTO-sammanhang. Vi stöder därför ambitionen att en ny förhandlingsrunda inom världshandelsorganisationen ska bli bred och omfattande och inkludera frågeställningar rörande handel och miljö respektive handel och arbetsvillkor. Vad som ovan sagts om att arbetet i WTO ska bidra till tillväxt och sysselsättning, hållbar utveckling, ekonomisk utveckling i fattiga länder samt demokrati och säkerhet bör ges regeringen till känna.Ett grundproblem är att WTO ses som ett ovanifrån-projekt utan folkligt stöd. Människor är oroliga för att ökad frihandel innebär minskat skydd för dem själva. Gränsskydd syftar naturligtvis till att skydda den egna produktionen mot lågprisimport. En liberalare världshandel ger dock större marknader, ökad tillväxt och möjlighet för alla att få det bättre. Det är inte så lätt för alla att förstå. upplever ett utanförskap i förhållande till WTO, även om de formellt är medlemmar. De är små och ekonomiskt svaga och har svårt att göra sig hörda gentemot stora aktörer som och EU. De nya krav som diskuterats inför millennierundan, såsom miljö- och arbetsregler, upplever som riktade mot sig. Därför blir de en bromskloss i utvecklingen, som det är just dessa nationer som skulle tjäna på en friare världshandel.WTO:s legitimitet måste förbättras internt och externt. Trots att varje land har en röst i organisationen och besluten ska ske i konsensus upplever många utvecklingsländer att de saknar inflytande. Alla 142 medlemsländer måste ges reella möjligheter att delta i beslutsprocessen och göra sin stämma hörd. kapacitet att delta i WTO:s arbete kan förbättras genom ökat stöd i form av tekniskt bistånd. Ungefär 30 av WTO:s medlemmar har fortfarande inte råd att upprätthålla ett kontor i och få utvecklingsländer har råd att delta i de 40 till 50 viktiga handelsmöten som hålls . Mycket lite har gjorts för att förverkliga löften om att bygga upp deras kapacitet att bedriva undersökningar, konsulteringar, rättsliga analyser och förhandlingar om handelsutbyte. Vad som ovan sagts om att öka kapacitet att delta i WTO genom utökat tekniskt bistånd bör ges regeringen till känna.Vi delar den kritik som riktas från många utvecklingsländer att gällande på jordbruksområdet är alltför exportorienterat. bör verka för att ett nytt ger bättre förutsättningar för nettoimporterande utvecklingsländer att utveckla den nationella livsmedelsförsörjningen.Vad som ovan anförts om ett som ger utvecklingsländerna bättre förutsättningar att utveckla den nationella livsmedelsförsörjningen bör ges regeringen till känna.Världen behöver fler gemensamma miljööverenskommelser inom ramen för FN men också till grund för samarbetet inom WTO. Att uppfylla internationella miljöavtal får aldrig betraktas som ett handelshinder inom WTO. Det behövs klara regler i WTO för hur brott mot sådana avtal ska hanteras i handeln.Vad som ovan anförts om betydelsen av klara regler för hur brott mot gemensamma miljööverenskommelser skall hanteras inom ramen för WTO samt vikten av att frågeställningen om handel och miljö belyses i den kommande WTO-rundan bör ges regeringen till känna.Kinas medlemskap ger två stora frågor: Hur omvälvande blir WTO-inträdet för näringsliv, politiska system och enskilda medborgare och hur omvälvande blir den väntade vågen av billiga kinesiska exportprodukter för världsmarknaden när alltfler handelshinder sveps undan. På den första frågan är en vanlig bedömning att har gjort mycket kännbara eftergifter, som kommer att märkas snabbt på den kinesiska marknaden. På den andra frågan är svaret mer utvecklat. Många fattiga länder, inte minst utvecklingsländer i , är oroliga för att bli utkonkurrerade av på världsmarknaden för kläder, skor och en rad andra exportprodukter. Det finns dessutom en fruktan att drar till sig ännu mer utländska investeringar på bekostnad av andra utvecklingsländer. inträde väntas också förändra själva WTO i grunden. Maktbalansen kommer att förändras. Ledande västliga förhandlare har förutspått att det exempelvis kan försvåra kopplingar av frihandel till minimikrav på arbetsrätt och sociala villkor.10.2.1 livsmedel skall kraftfullt stödja EU:s kamp inom WTO mot import av hormonbehandlat kött och omärkta genmodifierade produkter. bör tydligare driva frågor om livsmedelskvalitet och livsmedelssäkerhet inför en ny WTO-runda. Försiktighetsprincipen har tillämpats länge med syftet att skydda människors och djurs hälsa. Åtgärderna kring BSE är ett exempel inom EU. Försiktighetsprincipen i WTO måste göras till ett reellt redskap i . Ökade insatser krävs från EU när det gäller forskning om säkra livsmedel. EU får inte förlora kampen mot när det gäller importförbudet av hormonbehandlat kött eller när det gäller kravet på märkning av genmodifierade livsmedel.Samhällets etiska omsorger och konsumenternas oro för produktionsmetoderna måste tas på allvar, och detta återspeglas i de försiktighetsmått som vidtas i EU:s lagstiftning. Dessa mycket viktiga faktorer måste återspeglas i europeiska ställningstaganden om framtidens jordbrukspolitik och handelsförhandlingarna inom WTO. De måste erkännas som berättigade angelägenheter av övriga länder i världshandelsorganisationen.Vad som ovan anförts om att bör driva frågor om livsmedelskvalitet och livsmedelssäkerhet bör ges regeringen till känna.10.2.2 Ursprungsmärkning av livsmedelProdukter som är genetiskt förändrade måste särhållas och märkas på ett tydligt sätt. Växter med genetiskt utvecklad resistens mot bekämpningsmedel hör inte hemma i ett ekologiskt samhälle. Patent på liv ska inte vara tillåtet. I en situation där handeln med jordbruksvaror och livsmedel blir allt större och friare men där de nationella regelverken skiljer sig och sannolikt måste fortsätta att vara olika blir det allt viktigare att konsumenten i alla lägen får bästa tänkbara information om vad det är han eller hon köper.Ursprungsmärkning av livsmedel ger möjlighet för konsumenten att välja produkter från länder där antibiotika i djurfoder, hormonbehandling och osund avel redan nu är förbjudna. bör verka för att EU i de kommande WTO-förhandlingarna driver kravet på ursprungsmärkning av livsmedelsprodukter som ett medel för att stärka konsumenternas makt. Vad som ovan anförts om att bör verka för att EU i WTO-förhandlingarna driver kravet på ursprungsmärkning av livsmedelsprodukter bör ges regeringen till känna.10.2.3 ImmaterialrättenTRIPS (Trade Related Aspects of Intellectual Property Rights) är ett regelsystem som innehåller miniminormer för olika immaterialrätter (patent, upphovsrätt och varumärken). Av de sektorer som regleras i detta avtal och som är av särskild betydelse för är kopplingen till växtförädlarrätten och patent i samband med bioteknik. , generaldirektör för (the ) har poängterat att immaterialrätten är ett redskap för teknologisk utveckling, ekonomisk tillväxt och skapande av välstånd för alla nationer, speciellt för MUL-länder. WTO:s spelar en stor roll i kampen mot malaria, tuberkulos och hiv/aids. Avtalet blir en balans mellan att förse skydd åt immaterialrätten vilket är nödvändigt för att utveckla nya mediciner och behandlingar och att tillåta länder en flexibilitet för att försäkra att behandlingar når de allra fattigaste.Växtförädlarrätten behandlas till viss del under patenträtten i artikel 27 där skyddet av växtsorter beaktas. Enligt artikel 27 (3) b i åläggs samtliga WTO:s medlemsländer att införa patentlagstiftning eller sui generis-system (dvs ett system som även skyddar den traditionella kunskapen) för växtsorter och mikroorganismer. Enligt FN:s konvention om biologisk mångfald (Convention on Biological Diversity, CBD) har de människor som förvaltar den biologiska mångfalden och deras länder rättighet till denna. I konventionen fastslås att nyttjandet av de genetiska resurserna ska omfattas av nationell lagstiftning. åtar sig parterna att sträva efter att göra de genetiska resurserna tillgängliga för miljövänlig användning av andra stater. Konventionsparterna åtar sig att, på rättvist och gynnsammaste sätt, underlätta tillgången till bioteknik och överföra denna till utvecklingsländerna. Parterna ska vidta lagstiftningsåtgärder, administrativa åtgärder och andra åtgärder i syfte att på ett rättvist sätt fördela resultaten av forskning och utveckling samt nyttan av användningen av de genetiska resurserna. formuleringar anses därmed stå i konflikt med intentionerna i konventionen.Över 90 % av världens genetiska resurser finns i de minst utvecklade länderna. Utvecklingsländernas växter och djur är därför av stort intresse för bl a livsmedels- och läkemedelsindustrin i i-länderna, som ständigt söker nya produkter för kommersiell lansering. Det kan t ex röra sig om växter med läkande egenskaper eller välsmakande och tåliga rissorter. Företagen skaffar sig patent på det genetiska materialet i enlighet med . Avtalets yttersta konsekvenser innebär enligt kritikerna att de bönder som under århundraden odlat fram en viss typ av ris, eller traditionella läkare som använder sig av växtmediciner, tvingas betala ersättning till det företag som tagit patent på genen eller processen. Patentering av levande organismer eller delar av levande organismer och deras arvsmassa är etiskt oförsvarbar. En omarbetning av artikel 27 (3) b bör därför innefatta en möjlighet att exkludera såväl enskilda gener som organismer från kravet på patenterbarhet enligt TRIPS. Ansträngningar att formulera en patentlagstiftning som kan godkännas av WTO, men som skyddar den traditionella kunskapen, det s k sui generis-skyddet, pågår. Forceras arbetet påtvingas de som förvaltar av världens biologiska mångfald patentsystem som leder till såväl genetisk erosion som ytterligare överföring av resurser från syd till nord. Vad som ovan sagts om att undanta såväl enskilda gener som organismer från kravet på patenterbarhet i TRIPS artikel 27 (3) b bör ges regeringen till känna. bör arbeta för att stödja krav på att utveckla sui generis-system som garanterar staterna, de lokala samhällena och bönderna rättigheterna till biologisk mångfald och traditionell kunskap. Översynen av artikeln måste leda till att den harmoniseras med FN:s konvention om biologisk mångfald, enligt vilken bevarande och uthållig användning av biologisk mångfald, skydd av traditionella brukares rättigheter och kunskap samt böndernas traditionella rättigheter att fritt ta utsäde ska garanteras. Detta bör ges regeringen till känna.I avvaktan på att översynen av TRIPS artikel 27 (3) b blir genomförd måste implementeringstiden för TRIPS artikel 27 (3) b, förlängas till efter det att översynen av artikeln är avslutad. Detta bör ges regeringen till känna.Elanders Gotab, 2001Stockholm den 3 oktober 2001Marianne ()()()()()()()()()