mot · GP02U254 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:U254av m.fl. (v, m, kd, c, fp, mp)1 Förslag till riksdagsbeslut 1. tillkännager för regeringen som sin mening att skall medverka i försoningsprocessen i . tillkännager för regeringen som sin mening att skall agera för att en opartisk internationell domstol upprättas för att ställa förövare inom den indonesiska militären och den proindonesiska milisen inför rätta för övergrepp som begåtts gentemot befolkning. tillkännager för regeringen som sin mening att skall medverka till en lösning av flyktingfrågan. 2 Folkomröstningens efterdyningar På tvåårsdagen av folkomröstningen hölls i val till en konstituerande församling. Församlingen tillträdde och skall utarbeta en konstitution som förberedelse för presidentval, vilket väntas hållas eller april. Våldet som präglade utvecklingen i kastar emellertid mörka skuggor över uppbyggnaden av landet. Sanningen om vilka som låg bakom våldet måste komma fram för att rättvisa skall kunna upprättas i , samt för att och skall kunna fortsätta den försoning som och ex-president inledde under sin presidenttid. Försoning och rättvisa förutsätter även att de 50 000100 000 flyktingar som är kvar i Västtimor tillåts återvända, vilket de flesta av dessa också vill göra. har en skyldighet att agera för försoning, rättvisa och sanning i , eftersom den indonesiska regeringen har visat sig vara oförmögen att ta itu med dessa uppgifter som gått sedan folkomröstningen. Ingen av de ansvariga för övergreppen inom den indonesiska militären har ännu ställts inför rätta. Endast ett fåtal pro-indonesiska milismän har ställts inför rätta och dömts. Att en sannings- och upprättades i för att döma i mindre allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna 19741999 är ett steg i rätt riktning. Kommissionen kan dock ej ställa de ytterst ansvariga indonesiska officerarna inför rätta. För det nya är det av avgörande betydelse både att sanningen om våldet kommer fram och att de ytterst ansvariga ställs till svars. Detta skulle även bli ett verkligt genombrott för demokratin i till båtnad för relationerna med . Att nya president undertecknade ett dekret vilket gör det möjligt att ställa minst 18 höga indonesiska militär- och polisbefäl samt ledare för den pro-indonesiska milisen inför rätta i en specialdomstol för misstänkta brott mot de mänskliga rättigheterna , kan förefalla vara ett lovande tecken. Men domstolen skall endast pröva massakrerna i Liquica och Dili samt i Suai , vilket måste betraktas som oacceptabelt med tanke på våldets oerhörda omfattning . Ytterligare en anledning till skepsis är att mycket lite tytt på att en rättegång mot dem som pekats ut som skyldiga av den indonesiska kommer att hållas i . Detta p.g.a. en bristande politisk vilja, bristfällig lagstiftning och ett korrupt rättsväsende. De milda domarna mot de milismän som dödade tre FN-anställda i Atambua i Västtimor är ett tydligt exempel på bristande politisk vilja och väckte också omvärldens skarpa kritik. Till bilden hör dessutom att ansvarsfrågan har blivit ett vapen i den maktkamp som pågår i mellan reformvänliga och konservativa grupper. En rättegång mot de skyldiga bakom våldet i skulle nämligen öppna dörren för rättegångar även för , Västpapua och . Den enda möjligheten är därför att en opartisk internationell domstol upprättas av . Senast vid för i 13/615/6 2001 krävde 45 kristna organisationer och solidaritetsgrupper världen över att en internationell domstol upprättas för . Om beslut fattas om att upprätta en sådan borde det kunna ske relativt snabbt: mandatet för domstolen för det f.d. skulle kunna utvidgas. Mot denna bakgrund måste aktivt agera i internationella fora för att en internationell domstol sätts upp för . Flyktingarna i Västtimor är ännu kvar som en gisslan. De lever i flyktingläger under svåra förhållanden och utsätts för hot och trakasserier från den överallt närvarande pro-indonesiska milisen, vilken alltjämt understöds av indonesisk militär. Att flyktinglägren både inhyser flyktingarna och fungerar som baser för destabilise-rande operationer i Väst- och nödvändiggör en snar lösning av flyktingfrågan. Om inte, kommer försoningsprocessen mellan och att avsevärt för-svåras. Vidare är det faktum att av befolkning befinner sig i påtvingad exil ett allvarligt hot mot den nya staten. Den olösta flyktingfrågan visar att påtryckningarna från omvärlden på att repatriera flyktingarna har varit för svaga. Det står också klart att den indonesiska rege-ringen trots sina många löften varit oförmögen att lösa problemet, vilket tyder på att re-geringen har bristfällig kontroll över militären. måste därför ställa krav på In-donesiens regering att den skall lösa flyktingfrågan och respektera nyvunna frihet, så att länderna kan försonas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. () () () () () ()