mot · GO02Fi33 · 2001-05-02 00:00:00 — Samtidigtär det långtifrån alla förunnat att kunna bestämma helt själv när man vill ta utsemester eller kunna gå tidigt från jobbet. Flexibla tider i arbetslivet ställerdärför ökade krav på flexibla tider i barnomsorgen. Dagisavdelningar medbegränsade öppettider eller som håller sommarstängt bliralltmer oförenliga med yrkesarbetande föräldrars verklighet.En annan fråga är om det verkligen är rätt tjänster som erbjuds barn ochföräldrar. När barnen börjar i skolan förväntas föräldrar engagera sig iexempelvis läxläsning. För den förälder som hämtar sina barn klockan sexefter arbetsdagens slut, och som då ska ta sig hem, kanske handla och sedanlaga mat hinner klockan lätt bli bortåt åtta eller nio innan läxorna hinns med.Då är många barn ofta för trötta för att vara koncentrerade, kanske ävenföräldrarna. Tjat och irritation avslutar kvällen.Föräldrar med denna arbetsbörda skulle kanske behöva någon som hjälptederas barn med läxorna efter skolans slut. Det gäller i ännu högre gradföräldrar som helt enkelt inte har tillräckliga kunskaper själva för att kunnahjälpa sina barn med läxorna. De tjänsterna finns dock inte tillgängliga i dag.Varken i skolan eller på "fritis" finns en beredskap att möta detta behov.Därmed riskerar många barn att hamna på efterkälken i skolarbetet redan itidiga år.7.5 Valfrihet för allaDet finns inte någon entydigt bästa lösning för alla föräldrar och barn. Attena föräldern stannar hemma med barnen på heltid passar några, medanandra föredrar att tidigt gå tillbaka till yrkeslivet efter barnets första år.Engagemang i sina barn kan visas på många olika sätt. En politik somrespekterar barnens och föräldrars självbestämmande och olikheter stödjerdärför alla barn - inte bara några.Vad som påverkar barnen mest är inte om pappa eller mamma är hemmapå heltid eller inte, utan att föräldrarna är tillfreds med sig själva och sinlivssituation. (, 1991) Med andra ord är det avgörande för barnen attde tjänster som finns kan utformas efter föräldrarnas önskemål. Föräldrarnamåste vara fria att välja den barnomsorg och skola som bäst motsvarar derasönskemål och deras barns behov.Varierande önskemål och behov ställer stora krav på de sociala tjänstersom hjälper barnen att utvecklas och möjliggör för föräldrarna att kombinerayrkesliv med föräldraskap. En mångfald av alternativ att välja mellan, fler änvad som finns , och konkurrens som stimulerar kvalitetsutveckling ärbättre än politiskt dirigerade enhetslösningar för skola och barnomsorg.7.6 Flexiblare familjestödStödet till barnfamiljerna är omfattande och växande, somföräldrar har allt svårare att få tiden att räcka till och ekonomin att gåihop. De höga skatterna reducerar familjernas ekonomiskahandlingsutrymme och marginaler. Många familjer blir beroende avbidrag, och därmed av politiska beslut som kan ändra de ekonomiskavillkoren från till en annan. De offentliga satsningarna skerdessutom i system som inte omfattar alla, och inte heller passar alla demsom utnyttjar dem.Det offentliga stödet i form av föräldrapenning, barnbidrag, barnomsorg,bostadsbidrag och förskola motsvarar så mycket som per barnoch år, för barn upp till skolåldern. Räknar man bort kostnaderna för skolanhar ett genomsnittligt barn fått i olika stöd fram till 18-årsdagen (uppgifter från ).Flera skäl talar för att lägre skatter skulle vara en bättre familjepolitik ändagens offentliga stöd. Dagens familjepolitiska stöd bör därför omprövas. Detgäller särskilt bostadsbidragen, föräldraförsäkringen och subventionerna tillbarnomsorgen. Lösningar som lägre skatt, men också barnkonto ellerbarnbidrag, som utgår lika för alla barn och kan disponeras fritt avföräldrarna, är att föredra framför att det offentliga bara stödjer vissatjänstereller levnadsval.7.7 Att kunna räcka till"Jag blir stressad när båda barnen börjar gråta på en gång och jag har enmassa kläder som ska tvättas och jag ska laga mat tills han kommer hemoch jag inte hunnit med det och det. Då känner jag, usch jag orkar inte. "Makten över sin egen tillvaro handlar om att kunna hantera demålkonflikter och problem som man ställs inför. Att känna att man räckertill. Till skillnad från tidigare är det numera vanligt att även kvinnoryrkesarbetar när barnen är små. har arbetsbördan i hemmet inteminskat i samma utsträckning. Resultatet är att många, främst kvinnormen även män, sitter fast i ett slitsamt dubbelarbete.Ett sätt för föräldrar att kunna räcka till i ökad utsträckning vore om detgick att köpa hushållsnära tjänster till rimliga priser. Då skulle mycket avföräldrarnas hemnära rutinjobb kunna utföras av andra. Det skulle skapaarbetstillfällen, som småbarnsföräldrarnas stress skulle minska.Många trivs så bra med de yrken de valt att de hellre arbetar någon timmeextra, än ägnar den åt hemarbete. Bland tjänstemännen föredrar en betydandedel - av samtliga och en högre andel av kvinnorna - hjälp medstädning i hemmet framför kortare arbetstid. Humlan kunde förnågra år sedan konstatera att efterfrågan på hushållstjänster är som störst hosfamiljer med två barn , och att kunder finns i allainkomstkategorier. När föräldrarna kommer hem från arbetet vill de kunnaumgås med barn och partner - inte med smutstvätt och skurhinkar.I dag är den så kallade skattekilen så stor att den här typen av tjänstersällan kan erbjudas på en vit, laglig marknad - om alls.7.8 Makten över tidenFöräldraskap och yrkesliv måste gå att kombinera bättre än . Detställer stora krav på flexibla lösningar och förändrade attityder hos allaberörda parter. Möjligheten att finna passande lösningar försvåras dock avden politiska vänsterns vilja att centralt reglera arbetstiden.När arbetstiden diskuteras handlar förslagen vanligtvis omarbetstidsförkortning för alla. Men alla som arbetar gör inte sammaavvägning. har låtit de tillfrågade behålla dagens timlön, ochsedan frågat om arbetstiden. Det visar sig då att vill jobba som , medan vill förändra sina arbetstider. Men av de missnöjda arbeta mer än , mindre än och villjobba lika många timmar, men på andra tider.Bland låginkomsttagare är hälften nöjda med arbetstiderna, medan enfjärdedel vill jobba mer för att tjäna mer pengar. Kön påverkar inteönskemålen om arbetstider. En något större andel kvinnor vill arbeta likamycket som , men på andra tider, medan en något större andel män villarbeta mer för att tjäna pengar, eller mindre för att öka sin fritid. ("Bättrearbetstider för alla eller för ett fåtal?" , )Det finns förslag om att via lagstiftning korta den generellaarbetstiden. En sådan lösning skulle inte göra nytta för dem som vill arbetaannorlunda eller mer än . Inte heller de som vill gå ner i arbetstid skulletjäna på förslaget. När arbetstidsförkortningen slås ut på alla blir det intemånga minuter , som reformen blir kostsam församhällsekonomin. Kortare arbetstid måste alltid betalas, antingen i form avlägre lön eller genom högre skatter och mindre produktion.Genom att ta bort för veckoarbetstid, och i stället låta enskildaarbetsgivare och arbetstagare förhandla om arbetstiden skulle önskemålen hosde som vill jobba mer, mindre eller annorlunda än kunna tillgodoses.Det underlättas än mer om skatten på arbete sänks. Då blir det lönt att arbetamer, men kan människor få råd att arbeta mindre. Inte minstyrkesarbetande föräldrar skulle tjäna på en sådan reform.7.9 Att få ekonomin att gå ihopMånga barn lever i familjer som har svårt att få ekonomin att gå ihop. Dåär det svårt att ha kontroll över den egna tillvaron. Över en femtedel avbarnen () finns i familjer som saknar kontantmarginal (de har intemöjligheten att inom skaffa fram ) och nästan varttredje barn finns i familjer som har svårt att klara de löpande utgifterna.De omfattande bidragen utgör en stor del av de disponibla inkomsterna fördessa familjer. Bidragen förblir oförändrade eller sjunker (bostadsbidrag,socialbidrag) vid en ökad arbetsinsats, eftersom de är relaterade till inkomst.Problemet är att egna arbetsinsatser därmed inte alltid, eller i alldeles förlitengrad, leder till att familjens ekonomi förbättras. Kombinationen av de högaskatterna på arbete och minskade bidrag gör att många inte kan arbeta sig urekonomiska trångmål. Det skapar både orättvisor och brist på erkänsla närarbete inte lönar sig, speciellt för människor med knapp ekonomi.Samtidigt är skatten den största utgiften för dessa familjer. För en familjmed två barn motsvarar socialbidragsnormen en bruttolön på 17.750 kronorper månad. Vid denna inkomst är skatteuttaget närmare 165.000 kronorårligen, vilket motsvarar av arbetsgivarens totalaarbetskraftskostnad.Genom att få behålla en större del av lönen snarare än att vara beroende avbidrag skulle fler familjer få tillbaka inflytandet över ekonomin. Då skulleflerfå möjlighet att ha en sparad buffert för att kunna klara av oväntade utgifter.Det kan handla om allt ifrån att köpa en ny jacka, till att kunna tatjänstledigtnågra dagar för att kunna stödja sina barn i en krissituation. Med ekonomiskamarginaler kan föräldrarna befara att deras barn kommer att behöva stöd, utanatt behöva frukta att de står ekonomiskt maktlösa att tillgodose det. Medsänkta skatter skulle färre behöva leva precis på marginalen, med denständiga oro och osäkerhet som följer av detta.8 En familjepolitisk reformstrategiI ett modernt samhälle måste det ges större möjligheter att förena arbetslivmed familjeliv. Det är avgörande för både kvinnor och män, och förbarnen. Föräldrarna behöver få möjlighet att styra över sin ekonomi, övertiden och över beslut som rör dem själva och barnen. Staten ska inte ageramed pekpinnar, utan ge stöd som omfattar alla men är neutralt mellanolika val av lösningar. På så vis kan föräldrarnas lojalitetskonflikter ochandra stressmoment hanteras och minimeras.Vi vill genomföra en rad åtgärder för att underlätta familjeliv ochföräldraskap. Delar av dessa åtgärder ersätter bland annat regeringensmaxtaxesystem och förslaget om en i föräldraförsäkringen.8.1 Makt över arbetstidenDet bör vara upp till arbetstagare och arbetsgivare att kunna kommaöverens om hur och när arbetet ska skötas. Vi vill avskaffa den statliganormen för veckoarbetstid. Avtalen bör göras mer individuella.Arbetstagarna får ekonomiskt utrymme att minska sin arbetstid genomlägre skatter.8.2 Att kunna leva på sin lönIndivider och familjer ska betala skatt först när de når en inkomst som dekan antas kunna försörja sig på. I en reformerad familjepolitik ingår attsänka familjernas skattebörda. Skatten bör vara så låg att varaktigtbidragsberoende kan undvikas.Skatterna på arbete ska sänkas så att det blir möjligt att leva på sin lön. Deförsta 50.000 intjänade kronorna befrias från skatt genom att grundavdragethöjs. Ett förvärvsavdrag på ska medges för dem som yrkesarbetar.Den statliga inkomstskatten avskaffas successivt. Då straffas exempelvisinte den som jobbar extra för att kunna gå ner i arbetstid närbarnen kommer, eller de familjer som i huvudsak är beroende av en höginkomst, snarare än två inkomster på samma nivå. Vidareutbildning ochkompetensutveckling kommer att löna sig bättre, vilket har positivakonsekvenser både för den enskilde och samhällsekonomin.Beskattningen ska ta hänsyn till föräldrarnas försörjningsbörda, 15.000kronor per barn och år ska undantas från beskattning. Bara dettaavdrag betyder lika mycket som en höjning av barnbidraget med imånaden. Avdraget kompletterar dagens barnbidrag. Genom att en gradvisallt större del av familjestödet utgår som lägre skatt minskas rundgångenmellan skatt och bidrag. Familjernas självständighet stärks. Detta är särskiltbetydelsefullt för att minska ensamstående föräldrars stora beroende avbostadsbidrag och socialbidrag.8.3 Stöd till barn - inte till systemFör att ge föräldrarna möjlighet att välja barnomsorg, minska sin arbetstideller stanna hemma under en del av barnens uppväxt, vill vi tillsammansmed övriga borgerliga partier införa ett barnomsorgskonto som omfattaralla barn. Det budgetutrymme som står till förfogande möjliggör ettkonto om per barn. Som ett första steg införsbarnomsorgskontot med för ettåringar och 20.000 kronorför tvååringar. Vi vill också införa en rätt till avdrag för alla typer avbarnomsorg - såväl offentlig som privat - med maximalt 50.000 kronorper barn och år. Härigenom sänks barnomsorgsavgifterna med igenomsnitt ungefär en tredjedel för alla.Vårt förslag omfattar alla barn, ger valfrihet och är mera rättvist änregeringens maxtaxa. Det ger den flexibilitet som många barnfamiljer i dagsaknar. Bara denna reform skulle i sig vara ett viktigt steg mot en modernfamiljepolitik.Stöd som går till barnomsorgen ska kunna användas av föräldrarna för attkunna välja alternativ barnomsorg. Fri etableringsrätt ska råda inombarnomsorgen för alla alternativ som uppfyller god kvalitet.Även på skolans område vill vi ha fri etablering och en rätt för föräldrarnaatt välja vilken skola deras barn ska gå i.En barnskola för barn i förskolan bör införas i syfte att ge familjerna ettalternativ med tydlig profil i samklang med det framväxandekunskapssamhället.8.4 Hjälp med hemarbetetSå länge det generella skattetrycket är högt är det motiverat medskatteavdrag för hemnära tjänster, även om denna skattereduktion intekommer alla föräldrar till del. Tjänsterna kommer annars att utföras svarteller inte alls, vilket är till skada för många familjer.En skattereduktion på införs för privatpersoners betalning avarbetskraftskostnaden inom hushållsnära tjänster per år.Den ska omfatta hushållstjänst, privat barnomsorg, tvätt av kläder, tjänster förunderhåll av bostäder och reparation och förbättring (före detta ). Denskattereduktion vi förordar motsvarar exempelvis omkring 10 timmarsstädhjälp varje månad.9 En öppnare familjepolitikI vårpropositionen aviserar regeringen en fortsättning av den fördafamiljepolitiken. En sådan fortsättning bör ersättas med en mera öppenpolitik för att stärka varje familjs möjligheter att forma livet som mansjälv vill. Vi förordar att arbetet inleds för att förändrafamiljepolitiken på ett sätt som är mera rättvist och inriktat på att stödjafamiljernas egna val.Stockholm den 2 maj 2001Bo Lundgren ()Per ()()()()()(m)()()()()()Per ()