mot · GO02Ju4 · 2001-02-16 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju4av Marcelind, ()med anledning av skr. 2000/01:62 Brott kan förebyggas! Utvecklingen av det brottsförebyggande arbetetFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att se över fördelningen av resurser för att möjliggöra enkvalitetshöjning på de brottsförebyggande råden.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om det långsiktiga arbetet för att synliggöra familjens roll sombrottsförebyggande resurs.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av platser för ungdomar som dömts till LVU ochLSU.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av insatser för att motverka alkohol- ochnarkotikamissbruket bland ungdomar.5. begär att regeringen lägger fram förslag till lag om attövervakningskameror i taxibilar kan införas.InledningRegeringen presenterar i skrivelsen 2000/01:62 det pågåendebrottsförebyggande arbetet i . Kristdemokraternavälkomnar den sammanställning som gjorts och regeringensvilja att fokusera på dessa frågor. Vi kan konstateraatt flera av de insatser som gjorts i praktiken inte inneburitnågon utveckling. Vad gäller till exempel de lokalabrottsförebyggande råden har dessa visserligen utökats till196 stycken råd eller liknande organisationer men kvantitet ärinte detsamma som kvalitet. I skrivelsen sägs också att råden,enligt BRÅ, kommit olika långt: "I vissa fall harengagemanget svalnat." Vad gäller de brottsförebyggandeprogram och trygghetsplaner som kommunerna ska utformasägs i skrivelsen att det är "få råd som utvecklat färdigaprogram eller planer. Det är därför inte möjligt att medsäkerhet kunna bedöma hur dessa används och vilken roll despelar. Det finns tecken på att handlingarna ibland är såallmänt hållna att de inte kan fungera som konkretastyrdokument". Detta beklagar vi. För många kommuner ärresursfrågan ett problem. Med ansträngd ekonomi riskerasdet brottsförebyggande arbetet att prioriteras bort. Därförmenar vi att regeringens skrivelse visar på allvarliga brister ibeskrivningen av det lokala brottsförebyggande arbetet.Sedan budgetåret 1995/96 har regeringen sammanlagt budgeterat 38miljoner kronor till det lokala brottsförebyggande arbetet. För år 2001uppgick anslaget till . budgeterade förår utöver regeringens anslag till detbrottsförebyggande arbetet i kommunerna. Därutöver vill vi att 3 miljonerkronor ska tillfalla som ska få i uppdrag att utarbeta tydligariktlinjer för bebyggelseinriktade hinder mot brott samt ansvara för enintroduktion av standardiseringsdokument ute i kommunerna.Kristdemokraterna anser att det brottsförebyggande arbetet är oerhört viktigtoch därför bör ytterligare resurser tillföras detta område. Om brott förhindrasundviks mycket lidande, och det innebär också ett samhällsekonomisktsparande. Konkreta brottsförebyggande åtgärder ska därför prioriteras, arbetetintensifieras och en helhetsyn tillämpas.I den aktuella skrivelsen kan man, vad gäller införlivande av värden,värderingar och normer, läsa om de teorier som stödjer familjens betydelsesom viktig normbildare och starkt socialt skyddsnät. Kristdemokraternavälkomnar att regeringen uppmärksammat denna viktiga brottsförebyggandefaktor. Vi hoppas att regeringen också kommer att låta dennainsikt komma till uttryck i konkreta politiska förslag. Det brottsförebyggandearbetet är en del i kriminalpolitiken; att förebygga brott är också att bekämpabrott.Allas vårt ansvar - det nationelltbrottsförebyggande programmetRegeringen hänvisar i sin skrivelse, , till detnationella brottsförebyggande programmet som man presenterade . Man menar attprogrammet ska ses som en början till ett brett upplagt arbeteför att skapa förutsättningar för ett långsiktigt och uthålligtbrottsförebyggande arbete inom alla samhällssektorer.Kristdemokraterna kritiserade programmet i en motion, redanhösten 1996.En effektiv kriminalpolitik måste i första hand bygga på insikten om hurman förebygger brott. Det nationella brottsförebyggande program som densocialdemokratiska regeringen antagit (Ds 1996:59) bygger på ett föråldratinstitutionellt tänkande. T.ex. nämns familjens grundläggande roll i detbrottsförebyggande arbetet mera i förbigående. I stället inriktashuvudinsatserna på traditionellt sätt att byråkratisera det brottsförebyggandearbetet. Regeringen avvek i väsentliga delar från den omvärldsbild som bådeBrottsförebyggande rådet och Riks- polisstyrelsens forskare avlämnade i sinaanalyser. Det är angeläget att strategin och betoningen i detbrottsförebyggande arbetet fortsättningsvis får en annan inriktning än densom regeringen fastställde i sitt brottsförebyggande program.Ett rättssamhälles uppbyggnad är en långsiktig process som förutsätterallmänhetens delaktighet och deltagande. Varje insats i det uppbyggande somsker är unikt i sin betydelsefullhet. Varje bärande värdesystem i etträttssamhälle bygger på en process av införlivande av värden, värderingar ochnormer. Denna internalisering är speciellt viktig underuppväxten och fokuserar på familjens speciella ansvar. Men även andrasignalgivare i denna process har stor kompletterande betydelse, t ex förskola,skola, socialvård och de olika medierna. Tankegångarna om denbrottspreventiva roll som denna internalisering och uppbyggande av en inrekontroll har hos varje individ har vunnit viss genklang i hos en delforskare och debattörer. Det är viktigt att de också får genomslag i denpolitiska debatten och framförallt i det politiska agerandet. Huvuddelen avforskningen visar att åtgärder från det traditionella kriminalpolitiska systemethar liten betydelse för brottens omfattning. Med traditionell kriminalpolitikavses då antingen teorin om att omständigheterna skapar brottslingen ellerdess motsats att det bara är höga straff som avhåller från brottslighet.Politiken borde i stället inriktas främst på familj men också på denkompletterande internalisering som förskola och skola kan ge samt på denövriga livsmiljöns signaler, vilka kan påverka graden av uppbyggande av inrekontroll. Prevention måste alltså vara huvudstråket i ambitionen att vändabrottskurvorna nedåt. Den anknyter också nära till den omvärldsanalys somframgår av en bok utgiven av och skriven av Per-OlofWikström, professor i kriminologi, och , docent i sociologi(Brottsprevention och problemorienterat polisarbete, 1995). Huvudlinjen iden brottsförebyggande strategin måste bygga på följande inriktningar: 1)Kraftfulla insatser för att medvetandegöra föräldrar om betydelsen avuppbyggande av en inre kontroll hos barn och ungdom. 2) Motsvarandeinsatser för alla andra som är involverade i barns uppfostran, t ex förskola ochskola, socialvård samt andra institutioner. 3) Kraftfullt informerande insatserför att klargöra betydelsen av uppskjuten alkoholdebut för förhindrande avbrottslighet.Självfallet skall åtgärder också vidtas för att minska tillfällen till brott,menför att förhindra nyrekryteringen handlar det främst om att en brottspreventivhuvudstrategi måste vara inriktad på fostran och värdeöverföring i familjen.Man kan konstatera att regeringen i sitt program endast marginellt tar hänsyntill dessa tankegångar. I skrivelsen citeras dock de amerikanskakriminologerna som poängterar betydelsen av inrekontroll och sociala band till det konventionella samhället. Regeringens insiktom betydelsen av den inre kontrollen är positiv och borde ge effekter för denbrottsförebyggande strategin.Familjens roll i detbrottsförebyggande arbetetFamiljens roll i det brottsförebyggande arbetet är central. En isin helhet god familjepolitik är alltså en grundläggandeförutsättning för ett fungerande brottsförebyggande arbete.Detta sker bäst genom att barn får växa upp i trygga familjersom kan föra över normer och hjälpa barnen bygga upp eninre kontroll som gör det lättare att stå emot frestelsen attbryta mot de regler som bygger upp samhället.Höjd upptäcktsrisk, fasthet och konsekvens är viktiga signaler i dettapreventiva arbete. Det är självklart viktigt att ha ett fungerande rättssystem iform av polis, åklagare, advokater, domstolar och kriminalvårdsinrättningar.Formerna för dessa insatser skall givetvis diskuteras och penetreras. Menskall vi ha en politik som bryter brottskurvan nedåt krävs mycket mer. Det ärmycket viktigt att påverka den s k tillfällesstrukturen, dvs att minimeratillfällena till brott genom olika säkerhetsåtgärder. Det skulle kunna minskabrottsfrekvensen, men inte brottsbenägenheten. Den preventivahuvudstrategin bör bygga på flera olika insatser. Föräldrar och andra vuxnasom har ansvar för barnuppfostran är alltså en viktig målgrupp i den effektivapolitik som är möjlig att bedriva.Etiken levandegörs i samspel med andra människor och införlivas såsmåningom med vårt tänkande. Bäst fungerar den processen tillsammans medpersoner vi älskar och har förtroende för. Det är därför föräldrarna är såviktiga. De är i nittionio fall av hundra de som bäst förmedlar grundläggandevärden till sina barn. Men det kräver vardagstid tillsammans eftersom det är ivardagliga situationer man löser konflikter och tränar samlevnad på ettnaturligt sätt. Kvalitet kan inte ersätta kvantitet när det gäller tid hur gärna viän önskar att det skulle vara så. Mer tid för barnen har en rad positivaföljdverkningar för barnet.Familjens roll som etisk signalgivare och uppbyggare av den inrekontrollen är av avgörande betydelse. arbetar därför för atten landsomfattande kampanj genomförs som en första insats i detlångsiktiga arbetet för att synliggöra familjens roll som brottsförebygganderesurs. Kampanjen ska i första hand vända sig till föräldrar och olikapersonalgrupper som arbetar med barn. Syftet är att skapa medvetenhet omdet förebyggande arbetets stora betydelse för att förhindra brottsbenägenhet.I skrivelsen poängterar regeringen vikten av föräldrautbildning ochföräldrastöd. Man säger att forskare från universitet och högskolorkommer att anlitas för att följa upp och utvärdera verksamheten. Det ärangeläget att de pengar som fördelas inte huvudsakligen läggs på forskningoch utvärdering. menar att det är den konkretautbildningen och stödet som sker i praktiken som ska prioriteras. Detta börske som ett kontinuerligt arbete där familjens betydelse som normgivarebetonas.Socialtjänsten - kommunens ansvarför de ungaEn ung människa som begått exempelvis ett rån ska veta attsamhället ser allvarligt på detta, oavsett gärningsmannensålder. har kritik framkommit motkommunernas socialtjänst. Ungdomar som dömts till LVU(Lagen om vård av unga) sätts upp på en väntelista för att fåen plats på institution. kan dessa ungdomarfortsätta umgänget med gänget - följden blir att nya brottbegås.I andra kommuner är polisen starkt kritisk till att unga kan begå brott efterbrott utan att griper in. Polisen är starkt kritisk tillkommunernaoch hävdar att en del kommuner låter de unga fortsätta sitt destruktiva liv ochväntar därmed på att en eventuell LSU-dom (Lagen om sluten ungdomsvård)faller. Då är det inte längre kommunens betalningsansvar som träder in utanstatens. Statistik från SIS () bekräftar att under1999 valde endast i ett fall att fortsätta vården enligt LVUefteravslutad verkställighet av LSU. Detta trots att det tydligt framgår iförarbetena till LSU att de unga ska beredas fortsatt vård enligt LVU efterverkställigheten. Av 38 frigivna hade valt attfortsätta behandling enligt LVU i enbart fem fall. pressadesituation måste tas på allvar så att behandling enligt LVU kan fungera iframtiden.Vi anser att det är bra att försöksverksamhet pågått med medling ochfamiljegruppskonferenser. Vi tror att det är ett bra sätt att få den ungelagöverträdaren att komma till insikt. Att möta brottsoffret och konfronterasmed konsekvenserna av det man gjort är nyttigt. Verksamheten har framförallt lyckats och fortsatt på de orter där det funnits eldsjälar som varitbereddaatt satsa mycket tid och kraft. läggs verksamhet ut på kommunerna.Förhoppningsvis ska projekten bli en del av den ordinarie verksamheten, detstora problemet är bristande resurser. Vi menar att det är ensamhällsekonomisk besparing men framför allt en besparing av mänskligtlidande om de ungdomar som kommit snett i tillvaron möts med fasthet,konsekvens, värme och intresse.Vi måste se allvarligt på de rapporter som kommer frånBrottsförebyggande rådet vilka visar att minderårigas brottslighet har ökatkraftigt . Antalet brott som "klarats upp" genom att ärendetlagts ned, på grund av att den skäligen misstänkte var , ökade med25 % . Enligt BRÅ:s statistik registrerades, år 1998,13 240 brottsanmälningar som uppklarade p.g.a. att den misstänkte var under15 år.SkolanSkolan har en stor betydelse då det gäller arbetet medvärderingar och värdegrunden. Därför har Kristdemokraternagång på gång betonat vikten av att skolan inte kan varavärdeneutral. Skolan har ett ansvar att ta upp de etiskasamtalen och måste tidigt markera gränser för vad som ärtillåtet och inte tillåtet, vad som är rätt och inte rätt. Detta haraktualiserats mer än någonsin genom mobbningsdebatten.Skolan är viktig i det brottsförebyggande arbetet. är skolanständigt föremål för debatt och samhället kan inte kräva att skolan skaförebygga och vända trenden. Skolan är en spegel av situationen isamhället omkring den. har skolan tenderat att varavärdeneutral. ska etiken införas på skolschemat. I regeringens skrivelsestår det att skolans brottsförebyggande arbete har utvecklats. Underkommande treårsperiod satsas på två värdegrundscentrum för att göravärdegrundsområdet mer tillgängligt för skolan. Detta är ett steg i rättriktning. Men om barnen inte kommer från trygga hem, kan de inte förväntasatt plötsligt uppträda som trygga och harmoniska människor när de kommertill skolan. Om hemmet är i upplösning, kommer eleven självklart attpåverkas. Vi menar att om familjerna kan stärkas, om föräldrar kan betros isin roll och sitt ansvar kommer det att minska problemen i skolan och i sigvara brottsförebyggande.Alkohol- och narkotikamissbruk - enväg in i kriminalitetenTidiga alkoholvanor leder lätt över i andra drogvanor, vilka isin tur kräver stora pengar. Stora pengar kan bara hämtas ingenom brottslighet. Att aktivt bidra till en uppskjuten (ellerförhindrad) alkoholdebut överensstämmer med teorin för inrekontroll. Vi vet att hela uppväxttiden ända från födelsen ärviktig för en människas utveckling. Upplevelsen att inte blisedd och bekräftad får konsekvenser.Flera av de senaste rapporterna konstaterar att barn mår dåligt när vuxna ärstressade och inte har tid. Att använda droger i gemenskapen med kompisarkan bli ett substitut. Det faktum att den uppväxande generationen i så höggrad längtar efter uppmärksamhet borde ge vuxenvärlden signaler om att alltinte står rätt till. En viktig del i arbetet för att förebygga att ungdomarbörjarmed narkotika är vuxnas närvaro, att de är beredda att ta tid till att se,lyssnatill och bekräfta sina barn och ungdomar.Narkotikamissbruket ökar, särskilt bland flickor. Det är svårt att upptäckamissbruk av LSD, ecstacy och kokain. Flera unga använder droger påhelgerna och sköter skolarbetet som vanligt. Beroendetpåverkar till slut personligheten. För att lyckas i arbetet att komma in medtidiga upptäckter och insatser måste vi förändra samhällets attityd. Det finnsde som uppfattar familjen som ett hot mot den kollektiva solidariteten ochandra som ser den som ett hot mot individen. Vi menar att familjen istället ärsamhällets största resurs.Idag är det svårt att ge en ung människa under hjälp tidigt närmisstanke finns om narkotikamissbruk. En stödinsats från samhället försvåraspå grund av de gällande reglerna om förbud mot kroppsbesiktning. Urin- ellerblodprovstagning får inte göras och därmed kan inga åtgärder vidtas förränmissbruket är uppenbart. Följden blir att kopplas in först närnarkotikamissbruket pågått . Hantering av brott som begåsav person regleras i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelserom unga lagöverträdare. Särskilda regler finns för förundersökning, åtals-prövning och häktning m.m. I 35 § anges i vilken utsträckning tvångsmedelfår användas. Beslag, husrannsakan och kroppsvisitation får användas om detfinns särskilda skäl. Kroppsbesiktning är som ovan nämnts däremot intetillåten. I 1995:9, Sållningsinstrument för analysav narkotika i urin - Redovisning av en försöksverksamhet med vissakommentarer, uppmärksammas frågan om provtagning på unga människorunder . Polisen eller annat samhällsorgan behöver få tillgång till detverktyg som provtagning utgör för att hjälp snabbt ska kunna sättas in för attstävja ett begynnande narkotikamissbruk anser RPS. RPS föreslår en ändringi nuvarande lagstiftning för att möjliggöra provtagning. Förslaget förordas"med hänsyn till intresset av att ingripa tidigt och med kraft förhindra attungamänniskor fastnar i missbruk".RPS rapport kom . Det är nu hög tid att genomföra dennödvändiga lagändringen. Det kan ibland vara svårt att upptäcka missbruk avLSD, ecstacy och kokain. Drogerna används och i veckornasköter ungdomarna sitt skolarbete som vanligt. Beroendet blir så stortatt personligheten förändras. Brottslighet går hand i hand med drogmissbruk.Häleri, inbrott och rån är några exempel på brott där ett narkotikamissbrukofta är drivkraften. Unga flickor kan dras in i prostitution. Ettnarkotikamissbruk som inte stoppas får tragiska konsekvenser både förden som missbrukar och för andra. Familj och vänner står maktlösa närmissbruket blivit akut. Det kan aldrig vara acceptabelt att misstänktnarkotikamissbruk hos barn ska bagatelliseras med hänvisning till atttonårsmissbruk är en protest som anses gå över av sig självt. Den personligaintegriteten ska värnas men inte till priset av mänskligt lidande. Att avslöjaettbegynnande narkotikamissbruk kan vara den åtgärd som innebär vändpunkteni en ung människas liv. Mot bakgrund av ovanstående anser vi att debestämmelser som reglerar tvångsmedelsanvändningen mot barn är alltförrestriktiva och att en utvidgad tvångsmedelsanvändning inte påverkar deintegritetsaspekter som angivits som skäl för att inte tillåta provtagning.Provtagning på ungdomar bör därför bli tillåtet vid allvarligmisstanke om narkotikamissbruk.Att hindra återfall i brott - ettbrottsförebyggande arbeteAtt hindra återfall i brott är också ett brottsförebyggandearbete. En ny rapport från visar attantalet återfall i brott har ökar markant. av dem somavtjänat sitt straff döms på nytt för nya brott. 1996var den siffran . Skälet till ökningen är att allt fler fårpåföljden elektronisk fotboja. Kvar på anstalterna blir de sombegått allvarliga brott, med det brottsliga beteendet djupt rotatoch med begränsade sociala kontakter ochförsörjningsmöjligheter.Undersökningar med fokus på internernas bakgrund och socialaförhållanden visar inte helt oväntat att de intagna har en omfattandeproblematisk bakgrund, utöver den rent brottsliga. Av de tillfrågade internerna avtjänade bara var tredje sittförsta straff, de övriga hade tidigare fängelsestraff eller erfarenhet avfrivårdbakom sig. Bland de nyintagna i fängelse åren 1990-1996 hade ca 45 %avtjänat fängelse tidigare föreaktuell verkställighets början. Kriminalvårdensmöjligheter att rehabilitera den intagne måste tillvaratas bättre. Verksamhetenska inriktas på att den dömde inte återfaller i brott.Att vistas på anstalt innebär ett rutinmässigt liv med små möjligheter att tapersonligt ansvar samt begränsade kontakter med omvärlden. Ett konkretproblem som många interner själva identifierat och ser som en brist är denpassivitet som lätt infinner sig då det omhändertagande som den intagnemöter omfattar allt från väckning till matlagning och tvätt. Vi menar att deintagna behöver ta ett ökat personligt ansvar för livet innanför murarna om enförberedelse för livet utanför murarna ska kunna ske. Speciellt för delångtidsdömda fångarna kan annars acklimatiseringen till ett självständigt livvara mycket svår på anstalt. Handlingsplaner bör därförutarbetas i större omfattning i samarbete mellan internen och utbildad ochkvalificerad personal. Där ska konkreta, realistiska deletapper och målnedtecknas för att på så sätt successivt nås av individen. Vi tror att detta kange resultat i form av ökad självkänsla och bättre anpassningsförmåga tillsamhället utanför.Det är viktigt att man satsar mer tid och resurser så att internerna underoch efter sin fängelsetid erbjuds, och i vissa fall åläggs, meningsfull och fördem relevant sysselsättning. Ett bra exempel på åtgärder är de så kalladepåverkansprogrammen. Dessa påverkansprogram fokuserar på attityder,beteenden och omständigheter som upprätthåller ett brottsligt beteende.Internen får lära sig problemlösning, att skapa sociala relationer och utvecklade sidor och färdigheter som det finns förutsättningar för.En fortsatt utveckling av innehållet i programverksamheten vid häkten,anstalter och inom frivården är också ytterst viktig. Hög kvalitet på brotts-och missbruksrelaterad programverksamhet samt rehabiliterande insatser ikombination med drogfria anstalter ska prioriteras. Dessa förslag kräver dockutökade finansiella resurser. Regeringens tidigare anslag till kriminalvårdenvisar inte på någon större viljeinriktning att i verkligheten genomföra någraav dessa ambitioner. Nedskärningar inom programverksamhet ochmotivationsavdelningar har satt sina spår. Dessa är de mest utsattaområdena inom kriminalvården. Flera undersökningar, bland annat fråninterner själva på (PM "Möjligheternas "), visar på attpersonalnedskärningar påverkar verksamheten negativt. För lite resurser tillverksamheten och för få anställda leder till att man inte har tid att ägna åt deintagna. Därmed förloras också möjligheten att upprätthålla kontroll. PåTidaholm har flera av de dömda bett om att de ska få starta en nymotivationsavdelning, men nekats detta på grund av resursbrist. Från andraanstalter kommer rapporter om att man på grund av nedskärningarna blivittvungen att sänka ambitionen vad gäller motivationsavdelningar,meningsfulla fritidsaktiviteter samt grundskole- och gymnasieutbildning.Det är viktigt att den dömde i alla avseenden förbereds och tränas inför sinkommande frigivning. Påverkansprogrammen som påbörjas på anstalt börfortsätta och avslutas först då den enskilde individen, i samråd med sinakontaktpersoner, anses ha funnit sig tillrätta i sin nya miljö. Förberedelsernainför frigivningen och ett normalt liv bör vara en relativt lång process.Kristdemokraterna har länge krävt att ett utslussningsboende ska skapas föratt förbättra förutsättningarna för dem som ska anpassa sig till ett liv ifrihet.En fungerande frigivningsprocess är avgörande för om arbetet med att hindraåterfall i brott ska lyckas.Brottsförebyggande miljöerRegeringen skriver i sin skrivelse, med hänvisning till BRÅ:srapport 1999:3, att var det land där invånarna kändesig tryggast när det gällde att vistas ute och nätter.Samtidigt hänvisar regeringen till Storstadskommitténsbetänkande Tre Städer (SOU 1998:25) där det beskrivs i storstädernas socialt och ekonomiskt utsatta stadsdelaravstår från att gå ut på grund av oro för att bli överfallen,rånad eller på annat sätt ofredad. I synnerhet kvinnorupplever bostadsområdena som otrygga. avungdomarna upplevde sitt bostadsområde som otryggt ochstökigt. Att regeringen lutar sig mot två så motsägelsefullautredningar visar på problemets komplexitet.Av de 193 våldtäkter som anmäldes i mellan 1994 och 1997skedde 68 av överfallen i parker eller på gångstigar som går genomgrönområden. Det typiska offret är på väg hem från buss eller tunnelbana ochpasserar en mörk park eller ett grönområde. Det är oacceptabelt att människorinte ska våga röra sig fritt på offentliga platser av rädsla för att blivåldtagnaeller misshandlade. Mycket kan göras för att bygga bort denna brottslighetoch skapa tryggare miljöer. Vi ger här några exempel på brottsförebyggandestads- och bostadsplanering. Polis, försäkringsbolag och brottsofferjourer skatillfrågas när bostadsområden planeras och renoveras. Belysningen i parkeroch bostadsområden måste förbättras.