mot · GP02Fi293 · 2001-10-05 00:00:00 — En växling från passivt stöd till aktiva insatser innebär ökade möjligheter för den enskilde att påverka. Den som inte är beredd att medverka i rehabilitering bör få lägre sjukersättning. Den nuvarande ettårsgränsen för rehabiliteringsersättning bör tas bort. En viktig orsak till att sjukfrånvaron ökar och att de sjukskrivna inte får aktiva och tidiga rehabiliteringsinsatser är att arbetsgivarna, i och med rehabiliteringsreformen, gavs ett stort men otydligt ansvar för rehabiliteringen. I praktiken har ansvaret flyttats från arbetsgivaren till fyra olika sektorer som har olika finansiärer; hälso- och sjukvården, , arbetsförmedlingen och . Detta gör att individens bästa klämts in mellan fyra olika sektorers regler och finansieringskällor. Individens inflytande över rehabiliteringsprocessen blir litet. Efter en motion från har beslutat att regeringen skyndsamt skall återkomma med förslag för att ge bättre förutsättningar och möjligheter till en utbyggd finansiell samordning. Bättre samordning mellan främst hälso- och sjukvård, socialförsäkring och socialtjänst bidrar till bättre hälsa, kortare vårdköer och utökade rehabiliteringsinsatser så att människor ges möjligheter att komma tillbaka i arbete och till arbetsgemenskap. Den finansiella samordningen skall ske med utgångspunkt från lokala förutsättningar. I budgetpropositionen har regeringen inte på något sätt svarat upp till den överenskommelse om finansiell samordning som , och träffat med regeringen. Mot bakgrund av regeringens agerande och betydelsen av en permanent finansiell samordning, värd namnet, över hela landet föreslår vi att beslutar att försäkringskassorna får disponera av anvisade medel för sjukpenning, arbetsskadesjukpenning och rehabiliteringsersättning på det sätt som gällde i Finsam- och Socsamförsöken. Arbetsgivarna måste ta ett större ansvar för arbetsmiljön och för att stoppa de höga sjuktalen. En bra arbetsplats förhindrar att stressrelaterade sjukdomar uppkommer. Det krävs incitament för att utvecklingen skall vändas. Det behövs särskilt stora insatser i kommuner och landsting. Personal som är anställd inom den kommunala sektorn är sjukskriven i klart en högre grad än personal med privata eller statliga abetsgivare. Det är tydligt att det finns ett stort behov av att förbättra arbetsmiljö och arbetsorganisation inom kommuner och landsting. anser därför att staten bör inleda en dialog med i syfte att minska sjukfrånvaron hos kommunala och landstingskommunala arbetsgivare. Ett beting för att minska sjuktalen bör sättas upp. förslag för att minska ohälsan i arbetslivet kan sammanfattas i följande punkter: Påskynda och utöka den finansiella samordningen. Samordningen skall ske med utgångspunkt från de lokala förutsättningarna så att de olika organisationernas specifika erfarenheter tas tillvara. Samordna myndigheterna så att den enskilde får en handläggare att hålla kontakt med oberoende av vem som är huvudfinansiär. Inför en rehabiliteringsgaranti En växling av sjukpenning till rehabiliteringsersättning efter tre månaders sjukskrivning samt att rehabiliteringsutredningens förslag genomförs. Detta innebär att passivt stöd ersätts av ett aktivt stöd som den enskilde i hög grad kan påverka. Särskilt viktigt är att en individuell plan utarbetas och att den enskilde ges stor delaktighet vid upprättandet av denna. Enligt rehabiliteringsutredningen leder satsningar på aktiva åtgärder istället för passivt stöd till kraftigt minskade sjukpenningskostnader. Förläng gränsen för rehabiliteringsersättning. Inled en dialog med för att komma till rätta med kommunsektorns höga sjukskrivningstal. Arbetsgivare inom kommun och landsting ges ett särskilt beting att minska antalet sjukskrivningsdagar. Ge individen lagfasta rättigheter att få en individuell handlingsplan upprättad. Inför en vårdgaranti med rätt till behandling . Patienten skall kunna välja sjukhus i hela landet om inte vården kan ges vid närmaste sjukhus inom angiven tid. Komplettera vårdgarantin med en hjälpmedelsgaranti. Ge försäkringskassorna tydliga direktiv att arbeta med rehabilitering. Utgångspunkten för förslag för att minska ohälsan i arbetslivet är att människor skall kunna få en snabb rehabilitering och komma tillbaka i arbetslivet. Vi satsar därför på aktiva åtgärder som leder till att antalet sjukdagar kan minska. Om människor blir rehabiliterade minskar dessutom de långa sjukskrivningarna som leder vidare till förtidspensionering. Det inkomstskatteförslag som föreslår innebär också att människor som redan är förtidspensionerade ges incitament att utnyttja möjligheten till vilande förtidspension och gå tillbaka till arbetslivet om hälsan så tillåter. De mänskliga vinsterna av dessa satsningar går inte att mäta i pengar, men i nedanstående tabell sammanställer vi ändå vad våra förslag innebär för statens budget. 2002 2003 2004 Rehabiliteringsutredningar, hjälpmedel och finansiell samordning +2600 +2700 +2900 Minskad sjukfrånvaro -3000 -6500 -10000 varav extra beting kommunsektor -500 -2000 -3500 Lägre ökningstakt förtidspensioneringar (1/3 av reg. ökning) -1160 -2620 -3810 Summa -1560 -6420 -10910 satsningar på rehabilitering i budgeten för 20022004 () 4.2.7 Hushållens ekonomi 4.2.7.1 Barnfamiljer En bra familjepolitik bygger på principerna om valfrihet, flexibilitet och rättvisa. Familjepolitiken skall ge stöd för en trygg och bra uppväxt för alla barn. Det förutsätter att föräldrarna har möjlighet att ta ansvar för barnens uppväxt både när det gäller barnomsorg och skola. Självbestämmande och valfrihet förutsätter mångfald och det är viktigt att det finns olika former av barnomsorg att välja mellan. Barnomsorgen skall ge utrymme för nytänkande och olika former av tjänster anpassade efter den enskilda familjens behov. Det offentliga stödet skall nå alla barn, makten över barnomsorgen skall flyttas över från staten och kommunpolitiken till föräldrarna. Utmaningen för familjepolitiken är att ge alla föräldrar bättre möjligheter att förena familje- och yrkesliv på ett bra sätt. vill att föräldrarna skall få mer tid med sina barn. Barn skall födas av kärlek, de ekonomiska förutsättningarna skall inte påverka barnafödandet. Barnbidrag och flerbarnstillägg skall därför även i fortsättningen vara ett konsumtionsstöd. Den ekonomiska ersättningen måste ge alla en möjlighet att bli föräldrar. Genom våra förslag lägger vi en grund för att familjerna skall få lika möjligheter, men lösningarna måste inte se likadana ut. 4.2.7.2 Barnomsorgskonto Barnfamiljernas ekonomiska situation går att förbättra på annat sätt än genom centralstyrda taxor inom barnomsorgen. Regeringens förslag till maxtaxa innebär mer av statlig styrning och mindre av självbestämmande och valfrihet för familjen. Familjernas förutsättningar är olika och familjerna har olika önskningar om hur de skall lösa omsorgen för sina barn. alternativ till maxtaxa tar sin utgångspunkt i familjens och barnens behov. Vi vill införa ett barnomsorgskonto, där pengarna skall kunna disponeras fritt under barnens förskoleår. Föräldrarna kan använda pengarna för att minska sin arbetstid, delta i förskolans aktiviteter, köpa omsorgstjänster eller för konsumtion. Förslaget omfattar alla barn, ger valfrihet och är rättvisare. Huvudsyftet är att ge ett stöd som underlättar föräldraskapet där utgångspunkten är barnets bästa och som ger makten till föräldrarna. 4.2.7.3 Barnrabatt Som ett led i att öka barnfamiljernas konsumtionsutrymme utan att öka statens utgifter samt för att skapa tydliga incitament också för barnfamiljer med mycket låga inkomster att öka de egna inkomsterna menar vi att det nu är dags att komplettera barnbidraget med en barnrabatt på skatten, lika för alla barn.Vi föreslår inledningsvis en skatterabatt på per barn och månad från 1/1 2003. Denna rabatt bör gälla alla barn . Regeringen får inför ett genomförande i uppdrag att överväga hur rabatten ska fördelas mellan föräldrarna. Förslaget om en barnrabatt har en mycket tydlig låginkomsttagarprofil, till skillnad från förslag om avdrag för barn i deklarationen, eftersom ett avdrag minskar såväl kommunalskatt som statsskatt och därmed är värt mer för höginkomsttagare. Sammanfattning av samlade förslag till barnfamiljer skatter för låg- och medelinkomsttagare för att kunna förbättra ekonomin och konsumtionsutrymmet. En ny familjepolitik för rättvisa, valfrihet och flexibilitet som innehåller: barnomsorgskonto, till en början om , samt avdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader. Barnrabatt i form av en skatterabatt på per barn, . Höjning av den lägsta nivån i föräldrapenningen . Skattereduktion för hushållstjänster. Höjd avdragsrätt för arbetsresor till per mil och dessutom rätt att göra avdrag för resor till och från barnomsorg. Etableringsfrihet för ny barnomsorg som garanterar mångfald. 4.2.7.4 Äldres ekonomi Den ekonomiska krisen drabbade de äldres ekonomi hårt. Många pensionärer får inte pensionen att räcka hela månaden och måste söka sig till . Detta är inte rimligt. välkomnar därför regeringens förslag om äldreförsörjningsstöd, som innebär att personer bosatta i , eller äldre, skall garanteras en viss lägsta levnadsnivå i form av ett äldreförsörjningsstöd som administreras av . Detta stöd är särskilt betydelsefullt för människor som invandrat till . anser att det skall vara rimliga taxor och avgifter inom äldreomsorgen och att det är kommunen som skall besluta om dessa. Pensionärernas ekonomiska situation går att förbättra på annat sätt än genom centralstyrda taxor inom äldreomsorgen. Maxtaxa innebär mer statlig styrning och minskat utrymme för individuella lösningar. förslag på det ekonomiska området kommer att förbättra de äldres ekonomiska situation betydligt. Det i sin tur medför en ökad betalningsförmåga. Kommunernas olika värderingsgrund om vad en bra äldreomsorg skall innehålla gör att taxorna och avgifterna varierar. anser att taxorna måste vara överblickbara, det måste vara möjligt att påverka taxornas innehåll och omfattning oavsett var man bor i landet. förslag till nytt skattesystem innebär bland annat att alla skattepliktiga får en skatterabatt på per person. Eftersom pensionärerna , när det nya pensionssystemet börjar gälla, kommer att betala skatt precis som löntagare, kommer alla pensionärer att få behålla ett större konsumtionsutrymme att disponera till avgifter eller annat eget val. Denna ökade nettoinkomst för pensionärer innebär också att det blir billigare för kommunerna att höja förbehållsbeloppet för taxor i äldreomsorgen. förslag med sänkta inkomstskatter ger pensionärerna mer pengar kvar i plånboken. Regeringens förslag omfattar endast dem som bor i kommunens egen omsorgsverksamhet. förslag omfattar alla människor, även dem som bor i eget boende. Regeringen föreslår att ersättningsnivån i bostadstillägget höjs. Vi avvisar denna höjning och föreslår istället att bostadstillägget skall ersätta boendekostnaderna av kostnaden. anser att det är viktigare med en generell höjning av pensionstillskottet eftersom det kommer fler låginkomstpensionärer till del. föreslår därför att pensionstillskottet höjs med . När det nya pensionssystemet införs 2003 bör garantipensionen höjas med . 4.2.8 Kommunsektorns ekonomi Tillväxt och ökad sysselsättning är avgörande för att den kommunala ekonomin ska utvecklas positivt. Det är bara den del av tillväxten som beror på att sysselsättningen, i arbetade timmar, ökar som skapar ett växande utrymme för verksamhet. Då ökar kommunernas skatteinkomster utan att kostnaderna ökar i motsvarande grad. Detta förhållande mellan tillväxt, arbetade timmar och utrymme för kommunala verksamheter är viktigt att ha med sig i en diskussion om generell arbetstidsförkortning. Kommunernas samlade resultat för uppgår till plus . När engångsintäkter av extraordinär karaktär tagits bort blir resultatet plus 5,2 miljarder. Detta är en förstärkning jämfört med . Resultatutvecklingen har varit positiv . som den samlade kommunala sektorn visar ett överskott har av kommunerna negativa resultat före extraordinära poster. De sammanlagda underskotten i kommuner som har underskott uppgår till . Kommuner med underskott finns i flertalet kommungrupper. Kommuner som kategoriseras som storstäder, förortskommuner och störra städer har generellt sätt bättre ekonomier medan glesbygdskommuner och övriga mindre kommuner oftare uppvisar underskott. Den sociala och regionala klyvningen av landet återspeglas tydligt i ekonomin för kommuner och landsting. För att vända utvecklingen och minska klyftorna krävs statliga insatser. Utvecklingen vänds dock inte genom att staten ger speciella stöd till utsatta kommuner. Det primära är att staten ger likvärdiga grundförutsättningar för ett basserviceutbud. Det är statens uppgift att garantera en grundservice för såväl stad som land vad gäller t ex post, apotek, polis och rättsväsende. Det gäller också för infrastrukturen i form av vägar, järnvägar och telekommunikationer. Det är utomordentligt viktigt att staten lever upp till detta ansvar för att ge kommunerna något så när likartade förutsättningar att upprätthålla sin för medborgarna viktiga välfärdsverksamhet i form av utbildning, vård och omsorg. En annan viktig faktor till de ekonomiska problem som finns i kommunsektorn är kommunernas stora beroende av statsbidrag. Ungefär 2/3 av verksamheten finansieras med egna skattemedel och ytterligare finansieras med avgiftsintäkter. Statsbidragen finansierar den återstående fjärdedelen av verksamheten. När ekonomin växer är det dock bara de kommunala skatteintäkterna som växer. För att förändra statsbidragen krävs det politiska beslut. När huvuddelen av kommunernas kostnader växer i takt med löneökningarna i samhället räcker därmed statsbidragen till allt mindre verksamhet. Lösningen är inte att öka statsbidragen och därmed göra kommunerna än mer beroende av nationella beslut. anser det viktigare att göra kommunerna mindre beroende av statsbidrag genom att stärka kommunernas egen skattebas. förslag att slopa grundavdraget och ersätta det med en statlig skatterabatt bidrar på ett tydligt sätt till att öka kommunsektorns egenfinansiering. Detta är positivt i och med att kommuner och landsting blir mer självständiga. De får behålla en större del av sitt skatteunderlag istället för att förlita sig på att bli kompenserade av statsbidrag. En annan intressant effekt av att grundavdraget avskaffas är att detta ger en större procentuell höjning av skatteunderlaget i låginkomstkommuner än i höginkomstkommuner, vilket lindrar de krav som ställs på den kommunala skatteutjämningen. Vår strävan är att genom ett långsiktigt strategiskt arbete ytterligare stärka kommunernas egen skattebas. 4.2.8.1 Skatteutjämning och kommunalt självstyre Vid sidan av att stärka kommunsektorns egenfinansiering är ett väl fungerande skatteutjämningssystem och en långtgående självstyrelse två av de viktigaste förutsättningarna som behövs för att kunna skapa en god utveckling för kommunala verksamheter i hela landet. En viktig förutsättning för tillväxt och livskraft i hela landet är ett utjämningssystem som, med utgångspunkt från den enskilda människan, skapar likvärdiga förutsättningar för alla kommuner att bedriva verksamhet. Utjämningen skall omfatta alla kommuner på likvärdiga grunder. Den skall utjämna skillnader i såväl skattekraft som strukturella kostnader. Inkomstutjämningen skall vara långtgående. Systemet skall inte kompensera för skillnader i servicenivå, kvalitet, avgiftssättning och effektivitet, utan ska baseras på mätbara, och för kommunerna opåverkbara faktorer, som mäter strukturella kostnadsskillnader. anser att det är viktigt att försvara de grundläggande principerna i skatteutjämningssystemet. Oönskade effekter, exempelvis Pomperipossa, som följer av systemets nuvarande tekniska konstruktion får inte tillåtas att rubba grundvalarna för utjämningssystemet. De förändringar som behöver vidtas skall grundas på vunna erfarenheter och behandlas i en parlamentariskt sammansatt utvärdering/beredning. Viktigt för den kommunala ekonomin är också att statliga beslut som påverkar kommunernas ekonomi regleras i enlighet med den s k finansieringsprincipen. Grunden för finansieringsprincipen är att staten anpassar statsbidragens storlek, om staten ålägger eller befriar kommuner eller landsting uppgifter i förhållande till de uppgifter som dessa har ansvar för . Denna finansieringsprincip skall alltid gälla och tillämpas med noggrannhet. Regeringens underfinansiering av såväl maxtaxan i barnomsorgen som i äldreomsorgen pekar dock på ett tydligt behov av att tillämpningen av finansieringsprincipen regleras tydligare. Beslut som påverkar kommunsektorn skall alltid föregås av överläggningar med i syfte att uppnå samsyn om de ekonomiska konsekvenserna av förändringarna. Staten skall inte kunna vältra över kostnader på kommuner och landsting. Ett starkt kommunalt självstyre är viktigt framförallt av demokratiska skäl och för att människor skall ha möjlighet att genom eget engagemang påverka lokalsamhällets utformning. Det finns emellertid också ekonomiska aspekter på det lokala och regionala självstyret, inte minst genom att man anpassar ambitionsnivåer och utformar lösningar efter lokala förhållanden. Genom att tillåta en mångfald av lösningar i kommuner kan nya sätt att hantera gemensamma angelägenheter växa fram och människors innovationskraft tas tillvara. En viktig del av den kommunala självstyrelsen är att kommunerna själva skall kunna prioritera i verksamheten efter de behov och förutsättningar som finns i kommunen. har regeringen mer och mer återgått till detaljreglerande specialdestineringar i statsbidragssystemet. Exempel på detta är regeringens s k skolsatsning och ersättningen till kommuner som inför maxtaxa i barnomsorgen. Regeringen drar sig inte heller för att försöka genomföra socialdemokratisk politik i alla kommuner genom toppstyrning från . Utifrån regeringens konflikt med i bestäms en nationell politik som syftar till att lokalt valda majoriteter runt om i landet skall avlövas befogenheter och reduceras till lydiga utförare av en politik bestämd i . I denna anda har regeringen t.ex. drivit igenom en stopplag för försäljning av allmännyttans bostäder och förbud mot akutsjukhus på entreprenad. Det är oroande att regeringen uppenbarligen tänker fortsätta på den inslagna vägen med specialdestinerade pengar och ingrepp i det lokala självstyret. En sådan politik kommer att urholka människors tro på den lokala demokratin och slå undan fötterna för människors engagemang i den lokala politiken. Den kommer dessutom att medföra att kommuner och landsting får allt svårare att besluta över prioriteringar och göra insatser där de behövs bäst. Centralstyrningen är därmed också ett hot mot den ekonomiska utvecklingen i landet. 4.2.9 Det företagsamma Utgångspunkten för näringspolitiken måste vara att ge människors kreativitet möjlighet att utvecklas. Det är de goda idéerna utvecklade av företagsamma människor som har lagt grunden till den svenska välfärden och det är de som utgör grunden för att denna välfärd skall kunna vidmakthållas och utvecklas ytterligare . Den fria företagsamheten har stor betydelse för människors självbestämmande, regioners livskraft och en ökad livskvalitet för medborgarna. vill skapa det företagsamma där människors kreativitet och vilja att utvecklas ges möjligheter istället för att hindras. Snabbhet, enkelhet och flexibilitet är nyckelord för det företagsklimat som skall prägla ett företagsamt . 4.2.9.1 Grunder för ett bättre företagsklimat För att fler företagare och företag skall kunna utvecklas är det viktigt att samhället ger långsiktiga förutsättningar för detta. Grunden för företagens villkor bör vara långsiktighet, överblickbarhet, flexibilitet och trygghet. Genom detta kan möjligheter för dagens och framtidens företag skapas. Följande punkter är viktiga för att skapa det företagsamma . Kunskap och kompetens kommer att ha en avgörande betydelse för framtidens företag. Möjligheter till högre utbildning och forskning måste finnas över hela landet och även komma företagen till del. Ett gott företagsklimat präglas av förståelse för företags och företagares situation. Istället för att bemötas med misstänksamhet och misstro skall företag och företagare mötas av nyfikenhet och entusiasm. Ett gott företagsklimat kräver tillgänglighet och snabbhet från myndigheter och offentlighet. Ett gott företagsklimat kräver enkelhet i sitt regelverk. Ett gott företagsklimat kräver att det finns en koppling mellan missade åtaganden från företagaren till den påföljd dessa missar innebär. Ett gott företagsklimat innebär att det finns lika möjligheter att driva sitt företag över hela landet. Staten måste garantera goda kommunikationer i form av framkomliga vägar, ett fungerande järnvägsnät, väl utbyggda flygförbindelser och en utbyggd IT-infrastruktur. Det måste finnas en grundläggande samhällsservice i form av el-, tele- och postalinfrastruktur med god leveranssäkerhet i systemen. Ett gott företagsklimat innebär att det finns en trygghet för företagaren. Detta innebär att såväl företagarens ekonomiska trygghet som rättssäkerhet måste kunna garanteras på lika villkor som för anställda. Ett gott företagsklimat kännetecknas av att det är fint att våga, att det är bra att lyckas, att det är accepterat att misslyckas och att det är möjligt att kunna försöka igen. Den svenska näringspolitiken som styr företagens villkor har inriktat sig på stora företag och deras behov. Detta har lett till att små och mindre företag hämmats i sin utvecklingspotential, främst beroende på en ökande administrativ belastning. har det funnits ett av statsmakterna outtalat krav på att befintliga företag skall växa, en ekvation som inte går ihop. För att svenska företag även skall kunna bära den svenska välfärden är det viktigt att det skapas förutsättningar för dessa att ständigt utvecklas i en allt hårdare konkurrens på en internationell marknad. Det handlar framför allt om att tillförsäkra svenska företags tillgång till välutbildad arbetskraft men också att inte belasta näringslivet med kostnader som snedvrider konkurrensen med företag i andra delar av världen. Den svenska basindustrin kommer även framledes att ha stor betydelse för det svenska näringslivet. Det är därför oroväckande att alltfler stora industriföretag söker sig utomlands med sin forskning och utveckling och sina huvudkontor. Det måste skapas förutsättningar för dessa stora industriföretag att bedriva sin verksamhet i , inte minst för att de ofta är stora kunder hos småföretagen. Tiden då företagare sköter sin administration förläggs alltmer till kvällar och då myndigheter som kan svara på frågor har stängt. har myndigheterna i form av just sin myndighetsutövning möjlighet att begära in uppgifter med krav om svar , något som gör att företagarens situation blir än mer ansträngd. Genom att ställa samma krav på myndigheterna som myndigheterna ställer på företagaren kan ett bättre företagsklimat åstadkommas. Detta innebär att om företagaren är skyldig att lämna uppgifter till myndigheten, skall myndigheten vara skyldig att svara på frågor från företagaren . Den av regeringen tillsatta Simplexenheten har en omöjlig uppgift med dagens resurser och har enbart kunnat koncentrera sig på att göra konsekvensanalyser på de nya regler som föreslås av regeringen. Trots detta upplever en majoritet av landets företagare att det har blivit fler och besvärligare regler som berör företagandet. Den årliga regelinflationen ligger på mellan . Genom en ständig regelinflation ökar även myndigheternas arbetsbelastning och därigenom även handläggningstiderna. Detta försvårar ytterligare situationen för landets företagare. Beräkningar som gjorts av visar att kostnaderna för dagens administration kostar de mindre företagen per anställd, pengar som företagare gärna skulle använda för att utveckla sitt företag ytterligare. målsättningar för regelförenklingsarbetet måste sättas upp.