mot · GP02Ub429 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ub429av m.fl. (kd)Ett fungerande lärlingssystem Förslag till riksdagsbeslut begär att regeringen lägger fram förslag om införande av ett lärlingsprogram inom gymnasieskolans ram. begär att regeringen lägger fram förslag om införande av en lärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd.1 1 Yrkande 2 hänvisat till AU. Inledning Behovet av ett fungerande lärlingssystem är stort. Gymnasieskolan har blivit alltmer anpassad till elever med teoretiska färdigheter vilket har lett till att alltför många ungdomar inte trivs. Skoltrötthet och avhopp är ett uttryck för detta. Skola och samhälle visar inte heller den uppmärksamhet som är rimlig för de praktiska färdigheterna. Ett annat bevis på att ett fungerande lärlingssystem är nödvändigt är det faktum att ungdomsarbetslösheten i är betydligt högre än den genomsnittliga arbetslösheten. Kraftiga insatser måste vidtas för att minska ungdomars trösklar in i arbetslivet. Till bilden hör också att många hantverkaryrken håller på att dö ut i och med att de verksamma hantverkarna har uppnått pensionsålder och återväxten i dessa yrken är liten eller obefintlig. Hantverkaryrken är dessutom en viktig del av vårt kulturarv. Även här kan lärlingsutbildningen bidra till en lösning. Det finns behov av kompetenta yrkesarbetare på områden som det reguljära utbildningssystemet har svårt att tillgodose. Bristen på yrkeserfarenhet hos ungdomar upplevs som ett stort problem bland arbetsgivare när det gäller rekrytering av ung arbetskraft. De elever som har gått i den skolförlagda yrkesutbildningen saknar i många fall de erfarenheter och färdigheter som arbetsgivarna efterfrågar. Bakgrunden till varför det behövs ett nytt lärlingssystem När gymnasieskolan var föremål för reformering såg man över relationen mellan de yrkesförberedande och studieförberedande utbildningarna. Det konstaterades att någon verklig integrering aldrig kommit till stånd och att de flesta yrkesförberedande utbildningarna var kortare än de studieförberedande och inte uppfattades som jämbördiga. Socialdemokraternas ambition att skapa teoretiskt likvärdiga utbildningar fanns dock fortfarande kvar och förstärktes från arbetsmarknadens sida. Den gamla uppdelningen mellan arbetare och tjänstemän var på väg att upphöra. Det stod klart att framtidens arbetsmarknad kräver personer med kombinationer av praktiskt yrkeskunnande, baskunskaper, kommunikativa färdigheter och kunskaper i såväl allmänna ämnen som yrkesämnen. Så blev gymnasieskolan föremål för den största förändringen av den frivilliga skolan som någonsin gjorts i . Ett resultat av ansträngningarna blev att alla program gjordes treåriga. De yrkesförberedande programmen utökades och det som kom att kallas kärnämnen blev gemensamma kurser på alla program, oavsett inriktning. På detta sätt skulle alla få grundläggande behörighet till högskolan och statusen på de yrkesförberedande utbildningarna skulle öka. Gymnasieskolan skulle överbrygga gränserna mellan samhällsgrupper och yrkesområden. Men i den nya gymnasiereformen gjordes en felbedömning när det gäller ambitionen att ge alla teoretiska behörigheter till högskolan. Gymnasieskolan i sin nuvarande form stimulerar inte i tillräcklig grad de elever som är praktiskt lagda. Dessa elever tappar alltför ofta motivationen och ser inte den praktiska nyttan av att läsa på ett gymnasium som är utformat för att man ska läsa vidare på högskola och universitet. Ungdomar med praktiska färdigheter missgynnas i dagens skolsystem. För att möta de individuella behoven hos eleverna och för att stimulera dem att senare gå över till ett nationellt program eller specialutformat program skapades det individuella programmet (IV) parallellt med alla övriga program. Inom detta program finns visst utrymme för en form av lärlingsutbildning. Detta var tanken bakom det individuella programmet, medan verkligheten blev en annan. Individuella programmet har blivit symbolen för många av den nya gymnasieskolans problem. En ny studie av skolans utveckling , författad av bl.a. professorerna , visar att bara en tredjedel av eleverna på det individuella programmet har lyckats uppnå målet att söka sig in på något av gymnasieskolans ordinarie program. IV-eleverna känner inte att de går på någon riktig skola. Många av dem borde hellre gå på någon lärlingsutbildning, säger till . Elevantalet på det individuella programmet ökar dramatiskt. var 10 500 elever registrerade på programmet, att jämföra med /01 då programmet omfattade 17 558 elever. Det innebär att det numera är gymnasieskolans näst största program. Statistik visar också att av de elever som 1994 började i årskurs ett på det individuella programmet lämnat gymnasieskolan redan efter ett eller . Bara en fjärdedel av eleverna som började på individuella programmet hade fått ett slutbetyg. Det individuella programmet blev ett av tecknen på att den nya gymnasieskolan inte var till för alla. Frågan måste ställas om dagens gymnasieskola tillgodoser de enskilda elevernas önskemål eller om gymnasieskolan utformats utifrån orealistiska politiska föresatser. Uppfyller gymnasieskolan sina åtaganden vad gäller ungdomar som efterfrågar en praktisk utbildning? Tillåts överhuvudtaget ungdomar att välja ett praktiskt utformat program, där teorin är anpassad efter yrkets krav och inte utifrån det politiska målet att jämlikhet mellan människor handlar om alla människors behörighet att söka högskola? Det är dags att på allvar sätta den enskildes önskemål i centrum och använda den politiska makten till att skapa reella alternativ för ungdomar som snabbare vill ut i arbetslivet. utlovade dåvarande skolministern att det skulle införas ett lärlingssystem. Förslaget baserades på gymnasieskolans behov av en närmare kontakt med näringslivet. Vad som hänt är att en försöksverksamhet med lärlingsutbildning genomförts. av lärlingsutbildningen genomfördes i gymnasieskolan. Därefter följde då utbildningen var förlagd till ett företag. Lärlingsutbildningen gav en fullständig gymnasieutbildning. Lärlingen behöll sin status som elev även på arbetsplatsen. Det innebar att det var skolan som hade det övergripande ansvaret för utbildningen. Någon ersättning till de företag som tog emot lärlingar utgick inte. pågick verksamhet vid 18 skolor, och endast cirka 300 elever/lärlingar berördes. Försöksperioden upphörde och gick upp i , Lärande i arbetslivet. Hur samarbetet långsiktigt mellan skola och arbetsliv ska se ut utreds . Parallellt med turerna kring lärlingsutbildningen har försöksverksamhet pågått med kvalificerad yrkesutbildning (KY). Efter försöksverksamhet och utredande tog beslut om att permanenta denna utbildning under förra . Målgruppen för den kvalificerade yrkesutbildningen är elever som avslutat sina gymnasiestudier med godkända betyg, d.v.s. är högskolebehöriga. Den kvalificerade yrkesutbildningen kommer på detta sätt att fylla stora behov. Men utesluter den många med önskemål om en yrkesutbildning eftersom den bygger på tanken om att alla utbildningar på gymnasienivå ska leda till teoretisk högskolebehörighet. Problemet är således inte utbildningen i sig, utan vad som faller utanför dess ramar. Som ett komplement till den har vi kristdemokrater länge arbetat för utvecklandet av en yrkeshögskola. skulle tillgodose den efterfrågan som finns inom många branscher efter utbildad personal till mer kvalificerade yrken som inte hör hemma inom den akademiska högskolans ram. skulle bli en helt ny eftergymnasial utbildningsform och ge den mer praktiskt lagde studenten ett fullvärdigt alternativ till den akademiska högskolan. startades en försöksverksamhet med eftergymnasial utbildning i samarbete med arbetslivet. KY har stora likheter med det kristdemokratiska förslaget om en yrkeshögskola. Utbildningar som går under begreppet lärlingsutbildning Den svenska yrkesutbildningen bedrivs i olika former och på olika nivåer. Den helt övervägande delen av den gymnasiala yrkesutbildningen sker på de nationella programmen med yrkesämnen. En liten del sker dock på industrigymnasier och i vad som kallas den gymnasiala lärlingsutbildningen. Dessa utbildningar är i den nuvarande gymnasieskolan högskoleförberedande vilket har lett till att de fått ett stort inslag av teori. Därigenom har också en stor del av idén med en praktiskt orienterad lärlingsutbildning försvunnit. När det gäller lärlingsutbildningen förekommer ett flertal olika begrepp. Den traditionella lärlingsutbildningen drivs helt i företagets regi och en viss del av utbildningen kan ske på branschinstitut. Där ställs inga krav på grundutbildning, annat än grundskolekompetens. När det gäller den gymnasiala lärlingsutbildningen är lärlingen är elev i gymnasieskolan och läser allmänna ämnen. Yrkesutbildningen sker då i ett företag. Utöver detta talar man, som tidigare nämnts, om kvalificerad yrkesutbildning (KY) efter avslutade gymnasiestudier. Inom ramen för denna ligger en del av utbildningstiden som lärande i arbete på en arbetsplats. Ungdomsarbetslöshet och arbetsmarknad Den svenska arbetsmarknaden har genomgått kraftiga förändringar. Arbetslösheten var exceptionellt hög och nya former av arbetsmarknadspolitiska åtgärder har introducerats. Trots en ljusare situation och jämfört med är problemen fortsatt stora, inte minst för ungdomar. Kommunerna har kommit att spela en alltmer aktiv roll inom arbetsmarknadspolitiken, särskilt vad gäller åtgärder som riktas till ungdomar. I anslutning till regeringens proposition 1994/95:218 En effektivare arbetsmarknadspolitik förordades ett vidgat kommunalt ansvar för arbetslösa ungdomar . Detta utökade ansvar innebar att kommunerna i lag gavs möjlighet att, efter avtal med respektive länsarbetsnämnd, anordna praktik eller annan verksamhet på heltid för arbetslösa ungdomar till och med det år den unge fyller . Enligt AMS statistik vecka 2001 var drygt 40 000 ungdomar mellan öppet arbetslösa eller i olika former av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Även om arbetslösheten även i denna åldersgrupp nu sjunker, så är nivåerna i ett historiskt perspektiv mycket höga. Det är viktigt att ha i åtanke att till skillnad från andra länder så räknas inte studerande som står till arbetsmarknadens förfogande till arbetskraften i den svenska officiella arbetslöshetsstatistiken. Detta innebär att redovisar en lägre arbetslöshet än om vi skulle tillämpa samma redovisningsprinciper som andra EU-länder. Individuella handlingsplaner Individuella handlings- och utvecklingsplaner för den enskilde individen är viktiga för att åstadkomma bättre matchning mellan individens önskemål och vad som efterfrågas på arbetsmarknaden. Stöd för detta synsätt finns i en omfattande utvärdering som genomförts av AMS. De mest framgångsrika åtgärderna är de som har utformats med hänsyn tagen till ungdomarnas individuella förmåga, behov och vilja i samspel med det lokala näringslivets behov. Den stora fördelen med reform, utvecklingsgarantin, är att den syftar till att finna lämpliga individuella lösningar. Hur ser arbetsmarknaden ut ? följer i många andra länders fotspår mot ökad rörlighet på arbetsmarknaden. De nya arbetsorganisationerna och inte minst investeringarna i ny teknik ställer nya och större krav på arbetskraften vad gäller yrkesutbildning, yrkeskunnande samt ökad flexibilitet. Vidare ställs krav på ökad förmåga till omställning samt bredare befattningsområden. På motsvarande sätt ökar kraven på arbetsgivaren att ta tillvara och utveckla de anställdas kompetens, engagemang och kreativitet. Det går att skönja en trend både på den inhemska och utländska arbetsmarknaden att alltmer personal anställs eller hyrs in för att klara toppar i arbetsbelastningen. Företagen strävar, mer än tidigare, efter att vara så flexibla som möjligt vad gäller kapacitet och kostnader. är arbetsmarknaden mer komplicerad och ställer andra kompetenskrav, vilka ofta inte kan tillgodoses inom ramen för den traditionella utbildningen. Många arbetsgivare anser att inskolningen av den unga arbetskraften är alldeles för kostsam. Inskolningen på arbetsplatsen tar oftast och innebär omfattande kostnader, ansträngningar och åtaganden för arbetsgivare, vilket gör dem mindre benägna att anställa ungdomar. Det är viktigt att undvika centrala generella lösningar för arbetslösa ungdomar. I större utsträckning bör individuella lösningar användas för att möta den moderna arbetsmarknaden. Lärlingsutbildning är en sådan lösning. Ungdomsarbetslösheten är inte bara konjunkturberoende, utan har också strukturella orsaker. Arbetslösheten minskade inte i samma utsträckning bland ungdomar som i de andra åldersgrupperna vid de senaste konjunktursvängningarna. Detta beror främst på att många ungdomar saknar relevant utbildning, har liten yrkeserfarenhet och saknar kontakter inom arbetslivet. Att finna vägar för att ge ungdomar yrkeskunskap, erfarenhet och kontakter i arbetslivet är därför en viktig uppgift. Lärlingsutbildningen kan bidra till att minska ungdomars strukturella problem på arbetsmarknaden. Lärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd Det existerar inte någon centralt sammanställd information hos () över lärlingsutbildningar som bedrivs i projektform runt om i landet. Informationen hos AMS om och var i landet lärlingsutbildning bedrivs, hur den är utformad och vilken omfattning den har är bristfällig. En kartläggning över landets lärlingsutbildningar, vilka inryms inom det arbetsmarknadspolitiska området, kräver att kontakt tas med varje länsarbetsnämnd. Det är oroväckande att det inte existerar en bättre samordning mellan central, regional och nivå. Det behövs också en bättre samordning mellan kommuner och mellan län för att kunna utbyta idéer och erfarenheter. För att kunna få en tillväxt i de traditionella hantverksyrkena och för att svara upp mot företagens olika behov av yrkeskompetens behövs en mängd olika utbildningsvägar. Därför är det viktigt att det finns ett lärlingssystem inom de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. I , , genomförde man ett projekt med lärlingsutbildning som en form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Satsningen gjordes som ett samarbetsprojekt mellan Företagarna i och i samråd med LO-facken i . Medel till projektet erhölls från Europeiska socialfonden. Projektet var framgångsrikt och fick fina vitsord från många håll, till exempel . Det kunde dock inte fortsätta efter projekttiden då medel inte avsatts till en fortsättning. I bland annat Vaggerydsmodellen använder sig arbetsförmedlingen av en företagsförlagd arbetsmarknadsutbildning som slagit mycket väl ut. Där förläggs utbildningen till 56 olika företag som har ansvar för den praktiska utbildningen. En teoridag ingår och för de elever som behöver det också svenskundervisning . Denna utbildning har inslag av lärlingsutbildning. Vad tycker de unga om lärlingsutbildning Vid en undersökning som SCB genomförde 1997 med tusen ungdomar framkom bland annat önskemål om en smidigare övergång mellan skola och arbetsliv. En gymnasieutbildning ska inte enbart förbereda individen till fortsatta eftergymnasiala studier. I en undersökning, gjord på uppdrag av SAF med ett tusental ungdomar mellan , ansåg av de tillfrågade att de inte får en gymnasieutbildning som gör dem väl förberedda för framtiden. Skälen som angavs var bland annat fel val av linje, att utbildningen inte svarade mot näringslivets krav, att den var för allmän och inte tillräckligt yrkesförberedande. Majoriteten, , ville ha en del av utbildningen förlagd till en riktig arbetsplats. Hälften av de tillfrågade ville att utbildningen skulle vara förlagd på företagen . Utländska erfarenheter av lärlingsutbildning Lärlingsutbildning är en väl förankrad utbildningsväg i andra europeiska länder och har fungerat som en effektiv inträdesbiljett för ungdomar på arbetsmarknaden. Lärlingsutbildning är ofta en del av yrkesutbildningen. Därmed fungerar den som ett alternativ till vidareutbildning, efter genomförd obligatorisk grundutbildning. Vissa länder har framgångsrikt kunnat anpassa utbildningen till det egna landets nationella förutsättningar och där har lärlingsutbildningen blivit ett bra komplement till den befintliga skolan. Utbildningen har även fungerat som en effektiv arbetsmarknadspolitisk åtgärd för att minska ungdomsarbetslösheten. Regelrätta lärlingssystem finns exempelvis i , , och och kan användas som goda exempel på hur effektiva lärlingsutbildningsprogram kan utformas. förslag till en ny gymnasial lärlingsutbildning Den nya gymnasieskolan med dess betoning på teoretisk kunskap tillsammans med vissa branschers problem att nyrekrytera, har aktualiserat behovet av ett nytt modernt lärlingssystem. 1987/88 fanns 3 000 lärlingselever i gymnasieskolan. finns cirka 300. Den tillgodoser varken elevernas behov av en relevant yrkesutbildning eller företagens behov av kvalificerade yrkesarbetare. Skolan saknar på många håll ett tätt samarbete med näringslivet. Företagen med sin moderna utrustning och sitt uppdaterade kunnande är en nödvändig länk i arbetet med att skapa en modern lärlingsutbildning. Dessa två faktorer låter sig knappast skapas inom skolans väggar eller ram. Vi menar att en samordning av resurserna mellan skola och näringsliv är en förutsättning för att ska kunna tillgodose såväl elever som näringsliv med en yrkesutbildning värd namnet. Eget program inom gymnasieskolans ram Lärlingsutbildningen bildar ett eget program inom gymnasieskolans ram. Även kommuner som saknar egen gymnasieskola kan arrangera detta program genom att köpa den teoretiska delen hos en grannkommun. Arbetslivskompetens i form av en gedigen yrkesutbildning Lärlingsutbildningen syftar till att ge arbetslivskompetens i form av en gedigen yrkesutbildning. Utbildningen måste inte med nödvändighet ge högskolebehörighet. Fullföljd lärlingsutbildning ger alltid behörighet till yrkeshögskola. Samarbete mellan utbildning och det lokala näringslivet Lärlingsutbildningen ska knytas nära det lokala näringslivet. Skolan planerar i nära samarbete med det lokala näringslivet för lärlingsplatserna. Att ungdomar i tidig ålder får fäste på den lokala arbetsmarknaden ger möjlighet till ett fortsatt boende på orten, vilket har positiva regionala konsekvenser. Praktik varvat med teori Praktik varvas med teori redan från första terminen. Eleven betraktas dock som elev . Skolan är alltså huvudman för hela utbildningen oavsett förläggningsplats. De teoretiska delarna ska knytas till praktiken i möjligaste mån. Teorin ska ge goda generella baskunskaper. Fördelningen bör vara teori respektive praktik . För att inte splittra praktiktiden ute i företagen är det viktigt att de teoretiska ämnena läses koncentrerat , eller på annat lämpligt sätt. Skolan svarar för handledning till kontaktpersonerna på företagen. För detta måste skolan avsätta erforderliga personella resurser. Samarbete byggs upp och utformas flexibelt efter lokala förutsättningar och strategier. Genom att praktiken börjar så tidigt ger det stora möjligheter för eleven att bedöma om det valda yrket är det rätta. Företagen bör få ersättning från skolan för utbildning/handledning. Företagen bör även få ersättning för de kostnader de åsamkas för nyttjande av maskiner, produktionsbortfall, material och så vidare. Detta är mycket viktigt för att också små företag ska kunna ta emot lärlingar. En ersättning på /månad torde vara rimlig. Företagen ska sträva efter att ge så bred yrkeskompetens som möjligt till eleven. Företaget ska inte tvingas anställa eleven/lärlingen vid avslutad utbildning. Lärlingsavtal Eleven/lärlingen får en viss ersättning från företaget enligt lärlingsavtal i relation till den insats som görs i produktionen, förslagsvis . Yrkesprov som leder till en examen Utbildningen avslutas med ett yrkesprov och leder till en yrkesexamen. Alla elever med avslutad utbildning ska ha behörighet till fortsatt yrkesutbildning på yrkeshögskola. Förslag om yrkeshögskola presenteras i en särskild motion. förslag till lärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd Det behövs en mängd olika utbildningsvägar för att svara mot företagens olika behov av yrkeskompetens. Med en väl fungerande lärlingsutbildning inom gymnasieskolans ram kommer behovet av lärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd att minska. finns det dock behov av lärlingsutbildning som en effektiv arbetsmarknadspolitisk åtgärd. En yrkeskompetens som leder till arbete Lärlingsutbildning som arbetsmarknadspolitisk åtgärd ska ge en gedigen yrkeskompetens som leder till arbete, antingen genom anställning eller genom att ett eget företag startas. Anlagstest och motivationsprövning Lärlingen får göra anlagstest och motivationsprövning innan utbildningen påbörjas. Utbildning i nära samarbete med lokala näringslivet Lärlingsutbildningen ska ske i nära samarbete med det lokala näringslivet. Ett visst mått av flexibilitet måste även byggas in i läroplanerna. Det bör ges utrymme för utbildningsalternativ som uppfyller regionala och lokala önskemål eller behov. Utbildningen är mestadels förlagd till ett företag. Skriftlig överenskommelse träffas mellan skolan och företagen. Avtal i samarbete mellan arbetsförmedling, arbetsgivare och berörda fackförbund beträffande lärlingslön, försäkringsfrågor med mera träffas i samarbete mellan arbetsförmedling, arbetsgivare och berört fackförbund. Uppföljning och avstämning Kontinuerlig uppföljning görs. bör en avstämning ske för varje elev där det bedöms om utbildningen ska fortsätta. Utbildningens längd Utbildningen ska utformas mycket individinriktat och kan följaktligen ta olika . Ett tak bör dock sättas för utbildningstiden på förslagsvis . Undantag kan dock göras när utbildning utformas för att kvalificera till fortsatta studier. Ersättning till företagen Företagen bör få ersättning från arbetsförmedlingen för utbildning/handledning samt för de kostnader de åsamkas för nyttjande av maskiner, produktionsbortfall, material osv. Detta är väsentligt för att också små företag ska kunna ta emot lärlingar. Ersättningens nivå bör ligga på /månad. Kvalitetssäkring och yrkesbevis Vi anser att utbildningen ska kvalitetssäkras, gärna med yrkesexamen efter branschens önskemål. Utbildningen avslutas med ett gesällprov/yrkesprov. Yrkesbevis ska utfärdas. Alla elever med avslutad lärlingsutbildning har behörighet till fortsatt yrkesutbildning på yrkeshögskola. () () () () () () () () () Per () () () () ()