mot · GP02Sf245 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Sf245av m.fl. (c)Socialförsäkringar 1 Sammanfattning I det svenska välfärdssystemet ska välfärdstjänsterna vara solidariskt finansierade. Detta är lika grundläggande som lika tillgång till en högkvalitativ utbildning, värdig vård och god omsorg. Därutöver tillkommer sociala nätverk i form av ett starkt civilt samhälle och en grundläggande ekonomisk trygghet. De ekonomiska trygghetssystemen är en del av det generella välfärdssystemet, som tyvärr allt mer har kommit att fungera som en långvarig försörjningskälla både för samhällsaktörer och enskilda, istället för att vara inriktade på en omställningsprocess för dem som tillfälligt behöver hjälp och stöd. Alltför många är hänvisade till socialbidrag och a-kassa som sin permanenta försörjning. Välfärdssystemen ska istället bygga på möjligheten att ständigt växa och utvecklas som människa, vilket ökar möjligheterna för den enskilde att ta ansvar för sig själv och för andra. I ett väl fungerande välfärdssamhälle måste personer som av någon anledning inte har möjlighet att försörja sig själva snabbt få tillgång till rehabilitering, utbildning eller annan hjälp till omställning. Målet ska vara att kunna återgå till en egen försörjning. I den processen har de solidariskt finansierade välfärdstjänsterna, som utbildning, vård och rehabilitering, stor betydelse. Grundtrygghet innebär inte kravlöshet. Alla ska ha skyldighet att söka arbete eller genomgå rehabilitering för att få del av grundpenningen. Den som inte aktivt söker arbete, deltar i utbildning eller rehabilitering får ingen ersättning. Garantinivån grundpenningen ska möjliggöra en rimlig levnadsstandard, och vi föreslår en höjning av grundnivån till i den tillfälliga föräldrapenningen och sjukpenningen. Att kunna överblicka och kunna påverka, och ha så stor kontroll som möjligt över sin tid och arbetssituation, är en förutsättning för välbefinnande, kreativitet och livskvalitet. Vi måste öppna upp lagstiftningen så att arbetsmarknadens parter, anställda och arbetsgivare lokalt kan genomföra en mångfald av flexibla och dynamiska system som syftar till att öka människors makt över sin tid. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 12 2 Innehållsförteckning 13 3 Förslag till riksdagsbeslut 14 4 Inledning 14 5 Social och regional klyvning 14 5.1 Många står utanför 15 6 Kommunerna får ta ett allt större ansvar 16 7 Arbete lönar sig inte alltid 17 8 Flexibel arbetstid för livskvalitet 17 9 Välfärdsförluster 18 9.1 Ekonomin 18 10 Hälsan 19 10.1 Sjukskrivningar/rehabilitering 19 11 Dåligt anpassade till den nya tiden 21 12 Mål för ett reformerat trygghetssystem 23 13 Principer för ett hållbart trygghetssystem 23 14 Höjning av grundnivån 25 15 Familj 26 15.1 Barnomsorgskonto 26 16 Pensioner 27 3 Förslag till riksdagsbeslut begär hos regeringen en översyn av hela socialförsäkringssystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om principerna för trygghetssystemen. begär att regeringen återkommer med förslag om en höjning av grundnivån till per dag i den tillfälliga föräldra- och sjukpenningen. 4 Inledning politik vill ge varje individ möjligheter och utrymme att växa som människor. En politik för självständigare människor måste med nödvändighet innebära ett större ekonomiskt utrymme för den enskilde att själv kunna prioritera sin konsumtion. Den måste också innebära att bidragsberoende bryts och att människor ges förutsättning till egen försörjning. Då först kan människors självkänsla stärkas och vi når en positiv effekt genom att också samhällsekonomin förbättras. Vi förespråkar en grundtrygghetsprincip som innebär att en generell grundtrygghet, som omfattar alla medborgare, ska införas. Grundnivån ska ha en nivå som gör att alla människor kan klara sin försörjning. Människor ska kunna göra egna val, skapa sin egen trygghet och ta ansvar över sin egen situation. En förutsättning för att människor skall kunna göra egna val är ekonomisk grundtrygghet och lika rättigheter, oavsett var vi bor i landet. Härigenom ges förutsättningar för att alla skall känna delaktighet, oberoende och få möjligheter till självförverkligande. Socialförsäkringssystemen är det skyddsnät som ska fånga upp människor som tillfälligtvis behöver ett extra stöd. Därför måste det vara utformat så att det kommer alla människor till del på lika villkor. Det är också viktigt att människor kommer ur ett bidragsberoende och ges möjligheter att stå på egna ben. Människor har olika grundbehov som måste tillgodoses och politikens uppgift är att bidra till att de olika grundbehoven blir tillgodosedda. Utgångspunkten är dock hänsyn till att behoven kan tillgodoses på olika sätt. Trygghetssystemen bör utformas så att grundläggande ekonomisk trygghet garanteras, som individen ska stimuleras att klara sin egen försörjning. Vi vill minska beroendet av inkomstprövade bidrag och istället ge alla en grundläggande ekonomisk trygghet. 5 Social och regional klyvning har tillväxten i ekonomin vuxit kraftigt. Det är lätt att säga att det går bra för men alla får inte del av det växande ekonomiska välståndet. De sociala klyftorna ökar och det är inte längre lika självklart att alla människor omfattas av trygghetssystemen. har ett av världens mest omfattande välfärdssystem. Ändå är den svenska välfärden inte generell eftersom många står utanför systemen och är hänvisade till behovsprövade försörjningsstöd. Drygt en tredjedel av de vuxna som får försörjningsstöd tvingas söka detta därför att de är arbetslösa utan rätt till a-kassa. Att socialförsäkringssystemen lämnar många utanför är inte nytt. Dagens socialförsäkringssystem dras med ett flertal problem och står under stark press. Ett antal kvardröjande och nytillkommande problem måste åtgärdas om vi ska få ett rättvist socialförsäkringssystem som ger alla en grundläggande trygghet och som bidrar till att minska de sociala klyftorna. 5.1 Många står utanför Många står utanför dagens socialförsäkringssystem och det beror på att det bara är de som har haft anställning eller har varit företagare som har rätt till ersättning. De som inte kommit in på arbetsmarknaden har vare sig rätt till sjukpenning, a-kassa eller tjänstepension. Det generella välfärdssystemet omfattar således bara den del av befolkningen som kvalificerat sig in i systemen. Ett nytillkommet och växande problem är att socialförsäkringssystemen inte är anpassade till de tillfälliga och mer osäkra anställningsformer som har blivit allt vanligare . ökade andelen osäkra anställningsformer från , och denna trend tycks fortsätta. Tillfälliga anställningar är särskilt vanliga bland kvinnor och unga. har kvalifikationskraven till ersättningssystemen höjts och möjligheten att kvalificera sig för a-kassa genom att delta i åtgärder har tagits bort. De förändrade kvalifikationskraven drabbar dem som håller på att etablera sig på arbetsmarknaden, och slår särskilt hårt mot ungdomar och personer med utländsk härkomst. Enligt har de höjda kraven bidragit till att alltfler ungdomar tvingas söka socialbidrag. har det långvariga beroendet av socialbidrag ökat i alla åldersgrupper, och den mest markanta ökningen finns bland de yngsta hushållen. var en fjärdedel av alla med långvarigt beroende under , medan de 1990 endast var . Trots av högkonjunktur och en förbättrad situation på arbetsmarknaden är andelen unga människor med långvarigt beroende av socialbidrag fortfarande högre än i början av det förra decenniet. Mest oroande är att det långvariga beroendet i åldersgruppen har ökat . Flyktinginvandringen har satt tydliga spår i det långvariga socialbidragsberoendet. I övrigt är långvarigt socialbidragstagande vanligare bland unga föräldrar, särskilt unga ensamstående kvinnor med barn. Långvarigt bidragstagande hänger ofta samman med dålig arbetsmarknadsförankring, låg utbildning, bristfälliga politiska och ekonomiska resurser och diskriminering på grund av utländsk härkomst eller fysisk och psykisk ohälsa. Tillsammans bildar de en marginaliserad grupp, där resurserna försvagas i takt med att bidragsperioden ökar. De samlade kostnaderna för socialbidrag fördubblades under krisåren . , när kostnaderna var som högst, fick av befolkningen socialbidrag eller introduktionsersättning . Av dem hade långvarigt socialbidrag, dvs. socialbidrag och 1997 var den samlade kostnaden för socialbidrag , vilket motsvarade av BNP. har kostnaderna för socialbidrag minskat och det beror i första hand på att allt fler fått arbete under högkonjunkturen. Det är glädjande att det totala behovet av socialbidrag minskar, men det är oroande att andelen vuxna biståndstagare med långvarigt socialbidragsberoende inte minskar. Nästan tre av tio biståndshushåll fick socialbidrag både 1999 och 2000. Närmare 120 000 barn lever i familjer som är långvarigt beroende av socialbidrag och 1997 hade av alla ensamstående föräldrar med barn inkomster som låg under socialbidragsnormen. Ju en invandrare vistats i , desto större tycks risken vara att de tvingas söka socialbidrag. Trots att utrikes födda genomsnittligt har högre utbildning än inrikes födda så är de utestängda från arbetsmarknaden. Bristande språkkunskaper är inte en helt godtagbar förklaring, utan vi anser att många utrikes födda är diskriminerade på arbetsmarknaden. Studenter har heller inte rätt till ersättning från dagens trygghetssystem. Landets 300 000 universitets- och högskolestudenter utestängs systematiskt från trygghetssystemen, eftersom studenter inte lönearbetar. Eftersom mer än var fjärde student är och har barn kan inte studenters systematiska utestängning från trygghetssystemen avfärdas med argumentet att studenter har studiemedel som sin försörjning. Även studenter måste, under de perioder de står till arbetsmarknadens förfogande, kunna få en grundläggande ekonomisk trygghet, vilket på ett påtagligt sätt skulle minska den sociala snedrekryteringen till högre utbildningar. 6 Kommunerna får ta ett allt större ansvar Kommunerna har genom fått ta ett allt större ansvar för medborgarnas ekonomiska trygghet. Utvecklingen har accelererat men har gått tillbaka något, bl.a. på grund av regelförändringar i socialbidragsnivåerna, färre flyktingar och minskad arbetslöshet. Det långvariga socialbidragsberoendet minskar däremot ytterst marginellt. Höga socialbidragskostnader i kommunerna riskerar att tränga undan annan verksamhet. När de statliga trygghetssystemen inte gett den trygghet de var avsedda att ge, har kommunerna fått ta på sig ansvaret för människors ekonomiska trygghet. Kommunernas stora verksamheter skola och omsorg har fått minskat ekonomiskt utrymme i förhållande till socialbidragen. Arbetstyngden i , med att bevilja försörjningsstöd samt att vara det yttersta skyddsnätet för socialt utsatta, har ökat. Alltmer av arbete går åt till att vara ett bidragskontor för löpande utbetalningar. Därmed saknas tid att hjälpa människor med sammansatta behov. Att söka försörjningsstöd är för många förknippat med starka skuldkänslor. Passivt socialbidragsmottagande att stå med mössan i hand är kränkande för den enskilde. Därför avstår många människor från att söka, trots att de skulle ha rätt till bistånd, och 1996 sökte endast en tredjedel av dem som var berättigade socialbidrag. Om alla hade utnyttjat sin rätt hade systemen dock snart fallit samman. Det passiva bidragsberoendet måste bytas ut mot aktivt stöd. 7 Arbete lönar sig inte alltid I internationell jämförelse är beskattningen av låginkomsttagare mycket hög i . De höga skatterna för låginkomsttagare, i kombination med nedtrappning av inkomstprövade bidrag, leder till att det inte lönar sig tillräckligt att ta ett arbete för den som är arbetslös eller att arbeta mera för den som exempelvis arbetar . Detta håller i många fall kvar människor i ett bidragsberoende. , då det ekonomiska utbytet av att gå från arbetslöshet till arbete eller att öka sin arbetstid minskat, har denna situation förvärrats. Det är uppenbart att både transfereringssystemet och skattesystemet måste förändras. Därför har vi presenterat ett förslag till hur inkomstbeskattningen kan reformeras så att skatten sänks och marginaleffekterna minskar för framförallt låg- och medelinkomsttagare. Detta förslag till inkomstskattereform innebär att det kommer att löna sig för människor som är bidragsberoende att ta ett arbete och på så sätt kan vi minska beroendet av inkomstprövade bidrag. 8 Flexibel arbetstid för livskvalitet Tid är bland det dyrbaraste vi har och människor ska ges makt över sin egen tid i så stor utsträckning som möjligt. Hur vi egentligen vill använda vår tid varierar mellan olika skeden av livet. Under vissa skeden har vi större vilja att använda vår tid till att arbeta, bygga upp ett kapital och en karriär, medan det i andra skeden är familjen och anhöriga som är mera värdefulla att ägna vår tid åt. Detta varierar mycket från person till person. Teknikutvecklingen innebär stora förändringar för framtidens arbetsliv och detta kan skönjas , trots att genomslaget för distansarbete inte ännu blivit så stort som man tidigare räknat med. Anledningarna till detta kan variera men en orsak kan vara en negativ inställning till distansarbete bland såväl anställda som arbetsgivare. Det kan också bero på vilket personalbehov arbetsgivaren har och det kan också sammankopplas med konjunktur eller säsongsvariationer. Det är också beroende av vilken verksamhet företaget bedriver och att flexibiliteten varierar inom företagen och även vilka arbetsorganisatoriska faktorer som behöver tas i beaktande. I grunden är detta en för viktig ideologisk fråga, att ha möjligheter, för såväl arbetstagaren som företagaren, att disponera sin tid efter eget huvud utan att det inkräktar på varandras intressen. Att lagstifta om en generell arbetstidsförkortning är enligt vår mening ett synnerligen dåligt angreppssätt, då detta varken tar hänsyn till arbetstagarnas eller företagens vilja och behov. Det är heller inte samhällsekonomiskt möjligt att nu lagstifta om en generell arbetstidsförkortning. Att en arbetstidsförkortning skulle förbättra de anställdas hälsa är inte alldeles självklart, då den skulle riskera att driva upp arbetstempot ytterligare i syfte att öka produktiviteten när arbetstiden förkortas. Risken för utbrändhet skulle därmed öka. Möjligheten att överblicka och att kunna påverka, att ha så stor kontroll som möjligt över sin tid och arbetssituation är en förutsättning för välbefinnande, kreativitet och livskvalitet. Mer önskvärt är att man från statsmaktens sida genom lagstiftning öppnar upp för möjligheten för arbetsmarknadens parter, anställda och arbetsgivare att lokalt finna en mångfald av flexibla och dynamiska system som syftar till att öka parternas makt över sin tid. En sådan lösning måste ha en sådan bredd och politisk förankring att den över tiden får legitimitet och långsiktighet. 9 Välfärdsförluster 9.1 Ekonomin Bristande ekonomisk trygghet, liten möjlighet att påverka sin egen ekonomi och höga marginaleffekter hämmar den ekonomiska tillväxten. Knappa ekonomiska marginaler, osäkerhet på arbetsmarknaden och små möjligheter att påverka sin arbetssituation är bidragande orsaker till att de stressrelaterade sjukdomarna ökar. Om arbetslösa som vill arbeta inte får möjlighet att göra det innebär det välfärdsförluster för hela samhället. Människor måste få vara delaktiga i samhällsarbetet och ha makten över sina egna liv. De nuvarande systemen är inte fördelningspolitiskt effektiva. Att så många står utanför välfärden är ett tecken på att välfärden inte fördelas rättvist. De hårdare inträdeskraven i t.ex. a-kassan gör att många människor som inte får ett arbete inte kommer in i försäkringen. Däremot kan den som kvalificerat sig in systemen i princip få inkomstbaserad ersättning resten av livet, t.ex. genom deltagande i aktivitetetsgarantin. som många står utanför de generella transfereringssystemen så förekommer ett överutnyttjande. Den som är noggrant påläst på regelverket finner vägar för att använda försäkringarna på mest förmånliga sätt. Inget kontrollsystem i världen kan förhindra om det fuskas, eftersom systemet är så komplext, består av så många olika försäkringar och har så många olika huvudmän, som kopplingen till den enskildes ansvar för sin egen ekonomi är alltför svag. Små förändringar i ersättningsnivåer eller kvalificeringskrav får dessutom i dagens system förödande konsekvenser för den enskilde. Sänkningen i ersättningsnivåerna från innebar att många människor fick svårt att få ekonomin att gå ihop. när sparandet i hushållen är litet och marginalerna i hushållsbudgeten i många fall små, kan även en marginell sänkning får förödande hushållsekonomiska konsekvenser. 10 Hälsan Många familjer lever under ständig ekonomisk stress. Framförallt personer i familjer som har socialbidrag har sämre hälsa och har kortare medellivslängd än personer i genomsnittsfamiljer. Utanförskap och bristande delaktighet försämrar människors hälsa. De som har socialbidrag har sämre levnadsförhållanden än andra då de i högre grad är arbetslösa och ofta oroar sig för sin ekonomi. Oro, ängslan och ångest drabbar också personer som är långvarigt beroende av socialbidrag i mycket högre grad än andra. Det är vanligare med våld i den egna bostaden och de är i högre grad än andra utsatta för stöld eller bor i bostadsområden med stor skadegörelse. Trots detta saknar en tredjedel hemförsäkring. Långvariga socialbidragstagare bedömer att de sammantaget har dåliga levnadsförhållanden och att de har det betydligt sämre än den övriga befolkningen. 10.1 Sjukskrivningar/rehabilitering När stressen ökar, ökar också riskerna att drabbas av utbrändhet, ohälsa och utslagning. Attityder och förhållningssätt måste förändras så att den dagliga vilan ses som lika viktig som arbete och produktion. Kvinnor har högre sjukfrånvaro än män. Möjliga orsaker till detta är att kunskapen inom medicin är mindre vad gäller diagnostisering, behandling, rehabilitering respektive prevention av kvinnors besvär än av männens och att kvinnor oftare har arbeten som är mera ergonomiskt eller psykosocialt krävande. Till detta kommer att kvinnor i större utsträckning än män tar ansvar för det obetalda arbetet i hemmet. Ett stort problem är det ökade antalet långtidssjukskrivna. var 216.500 personer långtidssjukskrivna. De längre sjukperioderna innebär att arbetsgivaren skjuter över kostnaderna från den egna verksamheten till staten, som det är på den lokala arbetsplatsen som de verkliga möjligheterna att förebygga ohälsa finns. En bra arbetsgivare förhindrar stress och ohälsa och därför ska bra och lyhörda arbetsgivare premieras. Arbetsgivarna måste ta ett större ansvar för arbetsmiljön och för att stoppa de höga sjuktalen. Förebyggande åtgärder är viktiga, det handlar om vidareutbildning, kunskaps- och kompetensutveckling, men också att personalen får ta del av friskvårdsresurser. En bra arbetsplats förhindrar uppkomsten av stressrelaterade sjukdomar. Arbetet med att förebygga ohälsa i arbetslivet och att finna åtgärder som motverkar långtidssjukskrivningar måste därför intensifieras. Särskilt angelägna är dessa åtgärder inom den offentliga sektorn, eftersom det är här som problemen med långtidssjukskrivningarna är som störst. Utgiftsutvecklingen för sjukpenningen 19972004 Anm.: Exklusive statlig ålderspensionsavgift. Källor: ESV och prop. 2000/01:100 Om regeringens prognos för hur kostnaderna för sjukpenningen kommer att utvecklas fram stämmer, kommer kostnaden för sjukpenning att ha ökat , som kostnaderna för förtidspensioneringar väntas öka till följd av att förtidspensioneringarna blir fler. genomfördes en rehabiliteringsreform i syfte att minska sjukfrånvaron och få till stånd tidiga och aktiva rehabiliteringsinsatser. Rehabiliteringsreformen har inte åstadkommit en minskning av sjukfrånvaron och utslagningen från arbetslivet eller fått till stånd aktiva och tidiga rehabiliteringsinsatser. Reformen gav arbetsgivaren ett stort, men otydligt ansvar för anställdas rehabilitering, och i praktiken har ansvaret flyttats från arbetsgivaren till fyra olika sektorer som i sin tur har olika finansiärer: hälso- och sjukvården, , arbetsförmedlingen och . Eftersom rehabiliteringsansvaret har blivit otydligt och sektoriserat, har de gemensamma målen blivit oklara. Den enskilde individen har klämts mellan olika regler och finansieringskällor. Individens inflytande över rehabiliteringsprocessen är dessutom litet. Alla ska ha rätt till rehabilitering, även de sjukdomsgrupper som har liten möjlighet att återgå till arbete. Rehabiliteringsinsatserna skall inte vara beroende av ålder, kön, funktionshinder eller var personen bor. Vi vill ge människor möjligheter att få makt över sina liv och att aktivt kunna delta i en rehabiliteringsprocess. Arbetsgivarna måste ta ett större ansvar för arbetsmiljön och för att stävja de höga sjuktalen, och det krävs incitament för att vända utvecklingen. Försäkringskassorna skall ges tydliga direktiv att arbeta med rehabilitering. har motionerat om att adekvata rehabiliteringsåtgärder skall sättas in , en så kallad rehabiliteringsgaranti. Många sjukskrivna får vänta innan de får sina behov bedömda. Långa kötider inom sjukvården hindrar aktiva rehabiliteringsinsatser. Kötiderna leder till försämrad livskvalitet och att sjukskrivningen förlängs. Valfrihet för patienten skall omfatta samtliga godkända vårdgivare både i öppenvården och hos privata vårdgivare. Hjälpmedel är en nödvändighet för att många skall kunna återgå till arbete. Köerna är orimligt långa och bristen på hjälpmedel gör att människor inte kan delta i samhällslivet på lika villkor som andra. Det är dags att öppna upp för nytänkande kring rehabilitering, det är angeläget med samarbete och samordning mellan de sektorer som har möjlighet att erbjuda hjälp. Hög kvalitet nås genom en samlad kompetensbedömning där individen själv står i centrum. Vi måste öppna upp mellan olika myndigheter, där det råder vattentäta skott. En finansiell samordning av hälso- och sjukvården, och socialförsäkringen kommer att underlätta samarbetet så att vi åstadkommer ökad hälsa. Sammanfattning av förslag för rehabilitering: Att den finansiella samordningen påskyndas och utökas. Samordningen skall ske med utgångspunkt från de lokala förutsättningarna så att de olika organisationernas specifika erfarenheter tas tillvara. Samordna myndigheterna så att den enskilde får en handläggare att hålla kontakt med oberoende av vem som är huvudfinansiär. Rehabiliteringsgaranti en växling av sjukpenning till rehabiliteringsersättning efter senast tre månaders sjukskrivning samt att förslag genomförs. Detta innebär att passivt stöd ersätts av ett aktivt som den enskilde i hög grad kan påverka. Här är det viktigt att en individuell plan utarbetas och att den enskilde ges stor delaktighet vid upprättandet av denna. Enligt leder dessa satsningar på aktiva åtgärder istället för passivt stöd till minskade sjukpenningkostnader med , för och för . Förläng gränsen för rehabiliteringsersättning. Genom lagfästa rättigheter skall individen få en individuell handlingsplan. En fungerande vårdgaranti, med rätt till behandling . Patienten skall kunna välja sjukhus i hela landet om inte vården kan ges vid närmaste sjukhus inom angiven tid. vill komplettera vårdgarantin med en hjälpmedelsgaranti. 11 Dåligt anpassade till den nya tiden Flera av socialförsäkringarna bygger på förutsättningen att man är anställd eller har haft ett arbete vilket var ett givet förhållande i industrisamhället. infördes ersättningen för olycksfall i arbetet, en försäkring som har förändrats och blivit mer omfattande . Ett flertal andra försäkringar har tillkommit, och det som är gemensamt för de flesta socialförsäkringarna är att de är knutna till ett anställningsförhållande och bygger på oförändrade löner under hela arbetslivet.