mot · GP02So358 · 2001-10-05 00:00:00 — Perspektivet på sjukvården måste bytas från kostnad till resursskapande verksamhet där människors initiativ stimuleras och välkomnas. Sjukvårdspersonal bär ofta på idéer om hur en mer framgångsrik vård skall organiseras och bedrivas. Sjukvården har allt att vinna på att ta vara på den resurs som sjukvårdspersonalen utgör och därigenom stärka det professionella ledarskapet i välfärdssektorn. God vård kräver en engagerad och kompetent personal. Undersökningar visar att både sjuksköterskor och läkare som arbetar i alternativa vårdformer har ett större inflytande över sitt arbete och därmed trivs bättre. Traditioner som landstingsmonopolet fört med sig måste brytas. Detta är kanske allra tydligast inom hörselvården, där patienter på vissa ställen kan få vänta upp till på utprovning av hörapparat. Den genomsnittliga väntetiden i de socialdemokratiska landstingen är , alltså mer än . Av naturliga skäl är den genomsnittliga väntetiden drygt hälften så lång i de borgerliga landstingen. Men vi menar att även detta är en oacceptabelt att vänta för en enkel hörapparat. Det är traditioner som gör att synproblem löses på en privat marknad där konkurrens manar till utveckling av produkter, kvalitet, priser och service medan hörselproblem förblir en fråga för det offentliga. Med en konkurrensutsatt hörselvård skulle utvecklingsmöjligheter som går till spillo kunna tas tillvara. Kraven på service, kvalitet och nya produkter skulle göra att alla med hörselproblem får hjälp snabbt. Den destruktiva monopolkultur som säger att det endast är det offentliga som kan lösa människors problem måste brytas. Produktion och finansiering av sjukvård måste skiljas åt för att misshushållningen skall kunna upphöra och patienter få vård . Liksom andra tjänster måste vården tillhandahållas utifrån patienternas efterfrågan, liksom det också måste vara fördelaktigt att ta emot patienter. Detta är möjligt med ett stärkt patientinflytande och större valfrihet av vårdgivare, där också resurserna tillfaller den vårdgivare patienten väljer. Ett ersättningssystem enligt den modell vi föreslår är en förutsättning för att landstingsmonopolet skall kunna ersättas av konkurrens mellan olika vårdgivare. Enligt en färsk jämförelse av Stockholmssjukhusen leder privat drift till högre effektivitet och bättre möjligheter till styrning som sparar med bibehållen eller bättre kvalitet. Friare händer att styra och lägga upp verksamheten är det som gör att det bolagiserade ligger i täten. Tack vare privatisering kunde räddas från nedläggning och nya idéer formuleras för utveckling av verksamheten. Därtill beräknas driftskostnaderna för sjukhuset sjunka. Med en större mångfald i vården kan stora välfärdsvinster göras som i sin tur frigör resurser som kan användas där de behövs. Att ekonomisk vinst i vården tillåts är, liksom valfrihet och konkurrens, en viktig drivkraft för god vård. En bra verksamhet har större möjligheter att skapa vinst och för det sjukhus som vill gå med vinst är enda möjligheten att vara bättre än . Den som kan erbjuda bättre vård än andra skall också få betalt för det och det gäller såväl vårdpersonalen som dem som riskerar sitt kapital. Omvänt gäller att sjukhus med dålig ekonomi förr eller senare får svårt att upprätthålla en hög kvalitet oavsett om ägaren är privat eller offentlig. Att gå med vinst är en säkerhet för återinvestering i verksamheten. Den andel av vinsten i alla seriösa företag, som delas ut till dem som riskerar kapitalet är en obetydlig del jämfört med det som återinvesteras. Återinvestering leder i sin tur till utveckling och bättre vård. I en rapport från SAF Vård med många vinnare uppskattas att om en femtedel av den offentliga vården drevs av privata vinstdrivande företag , skulle sjukvården kunna tillföras ett kapital om netto. Med andra ord skulle vården tillföras stora resurser som skulle tillåta ökade investeringar. Vinstutdelningar enligt normala nivåer skulle innebära högst . (f.d. ) tog över driften av var sjukhuset underinvesterat. Sedan övertagandet har sjukhusets investeringstakt ökat till det tredubbla. gjordes investeringar i medicinsk utrustning, IT och styrsystem för sammanlagt mer än . Den alternativa driftens kanske viktigaste förtjänst är att den tvingar fram förbättringar i den offentliga vården. Ett uppbrutet vårdmonopol där entreprenörskap och nytänkande stimuleras är därför något som alla får del av oavsett om man väljer en offentlig eller annan vårdgivare. 6.3 Självhjälp i stället för omhändertagande 6.3.1 Arbete för alla kräver öppenhet och rörlighet Den stora utmaningen för måste, enligt vår uppfattning, vara att fokusera verksamheten på dem som är mest utsatta. måste människor utan en allvarlig social problematik få förutsättningar att stå på egna ben. Det är ytterst olyckligt att en så stor andel av befolkningen är klienter vid socialkontoren. Det påverkar deras självuppfattning negativt, föder en känsla av hjälplöshet och skapar i förlängningen bidragsberoende och utanförskap. Att 700.000 personer i arbetsför ålder saknar arbete är ett av de överlägset största sociala problemen. Regeringens uppifrånperspektiv måste bytas mot en attityd där människors egna initiativ välkomnas och stimuleras. Den trygghet och tillfredsställelse ett arbete ger i form av förmåga att kunna försörja sig själv kan inte ersättas av bidrag eller konstlade åtgärder. Om alla skall ges möjlighet till ett arbete måste arbetsmarknaden bli mer öppen och rörlig. Även i goda tider behövs en politik som genererar arbetstillfällen genom att göra det lönsamt att driva företag, anställa, arbeta och utbilda sig. Fler jobb förutsätter företag som anställer. Det måste därför vara lätt att starta och driva företag. Regelverk, byråkrati och administration är anpassade till en annan tid, präglad av industriell massproduktion. Dessa regler måste förenklas. Det handlar också om behovet av att ändra den traditionella, ineffektiva politiken gentemot de arbetslösa. Konstlade åtgärder och bidrag måste bytas mot riktiga arbeten. Det måste finnas enkla, tydliga och raka regler när det gäller att ordna arbete åt den som är arbetslös. Fokus skall ligga på vad den arbetslöse är bra på och vad hon eller han vill och kan åstadkomma. Ansvaret måste ligga på lokala myndigheter och organisationer eftersom de har bäst överblick och de bästa kontakterna på den lokala arbetsmarknaden. norr om , och är några kommuner och stadsdelar som med till viss del likartade modeller för arbetsförmedling uppvisar mycket goda resultat. I exempelvis Stockholmsstadsdelen sänds den som ansöker om socialbidrag till ett jobbcentrum där en individuell plan utarbetas som ligger till grund för att hitta en lösning för den sökande. Detta har inneburit att antalet öppet arbetslösa socialbidragstagare (både med och utan a-kassa) har halverats. Detta visar att man med ändrade arbetsformer och tydliga mål kan bryta utanförskap och bidragsberoende. Det handlar främst om vilja till nytänkande och förmåga att bryta upp de vattentäta skotten mellan arbetsförmedling, socialtjänst och näringsliv. Flyktingar och andra som invandrat till måste ges möjlighet att ta ansvar för sin egen livssituation. Många av dem som uppbär socialbidrag är flyktingar eller invandrare som i fortfarande inte fått fotfäste på arbetsmarknaden. Det inskränkta synsätt som gör dem till svaga och hjälplösa individer i behov av bidrag måste brytas. Människor som haft kraften och initiativförmågan att bryta upp från förföljelse, kris, krig och kaos i sina gamla hemländer har ofta kraft att stå på egna ben och inte sällan har de därtill en god utbildning. Många är sprungna ur en kultur av småföretagande och entreprenöranda. Det de i första hand behöver är hjälp och stöd att lära sig det nya språket, ledning och utbildning för att klara arbetslivets krav och tid för att lära sig det nya hemlandets regler och andra förhållanden. Alla har inte samma behov av samma utbildning. Det svenska alltför fyrkantiga synsättet har tagit lust och geist ur många invandrare som från början var välmotiverade. Utbildning ökar möjligheterna för individen såväl att försörja sig som att på andra sätt ta ansvar för sin egen livssituation. Ett väl fungerande pluralistiskt utbildningssystem är huvudnyckeln till social rörlighet. 6.3.2 Det måste alltid löna sig att arbeta Att göra det möjligt för människor med låga inkomster att få hushållskassan att gå ihop kräver att man inte beskattar dem så hårt att de behöver bidrag för att klara försörjningen. Om man i stället ser till att människor från början får behålla tillräckligt mycket av sin inkomst skulle mycket av dagens ineffektiva och kränkande rundgångspolitik kunna avskaffas. En naturlig princip borde vara att den som betalar skatt inte skall behöva bidrag och att den som får bidrag inte skall behöva betala skatt. Så är det inte i . Många av dem som tvingas till socialkontoren hade sluppit detta med lägre skatter. Socialförsäkringssystemen måste erbjuda trygghet, men uppmuntra arbete. Det måste alltid löna sig mer att arbeta än att uppbära ersättning och bidrag. 6.3.3 Nya driftsformer i Av största betydelse är att man vågar släppa fram alternativa driftsformer även på de områden där detta fortfarande innebär att ny mark bryts. Det gäller inte minst inom . finns omfattande inslag av alternativa driftsformer i , framförallt i samband med missbruksvård och andra institutionsplaceringar. har det emellertid blivit allt vanligare att olika former av individinriktat utredningsarbete läggs ut på entreprenad. Den omedelbara bakgrunden är oftast att socialkontoren med hänsyn till personalproblem, brist på specialistkompetens, hög arbetsbelastning m.m. inte anser sig ha möjlighet att själva genomföra utredningarna på ett tillfredsställande sätt. Vi vet att många anställda inom skulle vilja pröva ett annat arbetssätt än det som dominerar . Många människor bränns ut av ett arbete som i hög utsträckning syftar till att administrera socialbidragsutbetalningar, inte till att långsiktigt undanröja underliggande sociala problem. Vi ser ett mycket stort reformbehov inom för att den skall kunna utvecklas och de som är allra mest utsatta få rätt hjälp och stöd. Det handlar om att få förståelse, inte minst bland personalen, för ett arbetssätt där mindre tid tillbringas på socialkontoren och mera tid ute på fältet, för att ta sig an arbetet med de mest utsatta. Därför är det viktigt att kommunerna får pröva nya verksamhetsformer på detta område. Möjligheten att anlita tjänster utanför socialkontorens väggar är ett nödvändigt kompetenstillskott liksom viktig avlastning för att skall få bättre möjligheter att fullfölja sin uppgifter. Det handlar exempelvis om adoptionsutredningar, skuldrådgivning och barnpsykiatriska utredningar. Var gränsen går för vad som är verklig myndighetsutövning och för vad som därmed bara det offentliga får göra är oklart, trots JO:s uttalanden. En lagändring bör övervägas som tydligt avgränsar myndighetsbeslutet och ger möjlighet för mångfald inom övriga delar av verksamheterna. 7 Slutord En politik som gör det möjligt för människor att växa och komma till sin rätt måste utgå från mångfald. Med valfrihet och alternativ kan enskilda människor påverka verksamheternas innehåll. Vi anser alltså att det finns ett egenvärde i att omfattningen av alternativa driftsformer ökar. Vi vet att sådana verksamheter erbjuder nya och bättre möjligheter till både medborgare och personal. All erfarenhet visar också att när alternativen hittar nya och bättre vägar förändras också den offentliga verksamheten i rätt riktning. Därmed tjänar även de som inte gör medvetna val på valfrihet och mångfald. Ökad mångfald och konkurrens ger stora välfärdsvinster, inte bara genom ökad tillgänglighet och kvalitet utan också därför att resurser frigörs. Med valfrihet och mångfald blir de kollektiva rättigheterna individuella och de indirekta rättigheterna direkta. De är först då människor får ett verkligt inflytande över sina liv. Det är först då det egna beslutet gör skillnad. () Per () () () () () (m) () () () () () Per ()