mot · GP02K368 · 2001-10-05 00:00:00 — De lagändringar som genomförts för att förhindra lokala avvikelser är goda exempel på regeringens nycentralistiska tänkande. I den praktiska politiken har grundlagsregleringen av den kommunala självstyrelsen visat sig vara otillräcklig. Trots grundlagsbestämmelser och trots påpekanden från Lagrådet har regeringen och riksdagsmajoriteten inte kunnat hindras från att driva igenom lagstiftning som påtagligt undergrävt kommunernas förutsättningar att själva styra och besluta i kommunala angelägenheter. Ett särskilt tydligt exempel på att den kommunala självstyrelsen håller på att utarmas är regeringens agerande i förhållande till de reformer som genomförts i moderatledda kommuner. Invånarna har röstat fram en borgerlig styrelse som har genomfört en rad reformer där man överfört flera förutvarande kommunal- och landstingsverksamheter till privata utförare, bl.a. inom hälso- och sjukvården. Detta är en lösning som har visat sig fungera utmärkt i t.ex. , men som inte gillas av regeringen. Med hjälp av lagstiftning och styrning genom riktade statsbidrag försöker regeringen hindra kommunerna från att utöva den grundlagsfästa kommunala självstyrelsen. Beskedet är tydligt: Fortsatta förändringar i borgerlig riktning skall hindras även om invånarna lokalt vill ha sådana. Med det synsätt som regeringen har står det klart att om vi får ännu en socialdemokratisk regering så spelar det inte någon roll hur folk har röstat i kommunalvalen. Det är ändå den socialdemokratiska regeringen som bestämmer hur kommunerna skall skötas. För oss är en sådan utveckling oacceptabel. Den kommunala självstyrelsen är ett mycket viktigt inslag i vårt politiska system. Det faktum att den är inskriven i 1 kap. 1 § regeringsformen (RF) visar detta. Där framgår att den svenska folkstyrelsen förverkligas genom ett representativt, parlamentariskt statsskick och genom självstyrelse. Detta uttryck för ovilja att acceptera vad det lokala samhället anser är allvarligt. Om staten tar ifrån de lokala beslutsmakten, flyttas inflytandet längre bort från dem som berörs. Detta är inte någon bra utveckling. Den kommunala självstyrelsens ställning måste stärkas. För oss är det en fråga som rör den individuella friheten och självbestämmanderätten. Regeringen verkar anse att den vid varje givet tillfälle har möjlighet att återta den makt som har lagts hos kommuner eller enskilda. Ansvarsfördelningen mellan stat och kommun måste ta sin utgångspunkt i ett principiellt resonemang om maktdelning och självstyrelse, annars framstår risken som uppenbar att den kommunala självstyrelsen utarmas. Den bör därför ges ett ökat skydd i grundlagen. Formerna för detta bör utredas. 6.2 Olika demokratiformer 6.2.1 Utgångspunkter Det finns olika teorier om demokrati. Den syn man har påverkar ens uppfattning om hur det demokratiska inflytandet i samhället bör utformas. Synen på demokrati påverkar också den syn man har på politikens roll och vilka beslut som skall vara gemensamma. Moderata samlingspartiet har ett mer individorienterat synsätt på politiken än vad t.ex. Där vi anser att politiska beslut enbart skall handla om sådant som måste vara gemensamt anser Socialdemokraterna att demokratin blir bättre ju fler beslut som fattas av politiker samt att så många människor som möjligt skall vara engagerade i den demokratiska processen. Det gemensamma dominerar. Vår åsikt är att individens självbestämmanderätt alltid bör sättas i första rummet. Utgångspunkten för det som benämns representativ demokrati kan sägas vara idén att medborgarna är splittrade. Slutsatsen är att det aldrig kan finnas endast en genuin folkvilja eller endast ett övergripande allmänintresse. Det blir därför politikernas uppgift att i den politiska processen utforma folkviljan. Enligt en elitdemokrat kan demokrati aldrig innebära att medborgarna styr. I stället innebär demokrati att folket erbjuds möjligheter att godkänna eller underkänna de eliter som kandiderar till beslutande organ. Medborgarnas inflytande stannar således vid att, vid återkommande val, välja ledare vilka sedan fattar besluten. Detta förutsätter dock att människor inte har ett intresse av att delta i politiken och att de inte har den kunskapsnivå som krävs för att ingå i den politiska processen. En annan typ av demokrati, som bygger på en idé som står i motsats till idén om representativ demokrati, är deltagardemokrati. Med det åsyftas att varje medborgares deltagande i den politiska beslutsprocessen är mer än att bara välja en representant i periodiskt återkommande valhandlingar. Det politiska deltagandet är i stället främst knutet till de psykologiska effekter som deltagandet antas ha för de enskilda medborgarna. Deltagandeprocessen skall leda till att skapa ansvarskännande socialt och politiskt handlande hos medborgarna. Huvudpoängen är att individen i deltagandet lär sig att sätta det gemensammas bästa före egenintresset. Deltagardemokrati och representativ demokrati kompletterar varandra. Att åstadkomma ett fungerande samspel dem emellan är en av vår tids stora politiska utmaningar. Genom att stärka den kommunala självstyrelsen i dess representativa form som inslagen av direkt demokrati utökas, t.ex. i form av beslutande folkomröstningar och medborgarpaneler, skulle ett sådant samspel kunna uppnås. 6.2.2 Förtroendemannarollen Det är främst i representativa politiska system som förtroendevalda har en avgörande funktion. Som förtroendevald företräder man den makt som enskilda gått med på att delegera uppåt i det politiska systemet. En förtroendevald är utsedd av väljarna för att företräda dem i de folkvalda församlingarna. Ett stort problem är att många förtroendevalda hoppar av sina uppdrag som intresset för att ta på sig förtroendeuppdrag minskar. För att komma till rätta med detta skulle ett antal förändringar i kommunallagen kunna göras. Ett förslag, som tros kunna gynna bl.a. unga som tvingas hoppa av sina förtroendeuppdrag p.g.a. studier på annan ort, är att det skrivs ett tillägg till kommunallagen där en förtroendevald som valts av fullmäktige och som upphör att vara folkbokförd i kommunen och därmed också att vara valbar får ha kvar sina uppdrag under återstoden av mandatperioden. 6.2.3 Partiernas roll De politiska partierna har en central roll i den representativa demokratin. Som bärare av olika värderingar och åsikter utses de av väljarna att representera dem i det politiska systemet. Partierna måste, till skillnad från intresseorganisationer, också ha en samhällelig bas. Ur partierna måste också framtida förtroendevalda och ledare kunna rekryteras. Partierna har också en viktig roll i att främja allmänhetens politiska intresse. Den framtida demokratiutvecklingen är således beroende av hur de politiska partierna agerar. Dagens medborgare är mer utbildade, mer kunniga och mer självständiga jämfört med tidigare generationer. Många har ett stort intresse och engagemang för samhällsfrågor. Detta kanaliseras allt oftare genom nya och mer informella arbetsformer, inte sällan av tillfällig karaktär. Ofta kanaliseras det dock inte alls. Skepsisen mot den politiska debatten och arbetet är stor. För att undvika risken att utvecklingen går mot elitpartier med endast ett fåtal medlemmar och deltagare bör partiväsendet sträva mot en större öppenhet. Vi ser en utveckling mot detta. Medborgarinitiativ, samarbete med partipolitiskt oberoende nätverk är bara några exempel. 6.3 Hur lokal demokrati bör utövas 6.3.1 Folkomröstningar och medborgarinitiativ När enskilda människor överlämnar makt och ansvar gör de det till representanter för sig själva snarare än till institutioner och organisationer. De överlämnar makt till personer som de har förtroende för. Att politiken sköts på uppdrag av enskilda människor innebär inte bara att det är viktigt att den sköts väl. Att det finns möjligheter till ett personligt deltagande vid sidan av valhandlingen är också av stor vikt. Vi bör därför sträva efter att politiken organiseras på ett sådant sätt att människor vill och kan engagera sig i de gemensamma angelägenheterna vid sidan av valhandlingarna . Möjligheterna till personligt deltagande utöver valhandlingen är flera. En är att förenkla förutsättningarna att genomföra kommunala folkomröstningar och andra liknande medborgarinitiativ eftersom omröstningar återför en del av makten till de människor som en gång lämnat den ifrån sig. Vi anser att reglerna för att hålla folkomröstning till följd av medborgarinitiativ bör förenklas. Detta skulle kunna ske genom att det är tillräckligt att en viss andel av de röstberättigade i en kommun ställer sig bakom ett initiativ om folkomröstning i viss fråga för att en folkomröstning skall hållas. Det bör även finnas regler om att folkomröstning till följd av medborgarinitiativ skall hållas inom skälig tid efter det att initiativet sänds in till fullmäktige. Vi anser att folkomröstningar även bör kunna vara beslutande efter beslut i fullmäktige. Vidare skulle den medborgerliga initiativrätten också kunna omfatta möjligheten att väcka ärenden inom fullmäktige. Det bör dock finnas särregler för hur ärenden som väckts till följd av medborgarinitiativ skall beredas då det är orimligt att begära att alla sådana ärenden skall beredas på samma sätt som vanliga ärenden. 6.3.2 Skilda valdagar, rullande mandatperioder och upplösningsrätt överskuggas ofta de kommunala frågorna av rikspolitiken. Intresset för kommunala frågor är inte alltid så stort trots att det oftast är frågor som i stor utsträckning berör människors vardag. För att viktiga kommunala frågeställningar skall få samma möjligheter som rikspolitiken att tydliggöras och debatteras skulle valdagarna för kommunal- och riksdagsval kunna skiljas åt, vilket även förespråkades i . Detta kan ske på olika sätt. I motion 2001/02:K236 framför vi olika förslag till hur detta skulle kunna lösas. En möjlighet är att val till riksdag och kommun varvas och hålls . En annan möjlighet är att hålla val i en fjärdedel av landets kommuner . En tredje möjlighet är att hålla val i en tredjedel av kommunerna , med uppehåll då det hålls riksdagsval. Vi lägger emellertid inte fram något förslag om detta nu utan avvaktar författningsutredningens ställningstagande i denna fråga. Om författningsutredningen misslyckas med att lägga fram ett förslag i den riktning vi förordar avser vi att återkomma med ett förslag. En annan fråga som är av intresse och som hänger samman med frågan om skilda valdagar för kommunal- och riksdagsval är frågan om möjligheten att införa en rätt till upplösning för kommunerna. Man låter kommunerna själva besluta när val skall hållas och tillämpar sedan rullande mandatperioder med upplösningsrätt. När politikens valda företrädare kör fast måste det finnas en möjlighet att lösa knutarna. Nyval, också i kommunerna, skulle kunna motverka politiskt schackrande och öka människors deltagande i och förtroende för de gemensamma angelägenheterna. 6.3.3 Medborgarpaneler Medborgarpaneler skulle kunna utgöra ett intressant inslag i den kommunala demokratin. Genom dessa får medborgarna ytterligare en möjlighet att framföra sina åsikter som panelerna kan fungera som arenor för samtal och reflexion för medborgare som står utanför partipolitiken. Medborgarpanelerna skulle kunna fylla en viktig uppgift genom att fungera som länk mellan medborgarna och beslutsfattarna. Möjligheten att inrätta medborgarpaneler bör undersökas, och man bör även undersöka möjligheten att ta hjälp av den nya tekniken till detta. De möjligheter som den nya tekniken erbjuder bör även undersökas när det är fråga om att hålla omröstningar eller rådslag på nätet. Ett annat sätt att öka möjligheterna för medborgarnas deltagande vid sidan av valhandlingen är att kommunallagen ändras så att fullmäktige ges möjlighet att utse även andra än dem som redan är förtroendevalda till en fullmäktigeberedning. 6.3.4 Individens delaktighet Dagens samhälle utvecklas mot att de beslutande systemen tar allt större plats och får allt större makt. Vi anser att detta är en olycklig utveckling. De offentliga systemen har tillkommit för medborgarnas skull. Systemen har inga och kan inte ha några rättigheter, de har bara skyldigheter gentemot medborgarna. Det är enbart människor som har rättigheter. En utveckling mot en situation där systemen tillåts leva sina egna liv är inte önskvärd eftersom människor har behov av att känna delaktighet i de gemensamma angelägenheterna. Detta kan de uppnå dels genom valhandlingen, dels i besluts- och opinionsbildningsprocessen. För det senare är möjligheterna till insyn en grundläggande förutsättning. Den enskilde skall därför ha möjlighet till insyn i de offentliga ärenden som handläggs genom den makt som han eller hon har delegerat till de beslutande systemen. I princip skall man vara tillförsäkrad insyn i i stort sett alla offentliga ärenden, dock bör det finnas möjlighet att i undantagsfall sekretessbelägga information. För att underlätta den enskildes möjligheter till insyn bör man ta den nya tekniken till hjälp. Detta är även viktigt för att öka medborgarnas möjligheter till deltagande i den demokratiska processen, inte minst ungdomar. 7 Den kommunala beskattningsrätten och skatteutjämningssystemet Vi anser att staten skall svara för finansieringen av vissa grundläggande rättigheter direkt till medborgarna våra förslag om en nationell skolpeng och en allmän obligatorisk hälsoförsäkring skall bl.a. ses i det sammanhanget. Sådana reformer skulle stärka medborgarnas egna självbestämmanderätt och ställning avsevärt genom att de erbjuder en reell valfrihet, men finansieringen sker centralt så att alla får samma rättighet oavsett var i landet de bor. Den svenska kommunala självstyrelsen ger kommunerna en grundlagsfäst rätt att ta ut skatt för skötseln av sina uppgifter. Beskattningsrätten är uttryckligen begränsad till detta. En kommun kan alltså inte ta ut skatt för uppgifter som faller utanför den kommunala kompetensen och inte heller för t.ex. bidrag till andra kommuner. Beskattningsrätten har emellertid kraftigt urholkats sedan det inomkommunala skatteutjämningssystemet infördes i strid med regeringsformens lydelse. Systemet innebär att vissa kommuner och landsting tvingas att med sin uppburna kommunalskatt lämna bidrag till skötseln av andra kommuner och landsting. Systemet är vidare till sin konstruktion direkt tillväxtfientligt i och med att det straffar tillväxt var den än förekommer i landet. Vi har i olika motioner alltsedan det inomkommunala systemet infördes föreslagit dess avskaffande. I stället bör ett statligt finansierat utjämningssystem införas som handhar bidrag till kommuner och landsting som för sina uppgifter har en otillräcklig skattekraft. Vi har i annat sammanhang angivit de riktlinjer som bör gälla för ett sådant system. () () () () () () (m) () () () ()