mot · GO02Sk36 · 2001-05-02 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sk36av , ()med anledning av prop. 2000/01:121 Vissa frågor inför den allmänna fastighetstaxeringen , m.m.1 SammanfattningI proposition 2000/01:121 föreslår regeringen ytterligare lagregleringarinom fastighetsbeskattningsområdet. anser att helaprincipen bakom den löpande fastighetsbeskattningen är felaktig ochredovisar i denna motion den principiella kritik som kan riktas mot helafastighetsbeskattningssystemet. redovisar också vadsom borde göras i stället för att införa fler paragrafer ifastighetstaxeringslagen.2 Förslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening den principiellakritik mot fastighetsskattesystemet som anförs i motionen.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs imotionen om en alternativ lösning på fastighetsskatteproblematiken.3 principiella kritik motfastighetsbeskattningenDet är knappast några överord att säga att det finns ett utbrett missnöjesåväl med det svenska skattesystemet i stort som med fastighetsskatten isynnerhet. Det svenska skattetrycket är högst i världen. Erfarenheten visaratt ett alltför högt skattetryck leder till att invånarnas produktivitetminskar och att skattemoralen sjunker. Därmed minskar också basen föruttaxering. Ett för högt skattetryck minskar också medborgarnas kontrollöver sin totala ekonomi och därigenom deras självbestämmande. För högaskatter motverkar således syftet att skapa ett gott samhälle. Medborgarnasvarar successivt med att göra alltmer för att undvika skatt, och blir - medGunnar formulering - ett folk av "fifflare", vilket får tillföljd att skatteinkomsterna för stat och kommun minskar.Samtidigt har alltfler skattebaser blivit rörliga. Internationaliseringenmöjliggör och underlättar för företags huvudkontor och enskilda individer attflytta utomlands, för att bl.a. få en lindrigare beskattning.Fastighetsbeskattningen har fått en allt märkligare roll sompålitlig skattebas som svårligen flyttar utomlands, när andra flyttar övernationsgränsen. Det statsfinansiella intresset av en pålitlig skattebas vägerdärför tyngre för en del än principiell kritik mot såväl fastig-hetsbeskattningens legitimitet som dess konstruktion.3.1 Löpande statlig fastighetsbeskattning principielltfelaktigKonstruktionen med löpande fastighetsbeskattning som en del avkapitalinkomstbeskattningen är principiellt felaktig. Med "felaktig" avsesatt de teoretiska förutsättningarna inte stämmer överens med den verklig-het den stora majoriteten av småhusägare lever i. Ägande av bostäderbetraktas som en form av sparande. Därför ska såväl den löpandebeskattningen som reavinstbeskattningen utformas så att detta sparandebeskattas likformigt med annat sparande. En kapitalplacering i t.ex. envilla skall således beskattas som en kapitalplacering i en aktieportfölj ellerframför allt i sparande på bank. Nivån på beskattningen bör varadensamma oavsett vilken typ av kapital det rör sig om.Sedan skattereformen 1990 - 91 gäller emellertid att fastighetsägande ävenbetraktas som konsumtion i skattehänseende. Således är alla byggnations-,förvaltnings- och underhållskostnader belagda med 25 procents moms. Förden som investerat kapital i en aktieportfölj eller i bank är dock förvaltningenav detta kapital inte belagd med moms. Vidare gäller att kapital kan placeras ien tioårig obligation utan att skatt behöver betalas förrän , när denlöper ut. Pengar kan även placeras i reinvesterande fonder, där utdelningenreinvesteras och beskattning sker först vid försäljning. Vid aktieplacering ärdessutom utdelningen ofta mycket låg i relation till aktiens värde med beloppofta jämfört med fastighetsbeskattningens beräknade fiktiva 4procent för boendet. Redan dessa fakta gör att logiken kringkapitalinkomstperspektivet för egna bostadsfastigheter haltar betänkligt.Kännetecknande för en kapitaltillgång är att den ger någon form avavkastning. Tillgångar i kapital ger i regel löpande avkastning i reda pengar,men så är inte fallet med ägarbostäder. Den konstgjorda parallellen med andrakapitalplaceringar upprätthålls dock genom att man talar om en "icke-monetär" avkastning, dvs. en avkastning eller inkomst som inte faller ut i redapengar. Denna avkastning sägs motsvara den inkomst kapitalet skulle hagenererat om det placerats i någon alternativ sparform. Ett annat begrepp somanvänds för att beteckna denna avkastning är "nettohyresvärde". Dennaavkastning ska fångas upp till beskattning genom den föreslagnaschablonintäktsbeskattningen för villaägare och bostadsrättsinnehavare.En upplysande förklaring till hur detta nettohyresvärde skulle kunnaberäknas utifrån marknadsvärdet ges i betänkandet Fastighetstaxering (SOU2000:10). Där beskrivs den s.k. hedoniska prisfunktionen, som är en metodför att såväl bryta ned som fastställa t.ex. en fastighets uppskattademarknadsvärde genom en värdering av fastighetens olika delar ochkaraktäristika. Denna värdering bygger på ägarnas/konsumenternas implicitavärdering av fastigheternas olika egenskaper. Det kan t.ex. gälla antaletsovrum, antalet toaletter, klinkers i badrum, wc/dusch och groventré,attraktivt läge och andra faktorer som höjer boendekvaliteten och därmedlivskvaliteten. Den hedoniska prismodellen kan således användas för attuppskatta marknadsvärden på egnahem och därmed taxeringsvärdet ochnettohyresvärdet.3.2 Rimligt med njutningsskatt på boende?Ordet "hedonisk" är närmast transskriberat från engelskans "hedonic",vars svenska motsvarigheter är "hedonisk" eller "hedonistisk", mennärmare bestämt från anglosaxisk ekonometrisk terminologi i tekniskauttryck som "hedonic price models". Ordet "hedonic" kommer avgrekiskans ord för "njutning". Denna betydelse och den ekonometriskametoden kastar ljus över såväl marknadsvärdets relation tillboendekvaliteten som till vad man söker fånga med den urmarknadsvärdet härledda schablonintäkten. Det finns således fog för atthävda att fastighetsbeskattningen i realiteten är en indirekt beskattning avnjutning, dvs. en njutningsskatt på ett uppskattat nettohyresvärde av detegna eller belånade småhuset. Ur denna synvinkel skulle man kunna frågasig varför den njutning det för många innebär att inneha ettförstahandshyreskontrakt inte också är föremål för en liknandebeskattning, om nu samma logik skall användas oavsett boendeform.3.3 KapitalinkomstperspektivetverklighetsfrämmandeEnligt mening är kapitalinkomstperspektivet inte baraverklighetsfrämmande för den stora majoriteten av småhusägare ochbostadsrättsinnehavare utan också för alltför många ett hot mot självaägandet. Det verklighetsfrämmande består i att småhusägare ochbostadsrättsinnehavare i regel huvudsakligen köpt sina hus ellerbostadsrätter för att bo i dem och inte för att placera ett överskott avkapital. I den meningen är boendet ett slags konsumtion, vilket bekräftasav att såväl nyproduktion, renovering, reparation som underhåll ärmomsbelagt. Att ordna bostad för sig själv och sina närmaste är urallmänmänsklig synvinkel snarare att betrakta som ett grundläggandebehov, en plikt och i slutändan en rättighet, än som en av flera möjlighetertill kapitalplacering.Även för det fåtal personer som kan köpa en fastighet utan att ta lån tordedet vara mycket svårt att hävda att frånvaro av löpande beskattning avfastigheter skulle snedvrida dessa individers val i sådan grad att ensamhällsekonomiskt ineffektiv resursfördelning uppstår. Man bor inte mer föratt fastighetsskatten sjunker. Och prisjämvikten på fastighetsmarknadenuppstår även utan fastighetsskatt. Även väl bemedlade personer måste trotsallt bo någonstans, och risken för att någon just p.g.a. en utebliven löpandebeskattning skulle vilja bo i flera hus torde vara obefintlig. En vissökad allokering av sparkapital till standardhöjning för det egna huset ärförvisso sannolik i skede där fastighetsskatten trappas ned, men detankommer på förespråkarna för kapitalinkomstperspektivet att visa vari densamhällsekonomiska snedvridningen eller överkonsumtionen består, och hurstor den befaras bli vid en avskaffad löpande beskattning på fastighetsägande.Enbart vid försäljning av villan eller bostadsrätten och om ingen annanbostad behöver köpas, samt vid köp av flera småhus ellerbostadsrätter än vad behovet eller plikten kräver, syneskapitalplaceringsperspektivet vara relevant.3.4 Hot mot äganderättenHotet mot äganderätten kommer historiskt av den "socialpolitiskabeskattningsprincipen", som motiveras av grundtanken att beskattningenskall åstadkomma en omfördelning av inkomster. Ur ett historisktperspektiv är motivet socialismens principiellt negativa inställning tillenskilt ägande, "förmögenhetsuppbyggnad" och skiftande inkomst- ochförmögenhetsförhållanden i ett samhälle. Inom bostadssektorn har dethandlat om en s.k. solidarisk omfördelning med hjälp av fastighetsskattoch räntebidragssystemet för ny- och ombyggnad. Den socialpolitiskabeskattningsprincipen har haft mycket stor betydelse för framväxten avdet svenska skattesystemet och är det ideologiska motivet förbeskattning av "förmögenheter" (inklusive fastigheter), arv och gåvor.Hotet mot ägandet blir emellertid akut, när den enskilde husägaren p.g.a.fastighetsskatten drabbas av "likviditetsproblem", som regeringen med vissdistans brukar välja att kalla det. Med likviditetsproblem avses attstatsmakterna med fastighetsskatten inte tar hänsyn till den uråldrigaskatterättsliga principen om skatt efter bärkraft. Att låta taxeringsvärdetutgöra underlag för beskattningen är nämligen detsamma som att bestämmafastighetsskatten genom andra personers husaffärer. Stiger marknadsprisernapå fastigheter så stiger även den allmänna fastighetsskattenivån ivärdeområdet, oavsett hur mycket ett enskilt hushåll har i inkomst elleroavsett hur mycket det förmår betala i skatt. Denna orimliga effekt avkapitalinkomstperspektivet och taxeringsvärdets koppling till det föränderligamarknadsvärdet, ofta i kombination med förmögenhetsbeskattningen, får tillföljd att permanentboende i kustnära områden eller i expansivastorstadsområden får allt högre fastighetsskatt på grund av nya köpstarkagrannar, inte på grund av egna ökade faktiska inkomster. Husägare med lågainkomster har inte per definition höga skulder. Argumentet att räntebidragengenerellt tar ut fastighetsskatten faller således. Ägare tillprivatbostadsfastigheter med låga inkomster och kanske avbetalda hus får"likviditetsproblem" och därmed svårigheter att betala skatten. Till sluttvingas de flytta från sina hem. Detta är inte bara ett hot mot äganderätten.Det är ett statligt sanktionerat brott mot äganderätten.3.5 Otillräcklig begränsningsregelDen begränsningsregel som regeringen föreslagit, tillsammans medändrade grundavdrag i förmögenhetsbeskattningen, är exempel på ad hoc-regler som bekräftar vår principiella kritik av helafastighetsskattesystemet. Dessa ad hoc-regler har enbart tillkommit för attmildra rent kontraproduktiva och i övrigt skadliga effekter, som spontantgenereras av fastighetsbeskattningens nuvarande konstruktion.Men problemens orsak kvarstår i grunden, eftersom skattens koppling tillmarknadsvärdet finns kvar. Oönskade marginaleffekter skapas dessutom.Eftersom lösningsförslagen har denna tillfällighetskaraktär och inte lösersjälva orsaken till problemen, anser vi det mer rimligt att förorda enalternativlösning på hela fastighetsskatteproblematiken.3.6 Regionala skillnaderFörutom det redan nämnda slår också fastighetsskatten olika i olika delarav landet på grund av kopplingen till marknadsvärdet. Småhusägare medlåga eller normala inkomster och med ett identiskt boende drabbasav helt olika skatteuttag beroende på var villorna finns. Dessa regionalaskillnader är inte rättvisa, och den löpande fastighetsbeskattningen blir dåett brott mot likabehandlingsprincipen. Vad gäller möjligheterna tillränteavdrag behöver de inte alls av något slags symmetriskäl avskaffastillsammans med beskattningen. Relationen mellan fastighetsskatt ochavdragsmöjligheter är inte längre av det slaget att de betingas av varandra.Ränteavdrag medges ju även för räntor på konsumtionskrediter.Kristdemokraternas principiella kritik mot fastighetsbeskattningen tarsåledes sin utgångspunkt i övertygelsen att alla skatter måste kunna moralisktoch politiskt legitimeras. Skatter måste kunna prövas utifrån grundläggandevärden. Skatter kan vara oetiska i den meningen att de kan vara uttryck förillegitim lagstiftning, vilket innebär att lagstiftningen i sig överträdergrundläggande etiska värden och mänskliga fri- och rättigheter och härurhärledda skatterättsliga principer. Vår uppfattning är att fastighetsskatten isinnuvarande form kommer i konflikt med såväl äganderätten som deskatterättsliga principerna om skatt efter bärkraft ochlikabehandlingsprincipen. Den statliga fastighetsskatten kan heller intemotiveras utifrån intresseprincipen.4 En alternativ lösning påfastighetsskatteproblematikenI motiverades fastighetsbeskattningen med att denvar en s.k. garantibeskattning, där fastighetsägare skulle betala förgaranterade samhällstjänster i form av vatten, avlopp, tillfartsvägar etc.Denna beskattning legitimerades av ett intresse från fastighetsägarens sidaav offentliga tjänster (intresseprincipen). Samhällstjänsterna är idagkommunala och finansieras genom avgifter och kommunalskatt. Fastig-hetsbeskattningen däremot är statlig och motiveras med att den är enintäktskälla för staten. Relationen mellan skatt och legitim orsak tillskatten är borta. Den motiveras enbart som en lämplig skattebas i kraft avsin immobilitet. Motiven är statsfinansiella eller, som det också heter,fiskala. I samband med inträde i den europeiska gemenskapenmotiverades t o m en höjning av fastighetsskatten med inträdetsfinansiering. Den statliga fastighetsskatten saknar således såväl etisk sompolitisk legitimitet.Statsbidragen till kommunsektorn motsvarar av de totalainkomsterna. Detta statsfinansiella utrymme har använts i den statligasaneringspolitiken, vilket naturligtvis påverkat den kommunala servicennegativt. har kommunerna fått ta över en allt större del av denoffentliga sektorns åtaganden. Subsidiaritetsprincipens makt- ochuppgiftsfördelning mellan olika nivåer i samhället motiverar enligtKristdemokraternas uppfattning en ekonomiskt stabilare grund förkommunernas uppgifter och för den kommunala självstyrelsen. Utanekonomiskt självstyre, ingen självstyrelse. Bättre långsiktigatillväxtförutsättningar och en högre grad av självfinansiering via fler skatte-baser är led i att ge en ekonomiskt stabil bas för den kommunalasjälvstyrelsen. I denna ambition spelar en växling av fastighetsskatten mellanstaten och kommunsektorn en viktig roll. Systemet med statlig fastighetsskattbör successivt avvecklas. I stället bör kommunerna ges möjlighet att ta ut enavgift för täckande av kostnader för gatuunderhåll, brandförsvar och annankommunal service kopplad till fastigheten. Statens intäktsbortfall skulle delviskompenseras genom en nivåjustering i det generella statsbidraget tillprimärkommunerna i enlighet med finansieringsprincipen. Därmed anser viatt avgiften inte bör baseras på marknadsvärdet. Hoten om framtidachockhöjningar försvinner. Förutsebarheten inte bara ökar utan blir enrealitet. Husägaren får en trygghet och kontroll över sin ekonomi.En fastighetsavgift skulle både ha legitimitet och transparens.Den skattskyldige vet varför han betalar. Visserligen betalar redankommunernas invånare för denna kommunala fastighetsrelaterade service,men genom en växling där den statliga fastighetsskatten försvinner och endasttill en del ersätts med en avgift för vissa fastighetsanknutnanyttigheter kommer legitimiteten att öka. Ytterligare motiv till en kommunalfastighetsavgift är det incitament kommunerna skulle få för utveckling avinfrastrukturen och ett offensivt bostadsbyggande. Om även företagssektornsfastigheter utgjorde en del av avgiftsunderlaget i kommunerna, skulle det varaett långt större incitament än att verka för det lokala näringslivet ochförnya arbetstillfällen.I regel är dessutom den löpande fastighetsbeskattningen utomlands enkommunal angelägenhet, vilket på kontinenten inte minst motiveras avsubsidiaritetsprincipen. Insikten att självstyrelse fordrar enlångtgående ekonomisk självförsörjning gör det än mer besynnerligt attregeringens direktiv inte öppnade för en utredning av det kommunalaalternativet.Stockholm den 2 maj 2001Mats ()()()()()()()()Per ()()()()()()