mot · GP02Ub483 · 2001-10-05 00:00:00 — Vi ser positivt på olika former av samverkan med näringslivet t ex vad gäller , mentorprogram, studiebesök och utbildning på entreprenad. Skolans miljö skall stimulera en anda av företagande både i vid mening och specifikt inriktat på att starta och driva företag. I detta ingår också det förhållningssätt vi beskrivit under avsnittet 5.3 Myndigförklara eleverna. En kursplan för företagande och entreprenörskap bör utarbetas att lägga som grund för skolor som kan och vill erbjuda undervisning inom ramen för elevens val. 4.9 Lärlingsutbildning och lärande i arbetslivet Försöken att åstadkomma en fungerande lärlingsutbildningen har avlöst varandra . Omfattningen av den utbildningsform som många vill se mera av har inte blivit stor. Det beror i hög utsträckning på ovilja och ointresse från bl a Socialdemokraterna att inse att ett fungerande samarbete mellan skola och näringsliv inte bara kan byggas utifrån skolperspektivet. Bl.a. mot bakgrund av att intresset för den form av lärlingsutbildning som erbjöds 1997 inte varit stort inleddes försöksverksamhet med lärande i arbete () för att skaffa bredare erfarenheter än vad den hittillsvarande försöksverksamheten kunnat ge. En ambition är att få fler huvudmän att delta. Försöket innebär att en elev på ett nationellt eller specialutformat program som innehåller yrkesämnen under sammanlagt minst genomför sin utbildning på en arbetsplats. De elever som väljer att delta i försöksverksamheten med lärande i arbetslivet ska uppnå samma mål som gäller för ett nationellt eller specialutformat program i gymnasieskolan, men det är möjligt att förlägga studietiden över fyra studieår. Skolan och arbetslivet skall tillsammans planera och ange lokala mål för utbildningen. Det innebär bl.a. att parterna själva avgör när och hur lärande i arbete skall läggas ut. Den studerande har elevstatus under den del av utbildningstiden som genomförs som lärande i arbete. Arbetsgivaren är inte skyldig att anställa eleven efter genomförd utbildning. För varje elev som påbörjar en utbildning med lärande i arbete utgår ett statsbidrag att lämnas med . Statsbidraget är främst avsett att användas som ekonomisk ersättning till de arbetsplatser som samverkar med skolhuvudmännen, samt även i övrigt för att underlätta införandet av försöksverksamheten. Efter en trög start av det treåriga projektet har nu beviljat mer än 800 platser och ytterligare ca 600 ligger för prövning. Bedömningen är att man skall kunna nå de 2.000 platser som försöket medger, vilket är glädjande. Vår förhoppning är att det ska ge bättre kunskaper och en kultur för nya former av utbildning i samverkan mellan skola och företag. Vi menar emellertid att felet med de mindre lyckosamma lärlingsförsöken tidigare berott på den struktur och de former som erbjudits. LIA-försöken får inte innebära att arbete för att åstadkomma en modern lärlingsutbildning sätts åt sidan. En fungerande lärlingsutbildning måste dock bygga på en mer likvärdig ställning såväl mellan skola och företag som mellan teori och praktik. En ny modell förutsätter att de ekonomiska villkoren för skolor och företag är rimliga. Vi anser att det ekonomiska stöd som utgår i visar detta. Lärlingsutbildningen bör i sina principiella huvuddrag kunna utvecklas enligt följande. Huvudman för utbildningen kan vara en gymnasieskola, en friskola, en branschorganisation eller ett utbildningsföretag. Utbildningen skall utformas lokalt och huvudmannen skall upprätta en utbildningsplan som godkänns av . Förläggning, omfattning och profil av kärnämnen och lärande i företag får variera. Undervisning i engelska skall ges. Godkänd lärlingsutbildning ges offentligt stöd som följer eleven till utbildningens huvudman. Utgångpunkten är kostnaden gymnasieutbildning, varvid företaget bör ges ersättning motsvarande den omfattning lärandet sker på arbetsplats eller i företagets direkta regi. Reglerna skall ge frihet vad gäller lärlingens status som elev eller anställd. Det förutsätts att lärlingen ges ersättning grundad på den insats som görs i produktionen. Avtal skall tecknas som reglerar lärlingens utbildning på arbetsplatsen. Utbildningen skall avslutas med ett gesällprov eller motsvarande yrkesexamination. Gesällprovet och innehåll i yrkesutbildningen skall tas fram i nära samarbete med berörd bransch. Lärlingsutbildningen behöver inte ge allmän behörighet till högskolan. Lärlingsutbildning för unga arbetslösa skall kunna ingå i dessa skolors verksamhet. Ett alternativ till godkännande av ansökningar om lärlingsutbildning kan vara en särskild kommitté där även näringslivsrepresentanter ingår. 4.10 Ett fristående nationellt kvalitetsinstitut har fått kritik för att tillsynen över skolornas verksamhet är otillräcklig. Moderata samlingspartiet föreslår inrättandet av ett nationellt fristående kvalitetsinstitut. Förslaget presenteras mer utförligt i vår motion 2001/02:Ub316. 4.11 En öppnare modell behövs Regeringen har tillsatt en kommitté, 2000, som skall lämna förslag till struktur för den framtida gymnasieskolan. Kommittén skall bygga sina överväganden på en analys av samhällets och arbetsmarknadens förändring samt behovet av breddad rekrytering till högskolan. Kommittén skall också överväga formerna för hur alla studievägar kan göras tillgängliga för elever i hela landet och de ekonomiska konsekvenserna av detta. Kommittén skall vidare analysera effekterna av skolornas storlek vad gäller kvalitet och studievägsutbud. I tilläggsdirektiv har utredningen vidare getts uppgiften att föreslå hur samverkan mellan skola och arbetsliv kan utvecklas samt hur ett ökat inslag av lärande i arbetet i gymnasieskolan bör utformas. Kommittén skall vidare utreda och lägga fram förslag till hur en förändrad utformning av vissa kärnämneskurser i gymnasieskolan bör se ut samt lämna förslag till ett ämnesbetygssystem. I uppdraget ingår också att pröva förutsättningarna för att en gymnasieexamen skall kunna införas i gymnasieskolan. skall kommittén enligt direktiven lämna sitt betänkande. Två promemorior, om dels förslag till ämnesbetyg, dels förslag om nytt kärnämne, har också lämnats till kommittén. Var utredningen skall landa återstår att se, men kommitténs ordförande har lämnat följande punkter som vägledning; Färre program, bredare ingång Färre ingångar Specialiserade utgångar med bredd och allsidighet Kärnämnen Otraditionella kombinationer med naturvetenskap och teknik Yrkesförberedande utbildningar I princip en treårig utbildning på 2 500 gymnasiepoäng Utrymme för individuellt val ("Staten ska inte göra färdiga stuprör att stoppa ner eleverna i") Lärande i samhället och arbetslivet Vi avser inte att föregripa , men ser uppenbara problem i möjligheterna att i denna form hitta lösningen på gymnasieskolornas problem. Uppdraget är alltför omfattande. Det gäller i synnerhet som direktiven till utredningen låst sig för vissa lösningar och utesluter andra. Frågan är om inte idén med en stor statlig utredning som bestämmer antalet program etc. är ålderdomlig. Måste det vara en politisk eller praktisk fråga om gymnasiet har tre, fem eller femton program? Vi anser att regeringen bör göra en genomgång av vilka frågor som kräver statliga beslut och ge gymnasiekommittén ett mer begränsat uppdrag att ta itu med dessa. Frågor som lika gärna och ofta bättre kan avgöras lokalt i kommuner resp enskilda skolor bör flyttas dit genom avreglering. Därmed kan skolornas egna erfarenheter och bedömningar tas tillvara. En snabb frihetsreform som ger gymnasieskolorna ökat självbestämmande bör kunna läggas fram . Till de frågor som bör ingå i denna hör en begränsning av antalet kärnämnen, rätt för skolor att erbjuda alternativa kurser i kärnämnen samt ett avskaffande av timplanen. 4.12 Reformera betygen Antalet betygssteg måste utökas. De fyra betygssteg som används är otillräckliga för att spegla elevernas kunskaper och resultat på ett tillfredsställande sätt. Informationen om betygskriterierna måste dessutom förbättras. Det är för stora skillnader på vad som är nätt och jämnt Godkänd och nästan Väl Godkänd för att motivera samma betyg. Eleverna tycker att det gör betygen orättvisa, vilket gör betygen oanvändbara som pedagogiskt verktyg. Med tydliga nationella kriterier för de tre steg som finns, kan en enkel förändring vara att ge läraren ansvar för att markera betyget med minus eller plus. Betygskriterierna bör ses över när det gäller kopplingen mellan betyg och mål, samt hur betygen fungerar visavi kursernas omfattning. Elever som studerat utomlands och vill tillgodogöra sig kunskaperna i måste kunna prövas för betyg i flera steg, inte enbart för nivån Godkänd. Regeringen bör inte invänta innan de gällande betygen justeras. En så genomgripande förändring som det förslag skall pröva, kan inte, även om kommittén skulle stöjda förslaget, genomföras så snabbt. Det går inte att försvara att påtagliga problem som kan rättas till får bestå år med hänvisning till eventuella förändringar . skall pröva det förslag till införande av ämnesbetyg i gymnasieskolan som en kommitté på uppdrag av skolministern lagt fram. Arbetsgruppen föreslår en övergång från kursbetyg till ämnesbetyg. Man hävdar att det är att föredra då kunskap inte är att se som något absolut och avgränsat utan som något sammansatt och mångfasetterat. De många kursbetygen som en gymnasieelev ges avgränsar bedömningen, och arbetsgruppen önskar att betygssystemet i högre utsträckning skall syfta till att informera om den enskildes kunskapsutveckling och visad studieförmåga och anser att ämnesbetyg underlättar detta syfte. För att stärka elevens möjligheter att informera sig om sin kunskapsutveckling kontinuerligt föreslås att skriftliga omdömen införs. Frågan om ämnesbetyg eller kursbetyg har många bottnar. Alla kurser i ett ämnesområde bygger inte på varandra. Ett ämnesbetyg som innebär att det sist satta betyget inom området gäller som slutbetyg kan därför bli missvisande. Det säger inte heller mycket om elevens kunskapsutveckling. Å andra sidan är det så att ett högt betyg på en enklare, tidig kurs kan leda eleven till att inte ta nästa kurs med risk för att inte lyckas lika bra. De problem med taktikval som finns kan bestå. Kommitténs förslag förutsätter stora förändringar för gymnasieskolan och frågan har därför hänvisats till för att denna skall kunna göra en samlad bedömning. Det förefaller klokt. Vi vill dock redan nu säga att elevernas möjlighet att påverka utbildningens innehåll och uppläggning och få erlagda kunskaper verifierade på många sätt underlättas av kursutformning. Slutbetygen kan inte heller ha som främsta ambition att redovisa den enskildes kunskapsutveckling. Det är nivån på de faktiska kunskaperna som bör erkännas inför fortsatta studier eller arbete. Många av de problem som elever upplever med dagens betyg skulle dessutom kunna lösas genom en modern gymnasieexamen och ett annat antagningssystem för högskolan. 4.13 Eleverna skall kunna tentera upp betygen Socialdemokraterna har sett till att betygskomplettering bara tillåts för dem som inte erhållit betyg alls. Det innebär att elever som vet att de behöver och kan förbättra sina betyg inte får göra det förrän efter gymnasietiden. Det är orimligt. Möjligheten att komplettera betygen måste återinföras. Att kunna komplettera betygen är en rättssäkerhetsfråga för eleverna, och det finns ingen anledning att hänvisa ambitiösa elever till komvux direkt efter gymnasieskolan. Det är bra om elever ägnar fritid och lov åt att skaffa sig bättre kunskaper, och de skall självfallet få detta arbete värderat och dokumenterat. () () () Per () () () () () ()