mot · GP02Fö9 · 2001-10-12 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Fö9av m.fl. (m)med anledning av prop. 2001/02:10 Fortsatt förnyelse av totalförsvaret 1 Ett aktivt och flexibelt försvar sammanfattning kan vi förvänta oss betydande säkerhets- och försvarspolitiska förändringar i . Det handlar om förändringar som kan få betydande konsekvenser för . Det allt närmare samarbetet mellan folk gör att förutsättningarna för en fredlig utveckling är större än någonsin i europeisk historia. Men vi får inte ta den goda utvecklingen för given. Även om den säkerhetspolitiska situationen i och kring blivit mycket bättre kännetecknas den av fler osäkerheter än under . Antalet länder i världen som stöder grundläggande värderingar om frihet, demokrati, marknadsekonomi och respekt för mänskliga rättigheter har blivit fler än före slut. Detta skapar nya möjligheter att på global nivå främja frihet, fred, välstånd och samarbete mellan nationer. finns det otillförlitliga stater, terroristgrupper och etniska konflikter som hotar stabiliteten på olika håll i världen. Spridning av massförstörelsevapen och internationell terrorism utgör de största hoten mot global fred och säkerhet. Terroristattackerna mot var en fruktansvärd påminnelse om att vi står inför nya typer av hot mot det öppna och demokratiska samhället. Detta är hot som måste tas på största allvar. Det är viktigt att det finns politisk vilja och förmåga att förändra svensk säkerhets- och försvarspolitik för att kunna bemöta nya utmaningar som som nation kan ställas inför . behöver en framåtblickande säkerhets- och försvarspolitik där grundläggande nationella intressen tillvaratas. Försvarspolitiken skall grundas på en doktrin som främjar den svenska befolkningens trygghet både . En sådan doktrin måste ge handlingsfrihet och utgå från en trovärdig försvarsförmåga. Huvudmålsättningen skall vara att trygga säkerhet genom ett starkt och insatsberett försvar med god förmåga att delta i internationella krishanteringsinsatser. Ett modernt svenskt försvar skall hålla hög kvalitet och formas efter den förändrade strategiska miljön och de uppgifter som skall lösas. Det handlar om såväl moderna välutbildade förband som personella, materiella och finansiella resurser. Internationellt samarbete kommer att vara av grundläggande betydelse för svensk säkerhet . De hot kan stå inför kan inte bemötas på egen hand, utan måste avvärjas i gemenskap med andra fria och demokratiska nationer. Ett nära samarbete mellan och utgör här den bästa fredsgarantin. Det handlar om att tillsammans förhindra spridningen av massförstörelsevapen, bekämpa internationell terrorism samt främja demokrati och mänskliga rättigheter. Det handlar om att måste kunna svara mot de förpliktelser vi har som FN- och EU-medlem. Försvarsbeslutet fattades som följd av hastigt påkomna ekonomiska svårigheter, snarare än som ett steg i en rationell beslutsprocess. Beslutet är det infrastrukturellt mest omfattande för Försvarsmakten i modern tid. På samma gång skall följande ske: Halva organisationen avvecklas. Höga ambitioner vad gäller teknisk förnyelse och internationell förmåga realiseras. Betydande anslagsminskningar (i verkligheten inte utan snarare ) genomförs. Avsikten att genomföra allt detta har i verkligheten visat sig vara en omöjlig ekvation. Genom en kombination av osäkra ingångsvärden och omfattningen av förändringarna har en ohanterlig situation skapats. Försvaret närmar sig, främst genom förluster av kvalificerad personal, systemkollaps på väsentliga områden. Detta sker som anda och arbetslust i hela försvaret påverkas negativt av den kraftiga besparing förbandsverksamheten tvingats till . Ansvaret för dagens försvarskris vilar i första hand på regeringen. Likväl bär också Försvarsmakten ett stort ansvar för det bristfälliga planeringsunderlag som presenterats. Ambitionen att byta försvarsmakten är både nödvändig och riktig. Det finns ingen väg tillbaka till det mobiliserande massförsvaret. kan inte den planlösa nedrustningen av det svenska försvaret tillåtas fortsätta. Vi stöder inte regeringens kraftiga besparingar på försvarsområdet. Tvärtom visar utvecklingen att större ekonomiska resurser är nödvändiga för att klara den fortsatta moderniseringen av försvaret. Utgångspunkterna för denna förändring bör vara att säkerhetspolitiska läge är radikalt annorlunda än kring murens fall. Det säkerhetspolitiska läget i vårt närområde utvecklas i en positiv riktning. De baltiska länderna kommer sannolikt att inbjudas att bli Natomedlemmar i samband med i . reformprocess är förhoppningsvis oåterkallelig, men alldeles säker är det ännu för tidigt att vara. Behovet av militär styrka får inte styras av dagsformen hos våra närmaste grannar. Militär förmåga har ett egenvärde i handlingsfrihet inför det oväntade. Ett starkare försvar ger ett stöd för politiskt agerande i som det skapar en säkerhetsmarginal både inför oväntade hot och efterfrågan på svenska militära insatser i världssamfundets tjänst. Vi delar inte regeringens syn på att det går snabbt att återupprätta en stark svensk försvarsförmåga. Alltför många osäkerheter är förenade med anpassningsdoktrinen för att kunna inteckna denna och på så sätt motivera uteblivna militära satsningar . Efterfrågan från världssamfundet på svenskt deltagande i internationella insatser kommer sannolikt att öka. Det ligger i svenskt intresse att erbjuda såväl militära som civila resurser för att därmed med kraft och fullt ut bidra till fred och säkerhet i omvärlden. Det nationella försvaret kan inte avskrivas. Den nationella försvarsförmågan och den internationella förmågan bör utvecklas hand i hand. Dessa är varandras förutsättningar och i verkligheten två sidor av samma mynt. Endast ett starkt svenskt försvar utgör den bas och grund som erfordras för större satsningar på internationellt fredsarbete med militära medel. Den pågående försvarsreformen har många brister. Mycket är feltänkt och mycket återstår att formulera. Resurserna är otillräckliga. Allvarligast är bristen på försvarsdoktrin och säkerhetspolitiskt sammanhang. Även om mycket kunde gjorts annorlunda finns det mycket som inte ens är möjligt att göra om. Omvandlingen mot ett mindre och verkligt insatsberett försvar måste fortsätta. Försvarsmakten lider av akuta ekonomiska problem som också leder till att förändringsprocessen tappar fart och på område efter område riskerar att självdö. När försvarets verksamhet omprövats som helhet och nya uppgifter formulerats måste organisation och struktur också i övrigt gå hand i hand. För att försvarsreformen skall kunna genomföras framgångsrikt krävs bl.a. följande insatser: Personalförsörjningssystemet Såväl värnpliktiga som anställda utbildas och verkar i system som formats under det . Inga av de förändringar som genomförts verkar i riktning mot ett mer insatsberett försvar med högre kvalitet. Regeringens nej till att korttidsanställa soldater och sjömän hotar omöjliggöra för Försvarsmakten att lösa sina huvuduppgifter. Officersutbildningens akademisering bör fullföljas som ett rent flerkarriärsystem införs. Den grundläggande, försvarsmaktsgemensamma officersutbildningen bör omprövas till förmån för en utbildning som förenar krigarens hantverksskicklighet med vidsyntheten och överblicken hos den unge akademikern. Logistik De förändringar som sker på underhållstjänstens område präglas av centralisering och förväntad fredsrationalitet snarare än underhåll för en aktiv organisation i verksamhet i vårt närområde såväl som längre bort i världen. FORGUS och andra åtgärder riskerar att motverka den nödvändiga omställningen och minska i stället för att öka beredskap och kvalitet. Under den fortsatta utvecklingen måste kraven på ökad beredskap och kvalitet i underhållstjänsten särskilt beaktas. FoU och materielanskaffning Genom ett förvaltningsinriktat beställarutförarsystem har regeringen abdikerat från viktiga styrmedel i försvarspolitiken. Materielanskaffningens internationalisering och FoU-satsningars långsiktiga och strategiska betydelse talar för att dessa uppgifter bör knytas närmare Försvarsdepartementets centrala avvägningsfunktion. FMV:s roll som självständig myndighet bör omprövas i samband med en större översyn av ledning och styrning av och inom För- svarsmakten. Ledning och ekonomi Det säkerhetspolitiska läget präglat av försvarets internationalisering och allt mindre av förvaltningsmässig styrkeuppbyggnad i väntan på det stora kriget kräver rakare rör mellan högsta politiska och högsta militära ledning. Ett närmande/inordnande av försvarets högsta ledning i Försvarsdepartementet vore ett steg i rätt riktning. Försvarsmakten bör utvecklas mot att bli en rent verkställande organisation. Ökad centralisering i denna del måste motsvaras av decentralisering av ansvar för genomförandet. Verksamhetsansvariga chefer på olika nivåer måste ges ett helhetsansvar också i ekonomiska frågor. Först då kan ansvar utkrävas. Verksamhetsledningssystemet bör omprövas. Försvaret bör ledas i ett gemensamt spår. Den föreslagna planeringsmyndigheten för det civila försvaret bör utformas som en stabsmyndighet och eventuellt inordnas i . En krishanteringsfunktion i enlighet med försvarsberedningens förslag bör inrättas i . Utbildning & organisation I stället för ett fortsatt mobiliserande försvar bör alltmer av stående förband utvecklas. För att skapa en lärande kompetensorganisation vars förmåga i väpnad strid och andra uppgifter ständigt förfinas måste organisationen finnas och verka. Rullande utbildning och omsättning av värnpliktiga bör prövas. De förband som används i internationella insatser bör om möjligt grundutbildas. Nationella och internationella styrkor integreras i största möjliga utsträckning. Officerare placerade vid förband som genomför utlandsmission bör följa sitt förband. Förmåner, försäkringar och familjestöd bör utvecklas för att kunna ålägga den anställda personalen denna utökade tjänstgöringsskyldighet. Förband & struktur Organisationen bör renodlas. De förband som skall ha sådan beredskap att förbanden är insatsberedda bör extraheras ur dagens insatsorganisation (bataljoner, fartygsdivisioner respektive flygdivisioner). Övriga delar av organisationen kräver mobilisering eller återtagning respektive ges en femårig förberedelsetid (anpassning). Nationella skyddsstyrkor bör utvecklas vilket ger hemvärn och frivilligorganisationer ett sammanhang att verka i, som viktiga bevaknings- och territorialförsvarsuppgifter löses. Utveckling och anskaffning av lednings- och informationssystem bör forceras. Om försvaret som helhet skall nå nödvändig förmåga krävs att den dagliga verksamheten i allt i fred, kris och krig utnyttjar modern teknik. Informations- och sensorteknologins utveckling vänder inte gamla sanningar helt över ända, men skapar nya möjligheter till överblick och beslutsfattande. En klok försvarspolitik utnyttjar dessa möjligheter fullt ut utan att ge tekniksprången en religiös innebörd. Utveckling av modulära förband som kan ingå i mer behovssammansatta styrkor är exempel på mål som verksamheten bör inriktas mot. Sammantaget står försvaret såväl militärt som civilt inför mycket stora utmaningar. Politiskt ledarskap, tillräckliga resurser och beredskap för också det osannolika och oväntade är nödvändiga ingredienser i en framåtsyftande försvarspolitik. Moderata samlingspartiet står berett att bidra med att gjuta framtidstro i ett försvar som lider av socialdemokratiskt vanstyre. Arbetsro är omöjlig att uppnå i bemärkelsen att stanna upp. Likväl måste en trygghet i förändringen åstadkommas. Det har regeringen misslyckats med. Därför förtjänar försvaret inte bara beteckningen ett svårskött, utan också ett vanskött, pastorat, i långt fler bemärkelser än vad avser de akuta ekonomiska problemen. 2 Innehållsförteckning 1 Ett aktivt och flexibelt försvar sammanfattning 9 2 Innehållsförteckning 14 3 Förslag till riksdagsbeslut 15 4 Säkerhetspolitik 16 4.1 En föränderlig värld 16 4.2 och det internationella samarbetet 16 4.2.1 FN:s globala roll 17 4.2.2 EU:s krishanteringsförmåga 17 4.2.3 Nato kärnan för säkerhet och stabilitet i 18 4.2.4 roll inom konfliktförbyggande och krishantering 19 4.2.5 19 4.2.6 20 4.3 Slutsatser 20 5 Försvarsmakten 22 5.1 Doktrin och organisation 22 5.2 Ekonomi 22 5.3 Omstrukturering 23 6 Varför har det blivit så? 24 6.1 Bakgrund 24 6.2 Nätverksförsvar 25 6.3 Slutsatser 26 7 Resursstyrning och ledning 27 7.1 Erfarenheter 27 7.2 Förändrad inriktning av den försvarspolitiska beslutsprocessen 29 8 Strategiska mål för försvarspolitiken 30 8.1 Doktrin 30 8.1.1 Grunder 30 8.1.2 Försvar mot väpnat angrepp 30 8.1.3 Hävda svenskt territorium och svensk integritet 30 8.1.4 Bidra till fred och säkerhet i omvärlden 30 8.1.5 Stärka det svenska samhället vid svåra påfrestningar i fred m.m. 31 8.2 Ledning vid kriser och under krig 31 8.2.1 Ett ledningssystem 31 8.2.2 Ledning av Försvarsmakten 32 8.3 Det militära försvarets utveckling 33 8.3.1 En organisation i fred och krig 33 8.3.2 Förbandsutveckling 33 8.3.3 Personalförsörjning 36 8.3.4 Värnplikten 36 8.3.5 En officerskår flera karriärvägar 37 8.3.6 Dags också för yrkessoldater? 39 8.4 Materielförsörjning 39 8.5 Civilt försvar 40 8.6 Anpassningsförmåga 41 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inriktning av den försvarspolitiska beslutsprocessen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om säkerhetspolitiken. avslår regeringens förslag till Försvarsmaktens operativa förmåga. beslutar om doktrin för Försvarsmakten, i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av Försvarsmaktens högsta ledning, i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om planeringsledning för det civila försvaret. beslutar om inrättande av krishanteringsfunktion i , på länsstyrelser och i kommuner, i enlighet med vad som anförs i motionen. beslutar om en ny verksamhetsledning inom Försvarsmakten, i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det militära försvarets utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om Försvarsmaktens materielförsörjning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om värnpliktsfrågorna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om korttidsanställda soldater och sjömän. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om översyn av officerarnas utbildning och karriärgång. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det civila försvaret. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om anpassningsförmåga. 4 Säkerhetspolitik 4.1 En föränderlig värld Det allt närmare samarbetet mellan folk gör att förutsättningarna för en fredlig utveckling är större än någonsin i europeisk historia. Det ställer på många sätt större krav på svensk säkerhets- och försvarspolitik än då spänningen mellan öst och väst var den dominerande säkerhetspolitiska utmaningen. Säkerhetsstrukturerna i utvecklas i snabb takt. Samarbete och engagemang vävs allt tätare genom många olika organisationer: FN, EU, , och Nato där EAPR och PFP är samarbetsstrukturer för icke-medlemmar. Den centrala principen i detta europeiska säkerhetssamarbete är att inte stänga andra ute, utan att välkomna nya medlemmar. Nato är ryggraden i den alleuropeiska freds- och säkerhetsordningen och spelar en huvudroll i krishanteringen på . EU förstärker den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken med en försvarspolitisk dimension. och sätter normer och övervakar efterlevandet samt bidrar till krishanteringen. Internationellt samarbete har också blivit naturligt i den svenska säkerhetspolitiken. frihet och säkerhet är beroende av säkerhetspolitisk samverkan med andra länder. Gamla föreställningar om neutralitet och alliansfrihet har förlorat sin relevans. I arbetet med att utveckla EU:s framväxande krishanteringsförmåga spelar en aktiv roll. Vi har funnits med i Natosammanhang på . Det nordiska samarbetet på försvarsområdet byggs ut. Det utvecklas också ett försvarsmaterielsamarbete mellan ledande europeiska länder som är av väsentlig betydelse för vår egen säkerhet. Även om den säkerhetspolitiska situationen i och kring har blivit mycket bättre kännetecknas den av fler osäkerheter än under det . Det är mot denna bakgrund som vi moderater formulerar våra krav på förnyelsen av det svenska försvaret: Försvaret av är utgångspunkten och den dimensionerande uppgiften. Förmågan att delta i militärt samarbete och internationella insatser skall öka. Förmågan att förstärka försvaret skall säkerställas. behöver både ett starkt nationellt försvar och en betydande militär förmåga att kunna hantera kriser tillsammans med andra nationer. 4.2 och det internationella samarbetet Den svenska befolkningens trygghet måste värnas i ett långsiktigt perspektiv. blev omvandlingens decennium där , och frigörelsen av länderna i Öst- och förändrade hela den politiska scenen i . har genomlevt av inbördeskrig, förtryck och mänskligt lidande som saknar motstycke i historien. har andra hälften av seklet varit den mest framgångsrika perioden i kontinentens historia. Under århundradets sista decennium har emellertid krigets verklighet kommit tillbaka på vår egen kontinent. Terroristattackerna mot utgör en kuslig påminnelse om att vi också står inför nya typer av hot. har det genomförts en terroristattack mot tusentals civila. Terroristerna dödar oskyldiga människor för att bryta sönder det öppna och demokratiska samhället. Kampen mot terrorismen ställer andra och nya krav på svensk säkerhets- och försvarspolitik. är inte militärt isolerat. Genom EU-medlemskapet ingår vi i en moralisk, politisk och ekonomisk allians. Krishantering med såväl militära stridskrafter som med civila instrument har blivit en reguljär del av det svenska försvaret. Samarbete inom FN, EU och Nato ställer krav. kan inte stå neutralt om ett EU-land eller grannland skulle utsättas för hot eller angrepp. Solidariteten måste bli en bärande idé i svensk säkerhetspolitik. 4.2.1 FN:s globala roll En hörnsten i svensk utrikes- och säkerhetspolitik är att stödja principerna i , där det viktigaste är att förhindra anfallskrig, folkmord och folkfördrivning. måste värna denna grundläggande del av den internationella rätten även när FN-principerna bryts i närområdet. har det övergripande ansvaret för internationell fred och säkerhet. Men det är inte alltid som säkerhetsrådet förmår ta sitt ansvar. Även kan det komma nya kriser där det internationella samfundet måste agera trots att inte säkerhetsrådet givit klartecken. Ett sådant agerande måste alltid vara förenligt med principer. 4.2.2 EU:s krishanteringsförmåga stod handfallet medan etnisk rensning ägde rum på . Detta får inte hända igen. kan inte ständigt förlita sig på att skall komma till undsättning i krissituationer. EU måste därför ta ett större ansvar för att säkra frihet och fred och förhindra folkmord. pågår ett arbete med att bygga upp en gemensam europeisk säkerhets- och försvarspolitik (ESDP) för att stärka EU:s militära och civila krishanteringsförmåga. EU:s medlemsländer har fastslagit att europeisk krishantering skall ske i enlighet med principer. skall EU ha beredskap att snabbt sätta in en militär styrka på upp till 60 000 man samt upp till 5 000 civilpoliser i en krissituation. ESDP vilar på två ben: konfliktförebyggande och krishantering. Huvudpoängen är att skapa strukturer för att inte behöva ta till krishantering. En större kris på den europeiska kontinenten kommer att kräva att Nato agerar. EU-ledda militära insatser kommer endast att bli aktuella i situationer där Nato som helhet valt att inte agera. EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik (ESDP) är ett viktigt komplement till Nato för europeisk säkerhet. När EU tar steg mot en stärkt krishanteringsförmåga krävs att retoriken upp med resurser. Det vore inte trovärdigt att bygga upp nya militära strukturer inom EU, utan att tillföra ökad militär kapacitet. Men det handlar också om förmåga till snabba insatser. Det måste finnas väl fungerande beslutmekanismer, politisk vilja samt finansiella resurser att agera om det uppstår en krissituation som kräver en EU-ledd insats. Flera europeiska länder, däribland , har dock kraftigt skurit ned sina försvarsanslag. Detta inger oro och sänder felaktiga signaler till omvärlden. Varje land måste nu aktivt vidta åtgärder för att skapa en trovärdig insatsförmåga. Det saknas inte svenska ambitioner att delta i militär krishantering, men förmågan att delta är begränsad. Nedrustningen innebär att inte har en tillräcklig militär kapacitet. röst i världen blir svagare då förmågan att försvara det egna landet och att bidra när världssamfundet hotas blir för svag. Dessutom måste snabbinsatsförmåga stärkas. Det svenska bidraget till KFOR anlände uppseendeväckande sent. Regeringens ovilja att bidra till operationen och den snabba urdragningen från Bosnien visar att ofta har varit ovilligt att delta eller snart till neddragning. Händelser som dessa får inte upprepas. måste fullt ut ta sitt ansvar för frihet, fred och säkerhet. bidrag till ESDP bör förstärkas med ett stridsvagnskompani och en amfibiestridsgrupp. bör hålla en högre beredskap när det gäller civila insatser, särskilt vad gäller poliser. 4.2.3 Nato kärnan för säkerhet och stabilitet i har gjort successiva vägval i säkerhetspolitiken. I varje praktiskt hänseende har valt samarbetets väg. Ett öppet och nära samarbete med Nato har blivit en oomstridd och naturlig del av svensk politik. Ett svenskt medlemskap i är ett naturligt steg på den väg mot utökat säkerhetspolitiskt samarbete som varit . utgör ett öppet och nära samarbete med Nato en självklar del av svensk politik. Det svenska försvaret anpassas till Natos system, och svenska officerare samövar med sina Natokolleger. Svensk fredsbevarande trupp i Kosovo står under Natobefäl. Det är viktigt att kan säkra sitt inflytande i de operationer som Nato leder och som deltar i. Den svenska säkerhetspolitiken syftar ytterst till att värna om medborgarna i en fri och säker nation. Det är därför viktigt att inte hamnar i en situation där vårt land utgör det enda av de nordisk-baltiska länderna som valt att stå utanför Nato. En sådan situation skulle leda till en isolerad position för , vilket skulle stå i direkt strid med svenska intressen. Den dag samtliga nordiska länder delar samma säkerhetsordning ökar möjligheterna att bygga gemensamma lösningar, och samarbete underlättas. I det fortsatta arbetet måste fullt ut medverka för att stärka militära kapacitet och dess förmåga att ta ett ökat ansvar för den europeiska säkerheten. 4.2.4 roll inom konfliktförbyggande och krishantering Tillsammans med FN, Nato, EU och är ett viktigt element i det säkerhetspolitiska samarbetet. Organisationen får en allt mer betydelsefull roll vad gäller att skapa samarbetsformer för att förhindra ytterligare konflikter på kontinenten, och för att neutralisera spänningar mellan forna fiender. huvuduppgifter är konfliktförebyggande och krishantering, vilket är särskilt viktigt i och i de så kallade frusna konflikterna i , , Abchasien och Transnistrien. Organisationens stöd till etablerandet av demokratiska samhällen baserade på rättsstaten syftar till att förebygga lokala konflikter, återupprätta stabilitet och att skapa fred i krigshärdar. Genom sina många fältmissioner och operativa aktiviteter hanterar ett brett spann av säkerhetsrelaterade frågor inkluderande vapenkontroll, förebyggande diplomati samt förtroende- och säkerhetsbyggande åtgärder. styrka bottnar i ett brett medlemskap 55 medlemsstater från till och en etablerad tradition av öppen dialog och konsensusskapande. bör verka för att får utökat ansvar för säkerheten i , och . 4.2.5 Relationerna till utgör en av huvudfrågorna inom europeisk säkerhetspolitik.