mot · GP02N31 · 2001-10-17 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:N31av m.fl. (kd)med anledning av prop. 2001/02:4 En politik för tillväxt och livskraft i hela landet 1 Sammanfattning lägger i denna motion förslag som grundar sig på övertygelsen om att ska byggas underifrån, inte genom centralstyrning. Tillväxtavtalen kan i denna process bli ett verktyg, men det förutsätter att framtida tillväxtavtal också blir en angelägenhet. Statens uppgifter borde mera koncentrera sig på den så kallade stora regionalpolitiken och i generella åtgärder ge förutsättningarna för tillväxt och utveckling. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 57 2 Innehållsförteckning 58 3 Förslag till riksdagsbeslut 60 4 Kristdemokratiska principer för regionalpolitik 60 5 regionala politik 62 6 Kommunernas roll i den regionala politiken 63 6.1 Servicepunkter 63 6.2 Grundservice 63 6.3 Kommersiell service 64 6.4 Resurscentrum 64 6.5 Medborgarkontor 64 6.6 Kultur 64 6.7 Positiva processer 65 7 Den kommunala ekonomin 65 7.1 Det interkommunala ekonomiska utjämningssystemet 65 8 Tillväxtavtalen en angelägenhet 66 8.1 De regionala tillväxtavtalen erfarenheter 66 8.2 Ta tillvara kommunens resurser 66 9 Det regionala ansvaret 67 9.1 Universitetens och högskolornas tredje uppgift 67 9.2 Näringslivet 67 10 Infrastruktur 68 10.1 Måluppfyllelse 68 10.2 Infrastruktur för tillväxt, säkerhet och miljö 68 10.3 Underhåll av vägnätet 69 10.4 De enskilda vägarna 69 10.5 Bilen en nödvändighet 70 10.6 Differentierad drivmedelsskatt 70 10.7 Luftfart 70 10.8 Kommunikationsminister 71 10.9 Informationsteknik (IT) 71 11 Jord- och skogsbruk 71 12 Turism 72 13 Integrerad regional politik istället för regionalpolitik 72 13.1 Utgiftsområde 19 Regional tillväxt och utjämning 72 13.2 Regionalpolitiken inte isolerad 73 13.3 Nedsättning av arbetsgivaravgiften 74 13.4 Nedsättning av socialavgifterna i stödområde A 75 13.5 Riskkapitalförsörjning 75 13.6 Kvittning av förluster mot intäkt av tjänst 75 14 Regeringens förslag i propositionens kapitel 9 76 14.1 Det kommunala utjämningssystemet 76 14.2 Fortsatta insatser för att stödja omstruktureringen av kommunala bostadsföretag 76 14.3 Åtgärder för att stärka kommuner och landsting med befolkningsminskning 77 14.4 Stärkt lokal näringslivsutveckling 77 14.5 Införandet av ett pendlingsbidrag för veckopendling 78 14.6 Regionalt nedsatta socialavgifter 78 14.7 Lån och garantier 78 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om principer och mål för regional politik (avsnitt 4). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tillväxtavtalen (avsnitt 8). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om infrastrukturen (avsnitt 10). godkänner inte vad regeringen anför om betydelsen av en långtgående utjämning av de ekonomiska förutsättningarna för kommuner och landsting. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det kommunala utjämningssystemet (avsnitten 7 och 14.1). avslår regeringens förslag om inrättande av en organisation för fortsatt statligt stöd till en omstrukturering av kommunala bostadsföretag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att stödja omstrukturering av kommunala bostadsföretag (avsnitt 14.2). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om åtgärder för att stärka kommuner och landsting med befolkningsminskning (avsnitten 14.1 och 14.3). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stärkt lokal näringslivsutveckling (avsnitt 14.4). avslår regeringens förslag om införande av ett pendlingsbidrag för veckopendling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om regionalt nedsatta socialavgifter (avsnitt 14.6). tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om lån och garantier (avsnitt 14.7). 4 Kristdemokratiska principer för regionalpolitik Ett samhälle byggs naturligen underifrån. Naturliga gemenskaper som familjer, grannskap, byalag och mindre samhällen bildar i sin tur större lokala och regionala politiska gemenskaper, kommuner och regioner. Till slut finns den statliga nivån och därefter kommer internationella politiska organisationer som EU och FN. Varje nivå är ägnad att lösa uppgifter som inte på ett tillfredsställande sätt kan lösas på en lägre nivå. Varje gemenskapsnivå är således i första hand kompletterande till de lägre och inte avsedd att ersätta eller beröva dem vare sig deras uppgifter eller frihet. De naturliga gemenskaperna motiverar en maktfördelning sinsemellan. En familj har sina uppgifter och mål, som inte kommunen ska ta över. Familjen har också rättigheter, som kommunen ska respektera. På samma sätt har kommuner och regioner (landsting) uppgifter och mål, som staten inte ska ta över. För regionerna finns det viktiga övergripande uppgifter, som inte kommunerna vare sig på ett ändamålsenligt eller effektivt sätt kan hantera var för sig. Kommunala och regionala rättigheter ska respekteras av staten, såsom de har erkänts av staten genom den kommunala självstyrelsen. I detta sammanhang är det relevant att även använda begreppet regional självstyrelse. Även regional självstyrelse måste respekteras av statsmakterna. I en kristdemokratisk vision av följer samhällets olika delar ett subsidiärt mönster. Kommunens roll är att vara subsidiär (stödjande) i förhållande till gemenskaperna som bygger upp kommunen; landstingen/regionerna ska vara subsidiära i förhållande till gemenskaperna som bygger upp dem. Staten skall i sin tur vara subsidiär i sin relation till kommunerna och landstingen/regionerna. Bestämmanderätten över sådant de såväl naturligt som effektivast kan sköta själva ska respekteras. Den logiska konsekvensen av detta resonemang är en maktfördelning och uppgiftsfördelning enligt subsidiaritetsprincipen. Bevisbördan ligger på t ex staten i förhållande till kommunerna att motivera, varför staten skall bestämma i uppgifter som ligger eller borde ligga på kommunerna respektive regionerna/landstingen. Ytterligare en logisk konsekvens är att regering och riksdag skapar en ekonomiskt stabil grund för den kommunala respektive regionala självstyrelsen med legitima och stabila skattebaser. Alla människor ska oavsett bostadsort kunna få del av samhällets grundläggande sociala rättigheter och ges rimliga förutsättningar att försörja sig och utveckla sin bygd. Detta är en konsekvens av solidaritetsprincipen. En väl utbyggd infrastruktur är ett av de viktigaste medlen för att skapa goda förutsättningar för hela utveckling. Ett annat är ett ekonomiskt utjämningssystem så att ekonomiskt svagare kommuner kan erbjuda sina medborgare en rimlig grundservice. Ytterligare en förutsättning är att de lokala och regionala förutsättningar som finns i form av naturresurser och mänsklig kompetens ska stödjas och främjas. Regionalpolitikens främsta uppgift är att bidra till utvecklingen av livskraftiga regioner i hela landet. Men regioner bildas av kommuner som i sin tur består av byar, små samhällen och tätorter. Enligt kristdemokratisk uppfattning byggs livskraftiga regioner när människor med kraft och vilja samverkar lokalt i ett underifrånperspektiv. Det fungerar ungefär likadant oavsett var i landet dessa människor, så kallade eldsjälar, bor och lever. Regionalpolitiken kan och ska inte ersätta processer som dessa men väl underlätta dem. I första hand sker det genom generella åtgärder ägnade att ge goda förutsättningar för näringslivet. Lands- och glesbygdens kännemärke är småföretagande. Avgörande för välfärd och tillväxt är att människor som driver dessa tusentals små verksamheter upplever ett näringslivsklimat som är uppmuntrande och underlättande. Alltför ofta möts vi av det motsatta, man tycker att de offentliga regelverken är krångliga, svårförståeliga och betungande. Ytterligare förutsättningar för lands- och glesbygd är ett väl underhållet och utbyggt vägnät för effektiva kommunikationer. Det krävs ett utvecklat skol- och utbildningssystem. Bosättning både kan och ska underlättas. Att nätverk skapas som målmedvetet och effektivt främjar tillgång till arbete för medflyttare. Så skapas möjligheter för arbetsmarknaderna att vidgas. Arbetspendling, distansarbete och mänsklig kontakt som främjar ekonomisk utveckling kan växa fram. Men ny teknik föder också möjligheter till decentralisering av tjänsteproduktion, beslutsfattande och tillverkning. En av de viktigaste generella åtgärderna för regional utjämning och utveckling är ett statligt ekonomiskt utjämningssystem som ökar de svagare kommunernas förutsättningar att erbjuda sina medborgare en rimlig offentlig service. Målet är att hela ska leva och att varje kommun ska vara ett fungerande samhälle, där människor kan få sina grundläggande behov av boende, arbete och service tillgodosedda. 5 regionala politik Regionalpolitiken måste reformeras. I en ny tid med nya förutsättningar krävs nya lösningar. De gamla har tjänat ut. De leder inte till önskade resultat utan snarare till en stagnation. Då är det viktigt att på ett klargörande sätt beskriva regionalpolitikens syfte och att förtydliga gränserna både geografiskt och i förhållande till andra politikområden. Vi välkomnar den regionalpolitiska utredningens betänkande (SOU 2000:87), som på ett utmärkt sätt utvärderat och analyserat svensk regionalpolitik. Utredningens förslag om att avveckla regionalpolitiken i dess nuvarande form och ersätta den med en regionalt anpassad struktur-, stimulans- och tillväxtpolitik för hela landet är i linje med politik. Den traditionella regionalpolitik som härleddes ur 1960-talets glesbygdsproblematik är inte längre relevant. Framtida regionalpolitik kan inte handla om att flytta människor, företag och myndigheter genom regionalpolitiska åtgärder för att därigenom försöka åstadkomma balans i landet. , länsbygderåden, de många lokala byalagens, sockenrådens, samhällsföreningarnas och de lokala utvecklingsgruppernas arbete ger många bra exempel på lokal demokrati ur ett underifrånperspektiv. Efter många års arbete och handlar det nu om att stimulera alla krafter i arbetet med att få igång tillväxt på landsbygden och de mindre orterna. Vi förespråkar småskalighet med tillgång till service, fungerande kommunikationer och en god miljö. Vi är övertygade om att det kommer att skapa möjligheter till utkomst och arbetstillfälle för många. För att lyckas med detta är det nödvändigt att skatte-, närings-, arbetsmarknads- och jordbrukspolitiken samverkar med regionalpolitiken. I huvudsak krävs en generell regional politik där människor, näringsliv och offentlig sektor får möjlighet att verka på landsbygd och i glesbygd trots långa avstånd, avfolkning, små lokala marknader, brist på utbildad personal med flera svårigheter. Det är genom att anlägga ett underifrånperspektiv på de regionalpolitiska frågorna och problemen som vi försöker finna lösningar på dessa. I det följande beskriver vi därför några samhällsfunktioner som vi tror har avgörande betydelse för att stimulera människors vilja och förmåga att ta ansvar för såväl sig själva och sin familj som den bygd och kommun de bor i. Eftersom den minsta administrativa enheten är kommunen börjar vi i denna. 6 Kommunernas roll i den regionala politiken I enlighet med vårt tänkande om att bygga samhället underifrån har kommunerna en stor uppgift i processen för att hela ska leva. Det måste bli ett högprioriterat kommunalt område att utveckla lands- och glesbygd såväl på fastlandet som på skärgårdens många öar. Målet är att få tillväxt och välfärd att frodas. 6.1 Servicepunkter I varje kommun spelar centralorten en viktig roll. Beroende på kommunens storlek och struktur borde därutöver kanske ytterligare något eller några mindre samhällen eller större byar utvecklas till servicepunkter för de omkringliggande byarna. Detta bör naturligt växa fram i samarbete mellan intresseföreningar, byutvecklingsgrupper eller sockenråd och kommunen. Det ska inte ske ur ett uppifrånperspektiv utan det måste upplevas naturligt för alla som deltar i processen att denna utveckling kommer igång. 6.2 Grundservice Förutsättningen för ett levande samhälle är att det finns en grundservicenivå. Alla, unga som gamla, ska inom rimligt avstånd ha tillgång till det som krävs för att leva ett bra liv. hotas den tryggheten genom att vissa glesbygdskommuner eller glesbygdsdelar i kommuner avfolkas och skolan, affären, posten, hälsocentralen, kulturutbudet försvinner. Enligt vår idé säkras nödvändig grundservice i servicepunkterna. De omkringliggande orterna eller byarna där underlaget för grundservice är för klent skulle samarbeta med servicepunkten. Ett sätt att få igång processen kan vara att kommunen visar sin vilja att bevara landsbygden och tar initiativ till att hjälpa igång det lokala samarbetet med så många lokala aktörer medverkande som möjligt: politiker, lokalbefolkning, bygderörelse, kyrka, studieförbund, det lokala näringslivet med flera. Det är av betydelse hur skolans upptagningsområde är utformat för att det ska finnas tillräckligt med elever för att undanröja hot om nedläggning. 6.3 Kommersiell service Post- och bankservice utgör en viktig funktion för småföretagen, föreningsliv och alla samhällsinnevånare, inte minst för äldre som inte längre har samma möjlighet till resor och rörlighet. Lantbrevbärarna är på många sätt en livlina för lands- och glesbygdsboende. I t.ex. en lanthandel kan flera funktioner av kommersiell service samlas. Det är därför viktigt att ta vara på den möjlighet som erbjuds där en fungerande lanthandel finns. ser positivt på postens avtal med lokala butiker för postservice. På samma sätt kan andra typer av verksamheter fungera för ett litet samhälle. T.ex. kan det vara möjligt att det kommunala kan ha utlåningsförmedling i en lanthandel. Inte minst betyder butiken möjlighet till kvarboende för många skärgårdsbor på öar utan fastlandsförbindelse. 6.4 Resurscentrum Efterhand som behov av resurscentrum växer fram kan detta bildas och utvecklas i en ekonomisk förening likaväl som det kan vara någon entreprenör som ser behoven och startar ett tjänsteföretag. Resurscentrum kan förslagsvis bidra med datakunskap, marknadsföring (via Internet) och rådgivning samt kontaktskapande verksamhet. I samarbete med studieförbunden borde utbildning i ämnen som entreprenörskap, datakunskap, bokföring och marknadsföring kunna erbjudas. Det viktiga är att verksamheten växer fram som svar på ett behov, inte trycks på medborgarna ovanifrån. 6.5 Medborgarkontor Modellen med medborgarkontor lanserades av kristdemokraten , som då var civilminister. Vi menar att det kan finnas ett behov av medborgarkontor i någon form i många servicepunkter. kan bli en naturlig mötesplats dit samhällsmedborgaren kan vända sig med olika frågor som berör myndighetsinformation och kommunala beslut och verksamheter. 6.6 Kultur Mötesplatser för kultur är viktiga för en levande lands- och glesbygd. Därför är bidrag till allmänna samlingslokaler väsentliga inte minst ur ett lokalt och regionalt perspektiv. I glesbygdsområden är en sådan lokal oftast den enda samlingslokalen för sockenrådet, hembygdsföreningen, gymnastikföreningen eller Röda Korset eller andra ofta ideellt arbetande föreningar med barn- och ungdomsverksamhet. Staten har ett delat ansvar med kommunerna för dessa samlingslokaler och anser att dessa lokaler ska ges en möjlighet att finnas kvar. En riktad stödform för dessa kan därför ha sitt berättigande. 6.7 Positiva processer Positiva processer skapas framförallt av innovatörer, eller om man så vill eldsjälar. Dessa finns runt om i samhället. Vi tror att politikens viktigaste uppgift är att skapa en samhällsmiljö som frigör människors inneboende krafter. Vi har vant oss vid att det är i näringslivet innovatörer främst finns och står för kreativitet och nytänkande. Vi tror att de finns överallt i vårt samhälle. De ifrågasätter rådande strukturer och har visioner och tankar om nya lösningar på problem de identifierar. Det är viktigt att ta vara på deras kreativitet som kan stimulera näringslivets utveckling lika väl som föreningens eller sockenrådets och därmed hela ortens utveckling. Generellt menar att kommunledningarna måste vara mycket flexibla och öppna i sitt sökande efter alternativ för att upprätthålla en relevant servicenivå i kommunen. 7 Den kommunala ekonomin Vi kan inte bortse ifrån ekonomiska realiteter. anser att ett statligt ekonomiskt utjämningssystem måste finnas som ger svaga kommuner möjlighet att erbjuda goda livsbetingelser för sina innevånare. 7.1 Det interkommunala ekonomiska utjämningssystemet I partiets kommittémotion till på utgiftsområde 25 redogörs för den kommunalekonomiska betydelsen av det kommunala utjämningssystemet och den kristdemokratiska synen på detta. Det goda målet för detta är att alla kommuner och landsting/regioner ska ha någorlunda likvärdiga förutsättningar för sin verksamhet och service oberoende av skattekraft och opåverkbara strukturella kostnader. En invånare i ska kunna få god sjukvård och service oavsett var hon eller han bor. Däremot hör rimliga skillnader i servicenivå, effektivitet och skattesats till den kommunala självstyrelsen och ska således inte kompenseras. Medborgarna ska själva avgöra detta genom demokratiska val av partier som förordar olika lösningar eller genom den enskildes val av bostadsort. Systemet ska förena en utjämning med incitament för tillväxt och förnyelse. Det ska stödja och driva på en stark och solidarisk ekonomisk utveckling i hela landet. Utjämningssystemet måste dessutom vara tillgängligt, begripligt och demokratiskt förankrat hos alla kommuner och landsting. Det ska vara möjligt för kommuner och landsting att kunna parera t.ex. befolkningsförändringar genom att styra och förändra verksamhet och ekonomi utan att behöva överraskas av det ekonomiska utfallet i utjämningssystemet. Vi ställer oss negativa till att inkomstutjämningen är inomkommunal och att den för med sig tillväxthämmande konsekvenser. Vidare är vi kritiska mot kostnadsutjämningens bristande träffsäkerhet. Enligt vår uppfattning är nuvarande interkommunala utjämningssystem inte i enlighet med grundlagens intentioner om den kommunala självstyrelsen, lokaliseringsprincipen och den kommunala beskattningsrätten. Mot denna bakgrund anser vi att systemet bör ändras till ett statligt utjämningssystem. 8 Tillväxtavtalen en angelägenhet 8.1 De regionala tillväxtavtalen erfarenheter Det som är betecknande för regeringens styrning av regionalpolitiken är tillkomsten av tillväxtavtalen. Om man får tro egen utvärdering av tillväxtavtalen (Ds 2001:15) är det inte företagarna som uttrycker uppskattning över vad de statliga pengarna skapat och skapar i form av tillväxtavtal. Utvärderingen visar att tycker att processen bidragit till en bättre samordning av resurserna för regionens tillväxt. Av kommunerna och företagarorganisationerna är det inte som tror på tillväxtavtalen. Det framgår också att kommunernas engagemang i de allra flesta fall varit alltför lågt. 8.2 Ta tillvara kommunens resurser Arbetet med andra generationens avtal har startat. Om en starkare lokal tillväxt och en högre utväxling på insatt offentligt kapital ska uppnås i nästa generations avtal måste det s.k. tillväxtkapitalet göras synligare och bli lättare tillgängligt. Detta identifierades som summan av en mängd olika delposter statligt kapital fördelade på aktörer i länen som , länsarbetsnämnden, arbetsförmedlingarna m.fl. De stora summorna var redan uppbundna och därför inte i någon omfattning tillgängliga som delfinansieringsresurs av tillväxtavtalens projekt. De delar som visade sig mest tillgängliga var de nationella regionalpolitiska anslagen liksom EU:s strukturfondspengar. Det var i och för sig ingen nyhet eftersom båda bidragsformerna redan tidigare användes på likartat sätt. Det regionala partnerskapet blev, trots det goda anslaget med näringslivsfolk involverade, på något sätt för avlägset för de personer och små företag som förmodligen bäst skulle kunna ta tillvara tillväxtavtalens intentioner. Om tillväxtavtalen ska bli vad många önskar måste man på ett bättre sätt nå de människor som är bärare av idéer men saknar resurser att förverkliga dem. Kommunalt ansvariga torde stå dessa personer närmare än tjänstemän på länsstyrelserna. En annan förutsättning är, enligt vårt synsätt, att kommunernas näringslivsansvariga politiker och tjänstemän på ett mycket mera aktivt sätt måste involveras i både framtagande av och genomförande av nästa generations tillväxtavtal. Det är emellertid omöjligt att lägga på kommunerna också denna uppgift utan att finansiera den kostnad den medför. 9 Det regionala ansvaret I propositionen beskrivs regeringens förslag om nästa generations tillväxtavtal. De ska byta namn till regionala tillväxtprogram, och huvudaktör för framtagande och genomförande ska bli det nya regionala samverkansorgan som enligt prop. 2001/02:7 Regional samverkan och statlig länsförvaltning i form av ett kommunalförbund föreslås få ansvaret för regional planering och tillväxt. Ett kommunalförbund finansieras genom vad de i förbundet ingående kommunerna skjuter till av resurser. Det framgår inte i någon av de två propositioner som föreslår att det kommunala samverkansorganet ska ha hand om de regionala tillväxtprogrammen hur samverkansorganet ska finansiera sin verksamhet. Om inte staten skjuter till nödvändigt kapital för att administrera nyordningen får de kommuner som bäst behöver få nytta av tillväxtprogrammen ännu en pålaga av staten som inte finansieras.z avvisar inte tanken på ett kommunalförbund som samverkansorgan intill ett direktvalt regionfullmäktige får ansvaret för att samordna regionens utvecklingsinsatser men förutsätter att staten finansierar verksamheten. 9.1 Universitetens och högskolornas tredje uppgift I universitetens och högskolornas uppgifter ingår ett nära samarbete med samhället. Det gäller såväl offentliga verksamheter på både och regional nivå som näringslivet. Vi tror att ett regionalt partnerskap utan universitet och högskolor som en av aktörerna för framtagande av regionala tillväxtprogram blir för svagt. Det är därför viktigt att dessa involveras och aktivt medverkar med sina kunskaps- och forskningsresurser. Vi är övertygade om att distansutbildning är en möjlighet för glesbygdsboende att få del av högre utbildning. 9.2 Näringslivet Det är inte enbart geografiska skillnader som innebär olika förutsättningar för företagande. Grunden finns till stor del hos företagaren själv. Det handlar om hur möjligheter och resurser tas tillvara men också om hur en affärsidé formuleras och genomförs. Därför kan vi konstatera att de regionalpolitiska stöden aldrig kan ersätta entreprenörskap, företagaranda, kreativitet och dynamik. Å andra sidan är vi väl medvetna om att en programverksamhet som t.ex. tillväxtavtalen har initierat kan bli en startpunkt för något nytt i ett litet företags utveckling. tror dock att istället för stöd och bidrag är det viktigare att närings- och skattepolitik utformas så att de uppmuntrar och ger förutsättningar så att eldsjälarna och innovatörerna vågar ta risker och finner det mödan värt att starta och driva verksamheter av olika slag. De blir då i sig själva en förutsättning för tillväxt i det samhälle eller den bygd där de bor. Det är viktigt att näringslivets regionalt förankrade och regionalt ägda institutioner tillvaratas för förmedling av bl.a. statliga resurser. Ett exempel på detta är IUC, Industriella utvecklingscenter. 10 Infrastruktur I motion på utgiftsområde 22 Transportpolitik och infrastruktur redogörs utförligt för den kristdemokratiska politiken avseende infrastruktur m.m. För att mäta det transportpolitiska målet regional utveckling använder sig av måttet restidsförändringar av investeringar i det statliga vägnätet. I de områden som betraktas som stödområden (av landets befolkning) var restidsförändringarna betydligt mindre positiva än i resten av landet.