mot · GP02Ju266 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju266av m.fl. (m)Ett fritt samhälle - en ansvarsfull rättsstat 1 Sammanfattning En tillbakapressad brottslighet skapar miljöer och utrymme för människor att i trygghet växa och forma sina egna liv tillsammans med andra. I samhällen med utbredd brottslighet är detta utrymme mindre. Rättsväsendets insatser syftar till att skapa största möjliga trygghet för den laglydiga majoriteten av medborgarna. Hotet mot medborgarnas trygghet kommer i allt högre grad från internationellt organiserade terrorist- och maffiaorganisationer. Kampen mot denna brottslighet är en kamp för det civila och demokratiska samhällsskicket. En ansvarsfull kriminalpolitik måste bygga på att rättsstaten besitter en tillräcklig slagkraft för att klara de grundläggande uppgifter som medborgarna har rätt att ställa på den. Den svenska rättsstaten visar upp allt allvarligare tecken på att den inte längre mäktar med att upprätthålla ett fullgott samhällsskydd. Livsutrymmet för medborgarna krymper i takt med att en våldsam och välorganiserad brottslighet breder ut sig. Vi vill genomföra omfattande förstärkningar av rättsstatens förmåga på en rad områden. Genom dessa förstärkningar kombinerat med insatser inom andra områden skall all brottslighet bekämpas och medborgarnas trygghet öka. Vi vill bland annat: Ersätta dagens kriminalvårdslag med en ny fängelselag. Anpassa straffen för den organiserade brottsligheten till internationella nivåer. Införa lagstadgade maxstraff för personer som döms för sitt tredje grova våldsbrott. Förstärka den centrala polisens förmåga att bekämpa internationell brottslighet. Förstärka kriminalunderrättelseverksamheten, såväl nationellt som internationellt. Tydligare inskärpa varje medborgares individuella ansvar för sina egna gärningar. Skärpa insatserna mot narkotikahandeln. Införa möjlighet att döma grova narkotikabrottslingar till livstids fängelse. Förbättra vård- och utbildningsinsatserna under anstaltsvistelse. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 16 2 Innehållsförteckning 18 3 Förslag till riksdagsbeslut 19 4 Brott ett hinder för människors möjligheter 20 4.1 Brottsplats 20 4.1.1 Brottsplats skolan hinder för studier och kunskap 20 4.1.2 Brottsplats hemmet hinder för kvinnors frihet 21 4.1.3 Brottsplats arbetet hinder för företagande och trygg arbetsmiljö 22 5 Socialdemokraternas nedmontering av rättsstaten 23 5.1 Den havererade närpolisreformen 23 5.2 Privatiseringen av brottsskyddet 24 5.3 Brott utan straff 24 6 Ett brottsförebyggande påföljdssystem 25 6.1 Rättsstat och samhälle i samverkan 25 6.2 Rätt reaktion från rätt myndighet i rätt tid 26 6.3 Den tidiga uppväxten 27 6.4 27 6.5 Tonåren 28 6.6 Ingripande mot unga under 15 29 6.6.1 Provtagning 29 6.6.2 Registrering 29 6.7 första domen, första påföljden 29 6.7.1 Avskaffa påföljden överlämnande till vård inom 29 6.7.2 Ungdomsstraff bör införas för ungdomar i åldern 30 6.7.3 Villkorligt fängelse 30 6.8 vuxna skall behandlas som vuxna 31 6.9 Tredje gången maxstraff 31 6.10 Livstids fängelse för grov narkotikabrottslighet 31 6.11 En ny fängelselag 32 7 Självständiga domstolar 32 8 Politisk brottslighet och rikets inre säkerhet 33 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av intensifierade insatser mot ungdomsbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av ordning i skolan.1 begär att regeringen lägger fram förslag till ändring av regler om samhällstjänst i enlighet med vad som anförs i motionen om misshandelsbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om statens huvudansvar för skyddet av utsatta företag och arbetsplatser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att förhindra uppkomsten av medborgargarden. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att förbättra polisens förmåga att klara upp brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av ett nytt reformerat straffsystem. begär att regeringen lägger fram förslag om ett nytt påföljdssystem för unga brottslingar. begär att regeringen lägger fram förslag om att om inte särskilda skäl föreligger obligatoriska maxstraff skall utdömas för personer som för tredje gången döms för ett grovt vålds- eller sexualbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att avskaffa vård inom som ungdomspåföljd. begär att regeringen lägger fram förslag till en ny verkställighetslag i enlighet med vad som anförs i motionen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av insatser från vid brott begångna av barn . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förstärka polisens åtgärder mot den internationellt organiserade brottsligheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett mer självständigt domstolsväsende. 1 Yrkande 2 hänvisat till UbU. 4 Brott ett hinder för människors möjligheter 4.1 Brottsplats fritt samhälle måste skyddas av en rättsstat styrd under lagarna. Lagarna bör spegla medborgarnas gemensamma rättskänsla och ge skydd åt individers rätt gentemot såväl myndigheter som andra enskilda personer. I delar medborgarna alltjämt en stark gemensam rättskänsla. Avskyn mot våld och andra övergrepp är stark och djupt rotad. Denna rättskänsla visar inga tecken på att försvagas. Tvärtom tillhör frågor om brott och straff de politiska sakområden som engagerar människor allra mest. Däremot har rättsstatens förmåga att beivra brott försvagats på ett oroväckande sätt under det socialdemokratiska regeringsinnehavet. Färre brott upp, fler brottslingar är på fri fot och samhällets reaktioner för veka. Rättsstatens aktörer befinner sig längre från medborgarna . Det gäller främst polisen, vars närvaro och synlighet minskat markant . Men även regeringens nedläggningar av tingsrätter bidrar till ett ökat avstånd mellan medborgarna och rättskipningen. I takt med rättsstatens tillbakadragande har en internationellt organiserad och allt grövre brottslighet kommit närmare många människors vardag. Utvecklingen är allvarlig. När brottslingar kan begå brott tryggt förvissade om att polisen är långt borta och risken för straff liten, ökar benägenheten att begå brott, vilket i sin tur ökar otryggheten för de laglydiga medborgarna. I är det främst våldet som ökat , vilket gjort att människor känner en större otrygghet i många miljöer och situationer. Barn och ungdomar känner det i skolan. Kvinnor känner det på väg hem , några känner det i sina egna hem. Butiks- och kassapersonal känner det på sina arbeten. Småföretagare upplever det genom ständiga nattliga påhälsningar i affärslokaler och lager. 4.1.1 Brottsplats skolan hinder för studier och kunskap Skolan har blivit en av arenorna där uppgörelser mellan ungdomsgäng äger rum, ofta i samband med narkotikahandel. Många ungdomsrån begås i skolan och under skoltid. Enligt en (2000:6) hade nästan var fjärde pojke i nionde klass varit utsatt för rån eller rånförsök . rapporterade nyhetstelegrammen att skolledningen på Nynässkolan i tvingats stänga skolan på grund av att säkerheten för lärare och elever inte längre gick att garantera. Bakgrunden var en elevs misshandel av såväl en annan elev som rektor. Polis tillkallades för tredje gången . låg undervisningen nere och när skolan väl öppnade vidtog ett nödvändigt arbete med att bearbeta de uppkomna känslorna. En ensam våldsverkare lyckades stoppa 230 elevers skolgång. gymnasium har etsat sig fast i allmänhetens medvetande efter den dödsskjutning som begicks på en av skolans toaletter . Få hade en aning om att skjutvapen förekom bland så unga människor. Ännu färre kunde i förväg föreställa sig att ett mord kunde begås under en helt vanlig skoldag. Brommamordet blev därför en väckarklocka för många. Våldets vidare utbredning blev synliggjort och de flesta insåg att något behövde göras. Men regeringen och justitieminister besked var att tona ner betydelsen av det inträffade. Det fanns enligt honom inte någon anledning att ändra regeringens förda kriminalpolitik. Inte heller de andra ungdomsuppgörelserna med dödlig utgång i och i , eller sommarens gänguppgörelse i med skottlossning på en badstrand mitt , har föranlett några som helst reaktioner från regeringen. som fler och fler föräldrar känner oro för sina barns trygghet. Det är dags att ta föräldrars oro för sina barn på allvar. Rättsstatens insatser mot ungdomsbrottslighet måste intensifieras. Det förutsätter förändringar inom såväl skolan som i påföljdssystemen för ungdomsbrottslingar. En central del i den brottsförebyggande verksamheten måste vara att återupprätta ordning och reda inom skolan. Lärarnas och skolledningarnas reaktioner på våld och asocialt beteende måste komma snabbt, och genom tydliga konsekvenser måste samhället markera att våld och andra kränkande beteenden inte är acceptabelt. Märker elever att de inte behöver följa lärarnas anvisningar eller att de kan skada andra elever, lärare eller skolans egendom utan att de möts av en reaktion är detta ett svek både mot dem som drabbas och mot den normöverföring som familj och lagstiftare bedriver. Om skolan skall kunna upprätthålla ordningen och beivra våldet måste uppkomsten av kriminella nätverk, ungdomsgäng, motarbetas med tydliga reaktioner. Ordning i skolan är nödvändigt för att elever skall ha en chans att tillägna sig kunskap. Var fjärde elev lämnar skolan med ofullständiga betyg, och en bidragande orsak till det är givetvis skolk och bristande ordning. Det är svårt att koncentrera sig i en våldsam och otrygg miljö. En fungerande skola måste präglas av lugn och ordning, inte av rån och våld. 4.1.2 Brottsplats hemmet hinder för kvinnors frihet Medvetenheten om kvinnors utsatthet för våld har ökat . Kvinnors oro för våld visar sig tydligt genom självförsvarskursernas popularitet och försäljningen av larm och annan skyddsutrustning. Många kvinnor vittnar om att de rutinmässigt gör upp strategier för hur de skall ta sig hem och nätter. De väljer tidiga bioföreställningar eller går hem tidigare från fester och sammankomster. Misshandel mot kvinnor sker oftast i hemmet och av en gärningsman som står den misshandlade kvinnan nära. Ungefär 20 kvinnor mördas av någon närstående, och anmäls runt 20 000 fall av kvinnomisshandel. Vid av misshandelsfallen är kvinnan bekant med gärningsmannen och misshandeln har ägt rum inomhus. Inte sällan sker misshandeln i barns åsyn, vilket givetvis sätter outplånliga spår. kan upprepade kränkningar leda till att mannen döms för det nya brottet grov kvinnofridskränkning. Övergrepp begångna i hemmet har trots denna nya brottsrubricering visat sig svåra att komma åt. Beviskraven är och skall vara höga inom svenskt rättsväsende. Misshandel i hemmet leder dock ofta till att ord står mot ord. måste det anses vara en grundläggande rätt att få känna sig trygg i sitt eget hem. En rättsstat som tydligt reagerar mot allt våld ger även kvinnor som blir slagna av närstående män ett bättre skydd. Vi kan därför inte acceptera att regeringen möjliggjort för att män som inte regelvis slår kvinnor inte döms till fängelse. Reglerna om samhällstjänst har i domstolarna kommit att tillämpas så att kvinnomisshandlare kan klara sig undan ett frihetsberövande straff. Enligt vår uppfattning måste lagen därför ändras så att det inte längre råder någon tvekan om att kvinnomisshandel skall leda till fängelsestraff. Tillsammans med stödåtgärder för de misshandlade kvinnorna är det ett effektivt sätt att öka tryggheten för kvinnor i . 4.1.3 Brottsplats arbetet hinder för företagande och trygg arbetsmiljö När småbutiker och småföretag ständigt utsätts för brott hotar det till slut företagets existens. Stölder och rån drabbar alla butiker, från små närbutiker till stora köpcentra, men handel med stöldbegärliga varor är särskilt utsatt. En urmakare vittnade om att hans fem butiker under endast vid enstaka tillfällen drabbats av krossade fönster och snatterier. Men hade nu butikerna blivit rånade fem gånger. Två centralt belägna butiker i forcerades med hjälp av stulna bilar, s.k. drivein-kupper. Dessa brott begicks trots omfattande skyddsanordningar som pansarglas, stålklädda väggar och tak, ljudlarm och larm som fyller lokalerna med tät rök. Också verksamheten påverkas av det ständiga hotet om brott och rån. Kunderna får ringa på innan de släpps in, personalen tömmer skyltfönstret och utrustas med larm som via satellit vid behov kan visa var de finns. Säkerhetskostnaderna och försäkringspremierna blir till slut oöverstigliga, om det överhuvudtaget går att få en försäkring. I Göteborgskravallernas efterdyningar tvingades de flesta försäkringsbolag höja premierna för småföretagarförsäkringar. Regeringens misslyckade kriminalpolitik syns tydligt i småföretagens resultaträkningar. Ett rån innebär dessutom att personalen utsätts för livsfara. Ofta bakbinds personalen och lämnas kvar vid brottsplatsen. Återigen är det ofta kvinnor som drabbas när de arbetar som kassapersonal eller väktare. På grund av de allt vanligare rånen krävde att ensamarbete förbjuds inom handeln. Även om de fysiska skadorna blir begränsade kan de psykiska problemen ofta bli bestående efteråt, också för offrens arbetskamrater. Livet blir aldrig detsamma igen efter ett rån oro, rädsla och ångest leder ofta till långa sjukskrivningar. Tyvärr går de flesta rånarna fria eftersom merparten av rånen aldrig upp. av de anmälda butiksrånen aldrig upp av polisen, och av de återstående är det långt ifrån alla som slutar med att gärningsmannen grips och lagförs. Inte ens vid dessa mycket allvarliga brott klarar alltså staten av sin grundläggande uppgift. Regeringen betonar i sitt kriminalpolitiska program åtgärder som företagen själva kan vidta. Men småföretag och butiker kan inte ta ett större ansvar för brottsskyddet än vad de redan gör. Butiksägarna och deras anställda är brottsoffer och skall inte åläggas ansvar för det som är statens huvuduppgift. Det är en både cynisk och oansvarig politik av regeringen att frånsäga sig ansvaret för brottsbekämpningen. Inbetalda skatter måste resultera i att staten tar huvudansvaret för medborgarnas trygghet. 5 Socialdemokraternas nedmontering av rättsstaten 5.1 Den havererade närpolisreformen Regeringen har lagt över alltmer av brottsbekämpningen på medborgarna. De skall själva agera och ta ett större ansvar för sin trygghet. I det kriminalpolitiska programmet Allas vårt ansvar kommer regeringens synsätt klart till uttryck. Förutom att våldsbrottsligheten ökat sedan programmets tillkomst, innebar det en förändring av nära nog konstitutionell karaktär. I programmet avsade sig staten en del av ansvaret för att upprätthålla ordningen och bekämpa brottsligheten. Även om regeringen ofta talar om betydelsen av att förebygga brott har förutsättningarna för det brottsförebyggande arbetet försämrats kraftigt. Närpolisen har, trots ett brett stöd bland både allmänhet och poliserna själva, inte fått tillräckliga resurser. Ändå var närpolisen tänkt att utgöra navet i det brottsförebyggande arbetet och har visat sig vara nödvändig för att det överhuvudtaget skall komma till stånd. Stämningen inom närpolisorganisationen präglas av frustration, besvikelse och en känsla av otillräcklighet. Många känner sig svikna av regeringen eftersom närpolisreformen genomförts som polisens resurser minskat drastiskt. En stor majoritet anser sig inte kunna fullgöra sitt uppdrag eftersom det ständigt avbryts av utryckningsverksamhet och utredningar. Enligt vår uppfattning måste regeringen, om den menar allvar med sin brottsförebyggande retorik, återupprätta närpolisens slagkraftighet. En effektiv närpolisorganisation förutsätter att det finns cirka en närpolis per tusen invånare. För att det skall bli verklighet krävs att begäran om ytterligare 3.000 poliser förverkligas . Regeringens resursanslag räcker inte för att klara detta . Enligt vår uppfattning måste poliskåren utökas snabbt, och regeringen bör redovisa när poliskåren kommer att uppgå till de 19 000 poliser som anser vara nödvändigt för att klara de uppgifter medborgarna och statsmakten ställer på dem. 5.2 Privatiseringen av brottsskyddet I närpolisens frånvaro har vakt- och säkerhetsbranschen expanderat märkbart i , och verksamheten går mycket bra. Låstillverkare och vaktbolag är vinnare på en annars sjunkande börs. Marknaden har förstått att när staten inte ger tillräckligt skydd mot brott för inbetalda skattemedel, tvingas människor och företag söka sig till privata trygghetslösningar. Tydligast märks det där brottsligheten är som störst eller där avståndet till polisen är som längst. I fanns mer än dubbelt så många väktare som poliser , men även i är antalet väktare fler än poliserna. I hela landet uppgår nu antalet väktare till 27.000, att jämföra med knappt 16.000 poliser. Statens misslyckande när det gäller att upprätthålla lag och ordning, gripa och straffa brottslingar har även resulterat i att brottsdrabbade människor gått samman och bildat olika former av medborgarinitiativ för att själva vaka över lagefterlevnaden, med alla risker det innebär för inblandade parter och för tilltron till rättsstaten som sådan. Det finns minst 66 medborgargrupper som bedriver egen spaningsverksamhet i . Det är en direkt följd av socialdemokraternas kriminalpolitiska program med ett ökat medborgaransvar för brottsskyddet. De slutna väktarbevakade bostadsområden man kan se exempel på i andra länder, kan mycket snabbt växa upp även i vårt land om rättsstaten fortsätter att dra sig undan. Socialdemokraterna har privatiserat delar av brottsbekämpningen till vinstdrivande företag eller överlämnat den till medborgarna själva, något som på lång sikt riskerar att undergräva medborgarnas förtroende för rättsstaten och kan leda till att medborgarna i större utsträckning tar lagen i egna händer och sluter sig samman i medborgargarden. En sådan utveckling är oacceptabel och måste bekämpas. Brottsbekämpning är en statlig kärnverksamhet som rättsstaten inte får överlämna till privata aktörer. 5.3 Brott utan straff I grunden är ett brott en gärning som av samhället anses vara så förkastlig att reaktionen inte kan stanna vid att låta gärningsmannen gottgöra offret för skador, lidande och kränkning. För att förebygga ytterligare brott av samma slag är det nödvändigt att gärningsmannen även döms till ett straff för sitt brott. Utan proportionerliga och rättvisa straff blir rättssystemet tandlöst och utan kraft. Straffen har alltid vid sidan av familjens och omgivningens sociala kontroll varit en viktig brottsavhållande faktor. I takt med att upptäcktsrisk och straffhot tappat styrka har brottsligheten ökat explosionsartat. Många brottslingar kan begå hundratalet brott innan de grips. Liten upptäcktsrisk kombinerat med förhållandevis låga straffnivåer har devalverat straffhotet. För de allra mest aktiva brottslingarna har det troligtvis helt förlorat sin avskräckande verkan, vilket också gjort att den gruppen står för en oproportionerligt stor del av de samlade brotten. I den kriminalpolitiska debatten upprepas ofta frasen straff påverkar inte brottsligheten. De vetenskapliga beläggen för sådana påståenden är svaga, men det är främst avsaknaden av realistiska alternativ som undergräver värdet av sådana uttalanden. För att kunna verkställa straffhotet måste gärningsmannen gripas och brottet utredas, upp och beivras. klarades av alla anmälda brott upp. 1994 låg andelen uppklarade brott på . endast vart fjärde brott upp, vilket långt ifrån är detsamma som att gärningsmännen döms för brotten. av alla anmälda brott, som uppgick till cirka 1,2 miljoner, resulterar i att brottslingen ställs inför domstol. Polisen har inte ens resurser att klara upp brott med kända gärningsmän. Sämst ställt är det med uppklarningen av den s.k. vardagsbrottsligheten, dvs. brott som drabbar folk i allmänhet i form av stölder och inbrott. Det är dessutom de brott där brottslingarna har störst benägenhet att begå brott på brott, återfall är mer regel än undantag. Polisens förmåga att klara upp brott och föra misstänkta gärningsmän inför rätta har därför avgörande betydelse för brottsutvecklingen. 6 Ett brottsförebyggande påföljdssystem 6.1 Rättsstat och samhälle i samverkan Det har aldrig funnits ett samhälle helt utan brott. Men samhällen som ger möjligheter till alla och utestänger ingen har, enligt vår uppfattning, bättre förutsättningar att komma tillrätta med brottsligheten än samhällen präglade av utanförskap och begränsade möjligheter för stora grupper. Familjen som överförare av grundläggande normer och värderingar kan inte överskattas. En bra kriminalpolitik måste därför ta avstamp i en fungerande familjepolitik. Skolpolitiken, möjligheter till högre utbildning och att kunna få sin försörjning genom arbete i stället för bidrag är andra viktiga förutsättningar för att minska det kriminella alternativets lockelse. Men varje samhälle måste bygga på en stark rättsstat med förmåga att stå emot och bekämpa och beivra brott. Det saknas alltjämt trovärdiga alternativ till de traditionellt statliga uppgifterna att bekämpa, beivra och bestraffa övergrepp och angrepp på oskyldiga medborgare. Polisen, rättsväsendet och kriminalvården måste stå starka och kan aldrig ersättas med åtgärder från andra samhällssektorer. 6.2 Rätt reaktion från rätt myndighet i rätt tid Det finns inget motsatsförhållande mellan brottsförebyggande arbete och tydliga reaktioner när ett brott begåtts. Tvärtom, de vanligaste insatserna som efterlyses i debatten om hur brott skall förebyggas handlar om att tidigare än vad som sker låta brott leda till en tydlig reaktion. Ett fungerande påföljdssystem är brottsförebyggande. Mycket tyder också på att det är den mest effektiva åtgärden som kan vidtas mot en ökande brottslighet. Frihetsberövande straff i kombination med en kvalitativ programverksamhet är en möjlighet att påverka dömda brottslingar till att bryta med sitt brottsliga beteende. Det är först när ett brott begåtts som gärningsmannen och hans behov blir synliga för myndigheter och omgivning. Upptäcktsrisken har därför avgörande betydelse. Genom ökad upptäcktsrisk och skärpta straff har exempelvis upplevt en minskande brottslighet . Den förda politiken bygger på insikten att alla människor är mottagliga för incitament när vinsterna med att begå brott inte längre överstiger de förväntade straffen kommer färre människor att begå brott. Ett fungerande påföljdssystem har alltså stor brottsförebyggande verkan. Regeringen har dock koncentrerat sitt brottsförebyggande arbete på allt annat än påföljdssystemen. Att ungdomar kan fortsätta begå brott efter brott utan några reaktioner från rättsväsendet får förödande konsekvenser för både brottsoffer och gärningsmän. För att bryta den pågående utvecklingen måste det svenska påföljdssystemet göras om. Vi vill skapa ett rättvist påföljdssystem som inriktar sig på de ungdomar som visar upp väl kända riskfaktorer fokuserar på resultaten av insatserna, inte på formerna tillämpar metoder och program som visat sig vara effektiva tar stor hänsyn till samhällets skyddsbehov mot de individer som visat sig farliga. Myndigheter utanför rättsväsendet har stor betydelse i arbetet mot brott. Hälso- och sjukvård, skolorna och socialtjänsterna skall alla bistå rättsväsendet med en rad stöd- och vårdinsatser. I de fall där familjen eller andra enheter i den civila sfären inte klarar av att ge den unge tillräckligt stöd, måste myndigheter gripa in. Brott bekämpas bäst genom åtgärder riktade mot varje enskild brottsling, efter varje enskilt brott. Ju tidigare desto bättre, varje brott från det första till det sista måste få konsekvenser för gärningsmannen. Syftet skall vara att förhindra att enstaka lagöverträdelser övergår till en livsstilskriminalitet.