mot · GP02K4 · 2001-10-05 00:00:00 — Försöken att konstruera europeiska politiska partier ovanifrån är ett uttryck för elitism och ett oblygt försök att skapa en europeisk politisk identitet trots att en sådan utveckling saknar all folklig förankring. Det är mycket anmärkningsvärt att regeringen, trots det starka stödet i riksdag för regeringens hållning, inte aktivt försökte förhindra förändringen av artikel 191. Artikel 207.2 ändras i så att enhällighet ej längre gäller vid utnämning av generalsekreteraren och den ställföreträdande generalsekreteraren vid generalsekretariatet. Regeringen borde ha hävdat sin principiella syn, som enligt propositionen är att det är av stort värde att utnämningar och tillsättningar av tjänster i gemenskapsorganen beslutas enhälligt. Förändringen som träder 2007 om beslut med kvalificerad majoritet vad gäller budgetförordningen är ännu ett exempel där effektivitetsargument ansetts som viktigare än att behålla den mellanstatliga karaktären av fördraget. Sammanfattningsvis innebär att kvalificerad majoritetsröstning införs i ytterligare 30 artiklar där enhällighet tidigare föreskrivits. I flera av dessa fall kombineras beslutsreglerna med medbeslutandeprocedur som innebär att de nationella parlamentens inflytande minskar medan inflytande ökar. Dessutom blir beslutsprocesserna krångligare och svårare att följa genom införandet av tredubbel majoritet. Tredubbel majoritet innebär att tre kriterier måste vara uppfyllda för beslutsfattande: 1) en kvalificerad majoritet av rösterna, beroende på antalet medlemmar, 2) minst hälften av medlemsländerna, samt 3) av EU:s befolkning måste stå bakom, om en rådsmedlem så kräver. Ambitionen att förenkla beslutsreglerna gick alltså helt om intet. I propositionen argumenterar regeringen för användandet av kvalificerad majoritetsröstning av praktiska skäl: Den omständigheten att det i det enskilda fallet finns en möjlighet till majoritetsbeslut bidrar emellertid till att öka medlemsstaternas vilja att finna en för alla acceptabel lösning (sid 5455). Därmed faller regeringen i fällan att underställa kraven på demokrati och väljarnas rätt till ansvarsutkrävande mot effektivitet i beslutsfattandet. En sådan rangordning måste bestämt avvisas. Det är uppfattning att de demokratiska bristerna i EU bäst avhjälps med en tydligare mellanstatlig karaktär av samarbetet, att makt återförs till nationella parlament och att väljarnas möjlighet att ställa makthavare till svars för fattade beslut ökar. 8 Närmare samarbete Närmare samarbete, s. k. flexibel integration, innebär en möjlighet för en mindre grupp medlemsstater att fördjupa sitt samarbete inom ett visst politikområde i EU. Reglerna om närmare samarbete har ännu inte tillämpats, även om det redan finns exempel på det i form av EMU och Schengen. Inför regeringskonferensen som avslutades i gav regeringen sitt fulla stöd i positionen att kriterierna för att inleda ett närmare samarbete inte skulle förändras för första och tredje pelaren. Enligt de nuvarande bestämmelserna har varje medlemsland möjlighet att utnyttja sin vetorätt. stödde även regeringens linje att det inte skulle ges möjlighet till ett närmare samarbete inom den andra pelaren, dvs. i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. resulterade i en förändring både i kriterierna för upprättandet av ett närmare samarbete i första och tredje pelarna, och att ett närmare samarbete möjliggörs inom den andra pelaren. Inom första och tredje pelarna har den mellanstatliga beslutsprocessen förhandlats bort genom att en medlemsstat inte längre genom ett veto kan blockera ett beslut om närmare samarbete. Men även inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken förhandlades regeringens position bort. Dessutom förändrades genom en grundläggande princip för samarbetet inom den andra pelaren. har beslut inom den andra pelaren i princip fattats med enhällighet. Enhälligheten i de utrikespolitiska frågorna har varit av särskilt stor betydelse eftersom unionen agerar gentemot omvärlden och då är det viktigt att värna om trovärdigheten och styrkan i agerandet. innebär att beslut fattas med kvalificerad majoritet i fråga om att inleda ett närmare samarbete. Därför anser att förändringarna som medför är djupt olyckliga inom den andra pelaren. Sammantaget innebär förändringar om så kallad flexibel integration att ett mellanstatligt beslutandeförfarande överges till förmån för ett överstatligt. Dessutom frångås enhällighetsprincipen inom den andra pelaren, vilket i grunden ändrar samarbetets karaktär inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. 9 Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken Genom tas flera mindre steg för att underlätta övergången till en gemensam försvarspolitik och för att förstärka den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. fördragsfäst bland annat de politiska beslut som tagits i om inrättandet av () som dess uppgifter preciseras till att bland annat innebära utövandet av politisk kontroll och strategisk ledning av krishanteringsinsatser. I en gemensam förklaring till fördraget bekräftar medlemsstaterna att den europeiska snabbinsatsstyrkan snabbt ska bli operativ. Militariseringen av EU har gått oerhört snabbt. Genom förändringarna i framgår klart att numera ingår i en union med en militär komponent. Detta resonemang har tidigare med emfas avvisats av regeringen i debatten i . gör det inte längre möjligt att hävda att svensk alliansfrihet inte påverkats av EU-medlemskapet. beklagar denna utveckling och har protesterat mot den omläggning av säkerhetspolitiken som regeringen genomfört i tysthet eller under ivriga försäkringar om att ingenting har förändrats. Militariseringen av EU är ett faktum som förstärks med ett antagande av . 10 Samarbete i rättsliga och inrikesfrågor Samarbetet inom de rättsliga frågorna och inrikesfrågorna förändrades inte mycket genom . De rättsliga frågorna och inrikesfrågorna är uppdelade i både den första och den tredje pelarens samarbete. Yttre gränskontroller, asyl, invandring, civilrättsligt samarbete regleras i den första pelaren, medan polis- och tullsamarbete, samt straffrättsligt samarbete regleras i den tredje pelaren. Eurojust, den enhet för straffrättsligt samarbete som upprättades vid i , fördragsfästs genom . Enheten bemannas av åklagare, förundersökningsdomare eller polismän som avdelas från varje medlemsland. Dessa verkar för att de nationella myndigheternas instanser samordnas i ärenden som berör flera länder. Enheten förs nu in i artikel 29 och 31 i Unionsfördraget. Det är ytterligare en myndighet som upprättas på överstatlig nivå. Risken är, liksom i fallet med Europol, att myndigheten ges ökade befogenheter. Den parlamentariska kontrollen och insynen i verksamheten är också bristfällig. Även för den tredje pelaren gör regeringen den bedömningen att inte innebär att någon beslutanderätt överlåts till EU. Men Justitiekanslern, , gör en annan bedömning, vilket även utvecklas i stycke 4. Den nya artikeln 24 i Unionsfördraget innefattar även frågor om polissamarbete och straffrättsligt samarbete i den tredje pelaren. Enligt den ges rådet möjlighet att fatta beslut om internationella avtal med en eller flera stater eller internationella organisationer med kvalificerad majoritet. Enligt JK innebär det en överlåtelse av regeringens befogenhet att ingå internationella avtal, s.k. traktatmakt, och därmed en överlåtelse av beslutanderätt till EU. En följd av JK:s bedömning är att är oförenligt med regeringsformen 10 kap. 5 § första stycket och att därför inte kan ratificera fördraget. delar JK:s bedömning. 11 om unionens framtid I en gemensam förklaring till fördraget slår regeringskonferensen fast att de avgörande frågorna om unionens framtid kommer att hanteras av en ny regeringskonferens . har i en särskild motion till lagt fram vår syn på EU:s framtid och de frågor som står i fokus i debatten inför nästa regeringskonferens. Att förespråkarna för en federation ofta visat missnöje med visar att dessa kommer att vara mycket aktiva i försöken att förstärka unionens federalistiska karaktär inför kommande fördragsändringar. Regeringens passivitet och underlåtenhet att presentera en vision baserad på ett mellanstatligt samarbete är oroande. anser att medlemsstaternas regeringar blundat för de verkliga problemen inom EU med bristande demokratisk legitimitet och folklig förankring som de viktigaste. Detta har också lett till ett som inte på en enda punkt återför makt till av väljarna kontrollerbara organ från EU-systemet. 12 Sammanfattning leder till ökad överstatlighet. Det behandlar inte de stora problem som unionen brottas med vad gäller bristande demokratisk legitimitet och folklig förankring. Beslut med kvalificerad majoritet är nu den helt dominerande beslutsformen inom EU. Kommissionen ges en mer regeringslik ställning och roll som uttolkare av lagarnas innebörd förstärks. De nationella parlamentens roll urholkas. Det är svårt att leda i bevis att underlättar utvidgningen. I stället finns flera exempel på diskriminering av kandidatländer och långtgående förändringar som inte har med utvidgningen att göra. strider mot regeringens och förhandlingsmandat eftersom det förstärker de stora ländernas makt. Trots att försvarskampen från sida mot att skattebeslut ska ske med kvalificerad majoritet var framgångsrik, leder fördraget ändå till en allvarlig urholkning av det nationella självbestämmandet. instämmer också i Justitiekanslerns bedömning att förändringarna ej är förenliga med svensk grundlag. Med anledning av vad i motionen anförts bör avslå om ändringar av Fördraget om Europeiska unionen, fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och vissa akter som hör samman med dem samt de protokoll som har förtecknats i slutakten till fördraget. bör även avslå regeringens förslag till ändring i lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen. () () () () () () () () () ()