mot · GP02U326 · 2001-10-05 00:00:00 — 13 Väpnade konflikter Från folkmordet i till konflikten i till det spända läget i , lever vi på vår kontinent med de värsta konsekvenserna av rasism och intolerans (FN:s generalsekreterare , vid OAU:s 37:e toppmöte i , 2001). Ett av de största hindren för en varaktig social och ekonomisk utveckling för länder är de många väpnade konflikter, ofta inbördeskrig, som rasar på kontinenten. Enligt påverkar väpnade konflikter livet för av befolkningen i söder om . Orsakerna är skilda, men bidrar gör fördomar och hat knutet till etniska och religiösa skillnader som utnyttjas av ledare för egen skull, missnöje med regeringen som uppfattas handla mot allmänhetens bästa, regeringar som uppfattas gynna en särskild grupp eller grupper i samhället, arbetslöshet som plötsligt förvandlar anslutning till regeringstrupper eller andra väpnade grupper till ett sysselsättningsalternativ. Konflikterna i har alltid koppling till fattigdomen, särskilt bristen på att tillvarata mänskliga resurser. Konflikterna har också sin bakgrund i den ojämna fördelningen av värdefulla naturtillgångar, vilka även missbrukas av den sida i konflikten som har kontroll över dem i form av exportinkomster m.m. vilket hjälper till att finansiera fortsatt krigföring. Demokratins stärkande på alla nivåer i samhället är viktigt. De väpnade konflikterna förstör infrastruktur, ger människor psykiska och fysiska men, skapar fientlighet mellan olika etniska grupper i befolkningen och traumatiserar hela generationer av unga kvinnor och män. Konflikterna leder också till kapitalflykt, minskar inhemska och utländska investeringar i landet och avleder regeringens ekonomiska satsningar från områden som är till allmänhetens bästa och som istället går till militära utgifter. Konflikterna påverkar också det internationella biståndet, som istället för att gå till projekt för långsiktig utveckling går till katastrofhjälp. Dessa skador tar att reparera och leder till permanenta skador och problem. I konflikternas skugga finns ett enormt antal flyktingar som lever i flyktingläger, slumområden och s.k. omflyttningsläger. Många av flyktingarna saknar rättigheter och medborgarskap på de platser de har flytt eller förflyttats till. Rörelsefriheten och arbetstillstånd begränsas, vilket gör dem beroende av internationella givare och leder till oerhörda svårigheter för dem att ändra sina liv. Det finns siffror på att upp till 100 miljoner människor i lever utan laglig status p.g.a. politiska och väpnade konflikter och av ekonomiska skäl. Oavsett de exakta siffrorna är det klart att det inte har funnits så många flyktingar i sedan tiden för slavhandeln. Medlemsländerna i OAU har en konvention som skyddar flyktingar och asylsökande. Regeringarna i får aldrig driva sina befolkningar på flykt och bör betrakta flyktingarna som en tillgång, med samma rättigheter som övriga befolkningen, i landets utveckling. Stor försiktighet bör iakttas vad gäller handel och investeringar generellt med länder som härjas av konflikter. Exempel på detta är där försäljning av olja förser regeringsstyrkorna med fortsatt finansiering av krigsmateriel och , fram till ett handelsembargo , finansierades av diamanthandeln, som låg under deras kontroll. På dylika sätt har diamantexporten delvis haft betydelse för väpnade grupper i och oljan i tillåter regeringen i att fortsätta sina bombningar mot södra delen av landets civilbefolkning och fördrivningen av densamma från hus och hem. Här har omvärlden ett stort ansvar för att åtminstone dämpa effekterna av de många konflikter som finns. färska beslut att importera olja från har fått många kenyaner och sudaneser att protestera. På samma sätt har diskussioner förts i de flesta länder som har oljebolag i landet. Att större uppmärksamhet ges åt lidandet i konflikter från det internationella samfundet är nödvändigt. På så sätt hade exempelvis folkmordet i med all sannolikhet åtminstone delvis förhindrats. ständigt pågående och allt värre våldsamheter har likheter med händelserna i . 14 Under har härjats av krig. utkämpades frihetskriget som ledde till självständighet från . Efter detta plågades landet av inbördeskriget som utkämpades mellan MPLA, stöttade av och , och UNITA, som stöttades av och . vann MPLA ett val som förvandlade dem till landets legitima regering . Trots att det släppte taget och val hölls fortsatte striderna i landet, och för landet misslyckades. 1998 återupptog regeringen striderna och situationen har bara förvärrats. Mer än en miljon människor har mist sina liv i inbördeskriget och har landet över 3.700.000 internflyktingar. Regeringen kontrollerar majoriteten av de rika naturresurser som finns, bl.a. olja och diamanter. Dessa tillgångar skulle kunna göra till ett välmående land. Istället har oljeinkomsterna gett regeringen ytterligare ekonomiskt utrymme att utöka sina militära aktioner. I ett försök att förhindra UNITA att finansiera sin krigföring med diamantförsäljning har sanktioner införts av FN . Regeringssidan liksom UNITA använder tvångsrekrytering för att utöka sina trupper. UNITA rapporteras även tvångsrekrytera barn. Lidandet för civilbefolkningen är enormt. Minst 70.000 personer har skadats av de oräkneliga minor som finns i landet. Detta innebär att den bördiga jord som finns inte kan brukas vilket leder till undernäring och hungersnöd. Mindre än en fjärdedel av befolkning har tillgång till sjukvård, och på landsbygden finns i snitt en läkare per 400 000 människor. Barnadödligheten är en av de högsta i världen och tre av tio barn dör . Frivilligorganisationernas vädjanden om humanitära korridorer för att nå sjuka och svältande människor med mat och medicin har mötts av tystnad från både regering och UNITA. Av landets totala befolkning saknar tillgång till rent dricksvatten. Medellivslängden har sjunkit till under . Medierna är kontrollerade, och journalister som kritiserar regeringen har hotats till livet och anklagats för att stödja UNITA. Mötesfriheten är också starkt begränsad. Bistånd bör endast kanaliseras via FN och de frivilligorganisationer som verkar i landet då landets regering ej kan anses se till befolkningens bästa. 15 Kriminalitet säkerhet Den, på många ställen, alltmer växande kriminaliteten är ett problem som inte kan ignoreras. Civilbefolkningens säkerhet måste kunna garanteras av varje regering som strävar efter att bli respekterad. Om denna grundförutsättning för ett fungerande samhälle inte kan uppfyllas stjälps övriga strävanden efter exempelvis ekonomisk och social utveckling. Brist på säkerhet kopplat med den alltför utbredda korruptionen, ofta på beslutsfattarnivå, gör att förutsättningarna för en process mot demokratisk samhällsstyrning inkluderande fattigdomsbekämpning samt ekonomisk och social utveckling är närmast obefintliga. I länder där polisen på olika sätt deltar i kriminell verksamhet finns inget skydd för enskilda medborgare. Den osäkerhet som detta skapar leder i förlängningen inte sällan till att de som har möjlighet att lämna landet gör det, m.a.o. bidrar det till den brain drain som är så fatal för länderna i . Kriminaliteten, kanske främst i storstäderna, hotar att rasera den ekonomi som finns genom att näringsidkare helt enkelt inte vågar stanna kvar. Det är en situation som påminner om krigstillstånd. Människor går inte ut efter mörkrets inbrott och man lever alltmer som isolerade öar i sina hem. Kriminaliteten springer ur klyftorna mellan rika och fattiga, som i de flesta är enorma. Situationen skärps ytterligare då människor vet att många av de enorma rikedomar som ett fåtal sitter på inte sällan tillkommit genom missbruk av allmänna medel. Korruption och mutor är i många länder mer regel än undantag och hotar allvarligt all ekonomisk utveckling. Brotts- och korruptionsbekämpning måste vara ett prioriterat område inom länderna, liksom ett fungerande rättssystem allt i ledet för att utrota fattigdomen och bidra till demokratiska strukturer. 16 Demokratisk samhällsstyrning Demokrati bör ses som en process snarare än ett statiskt mål. Historiskt och traditionellt har demokratin existerat på lokal nivå i , men inte på makronivå. Själva grunden till de afrikanska folkens kamp för frihet från kolonialmakterna var just bristen på demokrati och mänskliga rättigheter. I svenskt och internationellt demokratibistånd har man främst fokuserat på stärkande av det civila samhället. Ett starkt civilsamhälle utgör kraften för att driva utvecklingen, politiskt och socialt, framåt i ett land och bevaka de rättigheter man som medborgare skall få åtnjuta. Ökad medvetenhet hos civilsamhället ökar möjligheterna att påverka landets beslutsfattare så att de verkligen uppfyller de löften som givits. Det är positivt att vi i svenskt bistånd har införlivat den politiska dimensionen i demokratibiståndet, i form av demokratistödet till de partianknutna organisationerna. Alltför sällan har ländernas politiska partiväsende diskuterats inom internationellt bistånd. Mottagarländerna i har krävts på bevis på att de är demokratiskt styrda och genomför rättvisa och fria val, med flera partier för väljarna att rösta på. Men alltför lite biståndssamarbete om något alls har använts till att stärka just de komponenter som krävs för att detta ska komma till stånd, vilket leder till en väldigt skev situation. För att komma i åtnjutande av hjälp till att bygga upp viktiga förvaltningar, institutioner, hälsovård och skola krävs man på något som kanske är det svåraste av allt utan att samarbetet har inriktats på det. Som någon har uttryckt det: Så länge man arbetar för demokrati är det ganska lätt att få finansiellt stöd, men när man väl deltar i demokratin, t.ex. politiskt, får man inget stöd längre. En undersökning visar att en majoritet av befolkningen i tolv anser att flerpartisystem är viktigt och i många fall nödvändigt för en fungerande demokrati, även om flera undantag finns. Viktigt att notera är dock att anser det nästan lika viktigt, eller lika viktigt, att grundläggande behov, som bostäder, mat och rent vatten, tillgodoses för att begrepp som demokrati överhuvudtaget ska kunna användas. Det går inte att tala om demokratiutveckling i utan att tala om fattigdomsbekämpning. Ett av de viktigaste ändamålen för en väl fungerande demokrati är att skapa kanaler mellan medborgare och de politiska institutionerna. Detta riskerar att misslyckas om inget fungerande partiväsende finnes. I takt med att det civila samhället på många ställen nu har stärkts måste beslutsfattarna och de formella institutionerna stärkas för att rörelsen mot ett alltmer demokratiskt samhälle ska kunna hållas igång. Partiväsendet i många uppvisar ofta svagheter i form av att många partier är något av en mans parti, d.v.s. en person oftast en man med sin fanklubb, som attackerar regeringen, men när han själv når dit visar han inte prov på annat förfarande. Etniciteten har också en framträdande roll, och i flera länder även utanför , som inte minst fått erfara exempelvis , visar detta sig i form av partier vars väljarbas tas från den etniska grupp som partiledaren eller majoriteten av partiet tillhör. Alltför stor fokusering på flerpartisystem kan i sämsta fall förstärka denna inte ovanliga situation för många afrikanska stater, som i exempelvis där det finns 120 partier. Finansiering är ett annat problem som partierna brottas med. Då staten inte tillhandahåller bidrag får man använda sin fantasi och exempelvis starta frivilligorganisationer för att komma i åtnjutande av annat stöd eller söka finansiering hos företag, vilket ofta leder till korruption och nepotism och i förlängningen till korrupta ministerier. Å andra sidan har det visat sig att statligt stöd har uppmuntrat till att partier startats endast av ekonomiska skäl. Unga människor måste ges chansen att delta politiskt, centralt och lokalt. är det lättare för dem att engagera sig i frivilligorganisationer än i partier, vilket påminner om den situation som råder i vårt eget land. Partier och frivilligorganisationer bör uppmuntras till att föra en kontinuerlig dialog. 17 Barnen framtid Fattigdom och krig slår alltid hårdast mot barnen. Det är främst barn som insjuknar i malaria, och en miljon dör av sjukdomen. Det är barnen som dör i barnsjukdomar, diaréer och stelkramp som en följd av undernäring och nedsatt motståndskraft. Minornas främsta offer är barn som i lekens iver inte tänker på att hålla sig till anvisade minröjda stigar och vägar. Nyckeln till en god utveckling för länder och en rättighet för alla barn är en grundutbildning, och denna rättighet måste tillgodoses. Fattigdom, inbördeskrig, familjeproblem, hiv/aids och föräldralöshet har tvingat alltför många barn till ett liv på gatan. Barn som lever på gatan är oerhört utlämnade och sårbara och far illa. För flickor som lever på gatan är riskerna mycket stora att de förr eller senare tyvärr ofta förr hamnar i prostitution. I återfinns en tredjedel av alla barnsoldater. 120.000 barn strider för olika rebellrörelser och regeringsstyrkor främst i , , , , , , , och . Barnen utsätts för och tvingas bli redskap för utförande av ofattbart våld, död, stympningar, sexuella övergrepp, psykisk och fysisk terror. Barn tvingas till lojalitet, ibland med hjälp av droger, och kan på grund av sin psykiska och fysiska omognad lätt manipuleras till deltagande i våld som de inte kan ta in eller förstå. Små flickor ges som fruar till rebelledare. De psykiska och fysiska men som barnsoldater bär med sig kommer att kräva massiva insatser från frivilligorganisationer, regeringar inblandade i konflikter och det internationella samfundet för att återföra barnen till ett normalt liv i den mån det alls är möjligt. 18 Markfrågan Markfrågan har aktualiserats i svenska medier , främst genom den våldsamma utvecklingen i . nådde sin självständighet först under revolutionsledaren ledning, och markfrågan var en av huvudfrågorna under frihetskriget. ägde den vita minoriteten av landets bördiga mark, medan majoriteten av zimbabwierna ägde av marken, som dessutom låg i delar med sämre förutsättningar för nederbörd och härjades av torka. var länge ett av södra framgångsländer och var den enda regionala aktören som hade möjlighet att exportera mat till under svältkatastrofen . Ekonomin, som till största delen alltid har utgjorts av jordbruksvaror som tobak, bomull och sockerrör och relaterad produktion, var god och befolkningen var välutbildad och hade det bättre ställt än många andra i regionen. Den senaste markkrisen i tog sin början då president och hans regering meddelade att man planerade att ta ca fyra miljoner hektar mark från vita lantbrukare och ge dem till den svarta befolkningen. Markägarna hänvisades till den brittiska staten för kompensation, eftersom orättvisorna uppkommit under det brittiska kolonialstyret. meddelade att man var villig att finansiera en jordreform, men bara om den kom den fattiga delen av befolkningen till del. Delar av den beslagtagna marken har hamnat i regeringsmedlemmars ägo. Mer än 1500 storskaliga gårdar listades för beslagtagande på begäran. Byråkratin och omständiga tillvägagångssätt gjorde att beslagtagandet gick långsamt. utlyste en folkomröstning för att ändra konstitutionen, och ett av förslagen skulle ge regeringen tillåtelse att beslagta mark från vita farmägare. När regeringen förlorade folkomröstningen tågade genast tusentals av anhängare under krigsveteranerna från frihetskrigets ledning iväg för att invadera gårdar som ägdes av den vita minoriteten. Under dödshot försökte man få markägarna att lämna sina gårdar. ändrade regeringen, oberörd av folkomröstningens resultat, få bort de hinder för beslagtagande av mark som fanns. Denna nya lag innebär dock att regeringen skall stå för kostnaderna av de förbättringar som har gjorts på den mark som beslagtas. ekonomi har fortsatt sin väg mot botten och våldsamma protester mot stigande priser har vid ett flertal tillfällen brutit ut. tillkännagav till slut att man var tvungen att importera mat till landet. FN menar att detta till stor del beror på den omdistribution av mark som regeringen genomför. har aldrig varit flerpartisystemets försvarare och försökte till och med göra till en enpartistat 1990. Detta motsatte sig, kanske förvånande, hans eget parti Zanu-PF. har dock fortsatt hålla landet i ett järngrepp. När oppositionspartiet visade framfötterna släppte han krigsveteranerna fria att under valkampanjen använda våld och mord som valstrategi. De ger sig även på enskilda chefer i industrin, vilket håller på att leda till dennas sammanbrott. De används också vid den utrensning av regeringspartiets provinsledare som har pågått , och domarkåren attackeras. Regeringen har gjort det olagligt för politiska partier att ta emot finansiering från utlandet. Det torde åtminstone stå klart att det krävs en förstärkning av demokratiska idéer från andra länder, särskilt från grannlandet . Det torde också stå klart att den från början orättvist fördelade marken måste omfördelas, men att detta måste ske under fredliga och juridiskt godtagbara former. De personer som mister sin äganderätt skall kompenseras och skall inte med våld fråntas sin mark. krav att marken skall komma den fattiga och landlösa delen av befolkningen till del måste uppfyllas. , som just slutits , kan vara en början på en bättre utveckling om omsätter ord till handling. Avtalet, som har förhandlats fram med hjälp av , innebär att lovar att jordreformen skall ske juridiskt riktigt och i gengäld skall ge finansiell assistans till jordreformen. har också lovat att ersätta de vita farmare som mister sin mark, om stoppar de illegala farmockupationerna. Liknande problem vad gäller fördelningen av mark finns i flera andra , däribland . 19 Vatten Tillgång till vatten är avgörande för alla samhällen och ger upphov till diskussioner mellan grannar och konflikter mellan länder och regioner. Vatten har dock också på sina ställen verkat som ett kitt, då samarbeten kring vattnet har lett till en vidare dialog kring andra ämnen. vattentillgång är beroende av nederbörd och varierar betydligt mellan olika regioner. Alltför mycket regn, liksom inget regn alls leder emellanåt till katastrofer på kontinenten, som exempelvis översvämningarna i och torkan på bär vittne om. vattentillgång är låg jämfört med andra kontinenter, men trots det används av vattnet för vattenförsörjning och jordbruk. Trots detta blygsamma uttag är det flera länder som börjar få ett allvarligt vattenunderskott. Samarbeten kring vattenfrågan inom exempelvis AU ska uppmuntras. () () () () () () () () () () () ()