mot · GP02U345 · 2001-10-05 00:00:00 — Det är i det perspektivet man ska se den kollektiva förödmjukelse som kineser upplevde och fortfarande upplever sig ha utstått under omvärldens agerande i under de två senaste århundradena. Det är inte minst i det perspektivet man ska se den fullständigt kompromisslösa synen på Taiwanfrågan, som onekligen har ett mycket starkt folkligt stöd ett resultat av generationer av nationalistisk indoktrinering. I framförallt två av de historiskt erövrade områdena med egen icke-kinesisk ursprungsbefolkning och med en helt egen inhemsk religion eller islam och Xinjiang i västra reses krav på självbestämmande. Problemet för regionernas ursprungsbefolkning är att det kinesiska inslaget ökar, vilket sker i närmast organiserad form. har bedrivit samma inflyttningspolitik som t ex i de baltiska republikerna och i den indonesiska övärlden länge bedrev för att majoritetsbefolkningen skulle få demografisk övervikt och därmed kontroll i annekterade territorier med egen ursprungsbefolkning. Därmed försämras långsamt förutsättningarna för självständighet. har de kinesiska myndigheterna vid upprepade tillfällen slagit till mot oppositionella uighurer i Xinjiang. Dödsdomar och långvariga fängelsestraff utdöms efter ofta ytterst summariska rättgångar mot s k terrorister. Ett uppmärksammat fall är Rebiya , framträdande förespråkare för de uighuriska kvinnornas rättigheter, som i en hemlig rättegång dömdes till fängelse för att ha skickat tidningar till sin make en tidigare politisk fånge som befinner sig utomlands. Liksom i det egentliga är makthavarna rigoröst misstänksamma och ingriper kompromisslöst mot allt som inte är under deras kontroll. bör uppmuntras att ge och Xinjiang långtgående självbestämmande, upprätthålla respekt för mänskliga rättigheter samt skapa förutsättningar att vårda och utveckla kulturella särdrag utan att riskera hot eller förföljelser. 12.7 var länge en militär enpartistat under välde. påbörjades tillsammans med en snabb ekonomisk och social utveckling också en politisk demokratisering. Flerpartisystem, allmänna fria val, allmänna presidentval och så till slut valdes oppositionens kandidat till ny president på . i den kinesiska kultursfären genomfördes ett maktskifte genom fredliga, fria och demokratiska val. utgör ett exempel för resten av på en modern och blomstrande demokrati. Efter de kinesiska ledarnas ytterst hotfulla utfall mot om DPP:s kandidat skulle väljas till president , har relationerna över stabiliserats på en låg nivå. President skickliga politik att inte utmana har uppenbarligen fått de kinesiska ledarna att skjuta upp varje beslut om en ny eller reformerad Taiwanpolitik till efter 16:e partikongressen. Däremot har visat stort intresse för att utveckla sina relationer till både taiwanesiska affärsmän den nya taiwanesiska oppositionen gamla regeringsparti. Den nya administrationen i har försvagats av den allt starkare ekonomiska recession som drabbat som en följd av minskad export till främst och och av den internationella nedgången inom IT-sektorn. Detta slår mycket hårt mot den taiwanesiska ekonomin. Den inrikespolitiska splittringen med DPP i regeringsställning, medan det gamla regeringspartiet fortfarande har majoritet i parlamentet har låst alla försök att vidta kraftfulla åtgärder för att stärka den ekonomiska utvecklingen. I bästa fall kan de kommande parlamentsvalen leda till klarare förhållanden i parlamentet eller till bättre förutsättningar för ett bredare parlamentariskt samarbete. All kinesisk maktpolitik mot måste fördömas klart och entydigt. Oavsett om vunnit internationellt erkännande är det i strid med folkrätt och ett hot mot den internationella säkerheten i mening. Varje antydan om att kan komma att använda väpnat våld eller utpressning för att uppnå sina mål gentemot måste avvisas. Medborgarna på avgör själva om de vill bli en del av eller fortsätta leva sitt eget liv. och EU måste göra detta helt entydigt gentemot den kinesiska statsledningen. bör på olika sätt utveckla sina förbindelser med . representationskontor i bör ges diplomatisk skattefrihet. Den svenska representationen i bör förstärkas. Representationen visade sig vara ytterst värdefull för att tillvarata de omfattande svenska intressena i i samband med den stora jordbävningskatastrofen . bör inom EU medverka till att EU upprättar ett informationskontor i . Det är i detta sammanhang upprörande att svenska myndigheter vägrar att utfärda besöksvisum för taiwanesiska medborgare i ledande ställning, som företrädare för världens största diktatur besöker på löpande band. Varje hänvisning till EU-regler är absurd, då sådana i detta fall inte kan ha tillkommit utan delaktighet och tillstyrkan. Invånare från demokratiska stater får aldrig vägras inresa i av politiska etikettsskäl. Liberala har tilldelat sitt frihetspris. har priset gått till en frihetskämpe som visserligen har rätt att lämna sitt land för att ta emot priset, men som inte får resa in i det land där priset skulle ha utdelats. Det är en skamfläck för EU! 12.7.1 Ett , och FN anspråk på att företräda ett och hela i förhållandet till mest lovande demokrati tar sig ständigt nya ytterst arroganta och aggressiva uttryck. Den militära uppladdningen i havsområdet mellan fastlandet och inför presidentvalen saknade motstycke internationellt liksom hotelserna inför presidentvalet . Omvärldens beslut i samband med att övertog plats i uppfattas av som ett erkännande av att regimen där fått världssamfundets godkännande att vara den legitima företrädaren för ett enda . När omvärlden genom generalförsamlingens resolution bytte ut Republiken () mot som ständig medlem i , var det ett naturligt uttryck för vilka världens stormakter, dessutom kärnvapeninnehavare, faktiskt var och är. Att ställdes utanför FN:s medlemsskara berodde däremot på att varken eller kunde acceptera mer än en företrädare för i FN:s medlemskrets. Detta accepterades av ett realpolitiskt världssamfund. Historien visar däremot med såväl som , att någon entydig enstatsdoktrin inte finns internationellt etablerad. Till historien hör naturligtvis också att varken regeringen i eller den i hade någon demokratisk legitimitet. är läget ett helt annat. är det mest glädjande exemplet på att demokrati inte är ett västerländskt påfund utan något, som har universell giltighet för människor runt om i världen. Allt tal om asiatiska värden när det gäller krav på demokrati och mänskliga rättigheter i Ost- och har på avslöjats. Det är bara oförbätterliga politiska ledares rädsla för ett öppet och demokratiskt samhälle. Presidentvalen och och de parlaments- och borgmästarval som hölls var mönsterexempel för många hel- eller halvdiktaturer. I borgmästarvalen i två största städer segrade utmanaren. I direktvalda parlament är av de valda kvinnor i klar kontrast till förhållandena i de flesta andra asiatiska parlament. I detta avseendet borde därför inte EU och dess medlemsstater behöva hymla. Tvärtom bör exemplet lyftas fram och på alla sätt stödjas och uppmuntras, oavsett hur mycket regimen i uttrycker sina hot. Frågan om människor av kinesiskt ursprung önskar leva i en eller flera statsbildningar kan bara avgöras av dessa människor i fria och demokratiska former. Även om principen om ett lever vidare, kan den aldrig med någon automatik ge regimen i något slags ensamföreträdarrätt. Det saknar den varje demokratisk legitimitet för. Om och när folken i och i önskar återförenas kan det endast ske genom att de båda folken i fria och demokratiska former tar ställning för detta. På den punkten måste världssamfundet också vara entydigt. FN skall bestå av företrädare för världens alla stater. Tyvärr tvingas vi acceptera att alla stater inte är demokratiska och att deras företrädare därför inte alltid har demokratisk legitimitet. Det kan emellertid inte vara acceptabelt att en stabil statsbildning med demokratiskt styre och legitimitet ställs utanför världssamfundet. hör hemma också i FN:s gemenskap om landet önskar söka medlemskap. Exemplen på hur man redan under kunde hantera två och två visar att det inte kan finnas några formella hinder för fulla deltagande i folkgemenskapens institutioner. Enda hindret är veto. Det bör vi inte medverka till att dölja. Inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inom EU bör verka för att det demokratiska ges plats i FN vid sidan av till dess att folken i och på i demokratiska val kan ta ställning till sin eventuella gemensamma framtid. Så sent som vid generalförsamlingens öppnande väcktes åter frågan av ett antal medlemsstater att låta utreda representation i FN. Frågan föll som vanligt på veto. Varken eller EU stod bakom ansträngningarna att bereda plats för mest vitala demokrati och dess 23 miljoner invånare i FN-familjen. och EU bör i fortsättningen aktivt stödja detta förslag. Det avser också frågan om representation i olika underorgan, vars medlemskår inte endast består av erkända statsbildningar. 12.8 Den kubanska regeringens konsekventa förtryck av de mänskliga rättigheterna fortsätter precis på samma sätt som det alltid har gjort sedan tog makten . har inga generella förbättringar åstadkommits, däremot förändras strategin för förtrycket. Antalet politiska fångar har minskat mycket tack vare den internationella uppmärksamheten men antalet tillfälliga arresteringar, trakasserier och smutskastningar av dissidenter i statliga massmedier har ökat. 2000 arresterades minst 352 dissidenter, och ytterligare 240 fick sin rörelsefrihet begränsad, vanligtvis genom att de inte fick lämna sina hem. Så många frihetsberövanden har inte gjorts . Anledningen till att antalet gripna är så många är att demokratirörelsen vuxit snabbt. för mänskliga rättigheter och nationell försoning (CCDHRN) rapporterade att det fanns 246 politiska fångar på och dessutom ytterligare 45 personer vars status var osäker. Många är dömda till mycket långa fängelsestraff, för att olagligt ha försökt lämna landet, eller för att ha spridit falska nyheter. använde dödsstraffet flitigt , avrättades nära 30 personer. Men har inga avrättningar offentliggjorts, och CCDHRN antar att regeringen instiftat ett moratorium. Domstolarna fortsätter dock att utdöma dödsstraff, mellan 5 och 10 och ca 12 . Totalt 50 personer väntar på att bli avrättade. Situationerna i fängelserna är extra allvarlig för dem som fängslats för politiska handlingar. Dissidenter stängs in på psykiatriska kliniker och blir ofta föremål för våld och trakasserier. blev minst nio av de politiska fångarna allvarligat misshandlade, eller nekade akut vård, enligt artiklar publicerade av oberoende journalister på . officiella inställning till de mänskliga rättigheterna är att landet har ett i det närmaste fläckfritt omdöme. Inga av MR-organisationerna på ön har emellertid tillåtits registrera sig, inte heller har själva deklarationstexten någonsin publicerats så att kubanerna ska veta vilka rättigheter de har. Konventionen om de medborgerliga och politiska rättigheterna har inte heller ratificerats. förklarade dock , efter kritik på en internationell konferens, att minsann skulle kunna publicera 10 miljoner kopior av MR-deklarationen. har dock inget skett. borde därför erbjuda sig att stå för kostnaderna så att den kubanska regeringen inte ska komma undan med det som ursäkt. Den kubanska regeringen måste uppmanas att upphöra med att kränka enskilda människors rättigheter. Lika viktigt är det att verka för att de lagar som gör kränkningarna lagliga avskaffas. För utan en grundlig förändring av det kubanska statsskicket i demokratisk riktning kommer enskilda kubaners rättigheter aldrig att respekteras. Det är inte bara några hundra kubaner vars rättigheter kränks, faktum är att inga kubaner har rätt till yttrandefrihet, organisationsfrihet eller att delta i det politiska livet. Just därför framstår den kubanska regeringens nonchalans gentemot sina egna medborgare som än värre. För på har regeringen faktiskt makten att förändra situationen, till skillnad från i många andra länder, inte minst i , där gerillagrupper, paramilitärer och andra ofta är de värsta förövarna. bör aktivt verka för en ökad respekt för de mänskliga rättigheterna på . 12.9 De hänsynslösa terroristattackerna mot har gjort till världens blickpunkt . Landet har dock varit föremål för omfattande biståndsverksamhet och uppmärksamt p g a bristande respekt för grundläggande mänskliga rättigheter. Den afghanska befolkningen lever under mycket svåra förhållanden. är en av de mest förtryckande politiska regimerna i världen. Människorättsbrott, inklusive godtyckliga arresteringar och tortyr, är vanligt förekommande såsom del i den pågående konflikten mellan den talebanska regeringen och oppositionen. Talibanerna påtvingar befolkningen strikta regler och lagar avseende individens rörelsefrihet och levnadsförhållanden som ett led i att införa den specifika talebanska tolkningen av islam. Striderna mellan talibanerna och oppositionen fortsätter och tvingar stora delar av den civila befolkningen på flykt. Striderna och allvarlig torka gör att landet står inför, om inte mitt upp i, en mycket allvarlig humanitär kris. rapporterades att mer än 70 000 människor jagades på flykt undan intensifierade strider i de norra delarna av . Ytterligare tiotusentals människor tvingades lämna sina hem på grund av torkan och förlorade inkomster. En stor del av dessa enorma befolkningsförflyttningar är direkt orsakade av talebanska påtryckningar. och övriga omvärlden måste nu vara beredda att bistå afghanska flyktingarna. Det krigshot som tornar upp sig för ökar ytterligare den strida strömmen av flyende människor. Talibanerna fortsätter att hävda att de representerar en majoritet av landets befolkning, trots att de inte kan visa några som helst bevis på att så är fallet. nekas den civila befolkningen något som helst inflytande över vem som ska styra landet. Trots uttalanden från talibanska regeringsföreträdare att förbudet mot att kvinnor får gå i skolan och utbilda sig, får arbeta och får röra sig fritt skulle tas bort, kvarstår dessa. Landet för därför fortfarande, mer eller mindre, ett regelrätt krig mot kvinnor. Kvinnor och flickor nekas att gå i skola och att arbeta. Kvinnorna har ingen rätt att yttra sig, rösta, organisera sig eller delta i samhällslivet. Att utesluta kvinnorna från allt samhälleligt inflytande är inte bara ett brott mot de mänskliga rättigheterna, det är också en enorm kompetensförlust som utgör ett stort hinder för återuppbyggnaden av landet som drabbats mycket hårt av krig och svält. Tusentals människor tros ha fängslats utan vare sig åtal eller rättegång. En majoritet av dessa rapporteras vara medlemmar av etniska minoritetsgrupper, som arresteras på grund av misstanke om att de stödjer den antitalibanska alliansen. De talibanska shariadomstolarna fortsätter att utdöma grymma, inhumana och förnedrande straff. Minst 15 människor avrättades offentligt . Minst en kvinna stenades till döds. Det förekom minst fem stympningar och över dussintalet pryglingar. Koalitionen för att stoppa användandet av barnsoldater, där bl.a. Amnesty ingår, varnar för att barnsoldater kommer att användas om den nu spända situationen, med anledning av att utlyst krig mot terrorismen, övergår i regelrätta stridshandlingar. Det är känt att talibanerna och andra grupper i har rekryterat barn, och i den nuvarande militära krissituationen är risken att det sker en mobilisering och rekrytering av barn som vi aldrig förut skådat. Detta måste av omvärlden med alla medel motverkas. 12.10 har utökat sina diplomatiska och handelsrelaterade kontakter med omvärlden. Ett historiskt ögonblick ägde rum när den nordkoreanske ledaren, , förestod ett toppmöte i med den sydkoreanske presidenten . Resultatet från toppmötet var en deklaration i vilken slogs fast att man skulle arbeta mot en eventuell återförening av de två koreanska samhällena. I en serie möten mellan regeringsföreträdare från Nord- respektive kom man överens om att försöka lätta på den militära spänningen och skapa förutsättningar för en stabil fred på den koreanska halvön. Det genomfördes också ett antal familjeåterföreningar. Även om matbristen rapporterades ha lättat något, förblir kraftigt beroende av utländskt humanitärt bistånd. Landet står nu inför det sjätte året i följd av hungersnöd och allvarligt bristande förmåga att livnära befolkningen. Situationen förvärras av att förhållandena för hjälporganisationer är mycket svåra. De hindras i sitt arbete att distribuera förnödenheter, och ges inte möjligheter att kartlägga hjälpbehovet. Hungersnöden har också tvingat hundratals, möjligen tusentals, människor på flykt inom landet såväl som över gränsen till . borde och kan här bistå med nödvändig katastrofhjälp. Brist på öppenhet och regeringens restriktioner för och även direkt hindrande av oberoende medier och analys innebär stor oro för att allvarliga människorättsbrott fortfarande begås i det dolda. Det finns starka indikationer på att det förekommer såväl offentliga avrättningar och tortyr som arresteringar av politiska fångar och inhumana fängelseförhållanden. 12.11 Den algeriska befolkningen hålls gisslan i vad som närmast kan beskrivas som ett utdraget och ovanligt hänsynslöst krig. Mer än 2 500 människor, varav många kvinnor och barn, dödades av beväpnade grupper, vilka kallar sig själva för islamistiska grupper, och av säkerhetsstyrkor och paramilitära gerillor. Individuella attacker, massakrer, bombexplosioner, bakhåll och väpnade sammandrabbningar kriget förs på alla nivåer. rapporteras om att säkerhetsstyrkorna torterar och misshandlar misstänkta brottslingar, och människor arresteras på grund av misstanke att de har anknytning till eller kontakt med väpnade grupper. Försvinnanden är fortfarande vanliga. Inga konkreta åtgärder vidtas av myndigheterna för att vare sig förhindra, utreda eller straffa de brott som begås. Regeringen tycks istället försöka undanhålla från offentligheten de våldsdåd som äger rum. Människorättsgrupper som kritiserat eller gjort motstånd mot regeringen har bemötts med än hårdare restriktioner. En del grupper och politiska partier har nekats rätt att registrera sig hos nationella eller lokala myndigheter, medan andra, redan legala och registrerade grupper, har förbjudits att hålla möten och offentliga evenemang. Demonstrationer stoppas och demonstrationsdeltagare blir slagna och arresterade. skulle här kunna verka för tydligare internationella påtryckningar på algeriska myndigheter att dessa motverkar och försöker hejda det våld som håller landet gisslan. 12.12 Regeringspartiet (ZANU-PF), som har styrt sedan landet upprättades som självständig stat 1980, kvarstår vid makten. Fram har ZANU-PF kunnat styra utan att behöva ta hänsyn till någon nämnvärd opposition. har dock fler mot regeringen kritiska röster hörts. Vid en folkomröstning angående en ny konstitution fick ZANU-PF sedan självständigheten se sig besegrat. Kort efter folkomröstningen igångsattes en våldsam kampanj mot reella eller misstänkta opponenter till regeringen främst MDC (the Movement for Democratic Change). Regeringsanhängare och människor betalda av ZANU-PF invaderade farmer och misshandlade misstänkta regeringsmotståndare. Situationen urartade alltmer och fortsatte fram till och under parlamentsvalet som hölls . Internationella observatörer har förklarade valen ogiltiga på grund av misstanke om fusk och brist på individuell rörelsefrihet till följd av våldet. Det är oerhört angeläget att trycker på så att det internationella samfundet uppmärksammar och fördömer den behandling av regeringsopponenter som tillåts ske i . Rapporter om tortyr har varit vanliga, och det talas till och med om existensen av tortyrcentrum i flera delar av landet. Striderna och våldsamheterna har även tvingat mer än 10 000 människor på flykt från sina hem på landsbygden in mot städerna. Regering och myndigheter tycks inte göra något för att förhindra eller bestraffa de otal människobrott som begåtts och fortfarande pågår. Snarare finns det flera tecken på att de väpnade regeringsstyrkorna är inblandade och bland de skyldiga. Även rättsväsendet visar tecken på att ha slutat fungera på ett tillfredsställande sätt. Domstolarnas oberoende kan starkt ifrågasättas, regeringen har följt domstolsslut på ett mycket selektivt sätt, polisen följer inte de domslutsdirektiv som ges, och regeringen har även i vissa fall öppet deklarerat att man inte ämnar följa rättsväsendets påbud. annonserade regeringen att man ämnade ge amnesti till alla politiskt motiverade brott som begicks till och med . Även om vissa brott exkluderades från amnestin ingick fortfarande en mängd grova människorättsbrott. Yttrandefriheten har starkt begränsats och medierna möter en mycket svår situation. Journalister har på flera sätt förhindrats att utföra sitt arbete till exempel genom att de arresterats, misshandlats eller hotats. Likaså lever NGO:er mycket farligt. De är under ständigt hot om såväl tortyr som döden. Över hela landet har politiska möten avbrutits eller förhindrats, med våldsamma medel. När framstående regeringsföreträdare framträtt har människor tvingats att delta, och de som vägrat har misshandlats. bör vara tydlig med att inget bistånd kommer att vidareutvecklas förrän tar reella, genuina steg mot demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. 12.13 Inför det vitryska presidentvalet var förtrycket av de oberoende medierna i landet massivt. Hundratusentals kopior av de stora oberoende och regimkritiska tidningarna beslagtogs. Datorer och kontorsmaterial som tillhörde människorättsgrupper och valkontrollanter beslagtogs och tiotals demokratiaktivister arresterades efter att bara ha utnyttjat sin rätt att utrycka sig fritt. Den vitryska regimens självförtroende för den egna politiken är så lågt att den inte ens vågar låta vanliga medborgare kritisera den. Inte heller vågar regeringen låta människor i demokratisk ordning bestämma vem som ska vara president. I valkampanjerna inför parlamentsvalet och presidentvalet missgynnades oppositionen konsekvent av de statliga medierna: kandidaturer underkändes godtyckligt och utan möjlighet att överklaga, aktivister hindrades i kampanjarbetet, oberoende inhemska valobservatörer stördes i sitt övervakningsarbete och omfattande valfusk möjligjordes. Men inte nog med det. har flera regimkritiker försvunnit, och polisen har inte gjort vad den kunnat för att klara ut vad som hänt med dem. Misstankarna om att det är myndigheterna själva som ligger bakom försvinnandena, och att personerna redan är döda, har fått näring sedan två avhoppade tjänstemän på åklagarmyndigheten offentliggjort att försvinnandena beordrats från personer mycket nära president . Dödsstraffet används fortfarande aktivt i . avrättades ca 40 och antagligen lika många. Hur många som avrättats är svårt att veta. För att bidra aktivt till förändring och demokratisering, är det viktigt att fortsätter med sin konstruktiva biståndspolitik gentemot genom ökat stöd till folkrörelsebiståndet. En breddad officiell kontaktyta gentemot är också önskvärd, främst genom utbyggnaden av den ambassad som redan är beslutad, men som i praktiken dröjer. bör också försöka påverka den vitryska staten att dra tillbaka det presidentdektret som förbjuder bistånd till poltiska och människorättsliga organisationer, med tanke på de skriande bristerna i det vitryska samhället just vad gäller dessa områden. 12.14 Den konstitutionella reform som man kom överens om 1999 är fortfarande inte påbörjad. Trots dubier rörande oberoende hölls val. Inte minst på föregicks valet av en mycket spänd politisk situation. Internationella observatörer menar att valet gick riktigt till på fastlandet, men inte på . Den sittande presidenten blev på fastlandet omvald och inbjöd till samarbete med oppositionen. Valet har dock följts av allvarliga våldsamheter i och med konfrontationer mellan de olika politiska grupperna, inte minst på . Yttrande- och mötesfriheten lämnar mycket i övrigt att önska.