mot · GP02T25 · 2001-10-18 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:T25av m.fl. (s)med anledning av prop. 2001/02:20 Infrastruktur för ett långsiktigt hållbart transportsystem Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om infrastrukturella satsningar i under den kommande planeringsperioden. Motivering geografiska samband med , och BergslagenDalarnaMälardalen är av central betydelse för kommunikationsplaneringen i länet. är bosättningsmönstret sådant att det kan ses som en handstruktur, med i centrum. För serviceresor och arbetspendling mellan länets olika delar är det viktigt att strukturen förstärks med satsningar på de regionala tvärförbindelserna. Länets enkla och funktionella struktur ger goda förutsättningar för det regionala utvecklingsarbetet samt för att skapa och upprätthålla en god livsmiljö i . Trafikmässigt domineras länet av trafikstråken mot och transittrafiken genom länet. Näringslivet har traditionellt ett mycket starkt internationellt inslag, och därför är de största och tyngsta trafikflödena på vägsidan förlagda till E 18 samt riksvägarna 45, 61, 62, 63 och 64. På järnvägssidan är det Värmlandsbanans del av sträckan StockholmOslo och relationen KarlstadGöteborg samt godstrafiken på f.d. BJ-banan som är speciellt viktiga för länets transportbehov. Sjötransporterna på och är dock större än järnvägstransporterna till och från , vilket vittnar om Vänersjöfartens betydelse. Storflygplatsen norr om har medfört ett ökat utbud av flygmöjligheter för framförallt västra och en viktig näringspolitisk betydelse för hela länet på temat närmaste svenska län. Detta ger en ökad betydelse för och därtill behovet av att arbetspendlingen med tåg över utvecklas. Sådan trafik bedrivs mellan och Årnes på norska sidan. Vänersjöfarten Som tidigare påpekats är Vänersjöfarten mycket viktig för det värmländska näringslivet, bl.a. är det den enda realistiska transportleden för de i tillverkade pappersmaskinerna. transporteras drygt gods på . har företrädare för Vänersjöfarten sökt uppmärksamma och berörda länsstyrelser på de negativa konsekvenserna för den egna verksamheten av vissa förslag som ingick i den transportpolitiska propositionen. Man avser i huvudsak kostnadslättnaderna för godstrafiken på järnväg och därmed ett bättre konkurrensläge för detta transportslag i förhållande till Vänersjöfarten. I tidigare budgetpropositioner har regeringen i likhet med trafikutskott noterat att frågan om Vänersjöfarten noga bör följas av . Den slutförda utredningen av Godstrafikdelegationen SOU 2001:61 Godstransporter för tillväxt bereds av regeringen, och vi förutsätter att den beredningen kommer att leda till förslag som tillvaratar och stärker Vänersjöfarten. Då det är angeläget att hitta kortsiktiga lösningar fram tills dess att nämnda beredning blir klar har vi med anledning av regionalpolitiska propositionen hemställt om snara kortsiktiga regionalpolitiska lösningar för Vänersjöfarten. Vägtrafiken Vägnätet är, som framgått ovan, ryggraden i det värmländska transportsystemet. De tre nationella stamvägarna E 18, och 64 är de viktigaste förbindelselänkarna mellan och omvärlden. Genom den starka ekonomiska tillväxten i och växande marknader i och i de baltiska länderna blir E 18 en allt viktigare transitförbindelse. I satsas nu på att förbättra standarden på mellan och . Vi förutsätter att det satsas medel så att minst samma vägstandard kan uppnås inom planperioden på hela sträckan OsloStockholm. Även blir allt viktigare som förbindelseled VästsverigeVärmlandNorrlandslänen. ansluter i till (är en fortsättning av) E 45 vars sträckning går genom hela från till upp till . Vad vore naturligare än att hela vägsträckningen har Europabeteckning? Detta bör ge regeringen till känna. och 64 är också mycket viktiga utifrån turistisk synpunkt då de är de leder som i stor utsträckning använder till de stora skidturistmålen i norra och . Därför måste här vägkapaciteten beräknas utifrån de höga belastningar som turistsäsongerna genererar och inte ut- ifrån den trafik regionen tillför. De regionala vägarna , 62, 63 och 64 norr om samt länsvägarna 172, 175 och 239 är, förutom tidigare nämnda Norgetrafik på , de viktigaste framkomstvägarna för länets industrier, med mycket tung transport, bl.a. virkestransporter. Dessa vägar har i stora delar gammal underbyggnad som egentligen inte är gjord för de tyngsta transporterna, och de är ofta dragna genom samhällen och byar. Ur trafiksäkerhetssynpunkt såväl som framkomlighetssynpunkt måste här större satsningar till för att propositionens målbeskrivningar också ska kunna förverkligas inom planperioden i . Till detta kommer de stora vägskador som vårens regnande orsakat det värmländska vägnätet. Liksom tidigare skett inom andra regioner bör även tilldelas extra vägmedel för att täcka kostnaderna för dessa skador. Även det stora problemet med avstängda vägar i länet bör motivera att tilldelas extra vägmedel. Förutsättningar för det ser vi i att nu satsas i en särskild pott för tjälsäkring, bärighet och rekonstruktion. I länet är det av vägnätet som är grusvägar, och flertalet av dessa stängs av för tung trafik . Följden av det blir att värmländsk skogsindustri får merkostnader som kraftigt missgynnar konkurrenskraften och kan urholka förutsättningarna för sysselsättningen i länet. Detsamma gäller förutsättningarna för lantbruket och dess transporter. Det eftersläpande underhållet uppgår till ca , och behovet av tjälsäkrings- och bärighetsåtgärder beräknas till ca . Järnvägstrafik är ett landskap inte bara rikt på allehanda upplevelser och duktiga människor, länet är också relativt rikt på olika järnvägsspår, alltifrån stambanor till enkla bandelar till industrier och hamnar. Vi förutsätter att investeringsanslag för den kommande planeringsperioden förverkligas även i vårt län. Då kan återigen mycket av vad den tunga industrin producerar och dess råmaterial fraktas på järnväg. För detta behövs upprustning av olika industrispår. Det krävs upprustning av Fryksdalsbanan och bangården i , liksom att triangelspåret vid NykroppaHerrhult förverkligas. Det tidigare påtalade samarbetet mellan och måste utvecklas så att snabbtågstrafik kan komma igång på hela sträckan StockholmKarlstadOslo. I det sammanhanget är det av vikt att påpeka behovet av att nytt spår byggs inom planperioden mellan och . Här finns förslag till mindre kostnadskrävande lösningar som bör prövas för att möjliggöra kortare restid mellan länet och . upprustning är glädjande men bör påskyndas och fullföljas i sin helhet ner mot . En upprustning av hela inklusive NorgeVänernbanan skulle ge bättre förutsättningar för en något hotad persontrafik mellan och . Vidare är länet mycket intresserat av att en förkortning av Vänernbanan kan komma till stånd . Det gäller då den s.k. Vålbergssvängen, som skulle få positiva effekter på i synnerhet det regionala resandet söderut från/till . Med en utbyggd Vålbergssväng skapas goda förutsättningar för lönsamhet på trafiken KarlstadGöteborg, så att Rikstrafikens upphandling av trafik kan upphöra. Vi konstaterar också att propositionen nu förenklar regelverket när större ombyggnationer görs vid järnvägsstationer och att nu blir huvudansvarigt för tillkomsten av nya resecentrum. När sådana ombyggnationer görs bör bemyndigas att ingå avtal med länshuvudmän och kommuner som deltar i ombyggnaderna och som avser att via bolagsform vara ägare för resecentra. Detta bör ge regeringen till känna. () () () ()