mot · GP02So264 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So264av m.fl. (v)Framtidens hälso- och sjukvård 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hälso- och sjukvårdens inriktning. begär att regeringen lägger fram förslag till riktlinjer för primärvårdens folkhälsoarbete enligt vad i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om primärvårdens inriktning och utformning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om akutsjukvårdens inriktning och utformning. begär att regeringen tillsätter en utredning om situationen för barn till psykiskt funktionshindrade ur ett nationellt perspektiv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om krav vid lansering av läkemedel. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förbud mot reklam för receptbelagda läkemedel. begär att regeringen ger i uppdrag att utforma ett program för patientutbildning enligt vad i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättandet av en patientombudsman. 2 Inledning Hälso- och sjukvårdssektorn är den största allmänt finansierade sektorn i . Vid internationella jämförelser intar svensk sjukvård ofta en tätposition i frågor som rör kvalitet och tillgänglighet. Den svenska sjukvården är också kostnadseffektiv i jämförelse med andra länders, särskilt när man jämför med länder som har en stor andel privatdriven vård och där sjukvården betalas via försäkringar. Vi kan lindra och bota fler sjukdomstillstånd än . Forskning, kunskapsutveckling och tekniska innovationer inom sjukvården har lett till stora framsteg både för den enskilde och samhället. Det ska dock poängteras att forskningen och kunskapsökningen inte varit könsneutral, utan i vissa fall helt eller delvis har utelämnat kvinnorna. Detta gäller både val av forskningsinriktning, behandlingsmetoder och vid prövning av läkemedel. Det finns, trots framgångarna, allvarliga problem inom vården och behov av utveckling. 90talets nedskärningar i sjukvården har, tillsammans med ny teknik och svårigheter att rekrytera personal, påverkat sjukvården negativt så att bl.a. långa vårdköer uppstått. Brister i bemötande är också något många patienter vittnar om. Brister i samverkan mellan vårdgivare har också blivit allt vanligare. Dessa och andra faktorer har lett till att allt fler tappat en del av tilltron till sjukvården och dess förmåga att kunna hjälpa. Detta är en allvarlig utveckling. Ett av de allvarligaste problemen inom sjukvården är den växande personalbristen också den bidrar i hög grad till ovan nämnda problem. kan konstatera att rapporter från hela landet visar på brist på läkare, sjuksköterskor och undersköterskor. På en del sjukhus har personalbristen lett till att operationer fått ställas in, med allt längre vårdköer och ökat lidande som följd. Allt fler landsting har varit tvungna att anlita bemanningsföretag, något som ytterligare försämrat ekonomin och orsakat brister i kontinuiteten. Rekrytering av personal till sjukvården kommer att bli en nyckelfråga . AMS beräkningar visar att hälso- och sjukvården, inklusive äldrevården, kommer att behöva nyanställa 75 000 sjuksköterskor och 110 000 undersköterskor . visar beräkningar att antalet nyutbildade undersköterskor, med nuvarande volymer, antas bli 40 000 . har tillsammans med regeringen i budgetpropositionen tagit fram 1,25 mdkr för att öka tillgängligheten i sjukvården. medverkade till att 9 mdkr tillfördes vården med inriktning mot primärvård, sjukvård för äldre och psykiatri. Trots denna icke obetydliga satsning kvarstår en del problem vilket kan kräva ytterligare re- surstillskott. Nedskärningarna inom vården under har lett till att viktiga områden eftersatts, framför allt primärvårdens förebyggande arbete och omvårdnaden inom hälso- och sjukvården som helhet. anser att detta bidragit till ökat behov av akutsjukvårdsinsatser, kraftigt höjda läkemedelskostnader och onödigt lidande för den enskilda patienten. Vårdpersonalen har drabbats hårt av nedskärningarna under . Totalt sett har personalen inom sjukvården och äldreomsorgen minskat med ungefär 75 000 personer, merparten inom sjukvården, som behoven av vård inte har minskat utan snarare ökat. Det har fått till följd att de som ska vårda själva drabbats av sjukdom genom framför allt negativ stress, förslitningsskador och utbrändhet. Antalet sjukskrivningar har ökat kraftigt i gruppen offentliganställda kvinnor. Detta är ett mycket allvarligt problem som måste lösas för att sjukvården ska kunna möta de behov som finns. Det kan ske genom ökat inflytande, kortare arbetstider, reducering av ofrivilliga deltidstjänster och ökad satsning på arbetsmiljön i offentlig sektor istället för privatisering. anser att hälso- och sjukvården ska vara offentligt finansierad, ges efter behov och i huvudsak drivas i offentlig regi. Sjukvården bör inriktas mot ett ökat patient- och personalinflytande i form av korta beslutsvägar, långtgående och tydliga delegeringar och former för reell patientpåverkan. All sjukvård ska ha en helhetssyn på människan som utgångspunkt för insatsen. Med det menas att patientens fysiska, psykiska och sociala behov ska beaktas och vägas samman. Prioriteringar inom hälso- och sjukvården bör ske utifrån den prioriteringsordning som beslutat. Vad som ovan anförts om hälso- och sjukvårdens inriktning bör som sin mening ge regeringen till känna. 3 Primärvården har tillsammans med regeringen verkat för ett resurstillskott på 9 mdkr som bl.a. ska tillföras primärvården. Utvecklingen inom primärvården har bl.a. handlat om en utökning av åtaganden vilka främst har rört insatser för äldre, som i allt högre utsträckning vårdas i det egna hemmet eller i särskilt boende. Primärvården har även fått en större del av ansvaret för psykiskt funktionshindrade. utförs alltmer avancerad sjukvård av primärvården. Detta sker bl.a. genom att de äldre allt snabbare bedöms som medicinskt färdigbehandlade. Primärvården har, förutom en kraftigt ökad arbetsbelastning, haft svårt att rekrytera och behålla allmänläkare och sjuksköterskor. Många primärvårdsenheter har därför varit beroende av stafett-läkare och bemanningsföretag. Det har lett till kraftigt ökade kostnader och brister i kontinuitet och uppföljning. Införandet av det borgerliga husläkarsystemet bidrog kraftigt till en försvagning av primärvården när det gäller förebyggande och uppsökande verksamhet samt omvårdnad. motsatte sig därför den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården, prop. 1999/2000: 149, där det bl.a. beslutades om införandet av ett familjeläkarsystem som i mycket påminner om det tidigare husläkarsystemet. står däremot bakom satsningen i budgeten på primärvården och på att primärvården ska utgöra första linjens sjukvård. anser att primärvårdens organisation måste bygga på teamet som arbetsmodell. Den uteslutande fokuseringen på läkaren gynnar varken patient, läkare eller övrig personal. Tyvärr är läkarfokuseringen än tydligare i det betänkande om tillskapandet av ett familjemedicinskt institut som presenteras i SOU 2001:49. Där finns få, om ens några, konkreta förslag eller resonemang om andra yrkeskategorier inom primärvården än läkaren. Primärvårdens patienter ställer i mycket hög grad krav på en helhetssyn. Det är även av den anledningen betydelsefullt att teamet som arbetsmodell utvecklas. Det är viktigt att satsa på allmänmedicin som specialitet, och det krävs fortsatt utveckling av detta kompetensområde. Men det är viktigt att inte bortse från att det även finns behov av andra specialiteter inom primärvårdens organisation. Detta kan genomföras genom konsultationer och genom att andra specialister under vissa tider finns placerade inom primärvården. Vissa patientgrupper kan ha behov av att ha en psykiatriker, geriatriker, pediatriker, ortoped eller gynekolog som sin primära kontakt. För kvinnor är det av stor betydelse att kunna ha en gynekolog som primär kontakt utan att behöva gå via en allmänläkare. Många patienter kräver stora insatser från primärvården, vilken ofta består av omvårdnad, rehabilitering, läkemedelshantering, bedömningar och rådgivning som utförs av andra yrkeskategorier än läkare. anser att det är viktigt att utveckla primärvårdens arbete så att ett mer offensivt folkhälsoarbete kan utföras. En sådan utveckling skulle innebära både mänskliga och ekonomiska fördelar. För att uppnå detta krävs en satsning på samtliga yrkesgrupper inom primärvården och ökad samverkan med andra samhällsfunktioner. Vi anser att primärvården ska ha en ledande och offensiv roll och för detta krävs att riktlinjer utarbetas. Riktlinjerna bör ha en tydlig profil innefattande ett klass- och könsperspektiv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. anser inte att en ökad privatisering av primärvården löser dess problem. De strukturella problem som finns inom primärvården kan, och bör, i huvudsak lösas inom ramen för offentlig drift. Den ökade ekonomismen inom sjukvården måste ifrågasättas. Även har reagerat och ställer sig frågan om förhållandet mellan marknadsekonomin, där efterfrågan styr, och den behovsstyrda sjukvården. Om balansen rubbas kan de politiskt beslutade prioriteringarna vara i fara. anser att en demokratisering av vården borde stå mer i fokus än en privatisering. Det är fullt möjligt att ge patienter och personal större inflytande, ansvar och medbestämmande genom att delegera och skapa korta beslutsvägar. Vad som ovan anförts om primärvårdens inriktning och utformning bör som sin mening ge regeringen till känna. 4 Akutsjukvården Utgångspunkten inom all hälso- och sjukvård och omsorg borde vara att det är bättre att förebygga sjukdomstillstånd än att behöva bota dem. När sjukdom och trauman ändå inte kan förhindras eller förebyggas bör den akuta sjukvården i så hög utsträckning som möjligt ges i patientens när- och hemmiljö. Genom den tekniska utvecklingen finns det stora möjligheter att mindre sjukhus utvecklas till att svara för en effektiv närsjukvård. Avancerad akutsjukvård kräver ofta omfattande teknisk utrustning och övervakning varför denna vårdform bör koncentreras till relativt få sjukhus. Det ställer krav på väl utvecklade vårdkedjor med närsjukhus, primärvård och välutrustad ambulanssjukvård. Kontinuiteten är viktig i vården. Det finns risker med specialisering, t.ex. att patienten inte ses som en helhet i sitt sociala sammanhang. anser därför att detta ska beaktas vid uppbyggnaden av akutsjukvården. Inom akutsjukvården och ambulanssjukvården har studier gjorts som visar att kvinnor och män inte behandlas jämlikt. Det gäller både behandling och diagnostisering. Ett par exempel på detta är att kvinnor uppvisar andra symtom än män vid hjärtinfarkt och därför inte får rätt behandling samt att kvinnor ofta får lägre prioritering och mindre smärtlindring p.g.a. andra sätt att uttrycka smärta än vad som anges i litteraturen. anser därför att kvinnliga patienters situation måste uppmärksammas för att motverka fortsatt ojämlikhet. emotser därför med intresse resultatet av det uppdrag som fått om genus i vården. Äldre kvinnor och män som vårdas inom akutsjukvården har sedan ädelreformens genomförande allt kortare vårdtider trots att behoven av vård ofta är fortsatt stora. De äldre bedöms allt snabbare vara s.k. medicinskt färdigbehandlade, varefter kommun och primärvård övertar ansvaret. Som en direkt följd av detta har kommunala korttidsboenden utvecklats till avdelningar med avancerad sjukvård. För många äldre blir den snabba utskrivningen orsaken till ett nytt akutbesök. Detta orsakas inte sällan av att det också brister i samordningen mellan vårdgivarna. Akutsjukvården måste organiseras också utifrån att en stor andel av patienterna är äldre och har större behov av tid, planering och rehabilitering. Vad som ovan anförts om akutsjukvårdens inriktning och utformning bör som sin mening ge regeringen till känna. 5 Hälso- och sjukvård samt rehabilitering för äldre Sättet på vilket man åldras skiljer sig åt mellan individer utifrån klass, kön och etnicitet. De flesta får i allt högre utsträckning uppleva en relativt frisk ålderdom. Men de som drabbas av sjukdom och ohälsa har inte sällan behov av ett omfattande och allsidigt stöd. Sedan ädelreformen genomfördes har en kraftig förskjutning skett av hälso- och sjukvårdsinsatserna för de äldre från landstingen till kommunerna. De äldre som flyttar till särskilda boendeformer har ofta redan vid inflyttningen omfattande och komplexa vård- och omsorgsbehov. Detta kräver en ökad kompetens och helhetssyn från team med olika kompetenser. Studier har visat att de s.k. multiskröpliga äldre ofta saknar att någon tar ansvaret för helheten. Kontinuitet kan finnas från varje enskild vårdgivare, men sammantaget blir det många olika människor som har kontakt med den äldre och ofta utan direkt samordning dem emellan. För att den äldre ska få en så god hälso- och sjukvård och tillvaro som möjligt krävs samverkan mellan alla yrkeskategorier, från vårdbiträde, sjuksköterska, arbetsterapeut till läkare m.fl. Den som oftast står den äldre vårdbehövande närmast är vårdbiträdet eller undersköterskan, varför det inom den kommunala hälso- och sjukvården krävs en kompetenshöjning för att klara de ökade behoven av hälso- och sjukvårdsinsatser. Antalet läkartimmar med geriatrisk kompetens behöver också öka. Akutvården, framför allt inom medicin, har ofta en stor andel äldre bland sina patienter. Det är ofta omvittnat att den akuta vården inte är utformad eller har resurser för de särskilda behov som den äldre har. Den äldre behöver oftast mer tid för återhämtning och noggrann planering för att sjukvårdsinsatsen ska få avsedd effekt. Begreppet medicinskt färdigbehandlade har inte sällan vållat tvistemål mellan kommun och landsting vilket fått mycket negativa konsekvenser för den äldre patienten. och fick i uppdrag att se över begreppet medicinskt färdigbehandlad och dess tillämpning. emotser och slutsatser i denna fråga. Rehabiliteringen för äldre är oerhört viktig. Den bidrar till en ökad självständigheten för den enskilde som den rätt använd kan minska behovet av fortsatta omvårdnadsinsatser. Med intensiva insatser från arbetsterapeuter och sjukgymnaster kan den äldre få en betydande höjning av livskvaliteten efter exempelvis en stroke eller ett lårbensbrott. Rehabiliteringspersonalen har även en viktig uppgift i det förebyggande arbetet och i handledning av annan omvårdnadspersonal. Relativt små förbättringar kan leda till mycket stora hälsovinster. Äldre drabbas även av psykisk ohälsa, och psykiskt funktionshindrade blir äldre. Det betyder att krav ställs på att hemtjänstpersonal och personal inom äldreomsorgen också har psykiatrisk kompetens. Den psykiatriska vården behöver ge dessa yrkeskategorier stöd, handledning och utbildning för att befrämja den äldres möjlighet till kvarboende och hälsa. Det är också viktigt att psykiatrin är lättillgänglig för äldreomsorgens personal för bedömningar och konsultationer. 6 Psykiatri En del av hälso- och sjukvården består av vård och behandling av psykisk ohälsa. Utvecklingen inom psykiatrin har gått mot allt öppnare vårdformer. Kommunerna fick i samband med psykiatrireformen ett ansvar för de psykiskt funktionshindrades boende, boendestöd och sysselsättning. Det innebar ökade krav på landstingspsykiatrin att i samverkan med kommunerna bistå med handledning, stöd och konsultation. har utvärderat psykiatrireformen i Välfärd och valfrihet där man bl.a. konstaterar att mycket har gjorts, men att samverkansproblemen mellan kommuner och landsting fortfarande kvarstår. I utvärderingen pekar man också på behovet av uppsökande verksamhet. De psykiskt funktionshindrades kroppsliga hälsa är ett eftersatt område. Många har svårt att själva ta kontakt med t.ex. primärvården och kanske även saknar förmågan att rätt tolka sina symtom. Det finns även brister i kroppssjukvården i omhändertagandet och bemötandet av de psykiskt funktionshindrade. Bristerna i helhetssynen kring den psykiskt funktionshindrade visar sig bl.a. i en studie som gjorts om patienter med schizofreni där för tidig död konstaterats. Många läkemedel i kombination med den psykiska ohälsan bidrar också till ohälsa som exempelvis dåliga tänder, diabetes samt hjärt- och kärlsjukdomar till följd av rökning. Psykiskt funktionshindrade vilka har ett missbruk, s.k. dubbel diagnos, är en mycket utsatt grupp som har ett stort behov av ett omfattande och samlat stöd, vilket tyvärr ofta saknas. Denna grupp är inte i första hand betjänt av ett vårdkedjetänkande, utan effektivt stöd för dessa människor är detsamma som ett samlat stöd. Missbruksproblematiken och den psykiska ohälsan måste behandlas . Kvinnor med dubbel diagnos är särskilt utsatta då de ofta utsätts för misshandel och sexuella övergrepp. Många med dubbel diagnos återfinns också bland de hemlösa. De har inte sällan en lång sjukvårdshistoria bakom sig. Här brister det både i samverkan mellan olika vårdgivare och mellan psykiatrins olika verksamhetsområden. Det ställs höga krav på flexibilitet i sjukvården om dessa människors behov ska kunna fyllas. Uppsökande team med ansvar för helheten, inklusive kroppssjukvård, då många också har infektioner och annan fysisk ohälsa, är en möjlighet. Barn och unga drabbas allt oftare av psykisk ohälsa. Det är oerhört viktigt att samhället tidigt uppmärksammar detta och sätter in resurser. Insatserna ska, för att kunna vara effektiva, ske i samverkan mellan t.ex. sjukvård, skola och socialtjänst. De snabba förändringar som sker i samhället påverkar barn och ungdom genom en ökad otrygghet. Därför är det viktigt att barn och unga ges möjlighet till stabila vuxenkontakter. Skolans elevvårdande personal är i det sammanhanget mycket betydelsefull. Självmord bland barn och unga har uppmärksammats och studier visar att självmord kan förebyggas genom att barn och unga får kunskap om hur kriser kan hanteras och inte minst att lärare får utbildning i hur ett preventivt arbete kan utföras och vilka varningssignaler som kan iakttas. Försök med detta har gjorts i samarbete mellan i och prevention. Självmord och självmordsprevention är ett område som i hög grad bör lyftas fram även när det gäller vuxna. Nationella rådet för självmordsprevention anser att en vidare syn på självmord är viktigt och har även föreslagit mål och strategier för ett sådant arbete. I dessa pekar man på bl.a. vikten av samverkan mellan olika samhällsinstanser och behovet av ökad kompetens. Det råder fortfarande brist på inflytande för den enskilda patienten inom psykiatrin. Bristen kan iakttas både på ett allmänt plan mellan huvudmän och intresseorganisationer, där samverkan tenderar att endast bestå av informationsutbyte, och på ett individuellt plan. Det finns dock exempel på bra metoder för ett direkt brukarinflytande genom s.k. brukarrevisioner som bl.a. prövats i . anser att det är av största vikt att ett reellt brukarinflytande utvecklas för de psykiskt funktionshindrade då de redan genom sitt funktionshinder är i en mycket utsatt situation. Det finns stor anledning att uppmärksamma anhöriga till psykiskt funktionshindrade och peka på deras behov av ett ökat stöd. Detta gäller såväl föräldrar och partner som barn till psykiskt funktionshindrade. anser att trots viss uppmärksamhet har inte tillräckligt gjorts för belysa just situationen för barnen till psykiskt funktionshindrade. Framförallt saknas det fortfarande tillfredsställande kunskaper om dessa barns situation i ett nationellt perspektiv. ser det därför som angeläget att en utredning tillsätts för att se över dessa barns situation och utforma förslag till åtgärder. Detta bör ge regeringen i uppdrag. 7 Läkemedel Kostnaderna för läkemedel har ökat dramatiskt. var kostnaden ca 10,1 mdkr, medan kostnaderna uppgick till 20,1 mdkr. Kostnadsutvecklingen har planat ut något men fortsätter ändå att öka. Den enskilda patientens kostnader har också ökat . Det ska dock påpekas att i ett internationellt perspektiv är ökade läkemedelskostnader måttliga. anser att det därför är viktigt att satsningar på ett aktivt folkhälsoarbete bör prioriteras, för även ur ett läkemedelsperspektiv är regeln att det är bättre att förebygga än att bota giltig. Vi anser även att det är viktigt att komma till rätta med kostnadsökningen genom åtgärder som inte drabbar den enskilda. Exempel på detta är baslistor, begränsningar i förskrivningsrätt samt ökad användning av startdoser och synonympreparat. Läkemedelsbranschen är en mycket lönsam näringsgren och anser att prissättningen och subventioneringen av nya läkemedel bör ske under mycket noggrann prövning. För denna prövning bör även den av antagna prioriteringsordningen gälla. Läkemedel är inte alltid till fördel för patienten utan kan även ge biverkningar, ibland i högre grad än nyttan. I sammanställningen av läkemedelsbiverkningar konstaterar att antalet anmälda biverkningar gått ned och lämnar som en förklaring att det förmodligen beror på den ökade belastningen på sjukvården och därmed nedprioritering av biverkningsrapporteringen. Det har även visat sig att hälften av alla läkemedel som säljs i används fel enligt , apotekschef i . Sammantaget visar detta på vikten av att resurser finns för registrering av läkemedelsbiverkningar i den dagliga vårdverkligheten och att tid ges till information till patienterna om hur läkemedlen ska användas. skulle detta troligtvis sänka kostnaderna åtskilligt då en hel del felanvändning av läkemedel leder till vårdinsatser. Producentoberoende organisationer som t.ex. Kilen är mycket viktigt för ett konkret konsumentinflytande. En stor del av läkemedelsforskningen bedrivs endast på män. Det är få läkemedelsföretag som har ett medvetet genusperspektiv på forskningen. är det oftast mannen som är norm och doseringen är därefter endast anpassad efter mindre vikt, längd osv. Ofta hänvisar man till kvinnans fertilitet och hormoncykel som negativa faktorer vid forskning på nya preparat. Detta trots att läkemedlet inte är riktat enbart till män. anser att det bör vara ett krav vid lanseringen av nya läkemedel att läkemedlet är utprovat och anpassat till både kvinnor, män, barn och äldre. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det har redan skett en utveckling av läkemedelskommittéer för att granska vilka preparat som ska utgöra s.k. baslistor vilket bland annat lett till att läkemedelsföretagen alltmer riktar sin reklam direkt till konsumenten. En hel del av denna reklam har lättvindiga beskrivningar av läkemedlets verkan och framförallt redovisas inte eventuella risker eller alternativ. anser inte att den typen av reklam passar för läkemedel utan att läkemedel ska presenteras på ett neutralt och informativt sätt. anser därför att ett förbud ska införas mot reklam för receptbelagda läkemedel riktade direkt till konsumenterna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8 Telemedicin och ny teknik i vården anser att det är viktigt att fortsätta stödja utvecklingen av telemedicin och annan teknisk forskning som bidrar till en säkrare och mer tillgänglig sjukvård. I sin optimala användning överbrygger telemedicinen regionala skillnader och patienten kan få en specialistbedömning enkelt och med kort varsel. Telemedicinen ökar därmed tillgängligheten till specialistvård och konsultationer för både patienten och personalen. Ett positivt exempel är försöket med uppkoppling via dator mellan anhörigvårdare och primärvård. Det ger en ökad trygghet och möjlighet till rådfrågning. Personalen har också möjlighet att ha kontakt på ett smidigt sätt utan långa resvägar som tar tid från det direkta patientarbetet. Det är dock viktigt att poängtera att det enskilda och personliga mötet aldrig kan ersättas av tekniken. Utvecklingen av tekniken i vården öppnar många nya möjligheter. Det är viktigt att dessa inte blir en exklusivitet för de resursstarka.