mot · GP02Ub240 · 2001-10-05 00:00:00 — Det finns anledning att se över statens sanktionsmöjligheter mot kommuner och eventuellt införa sådana sanktioner mot kommuner som trots upprepad kritik från inte korrigerar brister i den egna verksamheten. Staten måste se till att de ansvariga skolhuvudmän och skolledningar verkligen når målen. Vad som ovan anförts om att se över sanktionsmöjligheter bör ges regeringen till känna. Regeringen vill i sitt förslag till skolpolitik gå omvägen över för att ge mer pengar till skolan. Detta innebär att de kommuner som har störst behov av ekonomiska tillskott riskerar att bli utan statsbidrag då de öronmärkta Wärnerssonspengarna går in i det generella statsbidraget. Centraliseringen av resurserna via är en tydlig misstroendeförklaring mot kommunaliseringen av skolan. Centralisering har aldrig löst några problem och kommer inte att göra det heller! Med öronmärkta bidrag finns det alltid en risk att det blir bidragsreglerna och inte behoven som styr kommunernas prioriteringar. 5.2.2 Makt till skolan Vi som politiker måste våga ge större utrymme för den initiativkraft och skaparförmåga som finns hos lärare, elever, föräldrar och i närsamhället. vill ge dem det ansvaret. Det politiska ansvaret för skolan bör vara tydligt så att väljarna också kan utkräva det. Kommunerna ska inte ägna sig åt detaljstyrning av skolans inre verksamhet. Kommunen måste fokusera den enskilda skolans möjligheter och decentralisera fler beslut ut till skolan ända in i klassrummen till elever och lärare. Med en decentraliserad makt måste följa ett ansvar. Kommunernas skolplaner ska utformas så att skolorna får tydliga uppdrag, både sett till kvalitet och resultat. Genom att kombinera målet att ingen elev ska lämna utan att vara godkänd, med mycket större möjligheter att lokalt bestämma över resursernas fördelning, blir det naturligt att rikta mer resurser till de elever som allra bäst behöver dem. Om skolan inte riktar mer resurser till elever med behov av särskilt stöd, kommer skolan heller inte att klara sitt åtagande. Det kan också innebära omfördelning av resurser mellan olika skolor i kommunen. 5.2.3 Skärp kraven på uppföljning och utvärdering Förändringen av den politiska styrningen och införandet av en mål- och resultatstyrning ställer krav på den lokala förmågan att följa, värdera och kontrollera verksamheten. Utvecklingen har gått långsamt och har varit kritiskt mot kommuner och skolor för bristande uppföljning och utvärdering av skolans resultat. Åtta av tio kommuner uppfyller inte skollagens krav på att genomföra en skriftlig kvalitetsredovisning som har till syfte att följa upp och utvärdera uppsatta mål. Utvärdering och kvalitetsfrågor är mycket viktiga i ett decentraliserat system bl a för att garantera likvärdigheten oavsett var i landet undervisningen ges. anser att arbetet med utvärdering och kvalitetsutveckling görs bäst lokalt. Därför vill vi vidareutveckla kommunernas och skolornas egna ansvar för att kvaliteten är bra. 5.2.4 att ge kommunerna stöd i kvalitetsarbetet anser att ett nationellt kvalitetsinstitut bör inrättas. Ett nationellt kvalitetsinstitut kan åstadkomma en jämförelse kommun för kommun och skola för skola. Ett sådant institut bör ha till uppgift att såväl sammanställa uppgifter för nationella jämförelser som att utveckla metoder för att förbättra utvärderingen och stödja kommunernas kvalitetsarbete. Ett nationellt kvalitetsinstitut bör vara fristående och inte ha myndighetsuppgifter. Dessa bör även fortsättningsvis åligga . Vi vill inte avgöra var huvudmannaskapet ska finnas, men det bör övervägas om det ska omfatta lärar-, elev- och föräldraorganisationer lika väl som arbetsgivarna i . Regeringen bör ta initiativ till inrättandet av ett nationellt kvalitetsinstitut. Detta bör ges regeringen till känna. 5.2.5 Öka elev- och föräldrainflytandet I och med läroplaner betonas elevinflytandet med större eftertryck . Trots detta anser många lärare fortfarande att elevernas medverkan i planeringen av undervisningen inte är nödvändig för att studieresultaten ska förbättras. Det är främst när det gäller trivsel- och miljöfrågor som de anser att elevernas inflytande bör ökas. Många elever känner sig utlämnade och maktlösa i skolan. I alltför stor utsträckning anser de att de saknar inflytande över såväl sitt eget lärande som skolsituationen i stort. Det krävs en förändrad syn på elever och deras rätt till inflytande och skyldighet att ta ansvar för läroprocessen. Elevinflytande får inte bara vara vackra ord som står i läroplanerna, men som sällan efterlevs. Eleverna ska ha ett inflytande i skolan som växer med stigande ålder. Elevinflytande får inte reduceras till att bara vara ett projekt som drivs . Varje skola har ett uppdrag att se till att alla elever, oavsett kön och social bakgrund, får ett verkligt inflytande på arbetssätt, arbetsformer och innehåll i undervisningen. Elev- och föräldrainflytande på skolan är ett bra sätt att stärka demokratin, att ge elever och föräldrar ett demokratiskt fotfäste. Skolan ska inte stå isolerad från det omgivande samhället. Att knyta fler föräldrar till skolan är nödvändigt för att skapa en bra skolmiljö och för att öppna skolan mot yttervärlden. Skolan får då också en helhetssyn på barnen från föräldrarna som känner barnen bäst. Föräldrarna kan bidra med livskunskap och olika erfarenheter utanför skolans värld, nya infallsvinklar och idéer samt både positiv och negativ kritik. För att ge föräldrar rättighet och ekonomisk möjlighet att delta i barnens vardagsarbete i skolan är det viktigt att det finns kontaktdagar. Regeringen har i förra årets budgetproposition lagt förslag om just detta. Detta förslag stöddes av . medverkade till den försöksverksamhet med lokala styrelser med föräldramajoritet som genomförs i hela landet. Vi menar att erfarenheterna nu finns för att gå vidare och införa lokala styrelser vid alla skolor. Då styrelserna blir permanenta bör deras befogenheter avgränsas så att skiljelinjen mellan lärarnas och skolledningarnas pedagogiska ledarskap och föräldrastyrelsernas uppgifter blir tydlig. Det kan finnas anledning att se över styrelsernas sammansättning i syfte att också bjuda in andra än föräldrar och elever att delta i styrelserna. Vad som ovan anförts om att införa lokala skolstyrelser bör ges regeringen till känna. 5.3 Reform 3: Fler lärare Det behövs fler vuxna i skolan: fler lärare, skolkuratorer, specialpedagoger, skolsköterskor, bibliotekarier etc. Därför vill satsa rejält på skolan för att fler lärare skall kunna anställas. En mycket viktigt resurs är engagerade och kunniga lärare. Utan lärare, som trivs med sitt yrke och som känner att de kan utvecklas, kan heller inte skolan fungera bra. anser också att lärarrekryteringen bör breddas. Lärarkårens sammansättning bör avspegla befolkningens sammansättning. Dessutom: Lärarna ska få vara goda pedagoger. Att undervisa och stödja den enskilde eleven i att se helheter måste vara huvuduppdraget. 5.3.1 Lärarbristen råder det brist på lärare. Enligt kommer det att saknas 23 000 lärare om ingenting drastiskt görs. Kommunerna måste rekrytera nästan ofattbara 225 000 förskollärare, grundskollärare och gymnasielärare. presenterade en studie som visar att har av de behöriga lärarna som arbetar i skolan gått i pension och av dem som var eller äldre har lämnat yrket . Totalt har av dagens verksamma lärare lämnat yrket . Detta som var tredje plats på lärarhögskolorna står tomma. har åtta högskolor tvingats ställa in lärarutbildningarna eftersom det finns för få sökande. Det kan inte vara någon överraskning för vare sig regeringen, skolministern eller utbildningsministern att babyboomens barn snart börjar i gymnasieskolan och att en stor del av den svenska lärarkåren den äldsta i hela snart går i pension. De rent demografiska orsakerna till lärarbristen har varit möjliga att förutse . Det är därför ytterst anmärkningsvärt att regeringen inte presenterat några strategier för hur man vill komma tillrätta med lärarbristen. Undersökningar visar att var fjärde lärare anser att han/hon har valt fel bana. Dessutom anser närmare hälften av de lärarstuderande och de yrkesverksamma lärarna att läraryrket inte är ett attraktivt framtidsyrke. Bland äldre lärare har tre av fyra den åsikten. Det visar på ett skrämmande sätt att mycket av varje lärares ursprungliga entusiasm försvunnit och att läraryrket blev något annat än den stora majoriteten tänkt sig. Lärarbristen handlar med andra ord inte bara om att det utbildas för få lärare utan det handlar också om faktorer som kommunerna har ansvar för. Utbrändhet och den snabbt ökande sjukfrånvaron bland lärare är en mycket viktig faktor som förvärrar lärarbristen. Kommunerna måste ta sin del av ansvaret och se till att arbetsmiljön för lärare förbättras. Skolan måste bli en attraktiv arbetsplats för att dagens problem ska kunna lösas. Lärarnas arbetsgivare måste se till att göra skolan till en attraktiv arbetsplats för att fler skall attraheras av yrket och att de redan yrkesverksamma orkar jobba kvar till pensionen. 5.3.2 Utbildningsplatser Bristen på utbildade lärare är allvarlig för kvaliteten i skolan. En brist har bland annat varit att platstilldelningen till de olika universitets- och högskoleutbildningarna sker centralt. Det bör finnas en ökad flexibilitet för de enstaka lärosätena att göra omfördelningar efter att man sett hur antalet sökade till olika utbildningar ser ut. Om det exempelvis inte finns tillräckligt med sökanden för vissa utbildningar bör det finnas ett utrymme för det enskilda lärosätet att istället utöka antalet platser för en utbildning som har många sökande. 5.3.3 Ny lärarutbildning Den nya lärarutbildningen betonar vikten av en utbildningsvetenskaplig grund, större verklighetsförankring och fördjupade ämneskunskaper. stöder detta eftersom en ökad kunskap om pedagogik, didaktik och metodik hos lärarkåren ökar möjligheterna att möta elevernas behov. 5.3.4 Öka lärarnas inflytande Lärarnas möjlighet att påverka sin arbetssituation och hur resurserna fördelas måste stärkas. Många är stressade av den ökande arbetsbördan men främst över att de inte kan påverka situationen. För att lärarna ska kunna förmedla lusten till kunskaper måste de känna att de kan utvecklas och att de kan påverka de brister som de ser. Det räcker inte bara att öka antalet lärare i skolan. Det behövs också en rejäl uppvärdering av läraryrket. Med förslag om en tydligare ansvarsfördelning innebär det att lärarna får ett större ansvar för hur målen uppnås och också ökade möjligheter att påverka hur de nås. 5.3.5 Kompetensutveckling lämnar många duktiga lärare skolan när de vill utveckla sig själva och göra annat än att undervisa. Det måste finnas fler karriärvägar att gå inom skolan. En lärare ska inte behöva söka sig bort från skolan för att vidareutbilda eller vidareutveckla sig. Kompetensutveckling av lärarna är på många sätt avgörande för skolan, inte minst med tanke på alla förändringar som ständigt sker i skolan. Att till exempel möjliggöra lärartjänstgöring på halvtid kombinerat med forskning på halvtid är ett sätt att vidareutveckla lärarkåren, ett annat är att inrätta lektorat som karriärbefattning. Utöver detta måste det finnas ytterligare kärriärbefattningar som höjer läraryrkets status och som gör att man söker sig till läraryrket och sedan utvecklas inom yrket. För att främja vidareutbildning och specialisering i lärarkåren menar att specialisttjänster ska inrättas i skolan. Specialisttjänsterna ska inrättas för att utveckla det pedagogiska arbetet eller för att ge annan undervisning. Detta bör ges regeringen till känna. anser att personer som har de rätta ämneskunskaperna bör kunna komplettera med en pedagogisk del för att sedan kunna arbeta som lärare. Däremot anser vi inte att problemet med lärarbristen löses genom att snabbutbilda olika yrkesgrupper för att få in fler lärare i våra skolor. 5.3.6 Lärarcertifikat Vi vill också underlätta för lärarnas organisationer och skolans huvudmän att införa en certifiering. En certifiering skulle vara en del i att öka statusen för läraryrket men det ska inte vara i form av en legitimation. Certifikatet bör bygga på kollegialt uppsatta regler. Införandet av ett lärarcertifikat innebär naturligtvis ett tryck på kommunerna att anställa certifierade lärare. Frågan om det behövs ytterligare någon formell reglering bör övervägas ytterligare. Vad som ovan anförts om att underlätta för att införa en lärarcertifiering bör ges regeringen till känna. () () () () () () ()