mot · GP02A367 · 2001-10-05 00:00:00 — Arbetsrättens syfte, att skapa trygghet för de anställda och förhindra att arbetsgivare behandlar sina anställda godtyckligt, är viktigt och riktigt. Dessutom är tydliga spelregler på arbetsmarknaden något positivt för att underlätta för arbetstagare och arbetsgivare att träffa överenskommelser och att kunna förhålla sig till vid tvister. Mycket talar dock för att dagens arbetsrätt motverkar sitt syfte. Den sorts trygghet som den fast anställde med många tjänsteår upplever bidrar till att skapa otrygghet för den som inte har arbete. Arbetsrätten är uppbyggd för att skydda dem som har arbete, men följden blir ofta en inlåsning eftersom man inte vågar byta arbete för risken att hamna längst ned på listan över de anställdas tjänsteår. Den höga arbetslösheten är därför ett viktigt skäl till att reformera arbetsrätten inte för att den är den enskilt viktigaste anledningen till hög arbetslöshet eller den avgörande frågan för att nya jobb skapas, utan för att nuvarande arbetsrätt skapar ett svårgenomträngligt regelverk för det lilla företaget, den skrämmer många från att nyanställa och den skapar en känsla av vanmakt hos många företag. Dessutom innebär exempelvis reglerna för provanställning att många företag väntar i det längsta med att nyanställa innan de vet om konjunkturen bär eller inte. 16.1 Enklare regelverk vid anställning m.m. Under fyrpartiregeringen genomfördes en rad förändringar av arbetsrätten för att underlätta en mer flexibel arbetsmarknad och att möjliggöra en anpassning till de förhållanden under vilka de mindre företagen lever. Dessa förändringar upphävdes av den socialdemokratiska regeringen efter maktskiftet 1994. återställde den socialdemokratiska majoriteten med hjälp delvis återställaren dock på ett otillräckligt sätt. har hävdat behovet av att göra arbetsrätten mer flexibel och bättre anpassad till de mindre företagens situation. Det handlar om följande: Rätten att undanta två personer från turordningsreglerna vid uppsägning. De som undantas inom varje turordningskrets ska vara personer som enligt arbetsgivarens bedömning är viktiga för företagets fortsatta drift, så kallade nyckelpersoner. Detta är viktigt för främst mindre företag vid en neddragning av verksamheten. Förutsättningarna för företaget att överleva och växa igen är större om viktig kompetens kan bibehållas vid en neddragning av verksamheten. Fackets vetorätt vid entreprenader avskaffas. Förbud införs mot blockad av enmans- och familjebolag samt mot företag som inte har kollektivavtal, så kallade hängavtal, därför att ingen av de anställda är medlemmar i något fack eller vill ha något kollektivavtal. Möjligheten till provanställning förlängs från nuvarande , vilket skulle öka företagens benägenhet att nyanställa istället för att nyttja övertid vid exempelvis en konjunkturuppgång. Skyldigheten för arbetsgivare att återanställa ändras från nuvarande för viss arbetskraft, till exempel för personer . Visstidsanställning vid arbetsanhopning bör tillåtas upp till . Genom uppgörelser mellan och de fyra icke-socialistiska partierna har genomfört kravet på förbud mot blockad av enmans- och familjeföretag. I betänkandet 2000/01:AU4 föreslår samma majoritet i arbetsmarknadsutskottet besluta att undanta två nyckelpersoner från turordningsreglerna vid situationer där arbetsbrist föreligger. Företag med högst tio anställda omfattas av den nya regeln. Beslutet i detta avseende var en kompromiss. Vi kristdemokrater hade helst sett att regeln var generell för alla företag. 16.2 Stridsåtgärdernas proportionalitet En rimligare balans mellan arbetsmarknadens parter bör etableras vid konflikter. 16.2.1 Proportionalitet En bättre proportionalitet kan åstadkommas bland annat genom att rätten till sympatiåtgärder begränsas och att ett proportionalitetskrav införs för att begränsa möjligheten till stridsåtgärder som kostar lite för den egna organisationen men orsakar stora kostnader för motparten och tredje man. Proportionalitetskravet skulle inte bara omfatta den första stridsåtgärden utan även svarsåtgärder. Vi anser att ett proportionalitetskrav bör införas inte bara vid förhandlingar om tecknande av ett nytt kollektivavtal utan också vid blockad och andra stridsåtgärder för att förmå ett företag att ansluta sig till ett redan gällande avtal. Att införa proportionalitetskrav skulle innebära att fackföreningen exempelvis inte får ta ut små nyckelgrupper i strejk om det vållar mycket stor skada för arbetsgivaren. Huruvida en åtgärd är proportionell eller inte bör prövas dels med utgångspunkt från åtgärden, dels den skada den orsakar. Vid en internationell jämförelse framkommer bland annat att strejkrätten är hårdare reglerad i exempelvis , , och . I är strejkrätten underordnad en proportionalitetsprincip, vilket innebär att facket måste ta hänsyn till framförallt de ekonomiska skadeverkningarna av strejken. Att strejka för att få igenom krav som inte kan uppfyllas genom kollektivavtal tillåts inte, och sympatistrejker är helt otillåtna. Det är i sista hand den tyska arbetsdomstolen som avgör om en tvist är oproportionerlig eller ej. Felande part får betala vite eller skadestånd. En prövning av frågan om stridsåtgärden är rimlig eller inte bör ske både när parterna förhandlar om att förnya ett kollektivavtal samt när fackliga organisationer genom blockader försöker förmå företag att ansluta sig till ett redan befintligt avtal. har ett flertal sådana blockader varit aktuella på arbetsmarknaden. I dessa lägen aktualiseras principen om den negativa föreningsrätten (regeringsformen 2 kap. 23 §). Mycket omfattande stridsåtgärder riktade mot oorganiserade företag kan inte bara framstå som orimliga utan också strida mot den negativa föreningsrätten. Ett krav på proportionalitet i dessa situationer skulle stärka den rätten och innebära ett bättre skydd för konventionen. 16.2.2 Sympatiåtgärder I måste en strejk vara generell och beröra hela företagets personal eller en hel bransch. Det är förbjudet med sympatiåtgärder som riktas mot tredje part. Rättsligt är det svårt att motivera rätten till sympatiåtgärder. Vid en primär arbetskonflikt existerar inget bindande avtal mellan parterna, vilket gör att parterna kan ta till åtgärder för att tvinga fram ett avtal. Den egentliga orsaken till att parterna får ta till stridsåtgärder vid en konflikt är att det inte finns ett avtal upprättat mellan parterna. Vid sympatiåtgärder är däremot de stridande parterna bundna av ett avtal, och därmed borde det också vara rimligt att dessa avtal upprätthålls. En annan orsak till förbud mot sympatiåtgärder är den snabba tekniska utvecklingen på marknaden. Företagens ökade beroende av den nya tekniska utvecklingen gör dem extremt känsliga när arbetstagare med den rätta tekniska kompetensen tas ut i strejk eller av andra skäl inte kan utföra sina arbetsuppgifter. Det finns inte rimliga skäl till att sympatiåtgärder skall tillåtas som ett instrument vid arbetsmarknadskonflikter. 17 Arbetarskyddsstyrelen och de regionala yrkesinspektionerna slogs samman i en myndighet . Därmed skapades bättre förutsättningar för ett effektivt myndighetsverk. En viktig uppgift som bör prioritera är utbildning och stöd till regionala arbetsmiljöskyddsombud som arbetar uppsökande på de mindre företagen. har myndigheten fått ökade anslag, med , vilket bland annat tagit sig uttryck i att alla medel inte kunnat förbrukas. Med tanke på de ökade anslagen och den rationaliseringspotential som bör finnas efter sammanslagningen av Arbetarskyddsstyrelsen och de regionala yrkesinspektionerna bedömer vi att en besparing på är möjlig. 18 19992000 ökade () antalet anställda och expanderade verksamheten både regionalt och centralt. Allvarliga brister i styrningen har konstaterats. I samband med den översyn som skett av institutets verksamhet har en rad forskningsuppgifter flyttat ut till högskolor och universitet. Regeringen aviserar också en vidare översyn av och dess relationer med andra myndigheter. En sådan översyn bör ske grundligt och förutsättningslöst. Mycket talar för att ALI:s forskningsresurser kommer till effektivare användning om de används till att finansiera forskning på universitet, högskolor och andra organ. Den informationsspridning som ska göra bör kunna skötas av . Mer av den utbildnings- och informationsverksamhet som sker kan avgiftsfinansieras. Informations- och utbildningsverksamheten bör i allt väsentligt kunna skötas av . En process i denna riktning bör inledas. bör dessutom kunna genomföra en del rationaliseringar och fokusera sin verksamhet, bland annat minska en del av sin bidragsgivning och ambitioner på en del områden. Vi delar regeringens bedömning att prioritera den arbetslivsinriktade forskningen på arbetsorganisationsområdet. Vi vill också poängtera vikten av att forskningen inom arbetslivsområdet verkligen kommer de som berörs till del. Sammantaget bedömer vi att anslaget till kan minska med för . bör kunna avvecklas och de forskningsresurser som finns fördelas av och andra aktörer som rationaliseringsvinster kan uppnås. 19 Särskilda utbildningsinsatser med mera Bidrag till regionala skyddsombud, informationsinsatser samt standardiseringsverksamhet har förts över från detta anslag till , likaså har förvaltningskostnaderna förts över till . Kvar är som ska dela ut i bidrag till fackliga förtroendemäns arbetsmiljöutbildningar samt viss EU-bevakning. Eftersom stödet till de regionala skyddsombuden, som främst arbetar gentemot de mindre företagen, numera finns på anslag är det tveksamt om statliga bidrag i all evighet ska gå till utbildning av övriga fackliga förtroendevalda. De fackliga organisationerna bör klara sådan utbildning själv eller i samarbete med arbetsgivarna. Det är tveksamt om staten ska betala bidrag för sådan utbildning. Därför kan anslaget minskas med . 20 Sysselsättningsfrågor inom EU Inom EU har arbetsmarknadspolitiken och arbetslösheten blivit en allt viktigare fråga. Det står helt klart att gemensamma initiativ och spridande av erfarenheter mellan länderna är nödvändiga för att förhindra den utslagning som den höga arbetslösheten innebär. Ökad flexibilitet inom arbetsmarknadsområdet, lägre löneskatter, förbättringar av företagsklimatet samt satsning på tjänstesektorn är några huvudpunkter i de gemensamma program som upprättats inom EU:s ram. På dessa punkter har den haft svårt att till fullo ta till sig de förslag som man enats om. De relativt blygsamma sänkningarna av inkomstskatterna sker motvilligt och från, inte minst ur ett låginkomsttagarperspektiv, en mycket hög nivå. Viljan att se över arbetsrättens inverkan på möjligheterna för långtidsarbetslösa, invandrare och ungdomar att få arbete är begränsad, liksom öppenheten för att pröva samarbete med privata alternativ inom arbetsförmedlingsverksamheten. Regeringen bör revidera sin handlingsplan med anledning av riktlinjer för sysselsättningen, i enlighet med ovanstående, för att omsätta de gemensamma ståndpunkter som EU-länderna enats om vad gäller arbetslöshetsbekämpning. bör också i EU-samarbetet betona vikten av att subsidiaritetsprincipen tillämpas konsekvent, det vill säga att metoderna för att uppnå de gemensamma målsättningarna avgörs på nationell nivå. Riktlinjerna från kommissionen måste bygga på råd och stöd, inte på detaljerade lösningar som mer eller mindre åläggs respektive land. Sysselsättningspolitiken bör vara ett område där samarbete eftersträvas men ej tillämpas med överstatliga beslut eller andra former som får liknande innebörd. () () () () () () () () () Per () () () () ()