mot · GP02L9 · 2001-09-21 00:00:00 — Men inte bara pengar är en bristvara, även tid. Även om det inte funnits några arbetsmarknadsmässiga hinder och marginaleffekterna av skatter och avgifter inte var för höga skulle tiden i sig vara ett hinder. Småbarnsföräldrar och ensamförsörjare har en mycket lång total arbetstid om man ser till summan av arbetstid, arbetsresor och hemarbete. Därmed är möjligheten att förbättra ekonomin genom att öka arbetstiden ofta mycket begränsad, som de flesta föräldrar önskar mer tid med sina barn. Barnfamiljerna har inte bara brist på tid och pengar, de har också små möjligheter att själva bestämma hur barnomsorgen ska utformas. Kort sagt, barnfamiljerna har mindre makt över sin vardag än de flesta andra. liberalerna vill genomföra en familjepolitisk reform som ger mera makt och marginaler i barnfamiljernas vardag. Vi vill bl a införa ett barnkonto, ett obeskattat konto om per barn. Dessa pengar kan föräldrarna använda för att minska sin arbetstid om de så önskar, eller använda för de andra utgifter familjen tycker är viktiga. Vidare vill vi införa etableringsfrihet för privata alternativ i barnomsorgen, en barnomsorgspeng som garanterar valfrihet mellan olika barnomsorgsformer med likvärdig subventionering. var med och införde barnbidraget och har alltid slagit vakt om det som ett sätt att ta hänsyn till barnfamiljernas försörjningsbörda. Alternativet hade varit ett skatteavdrag, men av förenklingsskäl valdes bidragsformen. Vi tycker att det är dags att nu mera direkt ta hänsyn till försörjningsbördan i skattesystemet på det sätt som sker i många andra länder. Vi föreslår alltså att alla höjningar av det generella barnstödet sker i form av skattesänkningar. I de fall där familjen inte betalar någon skatt får det ersättas av ett kontantbidrag. Vid en inkomstökning på minskar bostadsbidragen med utöver att skatten och daghemsavgifterna höjs. För några hundratusen föräldrar ger bostadsbidragen en extra marginaleffekt på . Genom den av oss föreslagna kraftiga höjningen av det allmänna stödet till dem som har försörjningsansvar kan det selektiva stödet minskas. För de familjer som då inte längre omfattas av bostadsbidragen minskar marginaleffekterna kraftigt som konsumtionsstyrningen upphör. De familjer som befinner sig i fattigdomsfällorna blir färre och deras möjlighet att själva påverka sin tillvaro ökar. Det ekonomiska stöd man får kan användas efter föräldrarnas egna önskemål istället för att vara styrt just till boendet. Mer tid med barnen och mindre stress kan åstadkommas på fler vägar än med sänkt arbetstid. Rejäla skattesänkningar på hushållsnära tjänster ökar barnfamiljernas möjlighet att köpa tjänster såsom t ex städhjälp. Stärk konsumentmakten över offentligt producerade tjänster Regeringens handlingsplan framför på flera ställen förbluffande synpunkter: En vanlig kritik som riktas mot begreppet kund eller konsument är att det inte pekar på det medansvar och den delaktighet i tjänsternas utformning som den som tar emot offentliga tjänster har. Den idealtypiske kunden visar sitt missnöje genom att byta producent, medan den idealtypiske brukaren bl.a. påverkar beslutsfattarna att förbättra den befintliga verksamheten (prop. sidan 69). Utifrån detta synsätt ska alltså en åldring som inte får sina liggsår omlagda vänta till valdagen, en förskolebarnsförälder gå med i ett politiskt parti när barnomsorgsgarantin inte uppfylls. Vi tycker att det är hög tid att göra upp med detta synsätt. Även som brukare, eller kund, av offentligt producerade eller offentligt finansierade tjänster skall man ha rätt att få utlovad service levererad. Kommunerna beskrivs som de bästa producenterna av konsumentvägledning och den statliga och kommunala informationen riktad till konsumenterna anses alltid vara neutral. Dessa ställningstaganden bygger på ett märkligt synfel: stat och kommun står inte alls helt utanför marknadens spel, de agerar som mycket stora producenter av tjänster och säljer dessa tjänster till landets alla invånare, precis som den tredje offentliga producenten av tjänster gör. Den offentliga sektorns funktion i förhållande till konsumenterna kompliceras också av den roll som statligt ägda, landstingsägda och kommunala företag spelar på marknaden. Många av de tjänster som betyder mest för oss medborgare i vardagen är offentligt producerade eller offentligt styrda. Den konsumentmakt och den konsumenträtt som gäller för livsmedel, kläder eller semesterresor gäller inte för sjukvård, utbildning, barnomsorg eller äldreboende. är såväl valfrihet som möjlighet att hävda sin rätt mot producenten minst lika viktigt. är man som kund i barnomsorg eller äldreboende helt utlämnad åt politiska eller administrativa beslut om omsorgens utformning. Den enda konsumentmakt som i praktiken kan finnas är antingen genom att rösta på valdagen och hoppas på maktskifte eller att rösta med fötterna i det fall alternativ inte finns på orten. Dock är detta för de flesta en mycket lång väg och ett stort steg för att påverka sin situation om exempelvis mathållning, öppettider eller regler för semesterstängt förändras. Tydliga spelregler för den offentliga sektorn Ett tydligt kontrakt för innehåll och kvalitet i offentligt producerad tjänsteverksamhet där man som enskild brukare har rätt att hävda vissa utlovade villkor är ett sätt att tillse att den enskilde även för skattesubventionerad men avgiftsbelagd tjänsteverksamhet har en viss ställning som konsument. Som konsument bör man exempelvis ha rätt att reklamera kommunala tjänster som hemtjänst, färdtjänst och barnomsorg om konsumenten inte får det han eller hon betalar för. Även kvalitetskontrollen måste förstärkas och valmöjligheterna förbättras i den offentliga tjänsteverksamheten. liberalerna har flera förslag på hur det ska gå till. Vi vill införa en vårdgaranti. Med en utvecklad vårdgaranti ges den enskilde patienten mer egen makt i vården. En utvecklad vårdgaranti en vårdpeng ger den enskilde patienten rätt att välja var behandlingen ska ske. Vid allvarliga diagnoser ska den enskilde alltid ha rätt att få en andra läkares bedömning. Vi vill införa en omsorgsgaranti i äldrevården med konkreta kvalitetslöften. Denna garanti ska innehålla de inslag som är väsentliga för att den enskilde ska erbjudas en kvalitativt god omsorg och valfrihet. Vi vill inrätta en nationell skolinspektion med uppgift att utvärdera och följa upp kvaliteten i skolan. Den nationella skolinspektionen ska granska kvaliteten i såväl kommunala som fristående skolor, säkerställa likvärdighet i bedömning av nationella prov och det nationella betygssystemet. Med etableringsfrihet och barnomsorgspeng får föräldrar till förskolebarn möjlighet att välja mellan olika alternativ. Listan på konkreta förändringar som stärker brukarens/konsumentens rätt och möjligheter att hävda denna inom de offentligt styrda verksamheterna kan göras mycket längre. I våra parti- och kommittémotioner om skola, vård och äldreomsorg utvecklas dessa förslag. Ett antal rättsfall har visat att redan med dagens lagstiftning kan konsumenter av dessa tjänster i vissa fall föra talan och få rätt enligt befintliga civilrättsliga regler. Detta är inte nog utan bör utvidgas och göras till den självklara del av konsumentens ställning på marknaden de borde vara. Konsumentköplagen och konsumenttjänstlagen bör utvidgas att så långt möjligt även omfatta offentligt finansierade och offentligt styrda verksamheter. Ett utredningsarbete kring detta bör därför inledas. Det glömda konsumenter Alla sociala och ekonomiska rapporter från visar att avståndet mellan grupper med olika ställning på ekonomins skala har ökat i . som många har fått en starkare hushållsekonomi och nya resurser har grupper med svag hushållsekonomi fått möta nya svårigheter. Bland dessa finns ensamstående föräldrar, människor med otrygg position i arbetslivet de eviga vikarierna, deltidsanställda och fritt arbetande professionella grupper som mycket sällan får fasta anställningar och de mycket långvarigt arbetslösa. Tyvärr är invandrarna överrepresenterade i denna massa, eftersom de hårdast drabbas av arbetslöshet och eftersom deras förmåga att orientera sig i det svenska samhället ofta är bristfällig. Konsumentpolitiken bör uppmärksamma dessa förhållanden och erbjuda stöd till dessa hushåll. De grupper som har det svårast i samhället förfogar över svaga sociala och professionella nätverk, de utvecklar inte i samma utsträckning som andra grupper vanan att regelbundet hämta information och kunskap om egna rättigheter och skyldigheter; därför faller de oftare i den bestående fattigdomens fällor. kan de inte ta till sig fördelar som hänger ihop med ett genomtänkt agerande när det gäller t ex betalservice, sparande eller försäkringar. Ett slags uppsökande verksamhet skulle behöva utvecklas på både och för att nå ut med livsviktig information till de fattigaste hushållen och för att utöka tillgängligheten till en god konsumtion för alla handikappade i samhället. Det är faktiskt förvånande att regeringens proposition i så få meningar överhuvudtaget påminner om de handikappade konsumenternas svårigheter. Frågorna om hur sådan verksamhet kan förberedas och lanseras och hur den kan finansieras bör utredas. Verksamheten behöver ta formen av ett slags uppsökande information riktad mot de ekonomiskt svaga grupperna för att effektivt nå ut till dessa målgrupper och för att hos dem skapa medvetenhet om nödvändiga ställningstaganden när det gäller försäkringar, ett sunt sparande, risker med snabba lån och höga räntor osv. Konsumentvägledning för ekonomiskt svaga grupper Vi återkommer alltså till några av liberalernas kända ståndpunkter. Hushåll med kroniskt dålig ekonomi har mycket svagare försäkringsskydd än andra hushåll, de saknar ofta till och med den viktiga hemförsäkringen vilket också innebär att de står utan rättshjälp när de behöver gå genom en rättegång. Dessa människor lever ofta utan effektiva och billiga betalningsmetoder och lyckas inte mobilisera energi och kunnande om sparande när deras situation förbättras. Vi vill att konsumentvägledningen ska anstränga sig särskilt och finna arbetssätt som når ut med nödvändig kunskap just till sådana grupper. Och vi tror på effektiviteten av en konsumentvägledning som utformas inom dessa grupper, mobiliserar tidigare oanvända energier hos de berörda, skapar de nödvändiga nya organisationerna och ger impulser till starkare engagemang på lokal nivå. Skuldsatta arbetslösa Redan skuldsatta personer använder sig ofta av dyra lån för att komma ut ur akuta ekonomiska kriser. Uppemot hälften av de personer som tyvärr mycket sent söker skuldsanering har skulder som härför sig till snabba lån med mycket höga räntor. Lättheten att skaffa sig krediter och att låna pengar kan undergräva hushållens ekonomi under mycket långa tider. Svårigheten att tolka uppgifter rörande effektiva räntor kan vara orsak till förödande krediter. Det vore rimligt att varje kreditprövning skulle föregås av en djupgående och samlad analys av kundens återbetalningsförmåga för att kreditgivaren ska ha rätt till fullständigt stöd att driva en fordran. Ett villkor om detta kan rädda många familjer från evig skuldsättning. bör också uppmärksamma den situation hårt skuldsatta och långvarigt arbetslösa personer kan hamna i när det äntligen får en chans att ta sig ur arbetslösheten. Om kronofogden efter en anställning kräver just dessa människor på höga belopp och om återbetalningen dessutom täcker en lång rad av år in , sänder dessa krav de berörda tillbaka in i arbetslösheten. Återbetalningen av de skulder som en anställd person med lång arbetslöshet har bakom sig leder till en paradoxal situation: den anställda får i handen en mycket blygsam nettolön som ofta understiger nivåerna i socialbidrag eller a-kasseersättning. minskas eller försvinner bostadsbidragen medan avgifterna för t.ex. barnomsorg stiger. Många människor kan då dra slutsatsen att det för dem inte lönar sig att arbeta. De kan dra sig ur en anställning som enbart hotar med lång och plågsam ekonomisk stress eller helt enkelt låta bli att ta det erbjudna jobbet. bör ta upp dessa frågor i en kontinuerlig diskussion med , etablera ett arbetssamtal som leder till en rationell alltså mjukare, lindrigare utformning av återbetalningsplanerna för långtidsarbetslösa som äntligen får en chans att ta ett jobb. Konsumenterna på boendets marknad Det är också viktigt att konsumentpolitikens aktörer i större utsträckning tar itu med frågor angående bostadskonsumtion, köp av bostäder, hyresgästernas intressen som konsumenter och överhuvudtaget konsumentens position på bostadsmarknaden. Typiskt nog tar den tjocka konsumentutredningen konsumenter i en gränslös värld ytterst lite hänsyn till sådana frågor. Enbart rådgivning vid köp av bostad står med i katalogen av ämnen som hanteras där. Boendet som sparform eller stimulans av ekonomiska intressen som kan engagera sig i nyproduktion av hyreslägenheter i ett läge där bostadsbristen hotar att hämma tillväxtorternas utveckling: sådana frågor ställs inte i denna annars mycket omfattande utredning. Inte heller regeringens handlingsplan ägnar något utrymme åt dessa heta frågor. Här speglas en bristfällig och närsynt konsumentpolitisk debatt som inte har studerat relationen mellan bostadsproduktion, bostadsekonomi och olika former av bostadskonsumtion. Antagligen är det framför allt problem bundna till en obalanserad eller i vissa fall obefintlig konkurrens som bör analyseras. Detta borde blir föremål för intensiv forskning på konkurrensens område. vill att denna forskning ska utvecklas och få resurser för att kunna genomföra sådana analyser. Se över myndighetsorganisationen , , och är de myndigheter som närmast arbetar med konsumentfrågor. är den centrala myndigheten för konsumentfrågor. engagemang omfattar dels myndighetsutövning, dels annan konsumentstödjande verksamhet. har den dubbla rollen att dels vara marknadsvårdande och utöva marknadskontroll, dels företräda den ena parten (konsumenten) på marknaden i en opinionsbildande roll. utför efter förutsättningarna detta arbete på ett balanserat och bra sätt. Det mesta talar dock för att den partsföreträdande och opinionsbildande rollen skulle kunna vässas ytterligare. bör överta en del uppgifter som konsumentföreträdare inom livsmedelsområdet och för offentliga tjänster. Myndighetsutövningen bör därför separeras från de opinionsbildande uppgifterna. En bättre rollfördelning mellan den myndighetsutövning och de marknadsvårdande uppgifterna å ena sidan och de opinionsbildande och ensidigt konsumentstödjande å andra sidan skulle främja marknadens funktionssätt. Stödet till och rollen för de fristående organisationer som finns måste förstärkas. Strukturen i dessa organ som är ansvariga för principiella ställningstaganden, kontroll och juridisk behandling av konsumentpolitiska frågor skulle förtydligas och samspelet mellan olika aktörer effektivt samordnas. Beslut angående strategi och riktlinjer för kontroll av marknader, studier och stimulerande åtgärder riktade mot både konsumenter och producenter skulle inte längre skjutas in i en obestämd och dimmig framtid så som ofta händer i den aktuella handlingsplanen. Ett särskilt råd för konsumentfrågor ska knytas till . Det kan vara funktionellt. Konsumentpolitiken omfattar så som vi tidigare påpekat ett mycket brett område, och en arbetsgrupp som behandlar stora principiella frågor visar sig vara en nödvändighet. En sammanslagning av myndighetsfunktioner kommer att övervägas enligt regeringsdeklarationen. En sådan åtgärd bör dock föregås av noggranna utredningar. Skulle en sammanslagning innebära bättre fungerande marknader och ökad konkurrens är det givetvis rätt väg att gå. Gotab, 2001 () () () () () () ()