mot · GP02U231 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:U231av m.fl. (kd)Utgiftsområde 7 Internationellt bistånd 1 Sammanfattning har många människor i utvecklingsländer rest sig ur fattigdom. Livsvillkoren har förbättrats och allt fler lever . har aldrig så många människor fötts in i fattigdom, och klyftorna mellan rika och fattiga växer både mellan och inom länder. Det är främst genom ekonomisk tillväxt som fattigdom kan minskas. De rika länderna måste ta bort sina handelshinder och utvecklingsländerna tillåtas delta i globaliseringen utifrån sina förutsättningar. Skuldavskrivningar är nödvändiga att genomföra. Att fördjupa demokratin och respekten för mänskliga rättigheter är avgörande för en rättvis och rättighetsbaserad utveckling. Fattigdomsbekämpningen är mångfasetterad och har såväl ekonomiska som sociala och ekologiska dimensioner. Spridningen av hiv/aids utgör en av vår tids största faror och allt måste göras för att stoppa dess framfart. Biståndet måste även bli mer inriktat på att ge handelstekniskt stöd och för att främja en miljövänlig tillväxt hos utvecklingsländerna. Humanitärt stöd och bistånd i konfliktförebyggande syfte är andra prioriterade områden. Det är oförsvarbart att inte mer görs för att utrota fattigdom och för att ge människor som lever i elände och nöd ett värdigt liv. Tekniken och resurserna finns. Det är den politiska viljan som inte är tillräcklig. Därför krävs det mer av internationella insatser, och anser att via statsbudgeten bör ge av BNI i internationellt bistånd. Regeringens tillväxttakt för biståndet är för långsam. Med vårt budgetförslag nås av BNI . Det är oerhört viktigt att biståndet är effektivt och verkligen når fram till de behövande. Fler oberoende utvärderingar av biståndet behövs. Det slutliga målet med bistånd är att det inte längre skall behövas. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 5 2 Innehållsförteckning 6 3 Förslag till riksdagsbeslut 7 4 Inledning 9 5 Biståndspolitiska mål och principer 10 6 Mänskliga rättigheter och utveckling 11 7 Demokrati och utveckling 13 8 En mångfasetterad fattigdomsbekämpning 14 8.1 Ekonomisk utveckling är grunden 15 8.2 Teknologi, energi och utveckling 16 8.3 IT och utveckling 17 8.4 Skuldavskrivningar 18 8.5 Social utveckling; utbildning, hälsa och svält 18 8.6 Hälsa och utveckling 19 8.7 Miljö och utveckling 20 8.8 Konfliktförebyggande, säkerhet och utveckling 22 9 Humanitärt bistånd 22 10 Samarbete med enskilda organisationer 23 11 Människor med funktionshinder 24 12 Ett effektivt bistånd utvärdering och uppföljning 24 13 Biståndsnivån 25 14 Ekonomiska ramar 26 14.1 Anslagsbelopp och utgiftsutveckling 26 15 A 1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete 27 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det övergripande målet för biståndet inte enbart bör vara att höja de fattigas levnadsnivå utan även att främja mänskliga rättigheter och demokratiska samhällssystem. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att till de biståndspolitiska målen lägga att verka säkerhetsfrämjande och konfliktförebyggande. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att, då samarbetslandet är demokratiskt tvivelaktigt, främst kanalisera biståndsinsatser via och till enskilda icke-statliga organisationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bistånd till bör kanaliseras via frivilligorganisationer till grupper som arbetar för ett demokratiskt med respekt för de mänskliga rättigheterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det rättighetsbaserade biståndet inte enbart bör bygga på konditionalitet, utan också ges en positiv och stödjande inriktning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att än mer prioritera biståndet för mänskliga rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i samarbete med partnerländer arbeta fram nationella handlingsplaner för mänskliga rättigheter, översyn av den nationella lagstiftningen i dessa frågor i förhållande till internationella avtal samt allianser för support och handling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en större del av svenskt bistånd bör gå till demokratifrämjande projekt och åtgärder. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det partinära biståndet samordnas med det övriga demokratibiståndet, liksom att de partinära organisationerna deltar i strategiarbetet för svenskt demokratibistånd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att samordna svenskt demokratibistånd med internationella aktörer och nationella stiftelser som verkar för demokratisering och flerpartisystem i utvecklingsländer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av insatser och aktiviteter som bidrar till näringslivsutveckling och tillväxt i de allra fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att arbeta fram strategier och handlingsplaner för att undvika en fortsatt brain drain i de fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett ökat samarbete mellan Sida och svenskt näringsliv i såväl strategiarbetet som genomförandet av insatser för att effektivisera utvecklingssamarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skapa ett ökat utrymme för finansiell riskdelning med svenskt näringsliv. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade satsningar hos multilaterala biståndsgivare för en bättre energiförsörjning, ett ökat användande av förnybara energikällor och ökad tillgång till elektricitet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att låta den moderna informations- och kommunikationstekniken integreras in i utvecklingsstrategier och utvecklingsprogram. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bygga ut Internetinfrastrukturen vid universitet och akademiska institut i utvecklingsländer, liksom att möjliggöra distansutbildningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka satsningarna i det internationella samfundet för skuldavskrivningar för de allra fattigaste länderna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utbildningsinsatser för att öka kunskap och kännedom om FN:s förklaringar och deklarationer om mänskliga rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att intensifiera samarbetet mellan regeringar, internationella organisationer och näringslivet för att öka hälsoforskningen om de fattigas sjukdomar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökade insatser för att bekämpa malaria och tuberkulos. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att biståndet i högre utsträckning bör inriktas på en miljövänlig tillväxt i utvecklingsländerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att sätta upp mål för att minska andelen människor som saknar tillgång till rent vatten och goda sanitära faciliteter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om vikten av att i utvecklingssamarbetet stödja fredsavtal och fredsuppbyggande processer i syfte att hindra nya konflikter och främja utveckling och tillväxt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ökat samråd i strategiarbetet med de enskilda organisationerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att än mer integrera handikappfrågor in i utvecklingssamarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av oberoende utvärderingar av det svenska biståndet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att snabbare återgå till av BNI i internationellt bistånd. beslutar om underindelningen av anslag 1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete i enlighet med vad som anförs i motionen (tabell 4). anvisar med följande förändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd enligt uppställning: Anslag uo7 (tusental kr) Regeringen 8:1 Biståndsverksamhet 13 796 752 +500 000 Totalt för uo7 15 043 822 +500 000 4 Inledning Utvecklingen i världen går framåt. Enligt den årliga rapporten från lever människor i genomsnitt ett längre och hälsosammare liv. Den förväntade livslängden är högre och barnadödligheten har minskat. Antalet undernärda människor har minskat stadigt . Fler är skriv- och läskunniga som utbildningsnivån har förbättrats. Genomsnittsinkomsten i utvecklingsländer har fördubblats . Skillnader i jämlikhet mellan män och kvinnor minskar. Fler länder utvecklar demokratiska samhällssystem. varierar utvecklingen stort mellan olika regioner och folkgrupper. Klyftorna växer mellan de rika och de fattigaste, både mellan och inom länder. Tillgången till nya teknologier och globaliseringen skapar enormt välstånd för vissa, medan de som hamnar utanför lever kvar i misär. dör en människa av svält någonstans i världen. Av 4,6 miljarder människor i utvecklingsländer är fortfarande fler än 850 miljoner icke skriv- och läskunniga. En miljard människor saknar tillgång till rent vatten och nästan 325 miljoner barn går miste om sin skolgång. Ungefär 1,2 miljarder lever på . Dessutom finns det nya utmaningar och hot som spridningen av hiv/aids, den ökande internationella kriminaliteten samt krig och konflikter som leder till att mer än 20 miljoner människor i världen nu befinner sig på flykt. Ett bra fungerande och effektivt utvecklingssamarbete kräver en helhetssyn på ekonomi, handel, bistånd och miljö. Det internationella biståndet är en komponent i en sammanhållen global utrikespolitik till stöd för de fattiga ländernas utveckling. För är det oacceptabelt att nästan två miljarder människor tvingas framleva sina liv i yttersta misär. I en värld full av kunskap, med avancerad teknologi och goda resursutvinningssystem, finns det inget försvar för att inte fattigdomen utrotas. Vi kan göra det om den politiska viljan finns. Därför är biståndspolitiken och solidariteten med världens fattigaste och mest utsatta ett av våra huvudområden. Men mycket av tänkandet kring utveckling och bistånd måste förändras. Det är framför allt genom att vara delaktiga i den globala ekonomin som fattiga länder kan utvecklas. Frihandel och öppna gränser skapar förutsättningar för utveckling. För att stödja utvecklingsländernas möjligheter att på ett rättvist sätt kunna deltaga i globaliseringen krävs det internationellt bistånd för att bygga upp fungerande institutioner, utveckla socialt och miljömässigt hållbara tillväxtmetoder samt höja utbildningsnivån. Internationellt humanitärt bistånd behövs även vid katastrofer och konflikter för att hjälpa de allra mest utsatta människorna då deras nationella organ ej räcker till. Vi ser fram emot utredningen som Kommittén om politik för global utveckling arbetar med och hoppas på nya och banbrytande förslag att bekämpa fattigdom och främja mänsklig utveckling. 5 Biståndspolitiska mål och principer Det övergripande målet för internationella utvecklingssamarbete är att höja de fattigas levnadsnivå. Vi kristdemokrater vill även att främjande av mänskliga rättigheter och en demokratisk samhällsutveckling ska vara en övergripande målsättning. Det är inte enbart det materiella välståndet som räknas utan även människors värdighet och möjlighet att leva i frihet. Dessutom är mänskliga rättigheter ett mål i sig, som både främjar och går hand i hand med en positiv samhällsutveckling. Nationella demokratiska institutioner gynnar även fattigdomsbekämpningen. Solidaritet är en av huvudprinciperna i kristdemokratisk ideologi. Vi har alla ett gemensamt ansvar för varandra. Det är den insikten, den visionen, som engagerar hundratusentals människor i vårt land att göra betydelsefulla insatser för människor i de fattiga länderna. För kyrkor, folkrörelser, organisationer och en mängd ideella föreningar är solidaritetstanken en självklarhet. Oberoende av faktorer som ras, kön, ålder, religion osv har varje människa ett och samma värde. Människovärdet är universellt och kan därför inte relativiseras av geografiska gränser. Det är allas ansvar och plikt att verka för att trygga människovärdet i alla delar av världen. Mänskliga rättigheter är en ofrånkomlig del av biståndet. Biståndet bör vara inriktat på att förbättra situationen för barn och kvinnor som drabbas hårdast av fattigdomen. Internationellt bistånd har allt för ofta fokuserat på att enbart fördela resurser mellan rika och fattiga. Detta synsätt är viktigt men inte tillräckligt. Biståndet måste även bidra till att skapa förutsättningar som befrämjar långsiktig tillväxt för de allra fattigaste. I och med den ekonomiska tillväxten riskerar belastningen på miljön att öka. Det internationella biståndet måste i högre utsträckning inriktas på att främja en ekologisk hållbar utveckling. Allt för ofta för det internationella biståndet över industriländernas utvecklingsmetoder som globalt sett är ohållbara i längden. Lika viktigt är det att främja de sociala aspekterna och frågor om mänskliga rättigheter i samhällsutvecklingen. En viktig aspekt i dagens internationella bistånd är att förstå kopplingen mellan ekonomisk och social utveckling och väpnade kriser och konflikter. Ekonomiska och sociala klyftor är ofta en av huvudorsakerna till att krig bryter ut. Biståndet spelar en avgörande roll i såväl konfliktförebyggande syfte som i fredsuppbyggande perioder. Om inte institutioner snabbt byggs upp och en försoningsprocess snabbt inleds är det risk att nya oroligheter bryter ut. Det framtida biståndet måste vara än mer inriktat på att vara säkerhetsfrämjande och konfliktförebyggande. Det är viktigt att det finns en sammanhållen global politik till stöd för de fattigaste ländernas utveckling. Alltför ofta tar vi i industriländerna genom protektionistisk handelspolitik med ena handen som vi ger internationellt bistånd med den andra. Detta håller inte i längden. Det behövs en betydligt bättre samordning mellan olika nationella och internationella biståndsgivare, liksom med icke-statliga organisationer och näringslivets företrädare. Om inte det totala biståndet bättre samordnas riskeras både dubbelarbete liksom att utvecklingsländerna får ett ostrukturerat bistånd. Det är utan tvekan så att bistånd till utvecklingsländer har gjort mycket gott. har det internationella biståndet i vissa fall skapat ett beroende hos en del mottagarländer. har biståndet gått till mindre lämpliga projekt och/eller hamnat i korrupta händer. Detta har givetvis skadat förtroendet för utvecklingssamarbetet. Det ska ställas krav på ett effektivt bistånd som väl motsvarar viljeinriktningen på utvecklingssamarbetet. Det är viktigt att det finns tydliga instrument vad gäller styrning, genomförande, samordning och uppföljning. Då samarbetslandet styrs av en demokratiskt tveksam regim, eller då risken är stor att insatsmedel försvinner p.g.a. korruption, bör biståndsinsatser främst kanaliseras via och till enskilda icke-statliga organisationer och för att stödja det civila samhället. Det bör tydliggöras att det slutliga målet med internationellt bistånd är att det inte längre skall behövas. Då utsatta mål har uppnåtts eller en hållbar utveckling har garanterats, antingen i enskilda samarbetsländer eller inom olika regioner, bör biståndet gradvis avvecklas. Tyvärr är det svårt att inom överskådlig framtid se några möjligheter att avveckla biståndet till vissa hårt drabbade regioner och länder. En viss reserv och beredskap för internationellt humanitärt bistånd och katastrofbistånd kommer dessutom troligtvis alltid att behövas. 6 Mänskliga rättigheter och utveckling Mänskliga rättigheter och utveckling delar en gemensam vision och ett gemensamt mål, nämligen att garantera frihet, välstånd och människovärde för alla. Det handlar bl.a. om; att slippa diskrimineras, att uppleva rimlig levnadsstandard, att få utvecklas och uppnå sin personliga potential, att känna säkerhet, att leva med en rättstrygghet, att få uttrycka sina åsikter och deltaga i samhällets beslutsfattande och att få arbeta under rimliga förhållanden osv. Det behövs en attitydförändring när det gäller inställningen till det internationella arbetet med de mänskliga rättigheterna och utveckling. Alltför ofta har det handlat om att peka ut syndarna, bestraffa dem som inte följer , och införa ekonomiska och/eller politiska sanktioner mot dem som bryter mot mänskliga rättigheter. Det är naturligtvis viktigt att protestera mot grova och systematiska brott mot mänskliga rättigheter, men för att främja utvecklingen behövs det även en ökad användning av positiva verkningsmedel. Det rättighetsbaserade biståndet bör inte bygga enbart på konditionalitet, dvs krav för hur och när bistånd ges, utan också ges en positiv och stödjande inriktning så att kraven kan uppnås. Inom biståndspolitiken är mänskliga rättigheter såväl ett mål som ett medel. Relationen mellan mänskliga rättigheter och utveckling är en allians, som ger både styrka och energi. Ekonomisk och social utveckling är nödvändigt för att kunna uppleva mänskliga rättigheter, och mänskliga rättigheter är en förutsättning för tillväxt och utveckling. Det är en nödvändighet i utvecklingssamarbetet att hela biståndet genomsyras av mänskliga rättigheter samt att specifika MR-projekt prioriteras. På så sätt främjas människovärdet samt möjligheten att höja levnadsnivån för de fattigaste. anser att det behövs nya och djärva metoder för att allas rätt till lika värde skall erkännas. Det handlar om att utnyttja och tillvarata den nya informations- och kommunikationsteknologin, de nya globala aktörerna och de nya internationella spelreglerna. Alla rättigheter för alla människor borde vara målet för 2000-talet. antogs FN:s allmänna förklaring för de mänskliga rättigheterna. besitter världen medvetenheten, resurserna och kapaciteten att nå detta mål fullt ut. Det är den politiska viljan som saknas. Den levererar vackra ord om hur mänskliga rättigheter och demokrati skall sättas i centrum i biståndspolitiken, men brister ofta i det praktiska genomförandet. MR-biståndet har enligt uppfattning för låg prioritet inom utvecklingssamarbete. Det behövs mer av ett rättighetsbaserat bistånd. Normbildningen behöver främjas i utvecklingsländer, där hela samhället inkluderande politiker, företagsledare, journalister, lärare, föräldrar m.m, bär ett ansvar för att främja mänskliga rättigheter. Det behövs ofta mer skydd för minoriteter, bättre maktfördelning, öppenhet och politisk ansvarsskyldighet. Det räcker inte med att hålla någorlunda demokratiska val. Allt för ofta har minoritetens diktatur ersätts av majoritetens tyranni. Minoriteters rättigheter, ett civilt samhälle, fria medier och ett öppet beslutsfattande är alla viktiga områden att stödja för att uppnå en fullständig demokrati. Här behövs mer riktade biståndsinsatser. Det handlar inte om att i imperialistisk anda överföra västerländska värderingar på bekostnad av utvecklingsländers traditioner och kultur, utan om att stödja inhemska MR-organisationer som arbetar för främjandet av fastslagna universella mänskliga rättigheter liksom att stödja regeringar med att uppfylla de konventioner de har ratificerat och rättigheter som de lovat att uppfylla för sina medborgare. Vi anser att MR-biståndet bör prioriteras än mer i det svenska biståndet och anser därför att det under anslagsposten 1.2 Bilateralt utvecklingssamarbete bör upprättas en ny delpost som heter Mänskliga rättigheter och demokrati. Vi anslår 200 miljoner till denna post, utöver det som regeringen nu satsar i demokrati- och MR-projekt. Mänskliga rättigheter i en integrerad värld medför förpliktelser och insatser av alla globala aktörer. Då staters makt minskar, ökar företag och internationella organisationer sitt inflytande över människors vardag. Dessutom medför staters agerande en ökande inverkan på människors situation i andra länder. Detta leder till att såväl stater som andra globala aktörer får ett ökat globalt ansvar. Det behövs bl.a. ett bättre samarbete mellan regeringar och svenska multinationella företag för rimliga arbetsvillkor, spridande av mänskliga värden och främjandet av rättigheter. Inom Sida borde det kunna upprättas ett forum där svenska multinationella företag i samarbete med Sida och UD kan diskutera och arbeta fram konkreta handlingsplaner för hur svenska företag kan verka för mänskliga rättigheter i samband med investeringar i utvecklingsländer. bör lära sig av andra föregångare och pionjärländer som t.ex. , och . Information och statistik är ett starkt medel för främjandet av mänskliga rättigheter. Den moderna informationstekniken och Internet har inneburit en revolution när det gäller att uppmärksamma brott mot mänskliga rättigheter i världens alla hörn och lett till att en mängd MR-organisationer bildats. Att nå målet om mänskliga rättigheter för alla medborgare kräver delaktighet och engagemang av alla grupper av samhället , medier, företag, lärare, föräldrar, politiker och andra opinionsbildare. Det krävs nationella handlingsplaner för mänskliga rättigheter, översyn av den nationella lagstiftningen i förhållande till internationella avtal samt allianser för support och handling. Det svenska biståndet bör än mer stödja utvecklingsländerna i detta arbete. 7 Demokrati och utveckling De fattigaste länderna måste genomföra demokratiska reformer. De måste leva upp till sina löften till sina medborgare och till de rika länderna. Att fördjupa demokratin är en av de enskilt viktigaste åtgärderna för att hantera interna konflikter och för att fördela resurser inom samhället. Biståndets effektivitet är direkt avhängigt den demokratiska utvecklingen i mottagarländerna. Dessutom är en god demokratisk samhällsordning ett mål i sig eftersom det främjar människors frihet och oberoende. Därför är det en absolut nödvändighet att en del av biståndet ges som ett direkt riktat demokratistöd i syfte att utveckla och stärka demokratin hos partnerländerna. Prioriterade biståndsområden bör vara bland annat rättsväsendet, utbildningssektorn och de offentliga institutionerna. Korruption, maktmissbruk, valfusk och andra former av antidemokratiska åtgärder måste bekämpas. En större del av svenskt bistånd bör gå till direkt demokratifrämjande projekt och vi anslår som tidigare nämnt 200 miljoner till en ny delpost som går under benämningen Mänskliga rättigheter och demokrati. Ett effektivt sätt att bidra till ett demokratiskt synsätt och en demokratisk tradition med hjälp av biståndsmedel är att kanalisera mer finansiella resurser genom svenska enskilda organisationer men också till motsvarande organisationer i mottagarländerna. Därigenom stärks det civila samhället. De enskilda organisationerna med sina ofta väl utbyggda nätverk har goda förutsättningar att se till att biståndsmedel når målen utan svinn och höga administrativa kostnader. Dessutom har de en närmare kontakt med medborgarna och kan göra dem mer delaktiga i samhällsdebatten och utvecklingen. Att stödja det civila samhället är viktigt för att göra så många människor som möjligt involverade i samhällsbyggandet. Det är speciellt viktigt att stödja det civila samhället på lokal nivå för att förhindra en maktkoncentration till storstadsregioner. Prioriterade grupper att lyfta fram är kvinnor och ungdomar. Deras närvaro och delaktighet skapar ett fördjupat och bredare folkstyre och demokratiskt beslutsfattande. I uppbyggandet av ett demokratiskt samhälle räcker det inte att enbart stödja det civila samhället. Det behövs även demokratiska beslutsfattare och demokratiska politiska partier.