mot · GP02Ju237 · 2001-10-05 00:00:00 — Vad som ovan yttrats angående ett normskapande samhälle bör ges regeringen till känna. 8 Brottsoffer Man glömmer det aldrig liksom. Hur det känns och så. Hur jävla rädd man kan vara medan man ligger och väntar. Väntan är nästan värre än själva stryket. Citatet är hämtat från badade aldrig i av . Brottsoffrens situation måste uppmärksammas ytterligare. Hänsynen till offrens berättigade krav på skydd mot gärningsmannen måste alltid prioriteras. De som utsätts för brott eller är nära berörda av brott får ofta men för livet. Tyvärr har samhället inte alltid ansett sig ha råd att hjälpa och stödja brottsoffren. 8.1 Brott mot kvinnor och barn anmäler 20 000 kvinnor misshandel i och därutöver finns ett stort mörkertal. Kvinnor som hotats eller utsatts för våldsbrott har rätt att tas på största allvar. Endast var femte anmälan leder dock till åtal och polis, åklagare, socialtjänst samt hälso- och sjukvården brister fortfarande i rutiner och hantering av ärendena. Kampen mot våldet mot kvinnor måste genomsyra polisens och åklagarnas arbete. Samarbetet mellan myndigheterna bör fördjupas och handläggningen bli effektivare. Den anmälda brottsligheten är inte alltid identisk med den faktiska brottsligheten. Den faktiska brottsligheten är okänd eftersom alla brott inte kommer till polisens kännedom. pekar på att när det gäller våldsbrott kan det för anmälningsbenägenheten vara av betydelse om offret och gärningsmannen känner varandra. Polis, kriminalvård och sociala myndigheter måste arbeta gemensamt för att skydda kvinnan och eventuella barn i familjen. Att förhindra våld mot kvinnor och barn måste bli en prioriterad fråga i hela samhället, inte minst inom polisorganisationen, och organisation och rutiner bör anpassas till detta. Det behövs exempelvis tydliga rutiner för tidiga beslut om förundersökning och en aktiv förundersökningsledning. Även informationen inom polisen måste förbättras. Attityderna hos poliskåren måste förändras när det gäller lägenhetsbråk, dvs våld inom hemmet, och dessa brott får inte betraktas som förmildrande bara för att tillbuden sker i hemmet. Attitydfrågor som dessa bör tas upp i undervisningen på polishögskolorna. Vad som ovan anförts om rutiner och attityder inom polisen bör ges regeringen till känna. I situationer där kvinnor utsätts för våld drabbas också barn. Våld som förvandlar kvinnors och barns trygghet till en tillvaro i skräck och som inskränker kvinnors frihet måste bekämpas betydligt mer effektivt. Samhällets mål måste vara en nollvision för våld mot kvinnor och barn. För att uppnå detta krävs omfattande åtgärder. Alla samhällets aktörer måste se över vilka möjligheter som finns och samverka för att öka kvinnors och barns trygghet och förebygga brott. Vad som ovan sagts om en nollvision för våld mot kvinnor och barn bör ges regeringen till känna. Om skyddsåtgärder till stöd för misshandlade, hotade och förföljda kvinnor innebär inskränkningar i deras rörelsefrihet förtjänar särskild uppmärksamhet, då kvinnans frihet inskränks istället för mannens. Det naturliga borde istället vara att åtgärderna tar sikte på att begränsa gärningsmannens rörelse- och handlingsfrihet. Den kränkande situation en misshandlad kvinna tvingas leva i förstärks i viss mån av samhället. Det är viktigt att det svenska samhället kan ge en misshandlad kvinna det stöd denna så väl behöver. Att bryta sig ur ett våldsamt förhållande är en långsam och svår process och för att underlätta för kvinnan är det viktigt att praktiska ting inte ligger som hinder. När dessa kvinnor väl tar steget ifrån mannen tvingas de ofta att lämna hem och ägodelar. Lagen inskränker kvinnans rättigheter och ökar mannens makt över kvinnan. Tiden mellan uppbrott och skilsmässa samt rättsprocessen däremellan är ofta lång, och med dagens lagstiftning är det i stort sett omöjligt för kvinnan att återvända till hemmet. Även om hemmet står skrivet på kvinnan ger lagen inget utrymme för kvinnan att kräva att den åtalade mannen lämnar hemmet. Detta medför ofta att den utsatta kvinnan står utan hem och ägodelar. I många av våra större städer råder bostadsbrist, vilket skapar stora komplikationer för de misshandlade kvinnor som vill lämna sina män. Detta innebär i praktiken att kvinnors frihet inskränks. Lagen bör utformas så att den ökar den personliga friheten för den som utsatts och att den minskas för den åtalade. Detta kan bl a göras om lagstiftningen kan medgiva att den åtalade mannen kan förbjudas tillträde till hemmet, i väntan på domslut, och i de fall där det framgår att våld förekommit. Detta bör ges regeringen till känna. Lagen om besöksförbud bör ändras i vissa delar. ses varje överträdelse som ett nytt brott, vilket innebär att varje överträdelse av besöksförbudet måste polisanmälas och en utredning av det nya brottet komma till stånd. Istället borde varje ny överträdelse per automatik betraktas som ett brott och utgöra grund för häktning. för att den misstänkte återfaller i brottslighet, som är en av häktningsgrunderna, är ju då dokumenterad. har redan tidigare framfört dessa krav men något beslut är ännu inte fattat. Det är därför viktigt att stärka kvinnojourerna, så att de får möjlighet att hjälpa och stötta kvinnor i nöd. För utsatta kvinnor kan kvinnojourerna vara en vändpunkt. Här finns någon som lyssnar på dem och som kan hjälpa dem att inse vad som pågår. Här får de också stöd vid en anmälan av mannen och en . Många kvinnojourer i får samtal från mellan en och två nya kvinnor . Varje händelse som kan benämnas som familjevåld där barn förekommer bör leda till kraftfulla åtgärder. Som omedelbar åtgärd skall åklagaren fatta ett interimistiskt beslut om besöksförbud, vilket ger den utsatta parten, kvinnan, rätt att byta lås i ytterdörrarna till bostaden utan att hon riskerar att åtalas för egenmäktigt förfarande. Dessutom möjliggör besöksförbudet omedelbar häktning vid eventuell överträdelse. Vad som ovan anförts om att utvidga åklagarnas möjlighet att fatta interimistiska beslut om besöksförbud bör ges regeringen till känna. Barn som upplever familjevåld skall betraktas som brottsoffer under brottsrubriceringen grov psykisk barnmisshandel och därmed dels ha tillgång till en skadeståndsersättning för kränkning, dels till sveda- och värk-ersättning. Vad som ovan anförts om att barn som upplever familjevåld skall betraktas som brottsoffer bör ges regeringen till känna. Brottsoffer har ett stort behov av information, såväl i samband med själva brottet som information om vad som händer efter polisanmälan. En lagändring ålade polisen skyldighet att informera den drabbade om vart denne kan vända sig för att få hjälp.Trots det fungerar informationen inte tillfredsställande. Kunskapen och medvetenheten om brottsoffers situation måste få större uppmärksamhet inom rättsväsendet och i högre grad påverka rättsväsendets prioriteringar. Vad som ovan anförts om brottsoffers rätt till information bör ges regeringen till känna. 9 Utanförskap Det finns segregerade områden i med stor arbetslöshet och omfattande sociala problem, vilket ofta leder till ett ökat utanförskap och i förlängningen till en ökad kriminalitet. Speciellt i storstadsområdena finns en stor segregation i boendet. Naturliga kontakter och personliga relationer med andra grupper går ofta förlorade i segregerade stadsdelar. Om invandrare och infödda svenskar bor och arbetar tillsammans skapas däremot personliga relationer som ger kunskap om och förståelse för varandra. Bostadspolitiken är därför en central del i skapandet av ett integrerat samhälle. Detta bör ges regeringen till känna. Alla har glädje av fler kontakter med människor från andra länder och kulturer. Det berikar livet och förbättrar möjligheterna på en alltmer internationaliserad arbetsmarknad. Det är ett illusion att tro att vi lever i ett helt jämställt land med liknande möjligheter för alla medborgare. Olika villkor beror inte bara på särbehandlade regler och en undermålig bostadspolitik utan i minst lika hög utsträckning på attityder. I segregerade områden tappar människor lätt framtidstron och tilltron till samhällets förmåga och vilja att avhjälpa problemen. I ett läge där tilltron till samhället går förlorad finns uppenbara risker att grupper skapar egna normsystem som inte är förenliga med det övriga samhällets normer och lagar. Det är främst i sådana miljöer som gängbildningar, drogproblem och grov kriminalitet får fäste bland ungdomar. Segregerade skolor är också problem då många ungdomar med utländsk bakgrund går i klasser med få eller inga svensktalande elever, vilket försvårar kontakten med svenska ungdomar. Detta kan vara en orsak till att ungdomar känner sig utanför det svenska samhället. Invandrarungdomar anmäler sällan när känner sig otrygga eller när de blir trakasserade, diskriminerade, misshandlade. Det är också vanligt att de möts av en negativ attityd av myndigheterna och att åtgärderna kommer . Det räcker inte att tillsätta en grupp poliser/psykologer för att hjälpa dem. Det borde också finnas katastrofgrupper från frivilliga organisationer, exempelvis med de politiska ungdomsförbunden som får kontakt med ungdomarna. Lärarna är alltid de som först märker ungdomarnas beteende. Skolan måste ge klara signaler till föräldrarna, och åtgärder måste sättas in . Det krävs ett omfattande arbete för att öka både självkontrollen och den sociala kontrollen. Detta arbete kan inte enbart skötas av de rättsvårdande institutionerna. Det är ytterst en fråga om allas ansvar, välfärd och fördelningspolitik. Den förda invandrarpolitiken har i stor utsträckning riktat sig till invandrare som grupp utan hänsyn till enskilda individers olika bakgrund och förutsättningar. Detta har bidragit till att invandrarskap förknippats med annorlundaskap. Invandrarpolitiken har, tillsammans med den särskilda administration som byggts upp för att genomföra den, på ett olyckligt sätt förstärkt uppdelningen av befolkningen i vi och dom. Politiken har till viss del motverkat sitt eget syfte och medverkat till att skapa det utanförskap många invandrare och deras barn upplever i det svenska samhället. Politiken har i flera fall också hindrat människor från att komma in på arbetsmarknaden och ta en aktiv del i samhällsarbetet. Familjestrukturen förändras ofta när invandrare kommer till . Eftersom det är barnen som lär sig svenska fortare än de vuxna, är ofta barnen familjens enda kontakt med det svenska samhället. Det är inte ovanligt att det är barnen som berättar för föräldrarna hur det svenska samhället fungerar. Dessa barn och ungdomar upplever att de får ta ett stort ansvar för familjen som föräldrarna kan känna att de tappar sin föräldraroll. Sammantaget leder detta ofta till en väldigt tung familjesituation, som många bär med sig hemska upplevelser från sina hemländer. Människor är olika och har olika förutsättningar och alla måste därför ges likvärdiga möjligheter att ta sin del av ansvaret för det gemensamma och för sina nära. Det är det som utmärker ett humanistiskt samhälle. Avgörande är att människor känner att de har kraft att förändra. Om människor däremot känner hopplöshet och har minimal möjlighet att påverka sin egen situation förtvinar samhället. Strävan i gemenskapen måste vara att människor känner sig behövda, accepterade och att de fyller en funktion i samhället. Vad som ovan anförts om utanförskap och segregation bör ges regeringen till känna. 10 Ett boende för alla Om vi inte kan känna oss trygga i vårt boende, hur ska vi då kunna utveckla en harmoni i samhällslivet i övrigt? Det är vardagstillvaron som formar oss som människor, och många upplever en rädsla för inbrott, överfall, våldtäkt och andra kriminella handlingar i den egna hemmiljön. Framförallt är det unga kvinnor som känner stor otrygghet. Ett stort antal, både kvinnor och män, säger också att de har varit rädda eller otrygga där de bor. Det är de mest kränkande brotten som de uttrycker rädsla för, som exempelvis överfall, våldtäkt och inbrott. Eftersom det ofta är kvinnor och unga människor som känner oro eller rädsla i boendet är det viktigt att ha detta som utgångspunkt i arbetet med att skapa tryggare boendemiljöer. Kommunerna bör i sin planeringsprocess systematiskt gå igenom alla åtgärder som kan vidtas för att vi ska känna trygghet där vi bor. Det är viktigt att lyssna på vad t ex kvinnorna och ungdomarna har att berätta om var och när de känner sig otrygga. Det kan handla om utformningen av den fysiska miljön eller om var kvinnor och ungdomar som känner sig utsatta kan få den hjälp och det stöd de behöver. Diskussionen om kvinnofrid och ungdomsfrid måste vara en naturlig och viktig del i den offentliga debatten och den måste föras på skolorna, på arbetsplatserna och i bostadsområdena. Ett viktigt förebyggande arbete är att planera bostadsområden så att de motverkar kriminalitet. Sterila, storskaliga och anonyma bostadsmiljöer fungerar tyvärr ofta som katalysatorer för vandalism och skadegörelse i alla former. Vi är övertygade om att det går att skapa ökad trygghet i bostadsområden om man planerar kreativa, varma och välkomnande miljöer. Målet måste vara att förvandla anonyma och sterila gårdar och gator till levande och trygga miljöer. Det är viktigt att de boende själva får möjlighet att föreslå förändringar och medverka i genomförandet. Vad som ovan anförts om att brottsförebyggande aspekter alltid bör finnas med i planering av bostadsområden och i samhällsplaneringen i övrigt bör ges regeringen till känna. 11 Narkotika Narkotikaproblematiken är ett övergripande problem som utöver det rättsliga området även berör social- och sjukvården. har lagt fram samlade förslag i arbetet mot narkotika som medverkat till. Det rör sig bland annat om ökad information, ett utökat samråd mellan myndigheter och en utökad kartläggning av narkotikasituationen. I den ökande organiserade brottsligheten är ofta narkotika en del i verksamheten. Alla svenska politiska partier måste fortsatt stå enade i kampen mot narkotika, som vi måste vara observanta på att partier i tenderar ha ett alltmer liberalt synsätt på narkotikan. Vi måste med kraft förhindra ytterligare spridning och fortsätta informationen om narkotikans negativa effekter.Tullen måste få tillräckligt med resurser för att stoppa införseln av olika droger som det skall finnas resurser till vård och behandling för att hjälpa dem som redan blivit fast i sitt beroende. Insatser som syftar till att minska efterfrågan på narkotika har betydelse för den framtida drogutvecklingen. Det finns brister i informationen och kunskapsspridningen. De metoder som har effekt används i alltför liten utsträckning, och det saknas kunskap och resurser att nå utsatta barn och ungdomar. Skolan är den viktigaste arenan för drogprevention eftersom skolan når alla kategorier av ungdomar. Här finns också de bästa förutsättningarna att tidigt observera avvikande beteende och vidta åtgärder. De viktigaste förutsättningarna för ett framgångsrikt drogpreventivt arbete är att detta präglas av flexibilitet, långsiktighet och en struktur som gör att insatserna utgår från ett socialt helhetsperspektiv. Detta bör ges regeringen till känna. Tyvärr är tillgången till narkotika god på den illegala marknaden och priserna sjunker, vilket är särskilt påtagligt i . Ungdomar har lätt att få tag i droger och droger sprids till allt fler grupper. Många ungdomar som inleder med rökning och alkohol har lätt att glida över till bruk av narkotika. En undersökning bland ungdomar i visar att var fjärde elev i årskurs 2 på gymnasiet har prövat narkotika och var fjärde elev i årskurs 9 har druckit starköl den senaste månaden. ökar narkotikabruket i , och dödligheten relaterad till narkotika är bland de högsta talen i . har granskat ( alkohol, narkotika och tobak)-undervisningen och om andra droger vid 83 skolor. Kritik har riktats mot undervisningen såtillvida att inspektörerna menar att nuvarande drogundervisning till och med fått motsatt effekt. Då undervisningen koncentrerats på att tala om risker i stället för förändrade beteenden har man snarare sporrat eleverna att själva testa droger. Alla gymnasieelever har rätt till en bra ANT-undervisning som ska leda till att ungdomar avstår från att testa olika droger. Ett nytt undervisningsmaterial har tagits fram, och uppföljningen av skolornas drogundervisning måste förbättras. Positiva exempel på bra ANT-undervisning måste ockå lyftas fram. På en del orter får unga rabatter i den lokala butiken genom att lova att inte dricka alkohol eller pröva narkotika och på andra orter anslås pengar till en gemensam klassresa om eleverna lovar att vara drogfria. Lokalt engagerade ungdomar och vuxna är viktiga i det drogförebyggande arbetet men det är viktigt att skolan ger alla elever en bra ANT-undervisning. Polis och socialarbetare talar om att vi har en knarkvåg i . har presenterat en mycket oroande rapport om drogutvecklingen bland unga i . Fler dricker mer. Fler missbrukar piller och fler provar knark. Alltfler yngre missbrukare tas om hand för vård, och ett flertal undersökningar har visat att yngres inställning till knark och droger är mer tillåtande . Det är många olika droger som florerat , heroin, ecstasy, amfetamin, GHB m fl. GHB är klassad som narkotika, och redan har dess efterföljare kommit som inte är narkotikaklassificerade. Drogmissbrukare är uppfinningsrika och det hjälper inte med narkotikaklassning en speciell kemisk sammansättning. Det är istället preparatets verkan som ska avgöra när olika kemiska preparat narkotikaklassas. Detta bör ges regeringen till känna. På Internet förmedlas adresser och det annonseras öppet om flera olika droger som kan beställas med leverans . Det krävs ett intensifierat samarbete för att motverka drogförsäljning över Internet, och vi måste åstadkomma ett internationellt samarbete inom området. Det måste också ske en översyn av de varor som erbjuds i Internetannonser och lagstiftas om vad som är lovligt och inte. Detta bör ges regeringen till känna. 12 Övergrepp i rättssak ökar i Det är ytterst allvarligt om vittnen har dragit tillbaka sina vittnesmål efter hot, vilket hänt , och det finns därför skäl att förstärka skyddet för vittnen och målsägare. Hoten mot målsägande och vittnen har dessutom ökat i antal. Vittnenas ställning som en vital del av rättsväsendet måste tryggas genom att skyddet för målsägande och vittnen förbättras. Vittnen bör i ökad omfattning ges stödpersoner som kan hjälpa till såväl under en förundersökningsprocess som under själva domstolsförhandlingarna. Det finns även skäl att skärpa domstolarnas tillträdeskontroll och utreda i vilken mån domstolarnas utformning påverkar vittnenas situation. Det är inte acceptabelt att vittnen eller målsägande inför en förhandling tvingas sitta i samma rum som den åtalade. Vittnesstöd är en angelägen åtgärd i en situation när de känner sig otrygga och osäkra. Den organisation med vittnesstöd som byggs upp i landet måste ha ett långsiktigt mål. Frivilligorganisationerna måste stimuleras vara med i det arbetet som måste ske utifrån lokala förutsättningar så att organisationen byggs upp underifrån. För att vittnesstödet, brottsofferjourer och övrigt brottsförebyggande arbete ska fungera långsiktigt krävs ett statligt administrativt stöd till frivilligorganisationernas arbete. Det arbete som utförs ideellt, med eller utan offentligt stöd, bör ständigt uppmärksammas och stärkas. Vad som ovan anförts om en statlig administrativ hjälp till de ideella organisationerna bör ges regeringen till känna. har antalet dömda för övergrepp i rättssak fördubblats. föll 535 domar som gällde övergrepp i rättssak, jämfört med 262 domar , enligt statistik från . Ökningen har skett successivt. En orsak till ökningen är enligt BRÅ att fler vågar anmäla hoten, men det står klart att det också handlar om en kraftig ökning av antalet hot. Övergrepp i rättssak förekommer också i samband med sexualbrott. har reagerat över dessa oroväckande siffror och därför agerat i för att få till stånd en skärpning. Om inte vittnen och målsägande törs agera i våra domstolar faller en väsentlig del av vårt rättssamhälle. Regeringen har utlovat ett förslag om kraftigt skärpta straff för den som hotar vittnen och målsägande i rättegångar. Detta efter återupprepade krav i från bland annat . Vi har krävt att normalpåföljden för detta brott alltid bör vara fängelse. Då övergreppen sker systematiskt, såsom kan vara fallet då vittnen mot organiserad brottslighet hörs, bör brottet alltid bedömas som grovt. Förutom regeringens förslag om skärpt straff kommer också med ett nationellt handlingsprogram för att stärka vittnens och brottsoffers ställning. Det finns bland annat planer på att upprätta fyra särskilda polisenheter i landet som ska kunna hjälpa utsatta personer med övervakning, skyddat boende, sekretesskydd och ekonomiska frågor. Vi är positiva till idén men anser att istället för att skapa fyra särskilda enheter bör alla polisregioner utbildas. Detta bör komma till stånd relativt snabbt. Vad som ovan framhållits om att utbilda landets polisenheter när det gäller utsatta personer och deras olika behov av hjälp bör ges regeringen till känna. 13 Buggning Buggning ska få användas vid brott som ger fängelse, till exempel grova narkotikabrott, mord och kidnappning. Däremot bör bland andra präster, läkare, advokater och journalister skyddas från att bli hemligt avlyssnade i sin yrkesroll. Det kan röra sig om själavård och bikt, advokaters klientsamtal och journalisternas redaktioner som måste skyddas. Beslut om eventuell avlyssning ska fattas av domstol. Rättssäkerheten ökar genom att offentliga ombud tillåts delta i alla ärenden om hemliga tvångsmedel, till exempel även telefonavlyssning. Ombudet ska inte företräda en enskild misstänkt person utan alla enskilda som kan beröras av avlyssningen. Ombudet ska också kunna överklaga beslut som inte tillräckligt tillgodoser enskildas intressen. Den enskildes integritet måste beaktas ytterst noggrant. anser att detta är en väg att gå för att komma åt den riktigt grova brottsligheten. Vad som ovan anförts om att tillåta buggning vid grova brott bör ges regeringen till känna. 14 Brott mot minoriteter har antalet anmälda brott rubricerade som hets mot folkgrupp ökat dramatiskt. Med största sannolikhet innebär det en tydligt förhöjd nivå gentemot tidigare decennier. Dessa brott särredovisas i statistiken först . När det gäller antalet personer som lagförts för hets mot folkgrupp har det skett en kraftig nivåhöjning, varför det finns starka skäl att anta att så även är fallet med brottsanmälningarna. har utvecklingen varit närmast explosionsartad. Antalet anmälningar rubricerade som hets mot folkgrupp har ökat mycket kraftigt år och steg till 865 anmälda brott . Det är mer än 19 gånger så många brott som . Den stora ökningen av brottsanmälningar berodde både på en faktisk ökning av denna typ av brott och på en ökad anmälningsbenägenhet. Produktionen av rasistiskt och antisemitiskt material ökade till exempel markant , främst under den senare delen. Vitmaktmusiken slog igenom som propagandaform på allvar , och Internet tillkom som ett nytt medium för grupper som hade svårt att nå ut i mainstreammedierna. Det är relativt ovanligt att brottsanmälningar om hets mot folkgrupp leder till att en person kan bindas till brottet. ledde av anmälningarna till åtal, strafföreläggande eller åtalsunderlåtelse, vilket är negativt ur allmänpreventiv synpunkt. Det som vanligtvis händer med brottsanmälningar om hets mot folkgrupp är att de antingen upp med så kallad teknisk uppklaring (besluten brott kan ej styrkas, gärningen ej brott etc.) eller att de i princip lämnas utan åtgärd, det vill säga de förblir ouppklarade till exempel på grund av att spaningsuppslag saknas eller att det inte finns några spaningsresultat. Sammantaget sker detta med närmare tre fjärdedelar av anmälningarna ().