mot · GP02Kr417 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr417av m.fl. (kd)Arkiv, bibliotek och museer Innehållsförteckning Innehållsförteckning 45 Förslag till riksdagsbeslut 46 1 Inledning 47 2 Vårt gemensamma kulturarv 47 2.1 Det synliga kulturarvet 48 2.1.1 Kulturmiljö 48 2.2 Det osynliga kulturarvet 49 3 Arkiv 49 3.1 Regional arkivverksamhet 50 3.2 Folkrörelsearkiv 50 3.3 51 3.4 Kulturarvs-IT 51 4 Bibliotek 52 4.1 Skolbibliotek och barnbibliotek 52 5 Museer 53 5.1 Hyror och ramanslag 54 5.2 Samlingarna 54 5.3 Regionala museer 55 5.4 Enskilda museer 56 5.4.1 56 5.4.2 Statens museer för världskultur 56 5.4.3 Museum 56 5.4.4 57 5.4.5 Forum för levande historia 57 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om resursfördelningen inom anslaget 28:27 Bidrag till kulturmiljövård. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det kyrkliga kulturarvet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn och utvärdering av Arkitekturåret. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om folkrörelsearkiven. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om projektet kulturarvs-IT. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sockennamnen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kulturinstitutionernas hyror. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om den Stockholmsbaserade delen av Statens museer för världskultur. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kvinnomuseer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om museum . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om organisation och utgångspunkt för Forum för levande historia. 1 Yrkande 7 hänvisat till SkU. 1 Inledning Alla människor är en del av kulturen och alla människor har ett ansvar för att vårda och värna den. Kulturarvet besår av en materiell och en immateriell del båda lika viktiga att bevara för eftervärlden. I bevarandet av kulturarvet spelar arkiv, bibliotek och museer en särskild roll och vi anser att de har en uppgift som förenar dem. Deras ansvar ligger i att välja ut vad som ska bevaras, systematisera materialet och sprida information till allmänheten. Alla tre delarna i ABM-institutionernas uppgift måste uppfyllas för att institutionerna ska uppfylla sin roll. Denna gemensamma uppgift förenar ABM-institutionerna men den innebär inte att de är utbytbara. Varje institution har en egenart som måste tas till vara. Vi motionerade om att tillsätta en statlig utredning om möjligheterna till ett utökat samarbete mellan ABM-institutionerna och beslutade glädjande nog att ge oss sitt stöd. Det är en utredning som ska lyfta fram de positiva aspekterna av samarbete och finna de behov som finns för att vidareutveckla de samarbeten som redan pågår. verkar det dock som om regeringen missförstått utskottets begäran. I budgetpropositionen sägs att de avser att göra en utredning av gjorda insatser och vunna erfarenheter. Utskottets begäran innebär inte i första hand en utvärdering av det som redan gjorts utan en utredning av hur samarbetet kan gå vidare och på vilket sätt detta bör ske. Utredningen ska behandla såväl teknisk samordning som möjligheten till samsyn kring verksamheternas uppdrag. Vi anser därför att regeringen med större noggrannhet borde ta till sig utskottets begäran. Det kan inte nog betonas att samarbete inte innebär sammangående. Varje institution måste få bevara sin unika profil och sina unika uppdrag. Genom att stärka varje institutionsform i sin självbild skapas bättre förutsättningar för dem att möta andra. 2 Vårt gemensamma kulturarv Det räcker inte med att endast blicka framåt om man skall uppnå den välfärd som vi så hett eftertraktar. För att färdas väl är det nödvändigt att även veta hur det ser ut i backspegeln. För oss kristdemokrater har detta alltid varit en självklarhet och det är därför glädjande att de snåla vindar som blåste kring kulturarvets väggar har börjat mojna och ersättas av insikt om vårt eget kulturarvs betydelse. Varje människa har ett kulturellt ansvar. Det handlar om att lämna efter sig yttre materiella värden i form av konkreta lämningar, men också om ett för ögat osynligt arv i form av värderingar och normer. Att förmedla båda dessa sidor av kulturarvet till nya generationer är en gemensam uppgift för hela samhället. Att ha god kännedom om sitt eget kulturarv är både en förutsättning för att bygga upp sin egen identitet och för att kunna respektera andras kultur och värden. I mötet mellan kulturer krävs förståelse för att kulturarvet inte är givet en gång för alla, utan ständigt berikas av nya upplevelser, erfarenheter och kontakter med andra länder och kulturer. Att värna och värdera sin egen kultur och bejaka mångfald och värdesätta andra kulturer är förutsättningen för en positiv integration. 2.1 Det synliga kulturarvet Kulturlandskapet, kulturinstitutioner, kulturhistoriska besöksmål, förvaltning och vård handlar om den fasta delen av vårt kulturarv. För denna materiella del av kulturarvet har arkiv, museer och bibliotek ett särskilt ansvar. Registrering, dokumentation, vård, konservering och magasinering ställer stora krav på såväl kunskap, insikt och omsorg som praktisk hantering. Att överleva och förnya sig, att behålla gamla och attrahera nya besökare, att föda deras nyfikenhet och kunskapsiver genom existerande och nya utställningar, ny teknik med mera kräver en genomtänkt plan och pedagogik. 2.1.1 Kulturmiljö Kulturmiljöarbete handlar om insatser för bevarande av delar av det synliga kulturarvet. Från att tidigare ha varit inriktat främst på fornlämningar och särskilt värdefull bebyggelse omfattar arbetet också den historiska kontinuiteten i hela miljön. För är kulturmiljöfrågorna centrala. Med utgångspunkt i den förvaltarskapskapstanke, som är en av hörnpelarna i den kristdemokratiska ideologin, har vi gång efter annan lyft fram betydelsen av det viktiga kulturarbete som bedrivs inom området på olika samhällsnivåer. Inte minst gäller detta det arbete som bedrivs inom av landets hembygds- och fornminnesföreningar som omfattar mer än 400 000 medlemmar. Tillsammans med de insatser som görs av byggnads- och kulturnämnder, länsstyrelser och länsmuseer och kommunala museer samt bidrar man till att förvalta en viktig del av det svenska kulturarvet. Det visar också med tydlighet hur viktigt det är att vi tar ett gemensamt kulturellt ansvar, oavsett nivå och sektor. har antalet byggnader som faller inom ramen för ansvarsområde för kulturmiljövård ökat kraftigt. Det har dock inte skett någon motsvarande höjning av anslagen. Regeringen har istället genomfört sänkningar av bidraget. Det har inneburit att en viktig del av vårt kulturarv bokstavligen står och förfaller. Det är därför glädjande att regeringen i årets budget äntligen insett problemet och höjt anslaget. Vi anser dock att en alldeles för liten höjning, , kommer de ideella organisationerna till del. Hembygds- och fornminnesföreningar är bara två exempel på organisationer som gör ett stort och viktigt kulturmiljöarbete. Vi vill därför omfördela anslaget så att ytterligare kommer de ideella organisationerna till del. Kulturmiljöarbetet är beroende av långsiktig planering. Det är därför anmärkningsvärt att regeringen inte tagit hänsyn till detta i sin planering. har till exempel påvisat vilka problem de mycket stora svängningarna mellan olika års offentliga infrastrukturinvesteringar innebär. För arkitektur och bebyggelseplanering bär varje generation ett dubbelt ansvar att sätta tidstypiska avtryck i sin samtida kulturmiljö och ta ansvar för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Med medvetenhet om det arkitekturhistoriska kulturarvet kan detta leva vidare även i nyproduktion. Ett särskilt ansvar har staten , sedan kyrkan fått en friare ställning, för att bevara det värdefulla kulturarv som våra kyrkor utgör. Regeringen har ett särskilt anslag i budgeten till kyrkoantikvarisk ersättning som ska fördelas mellan olika kyrkor runt om i landet. Vi anser att den ersättning som utgår är alltför låg; regeringen satsar totalt , vilket inte är tillräckligt. är av regeringen utsett till Arkitekturår. Vi anser att det är ett gott initiativ men ser en risk i att de satsningar som görs inte tas tillvara. Vi anser därför att en översyn och utvärdering av året bör genomföras efter satsningens avslutande. 2.2 Det osynliga kulturarvet Det för ögat osynliga kulturarvet i form av en kärna av gemensamma värderingar och principer, historia och tradition, religion och livsåskådning, språk, etiska och moraliska normer är viktiga element i den icke-materiella kulturella utvecklingen. I varje samhälle krävs en gemensam etisk bas. Förmågan till delaktighet och upplevelse i varandras kulturer är också ett viktigt vapen i kampen mot rasism och främlingsfientlighet. Biblioteken är här, tillsammans med skolor, kyrkor, teatrar, andra kulturinstitutioner och frivilliga organisationer av olika slag, naturliga platser för diskussion om människans förutsättningar, livsfrågor och värderingar. De kan bidra till fördjupad respekt för de värden som är en förutsättning för demokratin. 3 om i landet finns ett antal arkiv av olika karaktär som förvaltar betydande arkivbestånd. Det handlar om att vårda och bevara men lika mycket om att ge tillgång till värdefull historia. Dessa samlingar speglar människors egna tankar, föreställningar, handlingar och symboler. Vi kan följa idéer och handlingsmönster i vårt rika kulturarv från tidig medeltid fram till våra dagar; se hur det moderna växer fram på såväl central som regional och lokal nivå. Det är därför viktigt att bevara mångfalden och tillgängligheten på detta område. Det ökade intresset för släktforskning och hembygdsforskning har gjort att arkiven fått ett uppsving när det gäller allmänhetens användning av materialet. Forskarplatserna är hårt utnyttjade, något som naturligtvis är glädjande. visar tillströmningen att vi måste följa utvecklingen med vaksamhet. Redan nu har arkivpersonalens arbetsbelastning med att tillhandahålla material ökat markant. beställdes 175 575 volymer fram vid , under de 106 827 forskarbesök som gjordes (enligt årsredovisning). Inte bara antalet forskarbesök ökar år utan även mängden material som arkiven måste ta ansvar för. I ett samhälle där mängden pappersmaterial är oöverskådligt blir besluten om vad som är intressant att bevara för framtiden allt svårare men också allt viktigare. Trots att avgränsningarna för vad som ska bevaras blir allt striktare är materialökningen enorm. För att göra materialet tillgängligt för forskare fotograferas materialet av successivt till mikrofilm. Bara antalet mikrokort tillgängliga för forskare har ökat med över 700 000. På väg in , i av e-post, mobiltelefoner och internationalisering är det viktigare än någonsin med kopplingen mellan historia, nutid och framtid. Vi måste se över hur vi kan göra tillgängligt för morgondagens forskning. Här står självfallet digitaliseringen i fokus för vårt intresse. Det är, liksom för museerna, nödvändigt att de olika arkivverksamheter som finansieras via statsbudgeten får möjlighet att verka långsiktigt. Regeringen har tidigare visat liten förståelse för detta och har ofta tillfört tillfälliga medel istället för att höja de generella anslagen. Vi ser därför positivt på att årets satsningar är i form av en anslagshöjning. 3.1 Regional arkivverksamhet Syftet med det statliga stödet är att främja regional arkivverksamhet, att få ett nät av väl fungerande regionala arkivinstitutioner i landet och att bättre integrera folkrörelsearkiven i den regionala kulturpolitiken. Trots att besöken vid de regionala arkiven ökar och de har blivit en allt större resurs för både privat och offentlig sektor ligger anslaget även oförändrat. Många av de regionala arkiven brottas med stora ekonomiska problem. Trots att arkiven genomgått en stark utveckling och fått ett vidgat arbetsfält, bland annat i syfte att tillgängliggöra samlingarna för bredare användargrupper, har resurserna relativt sett inte ökat. Det statliga stödet ligger fortfarande kvar på den nivå det hade när det infördes . Att samla in och säkerställa information, att göra den tillgänglig och dessutom arbeta aktivt för att fler skall få tillgång till samlingarna kräver betydligt större resurser än arkiven har till sitt förfogande. Särskilda utvecklingsinsatser i form av exempelvis arkivpedagogik behöver också göras. 3.2 Folkrörelsearkiv En del av de regionala arkiven är folkrörelsearkiven. menar att satsningen på industrisamhällets kulturarv, folkrörelsearkiven och ska ses som en helhet. Ute i landet är det vanligt att arkivmaterial från arbetarrörelsen finns på folkrörelsearkiven och därför ska bidrag till kanaliseras denna väg. har regeringen genomfört en bred satsning på industrisamhällets kulturarv, med sammanlagt . stöder satsningen men har genomgående poängterat att även folkrörelsearkiven bör få del av dessa medel. har arbetat konkret och aktivt på detta område. Det finns till exempel inte en bruksort i landet som inte har eller har haft ett mer eller mindre omfattande folkrörelseliv. Det kan handla om fackföreningar, nykterhetsrörelser, idrottsrörelser, frikyrkor med mera. Genom folkrörelsearkiven kan vi få en mycket god bild av hur arbetarna, tjänstemännen, barnen och de hemarbetande hade det både i sitt arbete och på sin fritid. Det ideella arbetet färgas nämligen alltid av den aktuella livssituationen. Det märks på foton och affischer, i brev och verksamhetsberättelser och protokoll. Detta ger en helhetsbild av arbetarnas historia och det industriella kulturarvet. Eftersom regeringen inte hörsammat våra krav på att folkrörelsearkiven skulle få del av satsningarna till har de fått stå tillbaka . För att delvis kompensera för detta och för att möjliggöra det viktiga arbete som sker vid folkrörelsearkiven föreslår en höjning av anslaget med . 3.3 har till uppgift att samla in, bevara, vetenskapligt bearbeta och ge ut material om bland annat ortnamn. Det skall också avge yttranden i ärenden om ortnamn och granska förslag till namn på allmänna kartor. Många ortsnamn har på ett ogenomtänkt sätt tagits ur bruk, inte minst genom att adresseringssystemet förändrats. Ortnamn är viktiga både från historisk synpunkt och som identitetsskapare. När det gäller ortsnamn vill vi särskilt uppmärksamma frågan om de svenska socknarnas framtid. I utredningsbetänkande Folkbokföring efter statkyrkareformen föreslås att begreppet territoriell församling tas bort ur folkbokföringen och i stället sker kommun- och fastighetsvis. Vi är precis som mycket negativa till en sådan förändring och menar att socknarna utgör en omistlig del av det svenska kulturarvet. Att ta bort sockennamnen skulle även innebära ett dråpslag mot släktforskare. som beslutar i frågan har som svar på tidigare motioner hänvisat till att en utredning pågår inom och yrkandena har därför avslagits. Vi står dock fast vid vårt ställningstagande att sockennamnen bör finnas kvar i folkbokföringen. För att garantera sockennamnens framtid anser vi att sockennamnen liksom ortnamnen bör få lagstöd. 3.4 Kulturarvs-IT Kulturarvs-IT är ett treårigt projekt vars syfte är att öka tillgängligheten till kulturarvet samt ge funktionshindrade personer arbete. Tanken är att arkivmaterial, fotografier och föremålssamlingar skall bli tillgängliga genom digitalisering. Regeringen har föreslagit att projektet ska förlängas . bedrivs detta projekt främst i , och . bedömer fortfarande att fler orter skulle kunna medverka i projektet som är mycket omfattande. Hos SVAR som är förlagd till och som är en byrå i finns redan utrustning, lokaler och kunnande som kan utnyttjas i . Vi föreslog att antalet kommuner skulle utökas till att också gälla och . Vi menade att detta skulle möjliggöra både utnyttjandet av redan gjorda investeringar och tillgång till kompetens inom ramen för det treåriga projektet. 4 Bibliotek De svenska folkbiblioteken omfattas med värme av stora delar av befolkningen. Från början startade de på initiativ av enskilda eller föreningar med ett starkt intresse av att göra böcker lättillgängliga för alla. När kommunerna dragit ned stödet till biblioteken har nya föreningar bildats för att bevara verksamheten. har den också tagits över av föreningarna, till exempel för att en filial skulle kunna leva vidare eller ha generösare öppettider. Det finns stora möjligheter för biblioteken i framtidens samhälle. Biblioteken är för de flesta en naturlig plats att vända sig till för att inhämta kunskap. Biblioteken som alltid haft en folkbildande roll borde därför ses som en självklar aktör i visionen om det livslånga lärandet. av alla svenskar besökte ett bibliotek, vilket visar på den enorma spridning biblioteken har. Det finns ingen annan kulturinstitution som har ett så högt antal besökande. Till skillnad från de flesta andra kulturinstitutioner har dessutom besökarantalet ökat och det är framför allt bland dem som enbart har förgymnasial utbildning som den största ökningen skett. införde en bibliotekslag. Vi såg en risk i att en lag som reglerar en miniminivå för biblioteksstandard i en kommun lätt kan bli ett tak istället. Regeringen arbetar nu med en omarbetning av bibliotekslagen och vi antar att den då utvärderat vilka resultat lagen fått. Vi ser därför fram emot att behandla denna fråga ytterligare under det kommande riksdagsåret. 4.1 Skolbibliotek och barnbibliotek Att främja barns läsande är en ovärderlig uppgift för biblioteken och här spelar naturligtvis skol- och barnbiblioteken en särskilt viktig roll. Svenska folket är ett läsande folk och antalet människor som nöjesläser böcker har ökat . Inom en grupp har dock läsandet minskat och det är bland den yngsta gruppen i mätning, 914-åringar. Det är en oroande trend och biblioteken kan spela en viktig roll för att bryta den. Barn- och skolbibliotek kan locka barn till läsning, att visa barnen njutningen med att läsa. Genom att utgå från barnens eget intresse och nyfikenhet kan biblioteken fånga barnens intresse för läsning. Skolbiblioteken är tyvärr en undervärderad resurs på många skolor. har de utarmats på många håll. Skolbibliotekarier har blivit sällsynta och urvalet av böcker är ofta föråldrat. Ofta är det någon av lärarna som någon timme ansvarar för . När det inte finns tillgång till en bibliotekarie kan inte utnyttjas på ett effektivt sätt. översyn av skolbiblioteken bekräftar bilden av att kvaliteten är mycket ojämn. Vi ser därför positivt på regeringens aviserade satsning på skolbiblioteken. 5 Museer Museerna ansvarar för en stor del av det materiella kulturarvet. De har ett ansvar för att föremålen bevaras men också för att de finns tillgängliga för allmänheten och forskarsamhället. I bevarandet ligger också samlandet. Det ligger i museernas uppgift att besluta om vad från vår egen tid som ska bevaras. Det är en uppgift som i sig är avgörande för kulturarvet. Det är vi, här och , som genom museerna fattar beslut om hur framtidens människor kommer att se . Den utåtriktade verksamheten på ett museum bör syfta till att skapa ökad förståelse för vårt kulturarv och stimulera människor till att ställa frågor om sig själva, om vårt samhälle och våra värderingar. Föremålen i ett museum har en unik förmåga att ge upplevelser och det är i det som särarten i museets utåtriktade verksamhet ligger. Upplysningsarbetet får sin karaktär genom de specifika pedagogiska möjligheter som föremålen erbjuder. Museerna är en naturlig plats för diskussion om människans förutsättningar, livsfrågor och värderingar under olika tidsepoker både i och i andra delar av världen. I arbetet för att motverka främlingsfientlighet och rasism kan därför museernas roll inte nog poängteras. De skulle i ännu högre utsträckning än kunna bidra till att skapa fördjupad respekt för de värden som är en förutsättning för demokratin. Genom museerna kan den historiska erfarenheten utnyttjas för att ge perspektiv på olika frågor när det gäller att hantera nuets problem och välja framtidsriktning. I museernas verksamhet ligger att med ett vetenskapligt förhållningssätt finna ny kunskap om föremålen och dess plats i historien. De måste vara behjälpliga för forskare för att på så sätt bidra till ny kunskap om vår historia och framtid. vill arbeta för att långsiktigt bevara samlingarna, öka tillgängligheten till museerna och nå nya grupper av besökare. Upprepade gånger har vi påpekat att det är det långsiktiga arbetet vid museerna som behöver stöd. År för år behöver museerna fortsätta sitt arbete med kunskapsuppbyggnad, vård och underhåll av samlingar, arkiv och bilder, rådgivning och information. Den statliga budgeten måste fokuseras på långsiktiga, inte tidsbegränsade bidrag. Vi känner stor oro för museerna, eftersom vi menar att regeringen, trots att man nu har insikt om hur problembilden på museisidan ser ut, undanlåter att ta ett samlat grepp för att förbättra situationen. Vår oro handlar till stor del om regeringens bristande långsiktighet när det gäller samlingarna, men även om hur de hanterar hyreskostnaderna. 5.1 Hyror och ramanslag Museernas ekonomiska situation är på många håll ansträngd och otydligheten om vad som gäller och skall gälla skapar en villrådighet som är olycklig för alla inblandade. Pengar dras först in för att därefter komma tillbaka och kompenseras. Stöd som utlovas för ett museum uppfylls inte med nödvändighet ett annat. Dessutom vet vi nu att av många museers anslag går mer än hälften till hyreskostnader. betalar kulturinstitutioner vad kallar marknadshyror eller marknadsliknande hyror. Staten sätter alltså genom ett statligt verk hyror som om fastigheterna och verksamheterna vore kommersiella. En sådan hyressättning är inte realistisk för vissa kulturbyggnader eftersom verksamheten är intimt förknippad med byggnaden, till exempel Operan och . Marknadshyror förutsätter att verksamheten kan överväga att flytta om de inte anser att hyresvillkoren är rimliga. Det är inte en möjlighet för dessa kulturinstitutioner. När systemet infördes kompenserades institutionerna fullt ut för den hyreshöjning som marknadstänkandet ledde till. har denna kompensation i många fall urholkats och /95 ges ingen automatisk kompensation för ökade hyreskostnader. Utöver detta har regeringen också fråntagit museer och andra kulturinstitutioner incitamentet att försöka sänka sina hyreskostnader, eftersom ramanslaget sänks med motsvarande summa om hyrorna förhandlas ner. Regeringen har i årets budget presenterat en lösning för några av kulturinstitutionern: Operan, , , och Historiska museets huvudbyggnader får sänkta hyror. Sänkningen får dock ingen reell effekt eftersom regeringen även sänker anslagen med motsvarande summa. Det innebär i sin tur att de ekonomiska satsningar som regeringen presenterar för dessa institutioner enbart blir ett återförande av ett redan sänkt anslag. Dessutom väljer regeringen att inte ens kommentera hyresproblemen för andra kulturinstitutioner. Som exempel kan nämnas och som betalar av sina anslag i hyror och Svenskt visarkiv vars hyra blivit så hög att det kan tvingas lägga ned verksamheten. Vi anser att regeringen bör återkomma med besked om hyressituationen för samtliga kulturinstitutioner. 5.2 Samlingarna På museerna finns ett fortsatt stort eftersläpande behov av vård, registrering, dokumentation och digitalisering. Det vet regeringen. Det var också en av anledningarna till att man inom ram lät arbetslösa göra en insats för museisamlingarna. Mycket har blivit bättre, men ännu återstår betydande behov av ändamålsenlig förvaring för samlingarna. Vi har påpekat detta men trots det sker inga satsningar från regeringens sida. Regeringen har tidigare förklarat frånvaron av satsningar med att de först ska göra en särskild granskning av de centrala museernas magasinsituation.