mot · GP02So358 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:So358av m.fl. (m)Från monopol och beroende till mångfald och välfärd 1 Sammanfattning Trots världens högsta skatter finns det stora brister i den svenska välfärden. Vårdköer, socialt och ekonomiskt utanförskap och bristande samordning mellan olika ansvarsområden är allt fler människors vardag i socialdemokraternas . De uppgifter som sköts av den offentliga sektorn har med tiden blivit allt flera. Men den stat, landsting eller den kommun som tar på sig allt för många uppgifter riskerar till slut att misslyckas med dem alla. Det offentliga måste koncentrera insatserna på det som ingen annan i samhället kan eller bör göra. Det handlar t.ex. om att alla oavsett inkomst och hälsotillstånd skall ha rätt till god vård och omsorg . De offentliga monopolen är nu på väg att rämna och lämna plats för mångfald. Men reformer som öppnar för mångfald är inte bara ett nödvändigt steg för att få en vård och omsorg som kan möta behoven. Det handlar också om respekt för den enskildes vilja. Vi anser att ett underifrånperspektiv måste ersätta det ovanifrånperspektiv som fått styra utvecklingen av välfärdssystemen. Det är först när de har den enskilda människan som utgångspunkt som de kan förbättras. Utgångspunkten måste vara att alla människor har en egen unik historia, egna problem och behov. För att välfärdssystemen skall kunna hantera mångfald måste de också förmå se mångfald. måste de kunna se hela människor, d.v.s. människors hela problembild för att de skall kunna få rätt stöd. Vi menar att detta är möjligt med nytänkande och sektorsöverskridande arbetsformer. Vi vill införa en mångfaldens välfärd som kan sammanfattas med följande tre punkter: Gemensam finansiering av tjänster som innebär en omfördelning av risker mellan individer eller som syftar till lika förutsättningar. Rätt att välja mellan olika alternativ för dem som nyttjar tjänsterna. Mångfald i utbudet av tjänsterna. Bara med en mångfaldens välfärd kan välfärden bli hållbar i när kraven på välfärdstjänster växer allt snabbare. Vi anser att det nu behövs en samlad strategi för att öppna vård och omsorg för variation, valfrihet och nya driftsformer. Först då säkras kvaliteten, och sjukvården ges förutsättningar att bli en blomstrande framtidssektor. Vi vill införa en nationell vårdgaranti. Ingen skall behöva vänta mer än på operation eller behandling. Om det egna inte klarar detta skall patienten ha rätt att få vård hos ett annat landsting eller privat vårdgivare. Vi vill införa en obligatorisk hälsoförsäkring som omfattar alla. Den skall finansieras av en inkomstberoende avgift och gälla oavsett den enskildes hälsotillstånd. Försäkringen innebär att pengarna följer patienten och tillfaller den vårdgivare patienten väljer. Den ökar patientens inflytande och gör att alla får vård på lika villkor. Vi ser ett mycket stort reformbehov inom . Det är viktigt att kommunerna kan prova nya verksamhetsformer. Det ger ny kompetens och nödvändig avlastning för att skall ges bättre förutsättningar att fullfölja sina uppgifter. Vi vill öka mångfalden inom hela den sociala sektorn för att människor skall kunna försörja sig genom eget arbete och i andra hand ges det stöd som behövs för att de skall kunna leva ett värdigt liv. Ett engagerat och målmedvetet arbete för att skapa mångfaldens välfärd bäddar för en snabb utveckling i riktning mot både större frihet, starkare utveckling och ökad trygghet. Med mångfalden som ledstjärna kommer människors sökande efter bästa välfärd samt personalens vilja att styra utvecklingen av välfärden att stå i centrum. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 23 2 Innehållsförteckning 25 3 Förslag till riksdagsbeslut 26 4 2001 27 4.1 Inledning 27 4.2 Fast i skatte- och bidragsfällan 27 4.3 Den orättvisa vården 28 4.4 Missnöjet växer 29 5 Ett nytt klassamhälle den socialdemokratiska modellens slutprodukt 30 5.1 Monopol i stället för mångfald 30 5.2 Skatterna stjälper i stället för hjälper 31 5.2.1 Skatten är låginkomsttagarens största utgift 32 5.3 Bidragsberoende och arbetslöshet har rotat sig i 33 5.3.1 Socialbidraget en slutgiltig förvaringsplats 33 5.3.2 Arbetslöshet trots högkonjunktur 33 5.3.3 Fast i fattigdomsfällan 34 5.3.4 Otydlighet och brist på helhetssyn 34 5.4 Sjukvårdens misslyckande 35 5.4.1 Köer och åter köer 35 5.4.2 Patienten saknar rättigheter och inflytande 36 5.4.3 Missnöjd personal som helst vill göra något annat 37 5.4.4 Förbudspolitik hindrar mångfald och utveckling 38 5.5 Människor betalar med välfärd, valfrihet och trygghet 39 6 Mångfaldens välfärd 39 6.1 Utgångspunkter 39 6.2 Vård 40 6.2.1 Inför nationell vårdgaranti 40 6.2.2 Valfrihet och konkurrens stärker patientens ställning 41 6.2.3 Från samhällsekonomiskt ok till grogrund för företagande och tillväxtmotor 42 6.3 Självhjälp i stället för omhändertagande 44 6.3.1 Arbete för alla kräver öppenhet och rörlighet 44 6.3.2 Det måste alltid löna sig att arbeta 45 6.3.3 Nya driftsformer i 45 7 Slutord 46 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om mångfald och välfärd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fria etableringar och konkurrens. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nationell vårdgaranti och obligatorisk gemensamt finansierad hälsoförsäkring. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nya driftsformer i . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att socialpolitiken skall vara ett instrument för att bryta utanförskap och bidragsberoende. 4 2001 4.1 Inledning har gått från att vara ett land där allas möjlighet att förbättra sin egen situation varit samhällets grund, till att vara ett land där allt fler sitter fast i bidragsberoende. Den värdighet som följer av att kunna försörja sig på sin egen inkomst har tagits ifrån ett stort antal människor, liksom rätten att välja den vård man har förtroende för. Antalet personer som är beroende av socialbidrag för sin försörjning var ungefär 600.000. Därtill skall läggas alla dem som är beroende av andra inkomstrelaterade bidrag för sitt uppehälle. bär låginkomsttagarna en orimligt stor skattebörda med totalt sett sex av tio inarbetade kronor att betala i skatt. Minst 80.000 människor väntar på operation eller behandling. Av dessa är det minst 75.000 som väntar . Bakom dessa siffror finns lika många enskilda människor var och en med sin unika livssituation och historia. 4.2 Fast i skatte- och bidragsfällan En av dessa är den ensamstående mamman . Hon har en 65-procentig tjänst som personlig assistent. För att komma upp i heltid arbetar hon extra som timanställd i vården. konstaterar att för varje timme hon arbetar extra förlorar hon lika mycket i bidrag. För sin son, som har diagnosen damp, får hon ett trekvarts vårdbidrag. Men eftersom detta delvis räknas som inkomst reduceras bostadsbidraget i samma utsträckning. Faktum är att hon inte längre törs ta emot bostadsbidrag eftersom hon i efterhand får betala tillbaka 3.000 pengar som hon inte har. Fyllda försöker uppfylla sin dröm om att ta körkort. Hon har sparat länge bara för att ha råd till ett körkortstillstånd, men har inte gått till tandläkaren . hör till dem som hamnat i en skattefälla, där utdelningen på den egna ansträngningen är minimal. Hon och många andra sitter fast i en situation som de med dagens system har stor svårighet att ta sig ur. Per , , är en av många som fått nog av att leva på bidrag. Situation har gett honom nya möjligheter. Situation är en obunden tidning som säljs framgångsrikt i av hemlösa. Situation har ett djupt socialt engagemang där tidningen är en viktig del. Genom att hemlösa får möjlighet att ta eget ansvar och att tjäna ihop egna pengar läggs grunden till ett återinträde i samhällets gemenskap. Situation erbjuder hjälp till självhjälp. kan Per klara sig hjälpligt. Han har möjlighet att betala de som kostar. Trots att Situation endast ger honom en minimal inkomst menar att egenvärdet ökar och viljan att förbli drogfri är stark. Per levde förr ett ordnat liv, men efter skilsmässa blev det mer alkohol som sedan avancerade till hasch- och amfetaminmissbruk. Trots detta skötte han sitt jobb som grafiker men sades slutligen upp 1990. Per blev hemlös och levde på socialbidrag. Till en början var han tacksam för bidraget, men kände sig med tiden alltmer värdelös och underlägsen. Trots erfarenhet som grafiker tappade arbetsgivarna intresset för honom när det kom fram att han levde på bidrag. Per säger till : Jag tror inte att någon person vill leva på socialbidrag utan att göra rätt för sig, men det får man inte. Man tar bara emot pengarna och förväntas inte göra någon motprestation och det är så passiviserande. och delar sin situation och sina upplevelser med många andra. Anledningarna till att de hamnat där skiljer sig åt, men resultatet är detsamma en återvändsgränd med frustration, isolering och social desperation som följd. Att människor som inget hellre önskar än att försörja sig på eget arbete och egna ansträngningar inte får göra det utan i stället hänvisas till bidrag är en tragedi för dem. I förlängningen finns risk för att det uppstår en kultur där valet att ge upp och se de offentliga systemen som en naturlig bas för försörjning tar överhanden. En vidare konsekvens är att tvingas lägga en stor del av tiden och resurserna på insatser som huvudsakligen beror på enskilda personers systemförorsakade försörjningsproblem, som människor med svåra sociala problem inte får stöd och hjälp . Det gäller människor som hamnat i missbruk eller drogberoende, liksom barn och ungdomar som far illa, funktionshindrade som behöver extra insatser, personer som behöver extra stöd för att kunna tillgodogöra sig utbildning eller personer som behöver jämna ut oddsen för att kunna konkurrera på arbetsmarknaden. finns tydliga exempel på att systemet inte ens förmår ge människor den hjälp de formellt blivit beviljade. 4.3 Den orättvisa vården klarar inte landstingen att fullgöra sin mest angelägna uppgift; att ge god vård ! Så här skriver från i : Jag blir nu bedrövad när jag får stå och se på när min käre far tar sig genom livet på kryckor. En utsliten höft smärtar dygnet runt och gör livet till en mardröm. En remiss gav honom beskedet att han kan vänta sig få förtur på operation det vill säga . Hur många människor går och lider på grund av att de inte får den vård de betalat skatt för? Är det verkligen meningen att de ska ta sina sparade slantar och betala en operation i ett annat län? Att betala skatt hela sitt yrkesverksamma liv garanterar på intet sätt att man får vård . Det är snarare så att det system som styr resurser till vården , i kombination med avsaknad av möjligheter och rättigheter att välja vårdgivare, ger upphov till väntetider och onödigt lidande. i den norra sjukvårdsregionen har föreslagit att de fyra Norrlandslandstingen inte skall ge möjligheter för patienter att kunna få vård utanför Norrlandslandstingen. Landstingen har senare beslutat följa samverkansnämndens rekommendation. Detta visar att villkoren för att få vård inte är desamma i hela landet. Möjligheterna till rätt vård avgörs av var i landet man bor i stället för av den enskilda patientens vårdbehov. Att möjligheterna till vård är mycket bättre i de borgerligt styrda landstingen är ett faktum eftersom en vårdgaranti erbjuder patienterna behandling . sammanställning av väntetider till behandling visar också att väntetiderna generellt sett är längre i socialdemokratiskt styrda landsting. I de borgerligt styrda landstingen har ett omfattande förändringsarbete skett för att ge patienten vård . Det är därför anmärkningsvärt att regeringens enda verkliga insats inom sjukvårdsområdet har varit att förhindra det förändringsarbete som sker i de borgerliga landstingen. En man från borgerligt styrda landsting fick tack vare vårdgaranti en kranskärlsoperation vid Scandinavian Heart Center vid sjukhuset i . På samma avdelning låg en man från som fått samma operation. Den fick han dock inte betald av sitt hemlandsting. Operationen kostade , plus rehabilitering. Mannen från var lyckligt lottad. Han hade en privat försäkring som täckte kostnaderna. Den sjukvård han betalt skatt för i hela sitt liv kunde inte hjälpa honom när han behövde den. Till skillnad från de flesta människor hade han egna medel. Men alla de som p.g.a. höga skatter inte kunnat spara en slant eller haft råd med försäkringspremien, skall inte de få vård ? Eftersom de inte får det, hur är det då möjligt att begära att samma människor skall betala världens högsta skatter? När möjligheter och rättigheter inskränks är det de ekonomiskt starka grupperna som klarar sig bäst, d.v.s. de som har råd att teckna egna försäkringar eller betala direkt ur egen ficka. Resultatet av många års misskötsel av vården är en orättvis vård där en mycket avgränsad ekonomiskt stark grupp har råd att via privata försäkringar gå förbi köerna eller få den vård det egna inte klarar av att erbjuda. 4.4 Missnöjet växer Misstron mot det offentliga välfärdssystemet yttrar sig i en ökad efterfrågan på privata försäkringar från både privatpersoner och företag för sina anställda. En undersökning, som beställts av TCO, visar att totalt och av åldersgruppen känner ett stort behov av att teckna en egen sjukvårdsförsäkring. Antalet tecknade försäkringar är cirka 145.000 och har en beräknad tillväxttakt på . Allt fler visar också intresse för en allmän försäkringslösning för äldrevården. En visar att hela sex personer av tio inte litar på att de kommer att få den äldrevård de kanske kommer att behöva . Misstron mot att dagens sjukvårdssystem skall kunna fullgöra sina uppgifter är med andra ord utbredd. Men det är inte bara efterfrågan på försäkringar för vård och omsorg som växer. Även kompletterande privata arbetslöshetsförsäkringar och försäkringar som täcker inkomstbortfall vid sjukdom väcker allt större intresse. Detta talar sitt entydiga språk; den svenska välfärden har urholkats och människor känner inte längre tillit till det offentliga välfärdssystemet. Människor känner sig nödgade att betala för samma sak två gånger. Men det är endast de som har de ekonomiska möjligheterna som har möjligheten att välja. De med lägre inkomster och stor försörjningsbörda tvingas även fortsättningsvis att förlita sig på en bristfällig välfärd, trots att det är just här de människor finns som bär den tyngsta skattebördan och som löper störst risk att hamna i skatte- och bidragspolitikens fattigdomsfälla. 5 Ett nytt klassamhälle den socialdemokratiska modellens slutprodukt 5.1 Monopol i stället för mångfald Den socialdemokratiska välfärdsmodellen präglas av en ambition att ta hand om människor i stället för att hjälpa dem att stå på egna ben, d.v.s. hjälp till självhjälp, hjälp att starta eget, hjälp att förverkliga idéer. Omhändertagandet var en välvillig reaktion på äldre tiders Fattigsverige, som saknade både resurser och ibland även vilja att bistå människor med akuta eller långvariga sociala problem eller när de behövde sjukvård. förstärks klyftor i arbetsliv, i utbildning och i vård genom en politik som hindrar i stället för hjälper människor att lösa sina problem, som ser monopol och politikerberoende som viktigare än mångfald och självständighet. I socialdemokraternas har människor tvingats träda tillbaka för storskaliga politiska ambitioner. De enskilda människornas, familjernas och hushållens svängrum har inskränkts till att endast marginellt kunna påverka sina liv med egna beslut. Det dagliga livet har i stället hamnat i politikernas händer. Denna utveckling kan spåras i och omtalade arbete i befolkningsfrågan : Socialpolitikens viktigaste uppgift, dess omedelbara syftemål är att organisera och styra den nationella konsumtionen... Det kommer icke att framstå socialt likgiltigt vad människor göra av sina pengar: vilken bostadsstandard de hålla, vad slags föda och kläder de köpa och framför allt i vad mån barnens konsumtion blir tillgodosedd. Tendensen kommer i alla fall att gå emot en socialpolitisk organisation och kontroll, ej blott av inkomsternas fördelning utan även av konsumtionens inriktning inom familjerna. Inriktningen på socialdemokraternas socialpolitik präglas än av makarna synsätt. Resultatet är en sociallagstiftning som inte förmår att förebygga eller ens skapa medel att möta och åtgärda enskilda människors sociala problem. I stället har den blivit ett instrument att dirigera konsumtionen. Med generella välfärdslösningar har socialpolitiken i mångt och mycket kommit att styra enskilda människors ekonomiska beteende. Det gäller såväl efterfrågan på generella bidrag som det enahanda utbudet av välfärdstjänster och inskränkta möjligheter till sparande. Så har socialdemokratin lyckats med att göra alla till välfärdsstatens klienter klienter hos de offentliga monopolen med ytterst begränsade valmöjligheter. Man har skapat ett samhälle där det är viktigare för människorna vilka bidrag politikerna delar ut än vad de gör själva. Denna utveckling har möjliggjorts genom att begreppet välfärd och solidaritet i har kommit att uppfattas som liktydigt med offentliga insatser. Ju större offentliga åtaganden, desto större är välfärden och solidariteten enligt detta synsätt. Det har blivit ett samhällssystem som varken förmår se eller ta vara på samhällets inneboende krafter. Enskilda människors ambitioner, kunskaper och engagemang slösas bort. Det mångfasetterade civila samhällets organisationer som samfund, stiftelser och humanitära sammanslutningar med vårdpolitiska inriktningar är resurser som inte tas tillvara. Därmed går man också miste om mycken professionell kunskap. 5.2 Skatterna stjälper i stället för hjälper Världens högsta skattetryck har rättfärdigats av idén att staten allena står som garant för välfärden. Men med detta tankesätt har två stora misstag begåtts, dels har välfärdsbegreppet förvanskats, dels har man inte brytt sig om skattetryckets sociala perspektiv. första hälft utvecklades i stort sett som många andra länder. En skillnad är det ekonomiska försprång fick vid seklets mitt efter att ha hållit sig utanför de två världskrigen. låg det svenska skattetrycket ännu strax under . Men sedan tog en mycket medveten skattepolitisk utveckling fart som motiverades med att samhället är mer solidariskt ju högre skatterna är. höjdes skatten kraftigt. Räknat fram till har skatten procentuellt sett stigit snabbare än reallönerna. Resultatet är att det främst är de med låga och måttliga inkomster som fått det allt svårare att klara nödvändiga utgifter med det som är kvar av lönen efter skatt. För att kunna täcka ett offentligt utgiftstryck som omfattar mer än halva samhällsekonomin, är det ofrånkomligen låg- och medelinkomsttagare som får bära den i särklass största skattebördan. Om staten konfiskerade alla inkomster som ligger över gränsen där statlig inkomstskatt tas ut (/månad) skulle detta räcka till av den statliga budgeten. Hårt beskattade låginkomsttagare är således en förutsättning för den socialdemokratiska samhällsmodell, som paradoxalt nog motiveras med att den behövs för att hjälpa just låginkomsttagare. Men de höga skatterna stjälper snarare låginkomsttagare än hjälper dem. De klarar inte de dagliga utgifterna, än mindre spara och få ett större oberoende. De har blivit bidragsklienter. 5.2.1 Skatten är låginkomsttagarens största utgift Låginkomsttagare får mindre än hälften kvar efter skatt. Hushåll med en inkomst som motsvarar socialbidragsnormen betalar, lågt räknat, av det deras arbete genererar i olika former av skatter. Denna rundgång gör att många som de facto skulle kunna försörja sig på sitt eget arbete i stället tvingas förlita sig på bidrag. För en ensamstående motsvarar socialbidragsnormen en bruttolön på . Även på denna låga inkomstnivå, som alltså motsvarar socialbidragsstandard, är skattetrycket mycket hårt. Den totala skattebelastningen är mer än . Det innebär att över hälften av det arbetsgivaren betalar för att få arbetet utfört går åt för att betala skatt. Tabell 1 Arbetsgivarens arbetskraftskostnad 11.070 Arbetsgivaravgifter 2.735 Bruttolön 8.335 Egenavgifter 585 Inkomstskatt 1.625 Nettolön 6.125 Moms och fastighetsskatt 730 Totalt efter skatt Totalt ovanstående skatter För en familj med två barn motsvarar socialbidragsnormen en bruttolön på . Vid denna inkomstnivå är skatteuttaget , vilket motsvarar av arbetsgivarens totala arbetskraftskostnad. Tabell 2 Arbetsgivarens arbetskraftskostnad 23.575 Arbetsgivaravgifter 5.825 Bruttolön 17.750 Egenavgifter 1.240 Inkomstskatt 4.355 Nettolön 12.155 Moms och fastighetsskatt 1.765 Totalt efter skatt Totalt ovanstående skatter Värt att notera är att vi utgår från att varken bensin, tobak eller alkohol konsumeras i något av hushållen. Vid sådan konsumtion ökar skatteandelen ytterligare, som en följd av de höga punktskatter som läggs på dessa varor. Fastighetsskatten betalas av alla boende, oavsett om de är hyresgäster, bor i småhus eller bostadsrätt. I våra exempel ingår den som en del av hyran. Exemplen visar tydligt att ekonomin pressas mycket hårt av skatten redan vid låga inkomster. Marginalerna är små och oförutsedda, större utgifter kan innebära en katastrof. Det är svårt, oftast omöjligt, att genom egna insatser förbättra sin ekonomiska situation. Världens högsta skatter må kritiseras för att de hämmar den ekonomiska utvecklingen, men dess mest tragiska effekt är utan tvekan att människor berövas möjligheter att forma sina egna liv. Socialdemokraternas har blivit ett land där skattetrycket gör det svårt för många att leva på sin lön. 5.3 Bidragsberoende och arbetslöshet har rotat sig i 5.3.1 Socialbidraget en slutgiltig förvaringsplats Socialbidraget var från början avsett att vara en tillfällig hjälp vid tillfälligt svåra situationer. I stället har det för många blivit en permanent inkomstkälla. Tack vare god konjunkturutveckling har antalet bidragsberoende minskat . Men trots detta har allt fler blivit beroende av bidrag . Denna utveckling är oacceptabel av flera skäl. Att människor låses fast i fattigdom med små möjligheter att förbättra sin situation genom arbete är förödande särskilt för unga människors inställning till arbete och bidrag. Barn och ungdomar som växer upp i en miljö, där ingen omkring dem lever på eget arbete, löper stor risk att som vuxna hamna i ett socialt utanförskap. växer cirka 200.000 barn upp i socialbidragsberoende familjer. Antalet motsvarar hela två årskullar. 5.3.2 Arbetslöshet trots högkonjunktur fick 400.000 personer socialbidrag för att klara sina dagliga utgifter. Att så många trots högkonjunktur är beroende av socialbidrag är ett tydligt tecken på en arbetsmarknad som inte fungerar, utan som i stället utestänger människor. har haft så hög arbetslöshet under en högkonjunktur som . Antalet arbetslösa sjunker men alldeles för långsamt. Med dagens takt skulle det ta innan alla var tillbaka i arbete. Cirka 400.000 personer färre har jobb jämfört . Men problemet är inte att det saknas arbeten som behöver utföras, utan att den politik som förs utestänger människor från arbetsmarknaden. Regeringen fortsätter att blunda för att en stor del av dem som saknar försörjning har prisats ut från arbetsmarknaden genom de höga skatterna på arbete. De som drabbas förvandlas till en ny bidragsberoende underklass där misstro och frustration frodas. De berövas inte bara möjligheterna till en bättre ekonomisk situation och den stärkta självkänsla som det innebär att kunna försörja sig på eget arbete. De drabbas dessutom av det sociala utanförskap som arbetslösheten för med sig i form av minskad delaktighet i samhällslivet och den sociala samvaro som arbetskamrater ger. I läggs ansträngningarna på att bekämpa symptomet, arbetslösheten så som den kommer till uttryck i statistiken. I sin iver att minska den uppmätta öppna arbetslösheten har regeringen prövat en uppsjö åtgärder.