mot · GO02Ju16 · 2001-04-02 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju16av de , ()med anledning av prop. 2000/01:85 Förberedelse till brott m.m.Förslag till riksdagsbeslut1. beslutar om ny lydelse av 1 kap. 2 § i enlighetmed vad som anförs i motionen.2. beslutar om införande av en ny bestämmelse 3 kap. 9 a § ibrottsbalken i enlighet med vad som anförs i motionen.Propositionens förslagI propositionen behandlar regeringen ijanuari 1997 till regeringen överlämnade förslag. Utredningens förslagbeträffande ansvar och påföljder för psykiskt störda lagöverträdare haröverlämnats till en ny utredning - den s.k. . Vidareavvaktas behandling av förslag beträffandebrottslighet vid självförvållat rus, självförvållad tillfällig sinnesförvirringeller allvarlig psykisk störning som uppkommit genom gärningsmannenseget vållande. Dessa frågor anknyter till uppdrag.Av Straffansvarskommitténs alla övriga förslag föreslås nu ettgenomförande av endast de som berör förberedelse till brott samt vållandebrotten (vållande till annans död och vållande till kroppsskada eller sjukdom).Samtliga övriga förslag från avvisas av regeringen,till exempel ett lagfäst uppsåtsbegrepp, ett vidgat medborgaransvar atttillkalla hjälp eller att försöka rädda eller på annat sätt bistå en person sombefinner sig i allvarlig fara för liv eller hälsa samt ett skärpt ansvar förförsöktill brott.Lagfäst uppsåtsbegreppMed i huvudsak argumentet att praxis och doktrin medger en meraflexibel och anpassningsbar rättstillämpning än formuleringar i lagavvisar regeringen förslag om ett lagfästandeav uppsåtsbegreppets närmare innebörd.Utredningen föreslår att uppsåtet i 1 kap. 2 § skallformuleras: "En gärning begås uppsåtligen om den är avsiktlig eller om denmotsvarar vad gärningsmannen har insett, uppfattat eller antagit om den. "Formuleringen innebär bland annat - till skillnad från - att dengärningsman som inte är säker på att just den aktuella gärningen kommer attleda till viss effekt, men ändå har förmågan att inse risken härav, får singärning bedömd som uppsåtlig.De flesta remissinstanser har tillstyrkt förslagvad avser uppsåtsbegreppet. Några remissinstanser anser, trots att de anser attdagens situation beträffande uppsåt är behäftad med teoretiska svagheter, attreformbehovet är begränsat med hänsyn till utvecklad rättspraxis. De anser - ilikhet med regeringen - att ett lagfäst uppsåtsbegrepp kommer att leda till ettosäkert rättsläge under en viss tid.Jag anser - i likhet med majoriteten av remissinstanserna - att det är ettnaturligt förlopp att gällande lagstiftning anpassas, förtydligas och utvecklassom ett resultat av den aktuella samhällsutvecklingen, vilken i sin tur i vissutsträckning påverkar rättstillämpningen i våra domstolar.Straffansvarsutredningen har - enligt min mening - i detta avseende lagt ettförslag till lagtext som i huvudsak överensstämmer med såväl medborgerligrättsuppfattning som hittillsvarande rättstillämpning.Jag föreslår därför att - med avslag på propositionen i berörddel - antar förslag till lydelse av brottsbalkens1 kap. 2 §.Underlåtenhet att bistå nödställdDet finns i svensk rätt ingen allmän skyldighet att bistå personersom befinner sig i livsfara eller i allvarlig fara för sin hälsa. Under vissaspeciella omständigheter kan den som iakttar ett pågående allvarligt brottoch som har möjlighet att larma polis eller annan, men underlåter att göradet, straffas för underlåtenhet att avslöja brott. I speciallagstiftning finnsockså vissa skyldigheter, till exempel att varna och larma vid brand ochatt stanna kvar på plats om man har haft del i uppkomsten av entrafikolycka.Straffansvarsutredningen föreslår att ett straffrättsligt ansvar införs för densom underlåter att tillkalla hjälp eller att försöka rädda eller på annat sättbiståen nödställd person som befinner sig i allvarlig fara för liv eller hälsa. Iringafall skall inte dömas till ansvar och inte heller om ett ingripande inte kundeske utan fara för den ingripande eller någon annan. För brottet föreslås straffiform av böter eller fängelse högst två år.Många remissinstanser anser det värdefullt med en reglering som fastslåratt man inte får vara hur likgiltig som helst inför andra människors väl och ve.De som är tveksamma eller avstyrker förslaget menar i första hand att ingetbehov av en sådan lagstiftning föreligger, eftersom den allmännauppfattningen bland medborgarna troligen är att det finns en moralisk plikt attbistå människor i nöd.Jag anser att införandet av ett straffrättsligt ansvar för underlåtenhet attbistå människor i nöd fyller ett gott syfte. Jag delar uppfattningen att deflestamedborgare anser sig ha en moralisk skyldighet att försöka hjälpa andramänniskor som befinner sig i livsfara eller allvarlig fara för sin hälsa. Det ärju inte för att korrigera eller lagföra deras beteenden som lagstiftningenskullegenomföras. Lagstiftningen behövs därför att det verkar som omlikgiltigheten, eller intresset av att inte bli inblandad, ökar i samhället.Jag tror att en lagfäst skyldighet att bistå kommer att leda till att det blirlättare för en nödställd att få hjälp, inte bara genom en förbipasserandesförsorg utan också genom att flera förbipasserande kan förmå varandra attbistå på ett aktivt sätt.Jag föreslår därför att - med avslag på propositionen i berörddel - antar förslag till lydelse av brottsbalkens3 kap. 9 a §.Stockholm den 2 april 2001Marietta de ()