mot · GP02U211 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:U211av m.fl. (v)Oromofolket i 1 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening att den bör verka för att EPRDF-regeringen i respekterar landets författning och oromofolkets nationella självbestämmanderätt. tillkännager för regeringen som sin mening att den verkar för att EPRDF-regeringen i respekterar oromofolkets och andra minoritetsgruppers mänskliga rättigheter i . 2 Bakgrund Landet är mycket gammalt och har en tvåtusenårig historia. Bortsett , då ockuperade landet, har inte varit kolonialiserat. Trots torkkatastrofer, krig och diktatur och att utgör ett av världens fattigaste länder har landet ofta framstått som förebild för andra afrikanska stater som sökt ett ökat oberoende. 1974 störtades kejsaren som suttit på tronen . blev republik och kom att styras av en prosovjetisk militärdiktator. , som tog makten efter interna strider inom den nya regimen, genomförde en kampanj Röd terror för att krossa det politiska motståndet mot revolutionen eller kritik av den väg revolutionen tog under hans ledning. hårdföra diktatur kom att beröva en hel generation unga intellektuella. Vid revolutionen och störtandet av befann sig i krig. I hade ett gerillakrig pågått . Även i andra provinser som i Tigray och Ogaden var läget kaotiskt. regering övertog och fortsatte kriget i . regim förmådde dock inte krossa befrielserörelsen i och befrielserörelsen i Tigray. TPLF och andra grupper samordnade den väpnade kampen mot regimen i Etiopiska folkets revolutionära demokratiska front, EPRDF. , , kämpade också mot regimen utan att ingå i EPRDF. tvingades fly till . EPRDF:s trupper tågade in i som EPLF intog huvudstad . Med politiskt stöd från tog EPRDF makten i och EPLF förberedde med EPRDF:s samtycke självständighet, som trädde i kraft . En ny konstitution antogs i , och de första flerpartivalen ägde rum . De partier som finns i är dock inte att jämföra med politiska partier som vi föreställer oss sådana i . De framträder inte första hand med politiska program för hela den etiopiska statsbildningen utan företräder mer olika etniska folkgruppers intressen. De flesta oppositionspartier bojkottade valen. Efter valen 1995 utsågs Gidada Negasso till president. Som sådan har han endast haft ceremoniella uppgifter. Den verklige makthavaren är premiärminister från TPLF. Gidada har avsatts. Den etiopiska regimen anses av internationella människorättsorganisationer vara en av de värsta i när det gäller brott mot de mänskliga rättigheterna. uppstod en gränskonflikt som övergick i regelrätt anfallskrig mot . ekonomi baseras på jordbruket som står för av exporten, varav kaffe utgör . Torka och hungersnöd har drabbat landet. Men har livsmedelsproduktionen höjts, främst beroende på rikligt med regn. Landet är dock starkt beroende av bistånd. består av över 100 olika etniska grupper, och lika många olika språk talas i landet. De fyra dominerande grupperna är oromo, amhara, tigreaner och somalier. 3 OLF:s kamp är för nationell självbestämmanderätt Oromofolket utgör den största befolkningsgruppen i . Oromofolket utgör 40 miljoner av 65 miljoner innevånare och är ett av de få folkslag på den afrikanska kontinenten som är kulturellt, språkligt och historiskt sammanhållet. Under sin långa historia utvecklade oromofolket sitt eget kulturella, sociala och politiska system som har kallats för gadaasystemet. Detta system påminner i långa stycken om den demokrati som fanns i antikens . Kvinnorna i gadaasystemet saknade, liksom i , rösträtt men å andra sidan fanns det inga slavar som berövades medborgerliga rättigheter. En annan viktig skillnad jämfört med , och som gör att man kan se gadaasystemet som mer avancerat än det i antika , var att invandrare adopterades in i systemet. I saknade invandrarna (etoikerna) rösträtt. Oromofolket finns inte bara utan även i , och . Det kom att ingå i den etiopiska statsbildningen under den amhariske kejsaren regeringsperiod (18891913), då , sedan amharerna efter omfattande krig, vidgat gränser. I 1889 besegrade Menelik en italiensk styrka, och därmed stoppades expansion in i landet. Därefter fortsatte Meneliks armé att erövra området i söder, bebodda av boskapsskötande oromoer, somalier och en rad jordbrukande folkgrupper. Därmed blev mångkulturellt. Genom erövringen av oromoernas områden blev amharer och tigreaner en minoritet i det imperium man byggt upp. Trots detta behöll amharerna sin politiska och ekonomiska makt. I bördiga områden i söder lade de amhariska erövrarna beslag på stora gods, vars jord arrenderades ut till den besegrade lokala befolkningen. Genom expansion skapades en djup motsättning mellan de utnyttjande folkgrupperna och exploatörerna. Just för att avbryta detta mönster grundades , som i brist på politiska alternativ bedriver en väpnad kamp i vissa delar av . Det grundläggande syftet för oromos befrielserörelse är rätten att utöva oromofolkets rätt till nationell självbestämmande. Målet är att få slut på av förtryck och exploatering. Efter flykt till och EPRDF:s trupper tagit makten inbjöd EPRDF till nationell konferens. Där tillsattes ett övergångsparlament, Nationella rådet, med representanter för ett 30-tal olika politiska organisationer. Till interimsstatschef valdes EPRD:s ordförande . En nationell övergångsregering bildades, dominerad av EPRDF. EPRDF behärskades av tigreanernas rörelse, TPLF, trots att organisationen i realiteten hade en liten maktbas, eftersom tigreanerna endast utgör en knappt tiondel av befolkning. EPRDF försökte vinna gehör bland majoritetsfolket oromo och byggde där upp ett mot EPRDF lojalt stödparti, vilket skapade en svår konflikt och väckte bitterhet främst hos den existerande och dominerade oromoorganisationen, . diskriminerar EPRDF-regeringen oppositionella organisationer och partier och gör det ytterst svårt för dem att verka. Inför lokalvalet ledde detta till att strider utbröt mellan regeringsstyrkor, bestående av EPRDF:s gamla gerillasoldater, och OLF-förband. lämnade samlingsregeringen tillsammans med Ogadens nationella befrielsefront, ONLF, och flera andra grupper. Det var detta som ledde till att 1995 bojkottade valen. Motsättningen mellan regeringen och oppositionen ökade efter hand, och 1993 dödades flera studenter när myndigheterna slog ned en demonstration vid universitet i . En huvudpunkt i EPRDF:s program var omvandlingen av till en federation av medlemsstater indelade efter etniska principer. Varje medlemsstat skulle ha rätt att lämna federationen. Ett förslag till ny federativ författning presenterades också 1994 och antogs 1995. vill upprätta en självständig stat för oromofolket i söder. anser att regeringen bryter mot de löften som finns i författningen. EPRDF motarbetar de partier som vill lösgöra oromos områden från . Valen till nationalförsamlingen 1995 bojkottades av oppositionspartierna, trots USA-ledda försök att övertala dem att delta. Regeringen anklagades för diskriminering och hot i valkampanjen och röstlängderna visade sig mycket bristfälliga. Valresultatet blev en överväldigade seger för EPRDF och dess allierade. Även vid senare val, såsom vid valet , bojkottade valet. () förklarar att man vill medverka i sökandet av konstruktiv fredlig lösning av den politiska kris som plågat . arbetar för att bidra till en meningsfull och omfattande freds- och försoningsprocess som inkluderar alla tänkbara politiska krafter i dialogen. Den nuvarande konflikten mellan och den av TPLF dominerade EPRDF-regeringen i bör ses i ljuset av Meneliks och hundraåriga kolonisering av oromos områden. Det handlar om ett folks kamp mot förtryck och för nationellt självbestämmande. Det rimliga förhållningssättet när det gäller konflikten mellan oromofolket och EPRDF-regeringen i är att man ställer krav på att den etiopiska regeringen respekterar landets författning och oromofolkets nationella självbestämmanderätt. Detta vill vi att ger regeringen till känna. Likaledes bör den medverka till att EPRDF-regeringen i respekterar oromofolkets och andra folkgruppers mänskliga rättigheter. Detta vill vi att ger regeringen till känna. () () () () () () ()