mot · GP02Fi291 · 2001-10-05 00:00:00 — Då den allmänt vedertagna definitionen av recession för världsekonomin är en global tillväxt (för enskilda länder är definitionen av recession oftast negativ tillväxt två kvartal i rad) innebär det att prognoserna redan före terrorattacken i pekade mot recession både och . () gjorde redan före terrorattacken prognoser om att världsekonomin stod på randen till recession. För världen som helhet trodde IMF på en tillväxt på , vilket också det är den lägsta globala tillväxtsiffran . Negativt för den globala ekonomin är att världshandeln förväntas utvecklas trögt. IMF uppskattar årets tillväxtsiffra till för den internationella handeln, vilket är den lägsta sedan recessionen . Den amerikanska investmentbanken var en av de första större instituten att lämna en tillväxtprognos efter händelsen i , och dess prognos pekar mot en världstillväxt på och . För industriländerna är banken än mer pessimistisk och räknar med en genomsnittlig tillväxttakt på både och . Framför allt ligger därmed klart lägre än i stort sett alla tidigare prognoser, och banken varnar för att den kommande lågkonjunkturen kan bli den djupaste sedan . Det som kännetecknar den nuvarande avmattningen är att den pågår simultant över i stort sett hela världen. Det finns således ingen region som kan hålla tillväxten uppe och dämpa nedgången. Tvärtom har den senaste nedgången visat en sällsam förmåga att snabbt sprida sig så att inga länder eller världsdelar klarat sig undan. En anledning till att avmattningen spridits såpass snabbt kan till stor del bero på den nya ekonomin. Nya och mer effektiva informationssystem har förkortat reaktionstiden hos företagen och deras kunder och leverantörer. En begynnande avmattning leder därmed snabbt till lägre inköp och minskade lager, inte bara i , utan även i och . Den internationella utvecklingen leds främst av en påtagligt lägre aktivitet i den amerikanska ekonomin. Tillväxttakten i den inhemska efterfrågan i har saktat av betänkligt, och förväntas för uppgå till omkring hälften, jämfört med föregående år. ökade BNP med marginella , räknat i årstakt, vilket är den svagaste tillväxtsiffran för ett enskilt kvartal . räknar med en BNP-tillväxt på , vilket kan jämföras med förra årets tillväxt på . Så sent som låg BNP-prognoserna fortfarande på . tror på en amerikansk tillväxt på . De bakomliggande orsakerna till den amerikanska nedgången är tidigare överinvesteringar och en alltför stark tro på IKT-sektorns snabba tillväxt (informations- och kommunikationsteknik), som i sin tur ledde till uppblåsta börskurser för inte minst företag inom just IKT-sektorn. Det var också inom denna sektor som nedgången började, när tidigare överoptimistiska förväntningar skruvades ned. När industriproduktion och investeringar fallit kraftigt har den privata konsumtionen till viss del hållit uppe ekonomin, men indikationer finns på att även hushållen är på väg att dra ned på konsumtionen. Index över de amerikanska konsumenternas förväntningar (consumer confidence) uppvisade den största nedgången för en enskild månad . Undersökningen gjordes delvis efter , men fanns en rad negativa faktorer att peka på. Den högsta arbetslösheten (4,), efter en dramatisk ökning bara samt fallande börskurser (Dow minus , och minus ) talar också för en klart lägre konsumtion och därmed en klart lägre tillväxt. Det börjar bli alltmer klart att den mycket måttliga uppgång i hushållssparandet, vilket i sin tur betyder fortsatt hög konsumtion, som sågs som en förutsättning för en kortvarig avmattning i , inte kommer att bli verklighet. Ett tecken på detta var att konsumtionen ökade klart mindre än vad som varit motiverat med tanke på skatteåterbäringen om i genomsnitt per hushåll. Enligt beräkningar ökade därmed den amerikanska sparkvoten från till , d.v.s. mer än en fördubbling. Andra konjunkturindikatorer pekar i samma riktning. Inköpschefsindex (NAPM), som allmänt betraktas som en av de mest tillförlitliga s.k. early indicators, har fortfarande ett indextal på under 50, vilket signalerar fortsatt avmattning i industrikonjunkturen. föll indexet ytterligare, även om nedgången var något mindre än vad pessimisterna bland konjunkturbedömarna hade räknat med. Den amerikanska reserve har genom upprepade på varandra följande räntesänkningar dragit ned sin korta styrränta med totalt till i syfte att dämpa avmattningen och stimulera en snar återhämtning. Än har således ingen märkbar uppgång synts till, inte ens när det gäller de annars så räntekänsliga investeringarna. Uppenbarligen är vinstutsikterna inte tillräckliga för att motivera ökade investeringar. Det är ännu för tidigt att dra några långtgående slutsatser vad gäller effekterna av terrorattacken i . Det finns olika scenarier vad gäller den fortsatta utvecklingen av krisen en tämligen snabb USA-ledd attack mot specifika mål eller en utdragen period av väntan och osäkerhet. Oavsett vad som blir verklighet så måste risken att såväl konsumtionsbeslut som planerade investeringar skjuts bedömas som mycket stor. Undersökningen av konsumenternas förtroende för ekonomin för september gjordes delvis efter terrorattacken och visade därmed vilken effekt händelsen hade på hushållens konsumtionsplaner. En trolig effekt är därmed att en eventuell återhämtning dröjer ytterligare. Blir konflikten långvarig kan effekterna på konjunkturen i , och därmed också i övriga världen, bli starkt negativa. prognos, som således gjordes efter terrorattacken, indikerar en tillväxt i på både och 2002. Så länge konflikten inte fått något som liknar en upplösning riskerar osäkerheten att bestå, vilket drabbar såväl investeringar som kurserna på aktiemarknaden. Inte minst det sistnämnda kan i sin tur öka hushållens pessimism än mer. I dagens internationaliserade ekonomi kommer en sådan utveckling naturligtvis att till stor del bli global. Ytterligare en osäkerhetsfaktor utgör oljepriset. Efter en uppgång direkt efter terrorattacken föll oljepriset tillbaka efter spekulationer om att en lägre ekonomisk aktivitet minskar efterfrågan på olja. Vid en accelererad oro, framför allt om det sker i , ökar risken att oljepriset på nytt drivs upp. Ett högre oljepris skulle dämpa tillväxten i de oljeimporterande länderna ytterligare. I denna del framstår emellertid den tydliga politiska viljan att hålla oljepriset nere som en stabiliserande faktor i en i övrigt osäker miljö. Konjunkturutvecklingen i uppvisar många likheter med , även om de bakomliggande orsakerna skiljer sig åt. Fallande investeringar och industriproduktion, bl.a. beroende på en svagare export till den amerikanska marknaden, inledde avmattningen. Men även i syns nu en vikande konsumtion, vilket sänker tillväxten ytterligare. Nedgången har varit tydligast i , där tillväxten beräknas hamna på strax . För euroområdet som helhet ligger tillväxtprognoserna på strax . Den har, i likhet med amerikanska Fed, dragit ned styrräntan, även om ECB varit betydligt mer försiktig än Fed. Det faktum att inflationen inom euroområdet legat över ECB:s övre gräns på har säkerligen bidragit till att den inte gått lika snabbt fram med sänkta räntor som den amerikanska. Även i pekar konjunkturindikatorerna på att en uppgång dröjer. Precis som i så ligger inköpschefsindex på under 50, vilket således indikerar fortsatt avmattning. Diagram: Inköpschefsindex i och . Inköpschefsindex bygger på intervjuer med inköpschefer om konjunkturläget. Ett indextal under 50 tyder på avmattning. Nedgången i och har bidragit till att sänka aktiviteten i de . I , som redan i utgångsläget led av stora kvarvarande strukturella problem, har vikande efterfrågan på IT-utrustning och elektronisk utrustning, liksom bilar, gjort att den ekonomiska situationen förvärrats än mer. Det mesta tyder på att kommer att uppvisa negativ tillväxt , efter förra årets tillväxttakt på . Slutsatsen är att det internationella konjunkturläget är mycket osäkert och att nedgången visat sig vara djupare än vad flertalet prognoser tidigare indikerat. Därmed kommer även en tydlig återhämtning att dröja, och ett så kallat V-scenario, d.v.s. en snabb nedgång följd av en lika snabb uppgång, ter sig nu allt mindre sannolik. Regeringens bild av den ekonomiska utvecklingen ter sig mot denna bakgrund alltför optimistisk, även om man ser till enbart tiden före . Effekterna av terrorattacken i är svårbedömda, framför allt på , men helt klart är att osäkerheten har ökat än mer, vilket i sig lär komma att påverka den ekonomiska utvecklingen negativt. Dessa negativa effekter kommer med största säkerhet att överskugga de konjunkturstimulanser som finns i främst i form av skattesänkningar och lägre räntor. 4.2 Utvecklingen i Den internationella avmattningen har lett till en påtagligt lägre ekonomisk aktivitet även i . Fallande export har slagit mot i första hand industriproduktionen och investeringarna. Den privata konsumtionen har till följd av högre disponibla inkomster varit förhållandevis stabil , med undantag för bilar och kapitalvaror, där en märkbar nedgång har observerats. Fallande börskurser (Stockholmsbörsen minus ), utplanade bostadspriser samt ett försämrat arbetsmarknadsläge förväntas emellertid slå även mot konsumtionen. Precis för vad som gäller internationellt så tyder nu det mesta på att avmattningen i blir både djupare och mer utdragen än vad som tidigare förutspåtts. Ett s.k. V-scenario ter sig också i som alltmer osannolikt. I stort sett samtliga prognoser indikerar nu att BNP-tillväxten hamnar en bra bit , vilket i så fall innebär den lägsta tillväxten för ett enskilt år . Tabell: BNP-prognoser för , uttryckt som procentuell förändring (publiceringsmånad inom parentes). Regeringen (september) KI (augusti) Svenskt näringsliv (augusti) Nordea (augusti) (september) SHB (september) 2001 1,7 1,6 1,4 1,5 1,5 1,7 2002 2,4 2,7 1,5 2,5 2 2,6 2003 2,6 2,7 3,0 2,7 2,9 FD = Noteras bör att samtliga prognoser gjordes före terrordåden i , en händelse som med största säkerhet innebär en än sämre utveckling, både vad gäller produktion, investeringar och konsumtion. Prognoserna om en tillväxt på riskerar därmed att inte infrias. är det bara som gjort en reviderad konjunkturprognos till följd av händelsen i . publicerade en uppdaterad konjunkturprognos där effekterna av terrorattackerna i beaktades. I det negativa scenariot, som också bedöms vara det mest troliga, bedöms det krigsliknande tillstånd som terrorattacken ger upphov till leda till stora effekter på ekonomin. Recessionen i här definierad som minst två kvartal i följd med negativ tillväxt förväntas fortsätta under en stor del av . BNP förväntas falla för . Detta leder naturligtvis till en sämre utveckling även i andra länder, och räknar i så fall med att nästa års svenska tillväxt stannar på . För euroområdet blir tillväxten . Den något starkare utvecklingen i förklaras med den stimulans som exportsektorn får av den svaga kronkursen. Jordbävningsscenariot (snabbövergående kris) Gulfscenariot (en utdragen kris) 2001 1,5 1,4 2002 1,9 1 2003 2,7 2,7 Men även före den tragiska händelsen i var det uppenbart att de flesta prognosmakare underskattat den internationella nedgångens inverkan på . reviderad statistik visar också att BNP-tillväxten uppgick till , räknat på årsbasis. Den preliminära BNP-statistiken visade på en tillväxt på . De flesta bedömare har tidigare tagit fasta på hushållens högre reallöner och det faktum att det dröjde innan det syntes någon försämring vad gäller sysselsättningen. Därmed skulle precis som gällde för många utländska prognoser konsumtionen hålla uppe tillväxten. Statistik indikerar emellertid att läget på arbetsmarknaden är på väg att försämras. Antalen varsel har ökat till de högsta nivåerna , vilket med stor sannolikhet kommer att slå igenom i högre arbetslöshet. Regeringens förhoppning om en minskad arbetslöshet i en vikande konjunktur framstår med denna bakgrund som önsketänkande. På , , medgav man att den tidigare prognosen om 94.000 nya jobb med största sannolikhet inte kommer att infrias. I stället syns tendenser till stigande arbetslöshet, och AMS:s generaldirektör säger att regeringen nu måste vara beredd att snabbt öka resurserna för arbetslöshetsbekämpningen. I annat fall kommer arbetslösheten att ta fart, lyder varningen. Att hushållen numera också tror att arbetslösheten kommer att öka, enligt SCB:s undersökningar, är en stark indikation på att konsumtionen kommer att minska. var det fler som trodde att arbetslösheten skulle stiga än som trodde att den skulle falla. var det fler som trodde att arbetslösheten skulle minska än att den skulle öka. Statistiken över hushållens förväntningar (CCI), där hushållens förväntningar om den egna ekonomin och landets ekonomi vägts ihop till ett mått, visar en kraftig nedgång under innevarande år. Det finns således starka skäl att förmoda att konsumtionen kommer att vika framöver, vilket innebär att en av tillväxtens starkaste drivkrafter den allra starkaste kommer att avta. Den tesen får också stöd i reviderad statistik som visade att konsumtionen steg med marginella , räknat på årsbasis. Den preliminära statistiken hade tidigare visat en ökning på . Diagram: Hushållens förväntningar om den egna ekonomin och landets ekonomi (sammanvägt). Nettotal av det antal som svarat framtida bättre utveckling minus det antal som svarat framtida sämre utveckling (procentenheter). Det är emellertid inte bara hushållen som förbereder sig för sämre tider. Även företagare, eller åtminstone potentiella företagare, gör uppenbarligen bedömningen att affärsklimatet kommer att försämras. minskade antalet nyregistrerade företag jämfört med , enligt statistik från Nyföretagarbarometern/. Det är det största raset . Även andra konjunkturindikatorer, såsom inköpschefsindex, indikerar att en uppgång dröjer. Det svenska inköpschefsindex (ICI) låg fortfarande under 50, vilket således tyder på en fortsatt nedgång i industrikonjunkturen. Diagram: Svenskt inköpschefsindex. Inköpschefsindex bygger på intervjuer med inköpschefer om konjunkturläget. Ett indextal under 50 tyder på avmattning. Ytterligare en specifik risk för , som vi varnade för i vårmotionen, är landets stora beroende av telekomsektorn. gav beskedet om att uppgången på mobilsystemmarknaden dröjer. Även förväntas marknaden växa med allra högst , alternativt ingen ökning alls, vilket är samma scenario som . Nedgången i svensk export kan därmed bli extra stor. () pekade i sin årsrapport på just detta faktum, och slutsatsen var att den fördjupade amerikanska avmattningen i kombination med beroende av telekomsektorn talar för att nedgången i blir kraftigare än vad tidigare prognoser indikerat. Att riskerar att drabbas extra kraftigt av den internationella nedgången illustreras också av den kraftiga nedgången i kursen för den svenska kronan. Kronan har tappat av sitt värde, och även om kronan till stor del är lågt värderad på grund av långsiktiga strukturella faktorer har exportbortfallet och problem säkerligen påverkat utvecklingen . Precis vad som gäller för den internationella konjunkturutvecklingen tyder det mesta på att prognosmakare tidigare underskattat styrkan i nedgången även i . Konjunkturstimulerande faktorer, såsom en förhållandevis expansiv finanspolitik, överskuggas av negativa faktorer som förväntningar om stigande arbetslöshet och ökad internationell osäkerhet till följd av terrordåden i . Den lägre tillväxten i kommer ofrånkomligen att slå mot de offentliga finanserna, och den ekonomiska politiken måste därför inriktas på strukturella reformer i stället för som på ökade utgifter. 5 ekonomiska läge 5.1 Högsta arbetslösheten någonsin i slutet av en högkonjunktur Även vad gäller andra faktorer än de rent statsfinansiella är utgångsläge inte starkt inför den stundande avmattningen. Vi går nämligen ur högkonjunkturen och in i lågkonjunkturen med en mycket hög arbetslöshet. har arbetslösheten legat på den högsta nivån någonsin i slutet av en högkonjunktur. Antalet sysselsatta är lägre jämfört med konjunkturtoppen 1990. Antalet sysselsatta 1990 var som mest 4,5 miljoner mot omkring 4,3 miljoner . Sysselsättningsgraden, som mäter andelen sysselsatta av den arbetsföra befolkningen, låg för på , mot . ökade dessutom den verkliga sysselsättningen med bara en fjärdedel av den uppmätta till följd av den ökade sjukfrånvaron. Antalet arbetade timmar har heller inte ökat i samma utsträckning som sysselsättningen. Antalet arbetade timmar är inte högre () än de var 1985. Regeringens arbetsmarknadspolitik är till stor del också en statistikpolitik där man medvetet inte räknar med alla som är arbetslösa. Att regeringen talar om arbetslösa (4,) beror på att endast en knapp tredjedel av alla arbetslösa räknas in i statistiken för öppen arbetslöshet. Om även personer som omfattas av arbetsmarknadspolitiska åtgärder, latent arbetslösa och undersysselsatta räknas in så ser vi att den verkliga arbetslösheten är . Om även människor som erhållit förtidspension samt långtidssjuka räknas som arbetslösa blir siffran . Den verkliga arbetslösheten (), tusental. Arbetslösa 191 Procent av arbetskraften 4,3 I åtgärder 92 Summa 283 Procent av arbetskraften 6,3 Latent arbetssökande 107 Undersysselsatta 224 , varav hälften av totalt 80 000 kan räknas som arbetslösa 40 Totalt 654 Procent av arbetskraften 14 Källa: SCB Att arbetslösheten inte kommit ner på lägre nivåer trots de senaste årens högkonjunktur tyder på en dåligt fungerande arbetsmarknad. Detta blir än mer tydligt av det faktum att det, trots den höga arbetslösheten, råder brist på kvalificerad arbetskraft inom många branscher och områden. Det har till stor del också handlat om regionala obalanser, där arbetslösheten varit, och är, hög i vissa regioner, medan det i andra regioner, främst storstadsområdena, råder brist på branschkunnig arbetskraft. Till en del beror detta på att sysselsättningen ökat på grund av att sjukfrånvaron inte lett till så många fler faktiskt sysselsatta. Tabell: Sysselsättningsökningen till stor del en bubbla. Sysselsättningsökningen är till stor del en bubbla. Ökad sjukfrånvaro har ätit upp större delen av den ökade sysselsättningen, och den verkliga sysselsättningen har bara ökat med en fjärdedel av den redovisade. Trots att arbetslösheten är så hög finns det indikationer på att den likväl inte är förenlig med låg inflation. Enligt analyser från har den svenska jämviktsarbetslösheten (NAIRU1) ökat till över 5 procents öppen arbetslöshet. Detta är en hög siffra och ytterligare ett tecken på att den svenska arbetsmarknaden fungerar mycket dåligt. Regeringen verkar till stor del hålla med om denna analys eftersom avmattningen ses som positiv då den bidrar till att hålla inflationen nere. Regeringen föredrar således lägre tillväxt i stället för strukturella reformer som kan göra att ekonomin kan växa långsiktigt utan inflation. tyder det mesta på att arbetslösheten också är på väg att öka. Antalet varsel på arbetsmarknaden ligger på de högsta nivåerna . Risken för att detta slår igenom i högre arbetslöshet är uppenbar, något som regeringen uppenbart står helt oförberedd inför. I budgetpropositionen räknar regeringen med att arbetslösheten fortsatt ska falla tillbaka till de kommande två åren. Trots att tillväxtprognosen för reviderats ned ligger antagandena för arbetslösheten kvar på i stort sett oförändrade nivåer, vilket inte tyder på någon handlingsberedskap från regeringens sida. Diagram: Ökade varsel på arbetsmarknaden. 5.2 Sårbara statsfinanser gör dåligt rustat inför lågkonjunkturen Till följd av den internationella avmattningen kommer tillväxttakten i att komma ned på en betydligt lägre nivå, jämfört med . och fram till och med växte BNP med i genomsnitt , vilket å andra sidan låg i linje med den genomsnittliga tillväxten för . Precis som andra hälft drogs med i en internationell högkonjunktur så kommer nu att dras med i en internationell nedgång, som enligt de senaste prognoserna riskerar att utvecklas till en ren recession. kommer den inhemska tillväxten att blir den lägsta sedan lågkonjunkturen (med undantag för en högst tillfällig avmattning 1996), och det mesta tyder nu på att prognoserna om en tillväxt på inte kommer att infrias. Avmattningen i blir av allt att döma djupare än vad som varit prognostiserat (se föregående kapitel). Den enda reviderade konjunkturprognosen för som publicerats sedan terrordåden i pekar också mot en klart lägre tillväxt än i tidigare prognoser. Hur ser då utgångsläget ut när nu går in i en period av betydligt lägre tillväxt? Regeringsföreträdare hävdar med jämna mellanrum att står starkt inför avmattningen, och pekar oftast på de offentliga finanserna, som, enligt regeringen, är starka. En närmare analys visar emellertid att statsfinanserna inte är starkare än de var inför tidigare konjunkturavmattningar. Beslut som försvagat statsbudgeten med totalt , till största delen utgiftsökningar, innebär att i stort sett hela budgetsaneringen är återtagen. Det underliggande saldot i statsfinanserna ligger i stort sett på samma nivå som under den djupa lågkonjunkturen . Att det faktiska saldot uppvisar ett plus på () och att saldot visade ett kraftigt underskott beror på att vi just nu befinner oss i slutet av en högkonjunktur, medan vi just gått ur den djupaste lågkonjunkturen . Dessutom påverkas dagens statsfinanser positivt av stora engångseffekter och överföringar från AP-fonden. Justerat för engångsposter är budgeten i stort sett i balans, och om saldot dessutom justeras för överföringen från AP-fonden visar statsbudgeten ett underskott . förväntas ett underskott på nära , rensat för engångseffekter. Sammantaget betyder detta att statsbudgeten, med hänsyn tagen till vissa engångseffekter, och konjunkturen inte är starkare än vad den var . Den del av budgeten som direkt påverkas av politiska beslut (bortsett från exempelvis privatiseringar, som också är politiskt tagna beslut) är lika svag som . Detta är resultatet av regeringens utgiftspolitik, som inneburit att statens utgifter de flesta år ökat klart mer än exempelvis inflationen skulle motivera (se tabell). Tabell: Regeringens beslutade statsutgifter. Statens utgifter, exkl. ränteutgifter, mdkr Ökning , mdkr Ökning , procent Inflation (KPI) 1994 449,6 1995 513,4 63,8 14,2 2,9 1996 559,3 45,9 8,9 0,8 1997 569,2 9,9 1,8 1,9 1998 585,7 16,5 2,9 1 1999 615,3 29,6 5,1 0,6 2000 619,4 4,1 0,7 1,3 2001 642,8 23,4 3,8 2,7* *) Regeringens prognos (BP 2002) Källa: ESV och BP 2002 Utgångsläget, vad gäller de offentliga finanserna, inför lågkonjunkturen är således inte starkt. Om, eller snarare när, de konjunkturella utgifterna ökar, bl.a. till följd av stigande arbetslöshet, kommer detta tillsammans med redan höga icke-konjunkturella utgifter att slå hårt mot de totala offentliga finanserna. Att regeringen av hög tillväxt valt att öka utgifterna har lett till att ett av stora problem kvarstår, nämligen de offentliga finansernas stora känslighet för konjunktursvängningar. Höga utgifts- och inkomstkvoter gör att utgifterna ökar snabbt när tillväxten faller, samtidig som inkomsterna, till största delen skatteinkomster, lika snabbt minskar. Enligt beräkningar från innebär 1 procentenhets lägre tillväxt att de svenska offentliga finanserna försämras med motsvarande av BNP. Skulle exempelvis BNP-tillväxten bli i stället för 2,4 så skulle saldot i de offentliga finanserna försämras med i runda tal , vilket är mer än en tredjedel av nästa års förväntade överskott. Detta skulle i sin tur avspeglas i väsentligt större statliga underskott än vad regeringen räknar med. står därmed allt annat än starkt inför den stundande ekonomiska avmattningen. Det är därför nödvändigt med en beredskap för att vidta snabba och kraftiga åtgärder om tillväxten blir lägre än vad regeringen räknar med, vilket måste betraktas som mycket troligt. 5.3 kvar i skattetoppen Regerings utgiftspolitik har lett till att är i världstoppen vad gäller skatteuttaget. Regeringen har successivt höjt skatterna, både i absoluta tal och som andel av BNP. Tabell: Statens skatteinkomster.