mot · GP02A391 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:A391av m.fl. (m)Yrkesutbildning och arbetsmarknadspolitik 1 Sammanfattning Den nuvarande arbetsmarknadspolitiken fungerar inte. Det är regeringen som bär ansvaret för detta. Arbetslösa får inte den service som man har rätt att kräva av arbetsförmedlingen. Många av de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som använts av regeringen tränger undan ordinarie arbeten. Exempel på sådana är: beredskapsarbete, utbildningsvikariat, akademikerpraktik, invandrarpraktik och anställningsstöd. klarar inte det svenska utbildningssystemet av att möta vare sig enskildas behov eller arbetsmarknadens krav. Det gäller såväl ungdomsskolan som arbetsmarknads- och yrkesutbildningen. har många rapporter påvisat brister i elevernas baskunskaper. Nästan en av fyra elever i når inte betyget Godkänd i ett eller flera ämnen. Ett annat allvarligt problem är ungdomars minskade intresse för teknikstudier. Av de gymnasieungdomar som planerar att läsa vidare vill alltfler läsa ekonomi och allt färre teknik. Särskilt nedslående är siffrorna för flickors studieinriktning. Försöksverksamheten med lärlingsutbildning blev ett misslyckande. Det är hög tid att utforma en modell för lärlingsutbildning där dessa problem bemöts och löses och där olika aktörer ges möjlighet att kreativt bidraga till nya utbildningsformer. Lärlingsutbildningen skall avslutas med ett gesällprov eller motsvarande yrkesexamination. Gesällprovet och innehållet i yrkesutbildningen skall tas fram i nära samarbete med berörd bransch. Vi föreslår en fördubbling av antalet studieplatser inom den eftergymnasiala kvalificerade yrkesutbildningen. De nya platserna skall tillkomma utöver dem som redan finns i påbyggnadsutbildningarna och kompletterande skolor. Vi anser vidare att det är möjligt att åstadkomma en mer fristående och flexibel yrkesutbildning genom att pröva ett förslag om flexibla yrkeshögskolor. Dessa skulle kunna innebära mer varierande utbildningsformer och ge mer aktuella kunskaper om arbetslivet i aktuell bransch och aktuellt yrke. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 27 2 Innehållsförteckning 28 3 Förslag till riksdagsbeslut 29 4 Arbetsmarknadspolitiken måste förändras 30 4.1 Åtgärderna ger inte avsedd effekt 30 4.2 Regeringen bär ansvaret 31 5 Nuvarande utbildningssystem håller inte måttet 31 5.1 Många elever hoppar av sin skolutbildning 31 5.2 Teknikintresset minskar 32 5.3 Friskolorna visar vägen 32 6 Det finns ett stort behov av yrkeskunnande 33 7 Ett reformprogram en modern yrkesutbildning 33 7.1 Inför en flexibel lärlingsutbildning 33 7.2 En storsatsning på yrkesutbildning 34 7.2.1 Fördubbla den eftergymnasiala kvalificerade yrkesutbildningen 34 7.2.2 En flexibel yrkesutbildning 34 7.2.3 Yrkesutbildning för äldre arbetslösa 35 7.3 Ge möjlighet till kompletterande utbildning för invandrare 35 7.4 Stimulera ett individuellt utbildningssparande 35 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om arbetsmarknadspolitikens konsekvenser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det nuvarande utbildningssystemet.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av yrkeskunnande.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om det växande utanförskapet på arbetsmarknaden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om satsningar på den eftergymnasiala kvalificerade yrkesutbildningen.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en flexibel yrkesskoleutbildning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införande av en företagsinriktad lärlingsutbildning.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om yrkesutbildning för äldre arbetslösa. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kompletterande utbildning för invandrare.1 1 Yrkandena 2, 3, 57 och 9 hänvisade till UbU. 4 Arbetsmarknadspolitiken måste förändras 4.1 Åtgärderna ger inte avsedd effekt Den nuvarande arbetsmarknadspolitiken fungerar inte. Det är regeringen som bär ansvaret för detta. Arbetslösa får inte den service som man har rätt att kräva av arbetsförmedlingen. är den arbetslöse beroende av arbetsförmedlingen. Man fråntas det egna ansvaret, möjligheterna att påverka sin situation och sin självkänsla. Den enskilde reduceras till att vara en klient. Människor flyttas mellan olika statistiska kolumner och fördelningen av åtgärder styrs utifrån arbetsförmedlingarnas administrativa krav. Det är statistiken som helt står i centrum inte de arbetslösa. Arbetsmarknadspolitiken förefaller att motverka snarare än att främja rörligheten på arbetsmarknaden. Det gäller såväl rörligheten geografiskt som mellan olika företag och branscher. Rörligheten på den svenska arbetsmarknaden har sjunkit . Rörligheten mellan olika branscher har minskat . Den geografiska rörligheten, d.v.s. andelen individer som flyttar till en annan ort, har minskat lika mycket. Andelen arbetslösa som har utbildat sig har också halverats. (, Arbetskraftens rörlighet ett smörjmedel för tillväxt.) Arbetsmarknadspolitiken har inte heller inneburit en framgång när det gäller att hjälpa de allra mest utsatta på arbetsmarknaden. Arbetslösheten är mycket hög bland arbetshandikappade och bland invandrare. Särskilt för många utomnordiska invandrare har arbetslöshet med utanförskap och bidragsberoende kommit att bli det normala. Olika arbetsmarknadsåtgärder som innebär subventionerad sysselsättning slår ut ordinarie arbetstillfällen. Dessa undanträngningseffekter är betydande. För varje hundratal deltagare i arbetsmarknadsåtgärder som bygger på subventionerad sysselsättning försvinner mellan 60 och 70 riktiga jobb. (IFAU, Forskningsrapport 1999:6.) Bristerna i de arbetsmarknadspolitiska insatser som riktas till kvinnor med invandrarbakgrund har uppmärksammats i en forskarrapport från IFAU. De får syssla med sömnad och exotisk matlagning och blir ofta satta i åtgärder som är avsedda att medföra att de lättare skall kunna få arbete inom de yrken som är allra tyngst och minst kvalificerade. I en annan rapport, Utvärdering av ungdomsåtgärder, 2000:3, visar IFAU att deltagande i ungdomspraktik eller arbetsmarknadsutbildning för unga tenderar att leda till lägre inkomst och lägre sannolikhet för att hitta en anställning jämfört med om individen fortsatt att söka arbete som öppet arbetslös. Enligt reglerna för arbetsmarknadsutbildning och ungdomspraktik förväntas deltagarna vara aktiva sökare av arbete även de deltar i arbetsmarknadsåtgärden. Flera studier tyder dock på att så inte är fallet. I stället riskerar sökaktiviteten att avta hos personer som deltar i aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder. är det land som i förhållande till sin samlade ekonomi satsar mest på arbetsmarknadspolitiska åtgärder. De faktiska utgifterna (exklusive kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen) uppgår till av BNP. De konkreta resultaten står inte i någon rimlig proportion till denna jättesatsning. 4.2 Regeringen bär ansvaret Det är regeringen som är ansvarig för den förda arbetsmarknadspolitiken. Regeringen har lagt all politisk kraft på att få ned den öppna arbetslösheten till i stället för att försöka öka den faktiska sysselsättningen och bekämpa den verkliga arbetslösheten. Många av de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som använts av regeringen tränger undan ordinarie arbeten. Exempel på sådana är: beredskapsarbete, utbildningsvikariat, akademikerpraktik, invandrarpraktik och anställningsstöd. Däremot finner IFAU inga nämnvärda undanträngningseffekter som resultat av utbildningsåtgärder. Det finns skäl att dra slutsatser av detta, vilket också understryks av tilltagande tudelning och flaskhalsproblem på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiken bör nu i allt större utsträckning inriktas på insatser som underlättar företagens rekrytering, i stället för på volymåtgärder. Det kan uppenbarligen bara ske genom ett regeringsskifte. 5 Nuvarande utbildningssystem håller inte måttet 5.1 Många elever hoppar av sin skolutbildning klarar inte det svenska utbildningssystemet av att möta vare sig enskildas behov eller arbetsmarknadens krav. Det gäller såväl ungdomsskolan som arbetsmarknads- och yrkesutbildningen. har många rapporter påvisat brister i elevernas baskunskaper. Nästan en av fyra elever i når inte betyget Godkänd i ett eller flera ämnen. Ungefär 4 0004 500 elever lämnar utan att kunna läsa, skriva och räkna. är det ca 9 000 grundskoleelever som inte uppnår behörighet till ett nationellt program i gymnasieskolan. Det innebär att var tionde elev utestängs från de nationella programmen i gymnasieskolan. Ungefär tre av tio gymnasieelever lyckas inte fullfölja sina gymnasiestudier , och avhoppen ökar. Trenden är tydlig. För elever som började gymnasieskolan var motsvarande tal ungefär två av tio elever. Detta är siffror som är helt oacceptabla. De påvisar ett växande utanförskap och en ökande tudelning av den svenska skolan. Ytterligare en generation döms till arbetslöshet och evigt bidragstagande. 5.2 Teknikintresset minskar Ett allvarligt problem är ungdomars minskade intresse för teknikstudier. Av de gymnasieungdomar som planerar att läsa vidare vill alltfler läsa ekonomi och allt färre teknik. Särskilt nedslående är siffrorna för flickors studieinriktning. Av de flickor som läser på det naturvetenskapliga programmet önskade en tredjedel /95 att börja läsa teknik på universitet eller högskola. Motsvarande siffra vårterminen var en av tio. Det innebär att trots goda långsiktiga utsikter på arbetsmarknaden inom tekniska yrken i telekomsektorn så minskar intresset bland kvinnor för att skaffa sig en teknisk utbildning. Bristande jämlikhet råder i skolan. Flickor och pojkar behandlas lika, d.v.s. kunskaperna om manligt och kvinnligt är otillräckliga. Det verkar som om personalen i skolan tolkar skollagen så att skolan skall bortse från kön. Det faktum att skolan förhåller sig strikt könsneutral medför negativa konsekvenser för båda könen och är en av förklaringarna till att jämställdhetsarbetet i skolan ännu inte visat mer påtagliga resultat. Genom att skolan inte ser till varje individs unika egenskaper och förutsättningar bryts inte de traditionella valen av utbildningsvägar och yrkesinriktningar för flickor respektive pojkar. 5.3 Friskolorna visar vägen Minst hälften av eleverna vid fristående yrkesförberedande gymnasieskolor går enligt SCB vidare till högre studier eller annan utbildning. Normalt är det annars bara tre av tio elever från yrkesförberedande program som brukar gå vidare. Många av de fristående yrkesförberedande gymnasieskolorna ger också eleverna betydligt mer arbetsplatsförlagd utbildning (APU) än sina kommunala motsvarigheter. De fristående yrkesförberedande gymnasieskolorna samarbetar med näringslivet i betydligt större utsträckning än de kommunala skolorna. Detta ger eleverna bättre förutsättningar att få arbete efter fullföljda studier. Elever på fristående gymnasieskolor erbjuds ofta arbete direkt efter avslutade studier inom företag som driver eller samverkar med fristående skolor. Exempel på sådana företag är , , och . 6 Det finns ett stort behov av yrkeskunnande lider akut brist på yrkesutbildade individer och högutbildade unga akademiker. Vi befinner oss på plats 21 av 25 när det gäller antal personer i åldrarna med minst treårig högskoleutbildning. avviker påtagligt från det internationella mönstret att den yngre delen av befolkningen är mer välutbildad än den äldre. förutser en betydande brist på såväl civil- som högskoleingenjörer. Detta gäller även om den totala sysselsättningen ligger kvar på nuvarande nivå. Det beräknas exempelvis uppstå en betydande brist på systemvetare . Det blir alltmer tydligt, enligt AMS, att bristen på utbildad personal inom byggyrken ökar och att antalet pensioneringar parallellt med detta ökar i allt snabbare takt, vilket sammantaget medför att situationen är allvarlig. En tydlig utveckling på arbetsmarknaden är alltfler bristyrken inom tillverkning. Rekryteringssvårigheter bedöms framför allt, enligt AMS, uppstå gällande kvalificerade CNC/NC-operatörer, licenssvetsare, verkstadsmekaniker och styr- och reglermekaniker. Byggbranschen och Verkstadsindustrier rapporterar en ökande brist på kvalificerade yrkesarbetare. Av de små företagen anger brist på kvalificerade yrkesarbetare. Vad gäller tekniker/ingenjörer uppger av företagen att det råder uppenbar brist. Det är mot denna bakgrund anmärkningsvärt att det fortfarande saknas minst 250 000 jobb för att lika många skall ha ett arbete som . Detta som sju av tio företag alltså rapporterar om svårigheter att få tag på utbildad och kompetent arbetskraft. 7 Ett reformprogram en modern yrkesutbildning 7.1 Inför en flexibel lärlingsutbildning Försöksverksamheten med lärlingsutbildning blev ett misslyckande. Vi anser att försöksverksamheten led av flera brister. Kontaktnätet mellan skolor och företag var alltför dåligt. Regelverket har varit oklart och det var svårt att få företagen intresserade av att ge plats för lärlingar. Informationen och marknadsföringen av verksamheten var också otillräcklig. Det är hög tid att utforma en modell för lärlingsutbildning där dessa problem bemöts och löses och där olika aktörer ges möjlighet att kreativt bidraga till nya utbildningsformer. En fungerande lärlingsutbildning måste bygga på en mer likvärdig ställning såväl mellan skola och företag som mellan teori och praktik. Först då kan den nödvändiga samverkan och integrationen utvecklas. En ny modell förutsätter att de ekonomiska villkoren för skolor och företag är rimliga. Lärlingsutbildningen bör i sina principiella huvuddrag kunna utvecklas enligt följande; Huvudman för utbildningen kan vara en gymnasieskola, en friskola eller ett utbildningsföretag. Utbildningen skall utformas lokalt. Varje skola skall skapa sin egen profil i samverkan med det lokala näringslivet. Huvudmannen upprättar en utbildningsplan som skall godkännas av . Utbildningen skall ge gymnasiekompetens i svenska, matematik och förekommande karaktärsämnen. Undervisning i engelska skall ges. Språkutbildningen får profileras med hänsyn till lärlingsutbildningens inriktning. Förläggning och omfattning av kärnämnen och lärande i företag får variera. Godkänd lärlingsutbildning ges offentligt stöd som följer eleven till utbildningens huvudman. Reglerna skall ge frihet vad gäller lärlingens status som elev eller anställd. Det förutsätts att lärlingen ges ersättning grundad på den insats som görs i produktionen. Avtal skall tecknas som reglerar lärlingens utbildning på arbetsplatsen. Utbildningen skall avslutas med ett gesällprov eller motsvarande yrkesexamination. Gesällprovet och innehållet i yrkesutbildningen skall tas fram i nära samarbete med berörd bransch. Lärlingsutbildningen behöver inte ge allmän behörighet till högskolan. Lärlingsutbildning för unga arbetslösa skall kunna ingå i dessa skolors verksamhet. 7.2 En storsatsning på yrkesutbildning Det är av avgörande betydelse för landets framtida välstånd att ha förmåga att kunna skapa ett bra individ- och samhällsklimat. Alla som vill ha ett arbete skall också ha möjligheter att få det. Om detta skall bli möjligt är det nödvändigt att bl.a. kraftigt öka satsningen på kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning, avancerad lärlingsutbildning och olika former av kompletterande utbildning för invandrare. 7.2.1 Fördubbla den eftergymnasiala kvalificerade yrkesutbildningen Vi föreslår en fördubbling av antalet studieplatser inom den eftergymnasiala kvalificerade yrkesutbildningen. Regeringens satsning har varit alltför liten. De nya platserna skall tillkomma utöver dem som redan finns i påbyggnadsutbildningarna och kompletterande skolor. 7.2.2 En flexibel yrkesutbildning Fristående och flexibla yrkeshögskolor kan bli ett alternativ till den eller till . Yrkeshögskolor är också ett alternativ för personer från arbetslivet som behöver vidareutbildning av sådant slag som inte finns på vanliga högskolor eller universitet. För yrkesverksamma med gedigna yrkeskunskaper men utan tillräcklig teoretisk utbildningsbakgrund krävs andra ingångar än vad som kan erbjudas. Vi anser att detta är möjligt att åstadkomma genom varierande utbildningsformer och bättre kunskaper om arbetslivet i aktuell bransch. Med en mer flexibel utbildningsform är vi övertygande om att den kvalificerade, eftergymnasiala utbildningen kommer att få allt större betydelse . Den kommer att kunna fylla ett stort behov som aldrig kan ersättas av traditionella insatser i form av arbetsmarknadsutbildning. 7.2.3 Yrkesutbildning för äldre arbetslösa Det måste också skapas möjlighet för äldre arbetslösa att genomgå kortare och mer specifikt inriktade yrkesutbildningar. Sådana kan arrangeras såväl av yrkeshögskolor som inom ramen för en företagsinriktad lärlingsutbildning. De äldres erfarenheter och kunnande måste bättre tas till vara på arbetsmarknaden. Det kräver ett generellt förbättrat klimat för arbete och företagande med inslag av nya och okonventionella metoder för att bryta arbetslösheten i allmänhet och långtidsarbetslösheten i synnerhet. 7.3 Ge möjlighet till kompletterande utbildning för invandrare Den höga arbetslösheten bland invandrare utgör ett gigantiskt slöseri med mänskliga resurser. En viktigt förutsättning för att dessa individer skall kunna komma ut på arbetsmarknaden är tillräckliga kunskaper i svenska språket. Kraven på utbildningen svenska för invandrare (sfi) måste skärpas, individualiseras och utsättas för större konkurrens. Dagens sfi håller inte måttet. Låt intresserade utbildningsföretag och fristående skolor få möjlighet att konkurrera på lika villkor. Alla som vill måste ges möjligheter att kunna komplettera sina tidigare kunskaper. Det kan gälla språkkunskaper i svenska eller engelska respektive yrkeskunskaper inom exempelvis IT, elektronik och medicin. Formerna för validering av utländska utbildningar måste ses över och bli mer flexibla och trovärdiga. 7.4 Stimulera ett individuellt utbildningssparande Skatten på utbildning och kunskap är hög och sänder ut fel signaler. Det är delvis som en följd av detta alldeles för få människor i som kontinuerligt vidareutbildar sig i syfte att förbättra sina kunskaper. Det är mot den bakgrunden som förslag om införande av ett individuellt sparande för vidareutbildning skall ses. Vi vill pröva möjligheten att ge den enskilde rätt till att göra avdrag på inkomst av tjänst för styrkta utbildningskostnader. Att införa rätt till avdrag för vidareutbildning kan medföra att fler människor har ekonomiska möjligheter att utbilda sig vidare. Vi vill pröva möjligheten för den enskilde individen att bygga upp ett individuellt utbildningskonto. Det skall gälla såväl alla arbetstagare som alla egna företagare. Det är den enskilde individen som ansvarar för och avgör när sparandet skall användas. En särskild satsning på låginkomsttagare bör prövas. Ett redskap som skulle kunna användas är riktade studiestipendier. Alla individer har behov av kontinuerlig utbildning. Det är emellertid svårast för dem med små ekonomiska marginaler att bygga upp ett sparande. () () () () () () () () ()