mot · GO02Fi36 · 2001-05-02 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Fi36av , ()med anledning av skr. 2000/01:102 Utvecklingen inom den kommunala sektornInnehållsförteckningFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om förstärkt självstyrelse.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om kommunala jämförelser och den kommunala databas som ärunder uppbyggnad.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om kommuners avancerade skatteplanering.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om redovisning av effekterna av pensionsavtalet PFA98.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om det inomkommunala utjämningssystemets negativa konse-kvenser för tillväxt var den än förekommer i Sverige.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av omedelbara förändringar i dagens utjämningssytemoch om vikten av ett nytt utjämningssystem som stimulerar till tillväxt ihela landet.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av en nationell vårdgaranti.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om äldreomsorgens kvalitet och behovet av en s.k. äldrepeng.9. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om handikappomsorgen.10. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om bidragen till fristående skolor.11. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om åtgärder för att motverka negativ segregation i invandrartätaområden.Kommunal självstyrelseKommunal självstyrelse är en frihetsidé av innebörd attmedborgarna i en kommun (ursprungligen gemenskap) skallkunna sköta gemensamma angelägenheter utan alltförmycket inblandning av statsmakten.Kommunal självstyrelse skall gälla inte minst områden som bäst skötsbåde mer demokratiskt och effektivare av kommunerna och där också lokalaanpassningar skall kunna ske beroende på lokala förutsättningar ochmedborgarnas viljeinriktning. förutsätter aktivamedborgare som är villiga att delta i den kommunala verksamheten. Denkommunala självstyrelsen kan naturligtvis inte vara total. Det finnsmotstående intressen, rättssäkerhet, krav på lika behandling och likartadservice inom många områden oavsett var man bor i landet.Det frågan i mycket handlar om blir även uppgiftsfördelningen mellan statoch kommun. Vi moderater anser att det är lämpligt att staten svarar förfinansieringen av vissa grundläggande rättigheter direkt till medborgarna -våra förslag om en nationell skolpeng och en allmän obligatoriskhälsoförsäkring skall bl.a. ses i det sammanhanget. Sådana reformer skulleavsevärt stärka medborgarnas egen självstyrelse och ställning genom atterbjuda reell valfrihet.Vi ser nu en utveckling där alltfler människor i samhället upplever att deinte har tillräcklig möjlighet att påverka det politiska beslutsfattandet. Måletmåste vara att individen och familjen har mer makt och genom ökad valfrihetkan bestämma mer av sin vardag. På de områden som vi gemensamt skallsamordna bör det ske så nära medborgarna som möjligt. tas alltfler beslutsom rör individen och familjen av politiker. Dessutom känner många attbeslut fattas på högre nivåer, av politiska företrädare utan lokal anknytningoch som därför inte har kunskap om de specifika förhållanden som råderlokalt. Ur demokratisk synvinkel är detta en oroande utveckling. För attbesluten skall få största möjliga legitimitet bör medborgarna uppleva att dekan delta i de politiska skeendena och i processen som leder fram till beslut.Utvecklingen där allt färre deltar i de politiska processerna skulle kunnabrytas om den kommunala självstyrelsen stärks.För Moderata samlingspartiet är den kommunala självstyrelsen mycketviktig. Det står i 1 kap. 1 § regeringsformen att "den svenska folkstyrelsenförverkligas genom ett representativt och parlamentariskt statskick ochgenom självstyrelse".Vi ser nu en utveckling där regeringen uttryckligen och medvetet struntar iden kommunala självstyrelsen och i motsats mot denna betonar"enhetsstaten". Detta framgår tydligt av skrivelsen men inte minst avuttalanden av statsrådet i nr 4/01 och avstatsministern. Innebörden av vad som står i skrivelsen och uttalandena ianslutning till avvägningen av den kommunala självstyrelsen är att om detfinns en majoritet i riksdag för "reformer" finns det "starka skäl attgenomföra reformer". Synsättet leder till att regeringen och en majoritet iSveriges riksdag mer eller mindre fritt kan inskränka den kommunalasjälvstyrelsen. Detta är också den linje regeringen valt när den numeraföreslår lagstiftning för att förhindra att borgerliga majoriteter i kommuneroch landsting skall kunna genomföra sin politik.Regeringen tycks eftersträva att kommunerna blir renaverkställighetsorgan åt staten, där lokala politiker enbart har att följa avstatenstiftade lagar och detaljbestämmelser och därmed på ett likartat sätt över helalandet skall genomföra verksamhet på sätt staten bestämt.Mot detta står vår grundsyn att den kommunala självstyrelsen skallförstärkas och att möjligheten för lokala anpassningar och lösningar skallstimuleras. Mot bakgrund av regeringens agerande framstår det som alltmerangeläget att den kommunala självstyrelsen förstärks i grundlagen.Kommunal självstyrelse borde självklart innebära att kommunerna skall harätt att överlåta egendom utan ingrepp från staten genom lagstiftning.Möjlighet till försäljning av kommunala hyresfastigheter eller entreprenaderav t.ex. sjukhus skall självfallet kunna avgöras av kommun eller landsting.Regler som innebär att den lokala majoritetens rätt inskränks av staten isådana frågor är uppenbart odemokratiska och innebär en allvarliginskränkning av den kommunala självstyrelsen.Att jämföra kommunerI regeringens ekonomiska vårproposition beskrivs kortfattathur arbetet fortskrider på att bygga upp en kommunaldatabas. Det tycks ta sin tid men förhoppningsvis kan ensådan om den ges rätt inriktning ge impulser för regeringenatt i skrivelsen om utvecklingen inom den kommunalasektorn kommande år lyfta fram goda exempel på hurtjänsteproduktion kan bedrivas på ett för medborgarna brasätt i olika kommuner. De skrivelser i ämnet som regeringenhittills avlämnat till är nämligen i nästan total iavsaknad av sådana jämförelser. Därmed har t.ex. de godaresultat som uppnåtts p.g.a. konkurrensutsättning ikommunerna inte uppmärksammats i detta sammanhang.Inte heller den ökade valfrihet och pedagogiska stimulanssom åstadkommits genom det ökande antalet friskolor.Vi har själva i en rapport visat hur olika det kan bli p.g.a. olikamajoritetsförhållanden och inriktning genom att göra en jämförelse mellankommunerna är sedan gammalt ett starkt socialdemokratiskt fäste. I valet 1998gick partiet visserligen tillbaka en aning, men behöll ändå egen majoritet.Socialdemokraterna kan alltså genomföra den politik man vill. Detta ärfrämsta skälet till att vi valt att studera . Egen majoritet är enrelativtovanlig företeelse i Kommun-Sverige.Partille å andra sidan styrs sedan valet av en borgerlig majoritet.Moderaterna samregerar med (fp), (kd), och (c). Eftersom kommunen styrsmed tydligt moderat prägel och har tämligen ordinära förutsättningar har vigjort den till föremål för våra studier. I denna jämförelse av de tvåkommunerna lyfter vi fram några av de skillnader som gör sig gällandemellan en s-styrd kommun och en kommun med borgerligt styre.Medborgarna i kommun betalar mindre iprimärkommunal skatt och landstingsskatt per intjänad hundralapp änmedborgarna i . Vanliga hushåll betalar därmed 2 500-4 500 kronormindre i kommunalskatt i tack vare att och denborgerliga majoriteten hushållar med pengarna.Borlänge kommun erhåller mer per invånare från statsbidrags-och utjämningssystemen än kommun. Antalet kommunalt anställda ärhögre i , nämligen 72,7 årsarbetare per 1 000 invånare. Motsvarandesiffra i är 60,9. Personalkostnaderna i kommun är i konse-kvens med detta lägre, nämligen lägre per invånare. Kostnadenför barnomsorg i är lägre per plats än i Borlänge.Kostnaderna för i är lägre per elev. Borlängehar alltså högre styckkostnader, högre personalkostnader och beskattar sinamedborgare hårdare än kommun. Dessutom erhåller högrebidrag från utjämningssystemet.Detta bör, med socialdemokratisk logik, innebära att barnomsorgen, skolanoch äldreomsorgen i är av bättre klass. Men så är inte fallet. Trotslägre kostnader och färre årsarbetare är lärartätheten generellt högre iPartillekommun. Dessutom är betygsvärdet högre i kommun, både i grund-och i gymnasieskolan. Andelen elever som inte uppnått målen i ett, flera elleralla ämnen är lägre i kommun. Övergångsfrekvensen tillgymnasieskolan samt andelen elever med behörighet till universitet ochhögskola är högre i . Barn och ungdomar får en god utbildning ochuppnår bättre resultat, trots lägre kostnader.Att valfrihet råder i visar en rapport från . Andelenelever i och gymnasieskolan i kommun som studerar iannan kommuns skola eller i friskola är betydligt högre än i . Viutgår från att den kommunala databasen kommer att underlätta denna typ avjämförelser och att s.k. benchmarking mellan kommunerna därmed kommeratt öka.Regeringens skrivelse om utvecklingen inom den kommunala sektornborde till sin natur vara såväl sakligt deskriptiv och analyserande somproblemorienterad. Tyvärr finns i stället en alltför tydlig tendens att undermånga avsnitt försöka försköna utvecklingen och inte redovisa de uppenbaraproblem som finns på många områden. Vissa av de statistiska uppgifter ochberäkningar som redovisas blir genom sitt urval missvisande. Genom dessabrister måste skrivelsen, som skulle kunna vara en bra källa förfaktaredovisning, läsas med ett kritiskt öga, eftersom den i delar är en tydligpartsinlaga och genom ett lämpligt urval av fakta lätt blir subjektivredovisning.För att skall ges en mer heltäckande redovisning av uppnåddaresultat i olika kommuner bör därför skrivelsen kommande år redovisa vilkakommuner som uppnått de bästa resultaten inom olika verksamhetsområden.Den kommunala databas som byggs upp förutsätts som nämnts kunna bidramed sådan information.KommunsektornsekonomiKommunala företag ochskatteplaneringKommunalt ägda företag ingår inte i den statistiskaredovisningen av kommunsektorns verksamhet ochomfattning. finns en tydlig tendens hos mångakommuner att lägga betydande delar av sin verksamhet i justbolag. Vi har i annat sammanhang reagerat mot dessatendenser och då även förespråkat en särskild företagsformför kommunala företag i den mån kommunala företagöverhuvud taget bör finnas. Därigenom skulle ocksåkommunal verksamhet bedriven i företagsform komma attpå ett korrekt sätt redovisas i den offentliga statistiken.Den privaträttsliga aktiebolagsformen är ur olika synpunkter inte lämpligför verksamhet. Ett belysande exempel på detta är att kommuneroch kommunala företag på många håll bedriver en avancerad skatteplanering.En rad skattetvister mellan kommuner och skatteförvaltningar pågår mot denbakgrunden. Detta är i sig ett märkligt skådespel med tanke på att kommunalverksamhet i förvaltningsform är skattebefriad medan det är justaktiebolagsformen som orsakar skattetvisterna. Situationen belyser bl.a.behovet av en tydligare lagstiftning beträffande kommunerna och kommunalaföretag. Regeringen beskriver inte denna fråga i sin skrivelse trots att den ärmycket aktuell och omdiskuterad i många kommuner. I total glömska tycksockså vara de uttalanden som statsrådet gjorde om attregeringen noga följde utvecklingen och avsåg att lägga fram lämpligalagförslag för att motverka denna typ av skatteplanering i kommunerna.Samtidigt befinner sig ett antal skattemyndigheter i process med kommunersom anses har överskridit skattelagstiftningen i sin strävan att undgåstatsskatt.Regeringen anger heller inte att de extraordinära intäkter som mångakommuner redovisar i sina resultaträkningar helt är hänförliga till"artificiella" reavinster i samband med kommunintern försäljning avtillgångar när "koncernholdingbolag" bildats.Kommunala pensionerAv skrivelsen ( 2.8.) framgår att det helt övervägande antaletkommuner och landsting nu utbetalar hela den del som skallavsättas till de anställdas pensioner som individuell delenligt PFA. Detta är en mycket glädjande utveckling. Denleder till att de kommunanställda själva genom eget val kanpåverka avkastningen på sina pensionspengar. Därutöverinnebär förändringen att privat sparande i landet ökar på detkollektiva sparandets bekostnad. I skrivelsen berörs inte allsdessa förändringar trots att de även i ett samhällsekonomisktperspektiv är intressanta. Vi föreslår regeringen att ikommande skrivelse återkomma med en redovisning i dennadel.UtjämningssystemetRegeringen påstår i olika sammanhang att den är intresseradav ekonomisk tillväxt. Mot den bakgrunden är det notabeltatt regeringens skrivelse inte heller till någon del belyserde tillväxtfientliga inslagen i det gällande inomkommunalautjämningssystemet. Vi har i vår partimotion i anslutning tillregeringens ekonomiska vårproposition redovisat riktlinjersom måste gälla för ett nytt system.Även i detta sammanhang vill vi emellertid ånyo ytterligare fästauppmärksamheten på hur dagens system konfiskerar ekonomisk tillväxt i allatyper av kommuner. Om en kommun - oavsett om kommunen har lågskattekraft, medelskattekraft eller hög skattekraft genom t.ex. åtgärder somleder till lägre arbetslöshet eller höjd förvärvsfrekvens - lyckas öka sinrelativa skattekraft tas nästan hela ökningen (och ibland mer) om hand avutjämningssystemet. Kommande år bör regeringen utförligt redovisa detillväxtfientliga konsekvenserna av rådande utjämningssystems konstruktionoch de negativa incitamentens uppbyggnad. Det ter sig närmast groteskt attregeringen nu i sin skrivelse (s 47) anger att kommuner och landsting numerhar "en reell möjlighet att öka sina inkomster" trots att i princip helatillväxten konfiskeras av utjämningssystemet. När ett korrekt faktaunderlagredovisas och analyseras borde även regeringen inse att det är nödvändigtmed de förändringar vi föreslagit. Det tycks bland många av de experter somstuderat effekterna råda relativ enighet om att systemet missgynnar framförallt tillväxtkommuner och vissa typer av glesbygdskommuner, något som viframfört länge och som framgår av nedanstående redovisning.Hur slår den inomkommunala utjämningen?Det inomkommunala utjämningssystemet drabbar samtligalandets kommuner. Detta eftersom det tagit bort allaincitament för kommunerna att själva påverka sininkomstsituation genom en förhöjd skattekraft. Vi har nuunder följt hur systemet i praktiken slagit. Förraåret visade vi i vår motion att såväl tillväxtkommuner i vårastorstadsområden som glesbygdskommuner medbefolkningsminskning är hårdast drabbade. Tydligt är att"aktiva" kommuner straffas för sina aktiviteter. Lederaktiviteten till höjd skattekraft dras denna in av staten ochförs över till andra kommuner. När nu siffrorna för detsenaste beskattningsåret analyserats framstår detta medoförändrad tydlighet.Tillväxtkommuner får inte behålla frukterna på inkomstsidan av denökade ekonomiska aktiviteten och skattekraftstillväxten medan de däremot fårsvara för kostnaderna, både de som lett till tillväxten och de som tillväxtenmedför. har också redovisats hur kommuner i storstads- ochtillväxtområden som har ett behov av ett ökat bostadsbyggande drar sig för attmedverka till ett sådant med hänsyn till inte minst hur utjämningssystemetfungerar. Regeringens misslyckade bostadspolitik förstärks sålunda avutjämningssystemets konstruktion.Glesbygdskommuner minskar nu som regel befolkningsmässigt samtidigtsom skattekraften per invånare kan stiga när ungdomar och arbetslösa flyttartill orter med jobb. Många av dessa kommuner tar tag i sina problem och kansom resultat bl.a. se ökad förvärvsfrekvens och fler företag.Omstruktureringen medför som regel kostnader och kommunerna hardärutöver ofta överskott på bl.a. lokaler. Den ökade relativa skattekraften fårde inte behålla; däremot sjunker skatteintäkterna i takt med det minskandeantalet invånare. Stora delar av glesbygden drabbas sålunda rejält av detinomkommunala utjämningssystemet som ligger som en våt filt överkommunsektorn.De kommuner som kommer bäst ut ur systemet är "passivastagnationskommuner", som regel befolkningsmässigt stillastående eller meden svag minskning. Denna tendens har förstärkts av det senaste åretsutveckling. Oavsett hur deras egen skattekraft utvecklas får de i stort sammaökning som alla andra, dvs. kan deras kostnadssidapåverkas positivt av att så lite händer. Demografiska åldersförändringarkompenseras raskt i kostnadsutjämningen medan förändringar i antaletinvånare slår igenom först med viss fördröjning. Stiger arbetslösheten - därstaten står för kostnaderna - ökar kompensationen ikostnadsutjämningen. Och även för dessa kommuner gäller avsaknaden avincitament att höja inkomstsidan genom förhöjd egen skattekraft, vilket i sintur gör passiviteten "lönsam" så länge dagens system består.Förändringstrycket blir mycket litet på den typen av kommuner och risken äruppenbar att utjämningssystemet medverkar till detta.Kommunförbundets rapport och krympa anger vissa iakttagelser omjust tillväxtens pris för berörda kommuner och hur andra kommuner kommerväl ut ur dagens regelsystem med risk för att stillastående belönas. Märkligtnog tycks dessa iakttagelser inte alls påverka regeringen som genom sittansvariga statsråd tycks alltmer ihärdigt försvara nuvarande inomkommunalainkomst och kostnadsutjämningssystem.GrundlagsstridigtDet inomkommunala utjämningssystemet har snart varit ikraft . De negativa effekterna av systemetsgrundkonstruktion visar sig alltmer. En allvarlig aspekt ärsjälvfallet att uppbyggnaden entydigt strider mot densvenska grundlagens lydelse att en kommun endast får ta utskatt för skötseln av sina uppgifter. Att ta ut skatt förskötseln av andra kommuners angelägenheter strider motgrundlagens lydelse.Trots vad utredningen om den kommunala självstyrelsens grundlagsskyddanförde 1996 om en ny lydelse av grundlagen som skulle görainomkommunal utjämning tillåten har regeringen inte framlagt något förslag.Vi moderater avvisar självfallet en grundlagsändring. Vi anser bestämt attdagens grundlagsvidriga system måste avvecklas och ersättas med ettnytt skatteutjämningssystem. Det är synnerligen otillfredsställande att vi i daghar ett system som strider mot den svenska grundlagen. T.ex. hargrundlagsexperten påpekat detta i en rättsinlaga. Allagrundlagsexperter tycks i sak dela vår uppfattning men gömmer sigberörda instanser bakom formuleringen att grundlagsbrottet inte är uppenbartmed hänsyn till konstitutionell praxis. Fallet belyser väl den brist vi har ivårtland genom avsaknad av en författningsdomstol.... och utan måluppfyllelseEtt mål som skulle uppnås med det inomkommunalautjämningssystemet var att minska utdebiteringsskillnaderna,i första hand att kommuner med höjda bidrag och hög skattskulle sänka sin utdebitering. Det kan nu konstateras att inteens i detta avseende har någon nämnvärd effekt kunnatmärkas. Kommunerna med hög skatt har bibehållit denna.Utjämningssystemet har däremot tvingat välsköttalågskattekommuner att höja skatten för att betala denkonfiskatoriska utjämningsavgiften.Till yttermera visso har regeringen själv kunnat konstatera att någotstatistiskt säkerställt samband mellan förändringen i utjämningssystemet ochresultatet i enskilda kommuner inte kunnat påvisas.Det är alltså uppenbart att de för många kommuner kraftigt höjda bidrageninte använts till vare sig sänkt skatt eller förbättrat resultat. Kvar står dåattmånga av de berörda kommunerna höjt sin ofta relativt höga kostnadsnivåytterligare. Nödvändiga strukturförändringar har fördröjts. Utjämningssy-stemets konstruktion har sålunda både konserverat höga skatter ihögskattekommuner och höjt kostnadsnivån som systemetmotverkar ekonomisk tillväxt genom att lägga ut negativa incitament påenskilda kommuner.Det behövs omedelbara förändringarVi visar i denna motion att det inomkommunalautjämningssystemet inte bara är grundlagsvidrigt utan ocksåperverst tillväxtfientligt. Det måste i grunden ändras och dettar möjligen lite tid. En omedelbar förändring skulle docklätt kunna göras, nämligen att låta alla kommuner behållasina ökningar i relativ skattekraft. Det är vad vi moderater desenaste åren föreslagit som en första åtgärd för att eliminerade värsta verkningarna av dagens system. Behovet av ensådan tillväxtstimulerande åtgärd ter sig alltmer angelägen.Tillväxt straffas var den än uppstårDet inomkommunala utjämningssystemet är till sin natur såkonstruerat att det straffar tillväxt var den än uppstår. Det ärså uppbyggt att kommunpolitikerna om de följer syftet medutjämningssystemet inte skall ägna den egna skattekraftennågon tanke. Det spelar ingen nämnvärd roll hur denutvecklas. Kommunens inkomstnivå bli ändå i stortdensamma. Det kan t.o.m. vara så att sämre skattekraft gerhögre inkomster - så är både inkomst- ochkostnadsutjämningen konstruerad. Till yttermera visso harhela utjämningssystemet lagts upp så att det bara är någotdussintal personer i landet som har full insikt i dessmysterier - och de personerna är som regel på olika sättuppbundna till dess försvar.Det går att få en positiv utveckling - meninga incitament finnsDet är alltfler samhällsforskare som anger atttrenden mot allt färre människor i våra glesbygdskommunerkommer att fortsätta och knappast skall eller kan hindras.Det ses som en naturlig och förutsebar utveckling, eftersommånga ungdomar och personer utan arbete söker sig till deregioner och orter där för dem lämpligt arbete erbjuds. Vikan alla iaktta detta. Men det finns också en annan för deberörda kommunerna mer positiv trend. Den är att det likvälgår att utveckla kommunen trots befolkningsminskning.Nyckelpersoner stannar och även när en nettoutflyttning ägerrum kan parallellt en inflyttning ske som ger till resultatetablering av företag, varav många inom högteknologi ochIT.Vad händer då i en sådan kommun? Skattekraften per invånare stiger merän för riket. När personer med inga eller små inkomster flyttar stiger snittetför dem som bor kvar. Är det då så att sysselsättningsgraden ökarp g a nya företag som går för fullt sker en dubbel effekt. Det här märkte vitydligt i vår rapport då t.ex. kunde lyftas fram som en kommunsom haft just denna utveckling och som drabbats av utjämningssystemetstillväxtfientliga konstruktion. Detta år finns en motsvarande tydlig effekt iÄlmhults kommun i Småland.Den datakörning vi moderater nu låtit göra över kommuner med växandeskattekraft visar att 20 kommuner hade en ökning av sinrelativa skattekraft med mer än en procentenhet. (Skattekraften per invånareanges i relation till riksgenomsnittet som är = 100, dvs. av denna tillväxt konfiskeras avutjämningssystemet, vilket innebär att en kommun som bidrar med en störreökning än vad som gäller genomsnittet inte får behålla denna. Det ärnaturligtvis en orimlig signal i ett land som önskar ekonomisk tillväxt ochlägre arbetslöshet.Exemplet år 2000Malå kommun i ökade sin skattekraftfrån dvs. med 4,4 procentenheter.Bakgrunden torde vara två omständigheter. Å ena sidanminskade befolkningen med 120 personer till 3 713 - mestungdomar och personer utan arbete. Å andra sidan gick AssiDomäns anläggning för fullt med extra skift som ledde tillatt mångas inkomstnivå höjdes. Sammantaget steg därmedskattekraften betydligt per invånare. Men för kommuninnebär det inte några ökade intäkter. Tvärtom drabbasintäktssidan i kommun av befolkningsminskningenutan att kommunen som kommun har någon glädje av denökade skattekraften. Ett sådant system är perverst i sinuppbyggnad!Exemplet år 2001Älmhults kommun har en svagt minskande befolkning menen stark skattekraftstillväxt, främst beroende av utvecklingeni och ökad sysselsättning. betalade dessutom utsärskild bonus till sin personal i .