mot · GP02So611 · 2001-10-05 00:00:00 — Vid avslag på bidragsansökan kan för övrigt resultatet bli att den handikappade måste flytta till en mindre bostad som inte uppfyller kraven på anpassning med allt vad det innebär av ökat hjälpberoende och minskad självständighet. 8.4 Stimulansbidrag för arbete med psykiskt funktionshindrade Vi föreslår i avvaktan på mera permanenta förbättringar ett särskilt stimulansbidrag till kommunerna för att dessa mer aktivt skall kunna arbeta med psykiskt funktionshindrade som ofta försummas. 8.5 Utjämning av LSS-kostnader har infört ett tillfälligt bidrag för att utjämna kommunernas kostnader för LSS. Regeringen har också tillsatt en utredning för att utreda ett mer långsiktigt kostnadsutjämningssystem. Vi är skeptiska till detta. Vi ser det som en uppenbar risk att ett sådant utjämningssystem blir styrande för verksamheten, att kommunerna på olika sätt påverkas i sina prioriteringar av bidragssystemets utformning. förslag på liknande utjämningssystem har ofta premierat kommuner med en hög kostnadsnivå och därigenom uppmuntrat till kreativ bokföring i kommunerna. Vårt förslag att återföra hela kostnadsansvaret för den personliga assistansen skulle minska problemen med de stora skillnaderna i kostnader mellan kommunerna. 9 Att kunna välja skola och utbildning Stödet till de handikappade behöver förstärkas, men det behöver också avregleras och göras mera individanpassat. Vår utgångspunkt är att funktionshindrade tillsammans med sina anhöriga som alla andra människor själva kan bedöma vilken verksamhet som bäst tillgodoser deras behov. Inte minst gäller det utbildning och kompetensutveckling. Möjligheten att välja skola är särskilt viktig för personer med särskilda behov. Den socialdemokratiska politik som förs på olika nivåer i svenskt utbildningsväsende får på negativa konsekvenser även för funktionshindrades möjligheter att delta i arbetslivet. Allt fler unga funktionshindrade vill få chansen att visa att de kan klara av avancerade arbeten, trots t.ex. en syn- eller hörselskada eller trots att de är rullstolsburna. Inte minst IT-utvecklingen har banat väg för den utvecklingen. Nya möjligheter öppnar sig här i en rask takt. Genom de olika mjukvaruprogram som finns har särskilt unga funktionshindrade givits möjlighet till ett rikare fritidsliv som även nya arbetsmöjligheter har öppnat sig. 9.1 Rätten att välja skola Vi anser att svårt funktionshindrade ungdomar också skall kunna välja individuella program även om de väljer Rh-anpassade gymnasieutbildningar. Detta är inte möjligt , eftersom Rh-gymnasierna enbart erbjuder nationella program respektive specialutformade program. För många svårt funktionshindrade ungdomar medför detta att man tvingas gå i , eller att gå det individuella programmet i hemkommunen, vilket i många fall innebär att eleven inte får tillgång till den speciella kompetens som Rh-gymnasierna har. Vi anser därför att skollagen bör ändras så att funktionshindrade ungdomar som fullgör sin gymnasieutbildning på en Rh-anpassad gymnasieskola också får möjlighet att välja individuellt program. Vår principiella uppfattning är att alla skolor så långt det är möjligt skall vara utformade så att elever med särskilda behov inte utestängs. Vi anser dock inte att målsättningar om integration och anpassning av den vanliga skolan skall innebära att skolor som t.ex. med den kompetens som byggts upp där skall tvingas stänga. Specialskolor skall även vara ett alternativ för de elever som anser att dessa bättre kan tillgodose deras särskilda behov. Om valfrihet inom t.ex. skolan skall kunna bli verklighet förutsätts även att kommuner som satsat på t.ex. vårdhem, skolor och boendeformer som även lockar människor från andra kommuner inte drabbas av orimliga kostnader. Detta kan bli fallet eftersom betalningsansvaret styrs av bosättningsort, som vissa vårdformer förutsätter att bosättningsorten ändras. Om dessa problem inte belyses och löses på ett tillfredsställande sätt förblir de enskilda som vill utnyttja vårdhem och boendeformer i andra kommuner liksom deras hemkommuner utlämnade till andra kommuners eller statliga bidragsgivares välvilja och godtycke. Mot den bakgrunden bör regeringen återkomma till med förslag som säkrar att även de som får hjälp enligt LSS garanteras reella möjligheter att med bibehållet finansieringsansvar för hemkommunen söka boende och vårdformer på andra sidan kommungränsen. De förslag som har framlagts på området är enligt vår bedömning inte tillräckliga. 10 Åtgärder mot kommunalt domstolstrots beslutades om lagändringar som skall förmå kommunerna att bättre följa och verkställa domstolsbeslut om handikappades rättigheter enligt socialtjänstlagen och LSS. Domstolsbeslut gällande dessa lagar kopplades då till en möjlighet för att besluta om vite. Länsstyrelserna fick dessutom i uppdrag att verka för att kommuner och landsting planerar bättre för att kunna möta behoven av personlig assistans m.m. Vi tycker inte att den nu företagna lagändringen är tillräcklig. Det viktiga för oss är att den enskilde individen får sin rätt. Då räcker det inte att får en vitesmöjlighet. I stället bör regeringen återkomma till med förslag som ger den enskilde individen möjlighet att få ekonomisk kompensation från kommunen motsvarande kostnaden för att betala någon annan t.ex. en privat utförare som i kommunens ställe kan tillgodose de aktuella behoven. Omfattningen av sådan kompensation bör om möjligt fastställas redan i samband med den första domstolsbehandlingen för att undvika att enskilda måste processa i flera omgångar. Likformighet med de regler som gäller för att erhålla betalning för andra i domstol fastställda fordringar bör så långt möjligt eftersträvas. När det gäller LSS anser vi, som redan påpekats ovan, att staten bör ta tillbaka finansieringsansvaret för den personliga assistansen från kommunerna. Som de nya reglerna är utformade uppfattar vi dem som onödiga om våra egna strukturellt mera långtgående förslag om ett statligt finansieringsansvar genomförs. Lagrådet framförde f ö allvarliga principiella och praktiska invändningar i sitt yttrande över förslaget om en ny vitesmöjlighet; invändningar som vi delar. 11 Bidrag till handikapporganisationer I sin handlingsplan för handikappolitiken föreslog regeringen vissa resursförstärkningar av bidrag till handikapporganisationer. Vad beträffar att åtgärda den snedfördelning av statsbidragen som särskilt drabbar små handikapporganisationer lovade regeringen däremot inte något konkret. Vi befarar att det hos regeringen finns en politisk ambition att samordna de olika handikapporganisationerna och att man bl.a. vill åstadkomma detta genom att styra organisationsbidragen i en sådan riktning. I socialdemokratisk handikappolitik finns också traditionellt sett en motvilja mot organisationer som inte är organiserade efter en traditionell folkrörelsemodell. Socialdemokraternas politik för bidragsgivningen missgynnar alla de organisationer som företräder personer med små och ovanliga handikapp eller som väljer alternativa organisationsformer, t.ex. i form av nätverk. Vi har därför ansett det angeläget att får möjlighet att ta ställning till ett mera detaljerat förslag till fördelning av statsbidragen. Någon sådan möjlighet har emellertid inte getts. Socialdemokraterna har alltid sett de handikappade som ett enda stort kollektiv, snarare än som individer. Vår uppfattning är att alla organisationer även de som representerar mycket små grupper av handikappade eller som väljer att inte samordna sin verksamhet inom ett större kollektiv skall ha rimliga möjligheter att arbeta som självständiga organisationer. Reglerna för statsbidragen måste utformas med detta som utgångspunkt. Vi vill därför också tillföra ytterligare pengar till anslaget för bidrag till handikapp-organisationer. Vi vill med dessa medel särskilt stödja små organisationer som arbetar oberoende av de stora samarbetsorganen, t ex , och som därför är i behov av extra stöd. Gotab, 2001 () () () () () () () () () de () ()