mot · GP02N25 · 2001-10-17 00:00:00 — Därför är det inte motiverat att staten reglerar och standardiserar den verksamhet som kommunerna skall bedriva. Vi vill att alla människor skall ges möjlighet att öka sitt inflytande och ansvar för det egna boendet. Genom att erbjuda de boende möjligheten att friköpa sina lägenheter vill vi ge dem valfrihet. Vi ställer oss mycket kritiska till den stopplagstiftning som innebär att kommuner som säljer sina bostadsföretag eller delar av beståndet för att använda pengarna i annan verksamhet som skola eller omsorg får sina statsbidrag minskade. Stopplagstiftningen, som utgör ett betydande ingrepp i den kommunala självstyrelsen, kommer att få till följd att många nödvändiga omstruktureringar av bostadsföretag uteblir. För att kommunerna skall ha rimliga möjligheter att bidra till balans i den offentliga ekonomin måste avregleringen fullföljas. Statens roll bör vara att ange ramar för kommunernas verksamhet i stort och att fastlägga de ekonomiska förutsättningar som skall gälla för en sund offentlig ekonomi som helhet. 10 Utbildning Det är viktigt att likvärdiga villkor för utbildning råder i hela landet. Särskilt viktigt är att grund- och gymnasieskolan håller hög kvalitet. När det gäller utformningen av en väl fungerande utbildningspolitik på dessa områden hänvisar vi bland annat till de moderata motionerna En skola med kunskap och fantasi, 2001/02 Ub233, och Verklighetens gymnasieskola, 2001/02 Ub483, som presenterats . Det allmänna har ansvar för att alla unga får möjlighet att tillägna sig de kunskaper ett gott och berikande liv kräver. Detta är ett statligt åtagande som är lika för alla elever oavsett var de bor. Formerna för hur olika elever väljer att tillägna sig nödvändiga kunskaper skiljer sig åt. Det är därför viktigt att skolsystemet kan erbjuda så flexibla lösningar som möjligt för undervisningens genomförande. Ett decentraliserat ansvar kombinerat med en nationell skolpeng som följer elevernas val av skola gör det möjligt att behålla även små skolor i lands- och glesbygd samt att finna olika former för hur de skall drivas med goda resultat. Den nationella skolpengen gör att pengar kan läggas direkt till den skola elev och föräldrar valt. Det gör att skolpengen oavkortat går dit den gör störst nytta, med hänsyn till lokala förutsättningar. Erfarenheterna av friskolereformen är mycket positiva när det gäller utvecklingen på landsbygden. finns friskolor över hela landet, och inte minst i många landsbygdsskolor pågår ett spännande utvecklingsarbete. Många små skolor har med hjälp av engagerade föräldrar räddats från nedläggning och i stället kunnat ombildas till friskolor. När regeringen vill försämra villkoren för friskolorna är det ett direkt slag mot möjligheterna att skapa goda möjligheter till utbildning i hela landet. Glädjande nog öppnas fler och fler möjligheter för distansutbildning även för grundskole- och gymnasieelever. Det finns dryga tjugotalet distansskolor, och utbudet och tillgängligheten för eleverna bara växer. En utveckling av det här slaget är ett led i att ge alla barn en god, individanpassad undervisning. Även för vuxnas lärande ger informationstekniken nya möjligheter. I en värld där fortbildning ständigt är aktuell måste nya möjligheter till högre utbildning utvecklas. Eftersom distansutbildningarnas utformning är relativt ny är det särskilt viktigt att med ordentliga utvärderingar och uppföljningar säkerställa kvaliteten för de elever som väljer att läsa på distans. I många delar av landet råder brist på lärare. Det är därför viktigt att bredda möjligheterna till lärarutbildning och möjligheterna för skolorna att lägga ut undervisning på entreprenad. Vi ser positivt på försök att i alternativa former ge fler lärarutbildningar. Det nya nätuniversitetet bör också kunna ge en förbättrad möjlighet för god utbildning på distans. När det gäller gymnasieutbildningar är det vidare viktigt att samarbetet över kommungränserna i samverkansområden uppmuntras för att säkerställa tillgången till och valmöjligheter mellan olika sorters utbildningar. Vi ställer oss mycket tveksamma till projektbidrag av det slag regeringen skissar för samverkan och lärcentra. Sådana projekt måste växa underifrån där det finns intresse och kompetens och vi är övertygade om att kommunerna själva kan ta initiativ för att bättre använda olika resurser. Däremot måste regeringen vara beredd att ta bort eller medge dispens där regelverket hindrar eller försvårar kreativa lösningar. 11 Befria kulturen Kulturen kan bidra till tillväxt och ett gott liv i hela landet. Vi tror inte att enbart de förslag som regeringen för fram i den nu föreliggande propositionen räcker på långt när. I stället handlar det om att i grunden förändra förutsättningarna för framför allt kulturskaparna i hela landet. Som vi ser det är det beklagligt att Socialdemokraterna endast nöjer sig med att skapa bl.a. en filmvårdscentral i och att öka anslagen till de regionala museerna. Inga förslag presenteras som skulle kunna ge kulturskaparna över hela landet en reell möjlighet att kunna leva på sitt skapande och inte vara beroende av offentliga stödåtgärder. Vi har, till skillnad från Socialdemokraterna, en strategi vars syfte är att underlätta för kulturlivet över hela landet. Vi menar att kulturen måste vara en fri och obunden kraft i samhället och ge förutsättningar för ett kulturellt växande . Genom en större enskild sektor och ett starkare civilt samhälle kan såväl människor som företag växa. Kulturpolitiken handlar oftast alltför mycket om institutionen eller själva huset i stället för konstnären och verksamheten. Det nya är ett tydligt exempel på detta. Kulturpolitiken måste garantera mångfald, konstnärlig frihet och kvalitet och tillåta det experimentella och udda. Alltför många sätter likhetstecken mellan institutioner och kulturpolitik när det i själva verket handlar om den enskilde konstnären. För att uppnå en bättre ordning krävs en politik som undanröjer skatter, byråkrati och regler som missgynnar kulturskapare. I de regionala tillväxtavtalen talas det om kulturens vikt för den regionala utvecklingen, men en satsning på kulturen får inte enbart ses i förbifarten som en sista räddande ängel. Om regeringen menar allvar med sitt tal om en politik för tillväxt och livskraft i hela landet är det därför viktigt att följande förändringar görs för landets kulturskapare. Skatterna måste sänkas. Det har stor betydelse för kulturskapare. En översyn av de olika momssatserna inom kulturområdet måste genomföras. Företagens inköp av konst måste bli avdragsgilla. Även frågan om sponsring måste klargöras. Regelförenkling för småföretagare enligt Småföretagsdelegationens förslag måste genomföras fullt ut. Konstnärernas möjligheter att leva på sitt konstnärskap måste utvecklas. Initiativ bör tas för att skapa ett bemanningsföretag för kulturskapare. En översyn av reglerna kring sjukpenningen för kulturskaparna måste genomföras. Kompletterande pensioner, liknande den som har för vissa av sina medlemmar, måste utvecklas även för andra kulturskapare. 12 EU:s regionalpolitik Europasamarbetet har frigjort de europeiska ekonomierna. Genom ökad konkurrens och ökat utvecklingstryck uppnås en högre effektivitet, vilket möjliggör en snabbare tillväxt. Men det finns fortfarande alltför många inskränkningar i den inre marknadens funktionssätt, t.ex. stats- och regionalstöd. i var tänkt som ett viktigt steg för att göra EU till världens mest konkurrenskraftiga ekonomi. Det blev emellertid ingen framgång eftersom de socialdemokratiska regeringarna i EU:s medlemsländer inte klarar av att fullfölja åtagandet att liberalisera sina ekonomier. Den tidigare snabba avregleringstakten har stannat upp. Lika allvarliga var signalerna från Göteborgstoppmötet där samma socialdemokratiska regeringar mer eller mindre utlovade ett fortsatt och oförändrat regionalstöd till vissa medlemsstater, trots att EU:s regionalpolitik måste reformeras. Att betala in pengar till EU för att sedan få tillbaka dem i form av strukturstöd är fel. Det bör vara medlemsstaterna själva som först och främst ansvarar för sina regioner genom att stimulera kontakter, samverkan och utveckling. Det kan, i de fall då det anses berättigat, främjas genom nationella stödsystem. Sådana system måste ovillkorligen stämma överens med EU:s krav på konkurrensneutralitet. I stället för en politik som ger riktade bidrag till svaga regioner i medlemsländer vill vi ha ett system där det sker en avräkning på medlemsavgiften för de regioner som ligger väsentligt under genomsnittet av EU:s medelinkomst. 13 Ett jämställt Vårt jämställdhetsideal utgår från friheten för alla individer. Kvinnor såväl som män ses som kapabla att fatta sina egna beslut om vad de vill göra i livet och att möta respekt för sina val, även om de anses okonventionella. Vi anser att jämställdheten utgår från alla människors lika värde och varje människas rätt till respekt för sin person, sina val och sina känslor vilka dessa än må vara. Det är en fråga om rättvisa att ingen skall särbehandlas negativt på grund av sitt kön eller av andra orsaker. All form av diskriminering och generalisering måste motverkas. Människor har rätt att betraktas som individer och inte som delar av en viss grupp som godtyckligt tillskrivs vissa egenskaper. Regeringen skriver i den regionalpolitiska propositionen att man nu rör sig bort från en jämställdhetspolitik som innebär särskilda åtgärder för kvinnor. Trots detta består det regionalpolitiska jämställdhetsprogrammet nästan uteslutande av riktade stödåtgärder till kvinnor till exempel kvinnliga affärsrådgivare och kvinnliga resurscentra. Vi tror inte att detta i längden stärker kvinnors möjligheter, utan anser att krafttag måste tas på det strukturella planet. Mainstreaming av jämställdhetsfrågan betyder inte könsspecifika stödinsatser på olika nivåer, utan en politik som skapar lika förutsättningar för alla, oavsett kön. Politikens uppgift är inte att styra människor i deras vardag, utan att skapa möjligheter och mångfald. Hur människor sedan väljer att inrätta sina liv är deras ensak. Därför föreslår vi en ny inriktning av jämställdhetspolitiken. Vi vill föra en politik som bidrar till att självständiga kvinnor och män själva kan forma sin tillvaro efter eget huvud. 14 Storstadsregionerna Vi ser ingen motsättning mellan storstäder och mindre orter och inga motstridiga intressen mellan land och stad. Regionalpolitik handlar inte bara om glesbygdsinriktad politik. Storstäderna utgör, tillsammans med vissa andra entreprenörstäta regioner, de områden i där flest nya jobb skapas. De tre regionerna har en bruttoregionalprodukt (BRP) per invånare som kraftigt överstiger genomsnittet i riket och svarar för av rikets samlade bruttonationalprodukt (BNP). Den snabbaste tillväxten har ägt rum i , där en femtedel av landets invånare bidrar med en fjärdedel av BNP och en dryg fjärdedel av statens skatteintäkter. Vi menar att storstäderna kan och bör fortsätta att gå i täten för förnyelsen av . Vår utgångspunkt är att en sådan utveckling är till fördel för hela landets utveckling. En god tillväxt i storstadsregionerna är inte ett hot mot övriga delar av landet. En region som expanderar hamnar i en uppåtgående spiral. Företagandet ökar och fler arbetstillfällen skapas. Effekterna av en sådan utveckling sprider sig som ringar på vattnet. Däremot är det ovanligt att tillväxt i en region får negativa effekter på tillväxten i andra regioner. En modern syn på de största storstadsregionerna bör utgå från de många möjligheter till utveckling för människor och företag som där erbjuds. En politik som bidrar till växande storstäder medför högre tillväxt och stärker hela konkurrensförmåga. I tre största städer, , finns begynnande klusterfenomen, d.v.s. en geografiskt koncentrerad närvaro av företag, kompetens och kapital som leder till synergieffekter. Dessa tre regioner har utvecklat en global spetskompetens som attraherar specialister till . En politik för förbättrade forsknings- och företagandevillkor kan bidra till att förstärka denna utveckling. Klustermiljöer bygger också på attraktiva individmiljöer. Om storstäderna skall fungera som internationellt gångbara utvecklingsmiljöer måste skatteregler och bostadsregleringar ändras för att förstärka det svenska attraktionsklimatet också för enskilda. I allt för hög grad har den socialdemokratiska synen på storstäderna utgått från problem och bidragsprogram. Det är inte mer av bidrag och politisk planering som behövs. I stället är det nödvändigt med mer möjligheter för människor att själva påverka sina liv. Det är en politik som förs av de moderatledda majoriteterna i storstadsregionerna. Storstadsregionerna har stor betydelse som potentiella motorer för ökad tillväxt. Reformer inom särskilt viktiga områden som näringsklimat, valfrihet för familjerna, skattepolitik, bostadspolitik, utbildning, infrastruktur och rättssamhälle måste genomföras om denna potential skall kunna tas tillvara och bidragsberoende, segregering och utanförskap motverkas. 15 Att utvärdera eller inte? Få utvärderingar har gjorts av den svenska regionalpolitiken. Detta är mycket bekymmersamt med tanke på det ansenliga antal miljarder som utbetalas i regionalpolitiska stödåtgärder samt de konkurrenssnedvridningar som riskerar följa i spåren av bidragen. Den regionalpolitiska utredningen har, som ovan nämnts, dragit slutsatsen att stöden leder till många negativa effekter och aldrig kan ersätta entreprenörskap, företagande och dynamik. Enligt utvärderingen De regionalpolitiska företagsstöden en studie av användning och effekter (, 2000) kan effekterna av regionalt utvecklingsbidrag, landsbygdsstöd och småföretagsstöd sammanfattas med att de bidrar till att skapa sysselsättning och överlevnad på kort sikt men att dessa effekter inte kan beläggas på . Det går inte heller att belägga att stöden skulle leda till ekonomisk tillväxt i stödföretagen. I utredningen transportbidrag (SOU 1997:94) konstateras att bidraget i stor utsträckning går till stora företag i traditionella näringar. Att det mesta går till stora företag beror på att företagen blir ersatta för mängden transporterade varor, vilken är större för större företag. Transportbidraget bedömdes främst stödja det befintliga näringslivet. Bidraget kan, enligt utvärderingen, ha en konserverande effekt på näringslivet i stödområdet. I den regionalpolitiska propositionen nämns inget om vad eventuella utvärderingar av regeringens regionalpolitiska huvudnummer tillväxtavtalen och omställningsprogrammen för tidigare försvarsorter givit för resultat. Möjligen kan detta bero på att åtgärdernas resultat inte varit av den art att regeringen funnit skäl att framhålla den. Vi anser för vår del att regionalpolitiken måste utvärderas kontinuerligt som grund för utformningen av den framtida politiken. Gotab, 2001 Per () () () () () () () () () ()