mot · GP02Kr426 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Kr426av m.fl. (kd)Ungdomspolitik Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skall återkomma med förslag till åtgärder för att främja folkhälsan bland ungdomar.1 begär att regeringen återkommer till med förslag till åtgärder för att uppvärdera det icke formella lärandet i svenska skolor.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en bred översyn av bostadspolitiken ur ett ungdomsperspektiv.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör återkomma till med konkreta förslag till åtgärder vad det gäller generationsövergripande jämförelser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ges i uppdrag att organisera en nationell kampanj mot drogmissbruk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ungdomsarbete i problemtyngda stadsdelar. begär att regeringen återkommer med åtgärder för att främja ungdomars delaktighet i demokratiska processer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att , inte regeringen, skall besluta om delmål för ungdomspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om satsning på ungdomsförbundens möjlighet till globalt arbete. 1 Yrkande 1 hänvisat till SoU. 2 Yrkande 2 hänvisat till UbU. 3 Yrkande 3 hänvisat till BoU. Att vara ung Att vara ung är att gå igenom en speciell fas av livet. Många vägval skall göras som får betydelse för resten av livet. Ungdomstiden har också förlängts i det moderna samhället. Även om varje ung människa är unik och har sina speciella förutsättningar har ändå ungdomar som grupp vissa gemensamma problem och utmaningar. Somliga problemen är särskilt tydliga. Bostadsbrist är ett exempel. Det finns ungefär en miljon ungdomar i åldern . Att förneka behovet av en samlad ungdomspolitik är att blunda inför de särskilda problem som möter ungdomar på deras väg in i vuxenlivet. En statlig ungdomspolitik bidrar till att skapa en helhetsbild av ungdomars situation. Den kan bidra till en samordning av de statliga insatserna för ungdomar samt stödja föräldrar, kommuner, ideella organisationer och andra krafter i samhället. Inte minst måste politiken, som den medger att ungdomar själv formar sin framtid, befästa att värderingar som människolivets okränkbarhet, varje människas värde och rätt till integritet förmedlas till varje ny generation. När en nationell ungdomspolitik utformas är det viktigt att inte bara se ungdomstiden som en livsfas där intresset inriktas mot individens framtida livsförlopp, utan också se ungdomar som en social grupp med särskilda livsvillkor. Ungdomspolitiken måste ta sin utgångspunkt i och ta till vara det engagemang och de erfarenheter som ungdomar har i olika samhällsfrågor. I regeringens ungdomspolitik behandlas frågor om självständighet och inflytande på ett utförligt sätt, medan frågor som rör allmänt välbefinnande knappast alls omnämns. Vi vet att många ungdomar mår psykiskt dåligt. Självmorden bland ungdomar i åldern ökar. Det är skrämmande att ungdomar, som borde få uppleva framtidstro och hopp, väljer att försöka ta sina liv. Därför måste vi vuxna göra allt för att stödja ungdomar. Rädda Barnens undersökningar visar att vad barn och ungdomar saknar mest är trygga relationer med vuxna, inte materiell välfärd. Många känner sig övergivna och ensamma, upplever att de inte behövs eller har tappat sin identitet och förlorat framtidstron. Tonåren upplevs också av många som omvälvande. De första stegen mot att bli en självständig vuxen individ tas, som bakslagen och ensamheten ibland känns mycket tunga. Att ha någon att tala med, någon som vill förstå och lyssna betyder oerhört mycket. Närhet och identitet Ungdomsåren är i hög grad den tid då identitet formas. Identiteten utvecklas i samspel med föräldrar och familj, andra små naturliga gemenskaper och det omgivande samhället. När identiteten formas behövs nära och varma relationer med vuxna som är mogna att tåla konflikter och frigörelseprocesser utan att svika. För att kunna bryta sig loss och bli en självständig individ måste man ha något att bryta sig loss ifrån. saknar tyvärr många ungdomar vuxna i sin närhet som orkar, har tid och vilja att vara den trygghetsfaktor som är en förutsättning för frigörelseprocessen och identitetsskapandet. Det är en av förklaringarna till den rotlöshet och det utanförskap som många ungdomar ger uttryck för. Större gemenskap mellan generationerna, mellan föräldrar och ungdomar och i alla olika miljöer i samhället är en viktig förutsättning för att öka ungdomarnas möjligheter att utveckla självkänsla och stark identitet. För att vi skall utvecklas till människor med värdighet och självkänsla behöver vi en minsta gemensam nämnare för handlandet människor emellan. En etik som betonar alla människors lika värde och ansvaret för varandra är en nödvändig grund när en ung människa söker fast förankring i en värld av snabb förändring. I upplevelsen av förändring behöver man en referensram, en trygghet i att man kan lita på både medmänniskors och det offentligas handlande. som etiken och normsystemet syftar till fasthet och skydd av varje individ måste det inspirera till utveckling av personligheten, till egna initiativ och nytänkande, till vilja att ta ansvar för allt större både personliga och gemensamma uppgifter. Den statliga ungdomspolitiken måste därför, som den medger att ungdomar själva formar sin framtid, medverka till att värderingar som demokrati, solidaritet och människovärde överförs till kommande generationer. Därtill måste den markera att det i första hand är de unga som skall ges möjligheter att själva utforma sina liv. Helt naturligt blir föräldrarna involverade, liksom de nätverk av kamrater, lärare, släktingar, ungdomsledare med flera som varje ung människa är delaktig i. De offentliga insatserna får inte utformas eller genomföras så att de leder till att de unga, deras föräldrar och andra vuxna i deras närhet inte känner sitt ansvar. anser att ungdomspolitiken skall vara stödjande och bygga på ungdomars, föräldrars och andra närståendes engagemang. Självständig eller i behov av andra Självständighet, i positiv mening, är när en ung människa får och kan ta ansvar för sig själv och skapa sitt eget liv. Att flytta hemifrån och skaffa sig en egen bostad samt kunna försörja sig själv är exempel på en sådan självständighet som det offentliga har en viktig uppgift att skapa goda förutsättningar för. Men självständighet får aldrig förväxlas med känslomässig och social isolering. Familj, vänner och andra människor i de gemenskaper som omsluter en ung människa är viktiga och får aldrig ses som ett problem, utan som en tillgång. Den politik som förts i har ibland medverkat till en materiell och social självständighet som snarare skapat otrygghet och vilsenhet än känslomässig mognad, ansvarstagande och personlig utveckling. Beroendet från nära och kära har alltför ansetts negativt medan beroende från offentliga myndigheter och tjänstemän i form av försäkringskassa, socialkontor och arbetsförmedlare ansetts vara positivt. Ungdomars hälsa Barns hälsa har försämrats , såväl den psykiska som den fysiska. Allt fler utredningar visar att barn upplever sig stressade och plågas av huvudvärk och magont. Även den fysiska hälsan har försämrats. Enligt har andelen överviktiga 18-åringar ökat från och andelen ungdomar med fetma har ökat från . Tidig övervikt ökar kraftigt riskerna för åldersdiabetes och hjärt- och kärlsjukdomar . Att vända denna negativa trend är av avgörande betydelse för hela samhället . Att göra en insats för barn och ungdomar kommer att innebära bättre folkhälsa och lägre sjukhuskostnader till följd av färre hjärt- och kärlsjuka. Idrottsrörelsen har en viktig roll att spela såväl när det gäller barns och ungdomars fysiska som psykiska hälsa. Genom ett ökat idrottsutövande kan barnen ges en bättre kondition men även genom gemenskap och stimulerande sysselsättning få en friskare själ. Inom alltför många idrottsgrenar och föreningar finns en tydlig elitisering av barnverksamheten. Allt högre ställda krav, utslagningar och hård fysisk träning kan leda till såväl psykiska som fysiska skador hos barn. Det är oacceptabelt. Lek och gemenskap får stå tillbaka för allt högre krav på prestationer och resultat redan i barnidrotten. Den svenska skolan har näst lägsta antalet schemalagda idrottstimmar i . Detta får negativa konsekvenser för ungdomars hälsa både . Skolungdomar behöver mer fysiska aktiviteter. Självklart är skolidrotten avgörande för arbetet för att förbättra barns hälsa. Vi ser därför mycket positivt på de försök som görs i vissa kommuner med ökning av antalet idrottstimmar i skolan. Övervikten riskerar att blir vår tids nya folksjukdom om ingenting görs. Ungdomars hälsomedvetande behöver stärkas. Ungdomars hälsa är en framtidsfråga. Om inte kraftfulla åtgärder sätts in är detta en tidsinställd ohälsobomb som kommer att explodera när dagens ungdomar kommer i övre medelåldern. Därför anser vi att regeringen skall återkomma med förslag till åtgärder för att stärka folkhälsan bland ungdomar. och ungdomskulturen har många ansikten Många undersökningar har pekat på att människor som regelbundet tillägnar sig konstnärliga upplevelser lever och mår bättre än andra människor. Att få tillgång till konstnärlig aktivitet kan till och med påskynda tillfrisknandet hos sjuka människor. Detta har bland annat tagit fasta på i sin utredning om Hälsa på lika villkor, SOU 2000:91. I denna går att läsa: Positivt engagemang och deltagande i kulturella aktiviteter är främjande för hälsan. Att möta nya upplevelser, delta i skapande verksamhet, läsa böcker, få social och kulturell stimulans allt handlar om att få nya perspektiv och också få nya redskap att tolka sig själv. Direkta kulturaktiviteter i vården har gett positiva resultat för patienternas hälsa. Kulturen som både en skapande och läkande kraft är underskattad. Många sjukhus och andra vårdinrättningar intresserar sig för kulturens möjligheter att påverka patienternas hälsa. Såväl den nära kulturen i form av böcker, konst och musik som den yttre sjukhusmiljön i form av arkitektur och inredning påverkar patienter och personal. Konsten kan inbjuda till samtal i en tryckt situation eller verka lugnande i en stressad miljö. En sjukhusclown som lockar till skratt, kan vara ett väl motiverat kulturmedel, likaså en musikterapeut i ångestdämpande verksamhet. Det är därför av stor vikt att även vi som beslutsfattare tar dessa nya erfarenheter till oss och låter dem påverka våra politiska ställningstaganden. Kultur i vid mening är ytterligare en förutsättning för ett tryggt och människovärdigt samhälle. Kulturen måste finnas tillgänglig där och när ungdomar kan ta del av den. Ungdomar föredrar ofta egna upplevelser och aktiviteter som musikfestivaler, klubbar av olika slag, bio eller fria teatergrupper och besöker i mindre utsträckning traditionella kulturinstitutioner. Kulturlivet är ett sätt för ungdomar att markera sin självständighet i förhållande till vuxna. Det finns ingen motsättning mellan att erkänna ungdomars egna kulturyttringar och att söka mer av samverkan över generationsgränserna. Ungdomsorganisationerna måste ha möjlighet att förmedla kultur och göra de unga kulturellt medvetna. Skolor och studier Målsättningen i är att alla elever som går ut ska kunna klara av gymnasiets inträdeskrav. Men lämnar alltför många elever med icke godkända studieresultat. är det viktigt att gymnasieskolan görs till en skola för alla. Det är orimligt att alla skall läsa i samma takt och med samma ambitionsnivå. För att skapa ett flexiblare system som på ett bättre sätt tillgodoser elevers olika behov har bland annat drivit frågan om lärlingsutbildning. Vi har också eftersträvat en möjlighet att kunna läsa kärnämnen etappvis. Framför allt gäller detta kärnämnena svenska, engelska och matematik. På utbildningsområdet framhåller regeringen elevers möjlighet till godkända studieresultat, valmöjligheter när det gäller utbildningsplatser samt möjligheter till arbetsplatsförlagd praktik. En viktig utgångspunkt för är vikten av att se varje elev som den unika individ hon eller han är. Varje elev skall i skolan få möjlighet att utveckla sin begåvning och sina intressen. Att alla är olika innebär att skolan bör vara flexibel nog att möta elevers olika förutsättningar. Det kräver att lärarna särskilt uppmärksammar både elever med speciella inlärningsproblem och elever med snabb uppfattningsförmåga, både elever med teoretisk och med praktisk begåvning, så att var och en får uppgifter som stimulerar deras utveckling både kunskapsmässigt och socialt. Vi vill även ge större flexibilitet vid gymnasiestudier, dels genom att det skall vara möjligt att läsa på gymnasiet , dels genom ett gymnasiebidrag på . Det talas i debatten om att det saknas lokaler och utrymme för föreningsaktiviteter i allmänhet, och för ungdomsaktiviteter i synnerhet. står merparten av 5.048 grundskolor tomma och . Så är det inte i alla länder, i till exempel är det informella lärandet som sker i skolföreningar en viktig del av skolgången. Med stöd från skolledning och kommun kan ungas initiativ förvandla skolorna till platser som sjuder av liv. Lektionssalarna kan bli replokaler och målar- och skrivstugor. Många unga är engagerade i föreningar och får där lära sig demokrati och att ta ansvar. Denna kunskap ska vara meriterande och bland annat kunna tillgodoräknas vid olika ansökningar. Ett annat konkret förslag är att ge en differentierad frånvaroredovisning, det vill säga att frånvaro på grund av till exempel elevkårsarbete redovisas särskilt. Det icke formella lärandet behöver uppvärderas i skolor. För att detta skall få genomslag måste det komma ett nationellt initiativ. Vi kristdemokrater föreslår därför att regeringen får i uppdrag att återkomma till med förslag om åtgärder för att uppvärdera det icke formella lärandet. Även i skolan måste de unga ses i sitt sociala sammanhang. Hur uppfyller vi läroplanens intentioner om att låta varje elev finna sin unika egenart och därigenom kunna delta i samhällslivet? Hur främjar vi förståelse för andra människor och förmåga till inlevelse samt motverkar främlingsfientlighet och skapar tolerans? För att skaffa en utbildning måste man ha råd att läsa. Och det är viktigt att det inte bara är den som har rika föräldrar som har råd att läsa vid universitet och högskolor. Därför har vi ett eget förslag till studiestödssystem. Vi har bland annat tagit bort fribeloppet som resulterat i att studenter är den grupp i samhället med högst andel som jobbar svart. Vi höjer även bidragsdelen av studiemedlen, i ett första steg till , i nästa steg till av studiemedlen. Detta för att underlätta för studenter med olika bakgrund att våga satsa på en högskoleutbildning. En annan svårighet för studenter är att skaffa en bostad på den studieort man vill studera i. Speciellt svårt är detta i storstadsregionerna, men även mindre orter har tilltagande problem. Vi anser att det inte är acceptabelt att högskole- och universitetsplatser står tomma bland annat på grund av att elever inte kan få tag på bostäder. Därför satsar vi 70 miljoner extra, utöver regeringens satsning, på ett investeringsbidrag för studentbostäder, för att byggandet av studentbostäder skall öka. Vi utvecklar vår skolpolitik i särskilda motioner. Demokrati i skolan har konsekvent arbetat för ett verkligt elevinflytande. Den elev som har inflytande över sin egen studiesituation är motiverad att lära sig och att fortsätta söka kunskap. Det handlar om att visa respekt för elevens integritet och människovärde. Det är en rättighet för varje elev att i takt med stigande ålder vara delaktig i det som berör honom eller henne själv. Att eleverna ges reella möjligheter till inflytande över det egna lärandet, genom att tillsammans med läraren planera undervisningens uppläggning, är därför av stor betydelse. Problemet med skola och demokrati är att det inte har blivit bättre, snarare sämre. Enligt Analyser och utvärderingar 20002001 har den positiva tendensen vad gäller elevinflytande avstannat och till och med minskat vad gäller hur elever arbetar och vad som tas upp i undervisningen. Vidare visar undersökningen att eleverna har resignerat och inte vill vara med och bestämma. Allt färre vill vara med, engagera sig och ta ansvar. Det allra mest alarmerande är att som både föräldrar och lärare är positiva till ett ökat elevinflytande är båda grupperna tveksamma till om eleverna verkligen klarar av att hantera det ansvar som krävs om elever får mer att säga till om. Dessa siffror måste leda till åtgärder bland landets skolor. menar att en lagstadgad miniminivå av elevinflytande bör införas. Dagens lagutformning stadgar endast att elevinflytande ska finnas, inte i vilken omfattning eller på vilket sätt. Det är därför nödvändigt att skollagen blir mer konkret. Elevernas formella inflytande gäller också skolan som organisation, där elevråden och elevskyddsombuden spelar en mycket viktig roll. Att ge eleverna inflytande och ansvar är det bästa sättet att utveckla deras känsla för demokratiska beslutsformer och förmåga till ansvarstagande för gemensamma samhällsangelägenheter. Skolledare, lärare och övrig personal måste mer än ge eleverna möjlighet att utöva sina rättigheter och att öva sig i demokratiskt beslutsfattande. De politiska ungdomsförbunden bör ges bättre möjligheter att medverka i skolan, och anordnande av skolval bör uppmuntras. Många ungdomar är engagerade i enskilda samhällsfrågor, till exempel miljöfrågor, och det är självfallet viktigt att deras kunskaper och entusiasm inom dessa områden tas till vara. vill i detta sammanhang även uppmärksamma språkets betydelse för demokratin. Det är viktigt att vi ger alla ungdomar oavsett förutsättningar goda kunskaper i det svenska språket. Brist på ord kan på detta sätt leda till missnöje och frustration. Ett språk är grunden för att kunna ta aktiv del i det samhälle vi lever i och möjliggör också påverkan av dess utformning. Eget tak över huvudet Regeringen påstår att man vill medverka till att unga kan skaffa en egen bostad. vet vi att ungdomar, framför allt i storstadsområden och på högskoleorter, får allt svårare att få tag på egen bostad till ett pris de har råd med. En viktig orsak är att de tidigare subventionerna till renovering och ombyggnad var så utformade att de bidrog till att många små och billiga lägenheter byggdes bort. Bara försvann cirka 80.000 smålägenheter. Skattereformen, som belastade boendet med höga skatter och minskade räntebidrag har minskat ungdomars möjligheter att etablera sig på bostadsmarknaden. Enligt rapporten vuxnas boende 2001 från bor nästan var femte person kvar hos sina föräldrar. Det är en ökning . Nio av tio av dem som bor kvar hemma vill flytta . Andelen som bor hemma på grund av att det är svårt att få tag på bostad har ökat, medan andelen som anger ekonomiska skäl har minskat. av de svarande säger att det är svårt att få tag på bostad på orten där de bor. 1997 var siffran . Rapporten drar slutsatsen att det behöver byggas omkring 191.000 bostäder för att möta de ungas efterfrågan. Det är därför angeläget att skapa enklare bostäder som en brygga mellan boende hos föräldrar och ekonomiska möjligheter till mera stabilt eget boende. Det krävs ett brett program för att möjliggöra för ungdomar att skaffa sig den egna lya som de drömmer om och som är viktig för att kunna utvecklas som ansvarstagande och självständig individ. Bostadsbristen är som störst i storstadsområden och på högskoleorter. Där måste nyproduktionen öka rejält. Även om det blir mest dyrare hyresbostäder och bostadsrätter som byggs så bidrar det till att öka rörligheten på bostadsmarknaden. Ungdomar kan då komma över bostäder som andra lämnar för ett dyrare boende. Hyreskontrakten används ofta vid svarta lägenhetsaffärer. Detta gör att ungdomar med små ekonomiska marginaler sällan har chans att få en hyresrätt. Hyressättningen, hyresnämndernas arbetssätt, lagstiftningens utformning, fastighetsägarnas kontroll och polisens arbete måste ses över i syfte att motverka svarta lägenhetsaffärer och därigenom öka rörligheten på bostadsmarknaden. Men det krävs också ett nytillskott av bostäder som i första hand riktar sig till ungdomar. De goda erfarenheterna av och nya idéer som finns kring billiga och bra ungdomsbostäder bör aktivt spridas. Bostadsmarknaden måste präglas av flexibilitet och mångfald. Rumsstorlek och standard behöver bättre motsvara temporära behov för ungdomar. Detta gäller såväl studentbostäder som bostäder för de ungdomar som inte bestämt var de vill bli bofasta. vill sänka och på avveckla fastighetsskatten. Detta för att hyrorna skall kunna sänkas. En annan möjlighet är att öka självförvaltningen. Om ungdomar själva har möjlighet att delta i skötsel och underhåll kan hyrorna hållas lägre. Det är också viktigt att öka incitamenten för sparande. Det krävs nu en bred översyn av bostadspolitiken ur ett ungdomsperspektiv. Arbeta Bland ungdomar har arbetslösheten sjunkit ; var arbetslösheten (SCB:s AKU-undersökning ). Men det finns oroande tecken på att en grupp långtidsarbetslösa ungdomar riskerar att fastna i ett evigt kretslopp av arbetsmarknadspolitiska åtgärder och ersättningsperioder i öppen arbetslöshet. Konjunkturen vänder nu nedåt och vi riskerar snart ökade arbetslöshetssiffror igen. De snåriga ersättningsreglerna för arbetslösa, svårigheten att kvalificera sig för a-kassa kombinerat med låga ersättningsnivåer, innebär att många ungdomar måste söka socialbidrag för sin dagliga överlevnad. En så kallad utvecklingsgaranti infördes för ungdomar i åldern . Utvärderingar har visat att ungdomar som genomgår denna åtgärd lättare får fotfäste på arbetsmarknaden än övriga. Men det finns också en risk för att ungdomar som ingår i en utvecklingsgaranti stämplas som tillhörande ett B-lag. Vi hade hellre sett en satsning på lärlingsutbildning, skattelättnader inom tjänstesektorn, flexiblare lönesättning och ny arbetsrättslagstiftning. Det skulle ha gett ungdomar många nya ordinarie arbetstillfällen. Vi anser dock att utvecklingsgarantin tills vidare ska finnas kvar, men den bör successivt ersättas av en bättre fungerande arbetsmarknad för ungdomar. Vi kristdemokrater vill se en satsning på lärlingsutbildning. Vi anser vidare att den lokala samverkan för att minska arbetslösheten bör öka och för att minska rundgången i åtgärder. Kommunerna, arbetsförmedlingarna och försäkringskassorna bör samverka för att hjälpa de arbetssökande. Det finns också mycket att lära av enskilda fall, som till exempel när det gäller företagsförlagd arbetsmarknadsutbildning. En framgångsrik modell som prövats bygger på att arbetsgivarna som tillhandahåller utbildningen erhåller en ersättning som utgår med en fast summa per elevplats och utbildning. Efter genomförd utbildning erhåller eleven ett slutbetyg från kursen där varje genomfört delmoment ingår. Vidare innehåller intyget också en beskrivning av de praktiska delarna som varje person har genomgått hos respektive arbetsgivare. Det blir alltså både ett studieintyg och ett arbetslivserfarenhetsbetyg. För ungdomars situation på arbetsmarknaden bör politiken styras av följande principer: Utbildning ska uppmuntras och premieras då morgondagens arbetsmarknad ställer allt större krav på arbetstagarens formella kompetens. Utbildningssystemet måste vara konstruerat så att även ungdomar som är mer praktiskt inriktade upplever att möjligheten att utvecklas inom skolan finns. Olika former av lärlings- och praktiksystem är en positiv del av utbildningssystemet. Kommunerna har det grundläggande ansvaret för ungdomar upp till . Det fåtal ungdomar som inte går i gymnasieskolan bör ges möjligheter att få praktik. Praktikplatserna bör ge reell arbetslivserfarenhet. Den lön som betalas ut bör kallas för praktiklön. Inga ungdomar ska behöva leva på socialbidrag.