mot · GP02A248 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:A248av ()Frihet att avgöra sin arbetstid Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om politiskt beslutad förkortning av arbetstiden. beslutar att avskaffa arbetstidslagen, i enlighet med vad som i motionen anförs. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om att var och en själv skall kunna avgöra hur mycket han eller hon vill arbeta. tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om inkomstbeskattningens betydelse för människors möjlighet att styra sin arbetstid.1 1 Yrkande 4 hänvisat till SkU. Motivering När konjunkturen nu vänder neråt står inför ett vägval. Antingen inriktas politiken på att förbättra förutsättningarna för företagande och nya jobb, eller så tar debatten vid i den förra lågkonjunkturens pessimistiska anda. Då utgick debatten från att antalet jobb var statiskt och därför behövde fördelas. Säkert var detta eftersom Socialdemokraterna och Vänstern hellre diskuterar fördelning, än skapande av resurser och arbete. Annars har debatten om arbetstiden haft flera ansikten. Under krisåren hävdades det som sagt att vi måste dela på jobben för att få ner arbetslösheten. När ekonomin började ta fart bytte förespråkarna av hårdare reglering av arbetstiden spår. Då hette det i stället att lagstadgad sextimmarsdag var en välfärdsfråga. Och när lågkonjunkturen nu ånyo står för dörren lär debatten börja handla om fördelning av arbete igen. Inget av argumenten för arbetsdelning håller. Antalet jobb är inte , vilket landets utveckling visat. Vilken arbetstid som ger den enskilda familjen störst välfärd avgörs bäst av familjerna själva. Lagreglerad arbetsdelning är översitteri Att politiskt reglera fram sextimmarsdag för alla är översitteri. Oavsett bransch, oavsett yrke, oavsett vilja, oavsett om familjen lider störst brist eller pengar, oavsett livssituation, oavsett om man har barn, oavsett hur gammal man är så vill de partier som ivrar för politisk reglering av arbetstiden att människor skall föreskrivas att jobba högst . Oavsett vad översitteriet kallas förkortad arbetstid, arbetsdelning eller sextimmarsdag så inte bara önskar utan tror sig också förespråkarna ha rätt att bestämma över enskilda människors privata situation. Det måste vara upp till var och en att avgöra hur många timmar han eller hon vill jobba per dag, eller , vilken tid man vill arbeta, var någonstans och med vad. Landets familjer vet själva bäst hur avvägningen mellan arbete, ekonomi och gemensam tid skall göras. Politiker kan inte radiostyra från hur många timmar det passar bäst för en familjefar att jobba i , eller någon annanstans i landet. Ytterligare en dimension får frågan av att kravet på lagstadgad sextimmarsdag drivs av politiker som aldrig någonsin själva nöjer sig med att jobba . De borde föregå med gott exempel och lägga ner arbetet 15.00 , samt avstå från alla helgaktiviteter, för att vara trovärdiga i sin argumentation. Konkurrenskraften styr jobben Att hävda att vi måste dela på jobben är att ge upp inför arbetslösheten. Antalet jobb i ekonomin är inte givet. Det styrs av den ekonomiska aktiviteten och landets konkurrenskraft. Ju duktigare vi är i , desto fler jobb blir det här. Ju mer konkurrenskraftigt klimatet för företagande är, desto fler nya och växande företag kan skapas. Ju bättre det individuella skatteklimatet är, desto fler människor med eftertraktade utbildningar kommer välja att bygga sin framtid i . Det kunskapsbaserade företagandet styrs av tillgången till duktiga människor och det allmänna företagsklimatet. Inte minst beskattningen av kunnande och kompetens, liksom av riskkapital, måste sänkas för att fler kunskapsjobb skall tillkomma i , särskilt när alternativa lokaliseringar utomlands alltid står till buds. För att skapa fler jobb, inte minst för människor som aldrig fått möjlighet att komma in på arbetsmarknaden, krävs avregleringar av tjänstesektorn, skattesänkningar på arbete, förenklingar för företagandet och ökade satsningar på utbildning och kompetens. Den offentliga sektorn, eller rättare sagt de verksamheter som drivs inom ramen för den offentliga sektorns monopol och som därmed inte ges möjligheter att utvecklas, måste öppnas för konkurrens. Därigenom får både dagens offentliganställda och andra intresserade möjlighet att driva egen verksamhet inom viktiga potentiella tillväxtsektorer som vård, utbildning och äldreomsorg. Mycket tyder på att dessa verksamheter efter en avreglering skulle växa i omfattning, men också förbättras i kvalitet. Människor är unika Medarbetarnas kreativitet, kunnande, engagemang och ansvarstagande är centrala faktorer för företagens konkurrenskraft. Varje människa är unik och betraktas som sådan på en alltmer individualiserad arbetsmarknad. I det gamla sågs människor i arbetskraften såsom mot varandra utbytbara för arbetsuppgifter som inte var kvalificerade eller krävde teoretisk kompetens. kunde flyttas från det löpande bandet och ersättas med och ingen märkte någon skillnad. står medarbetares personliga utveckling och initiativförmåga i centrum. Det är en oerhört positiv förändring. Det går inte att flytta bort och sätta in vid det löpande bandet utan att det ger betydande effekter. Det gör också att själva tanken på att politiskt införa sextimmarsdag eller dela på jobben faller på sin egen orimlighet. Det går inte att bara ersätta den ena med den andre eller den enes tid med den andres tid. En sådan syn på arbetslivet hör det gamla industrisamhället till. De stora kollektiva beslutens tid är förbi. De flesta yrken går inte att dela upp i arbetstidsenheter, som sedan kan fördelas ut. Den enskilde spelar större roll för kvaliteten i sitt jobb än så. Det finns få jobb där man kan klara att kliva rakt in . Det råder också brist på utbildade medarbetare inom en rad yrken. Skall ingenjörer, läkare, ensamföretagare och IT-tekniker ändå omfattas av ovanifrån beslutad arbetsdelning eller politikerstyrd arbetstidsförkortning? Det skulle i så fall innebär ett betydande välfärdsbortfall i . Ett par hundra tusen svenskar väljer , i högre eller mindre grad, att arbeta på distans. De arbetar hemifrån och styr därmed mer över den egna arbetstiden. Det finns anledning att förvänta att antalet distansarbetande kommer öka dramatiskt framöver. Inte heller dessa människor finns i tanken hos dem som ivrar för en kvotering av arbetstiden. Avreglera arbetstiden Mindre än hälften arbetar 40-timmarvecka . Resterande andel på arbetsmarknaden har redan avtalsvägen beslutat om en kortare arbetsvecka. I snitt jobbade vi svenskar . Det är lågt vid en internationell jämförelse. I själva verket hade den tredje kortaste arbetstiden i . Det kom då också undersökningar som visade att av alla anställda tyckte sig ha inflytande över arbetstidens förläggning. Det framkom också att av företagen redan frivilligt därför att man kommit överens om det tillämpar en flexibel förläggning av arbetstiden. Varför skall vanliga familjer förbjudas att skaffa sig extra intäkter genom övertidsarbete när så behövs? Det vill de partier som förespråkar ovanifrån beslutad arbetstidsförkortning åstadkomma, genom att begränsa det möjliga övertidsuttaget. Det är ofta i bristyrken som övertidsuttaget är störst. När vissa vill begränsa övertiden än mer leder detta t.ex. till att vårdköerna blir längre. Vem skall betala? De som politiskt vill förkorta arbetstiden tiger om hur kalaset skall betalas. Än sägs att arbetstidsförkortningen skall ske med bibehållen lön, eftersom man verkar inse att många människor knappast efterfrågar kortare arbetstid om de får betala för det. Sker arbetstidsförkortningen med bibehållen lön sker det till priset av svagare företag, högre relativa personalkostnader för svenska företag och fallande konkurrenskraft. Generaldirektören vid och verkets styrelseordförande skrev i : En sänkning av arbetstiden med bibehållen månadslön, vilket ungefär motsvarar en sänkning av arbetstiden , skulle uppskattningsvis kosta enbart den statliga sektorn i direkt produktionsbortfall. Än heter det i stället att produktivitetsökningarna som en kortad arbetstid påstås skapa skulle bli så stora att någon kostnad inte skulle uppstå för någon. Detta sägs trots att produktivitetsökningar knappast kunnat uppvisas i de försök som genomförts. De produktivitetsökningar som kan komma skulle förmodligen behöva skapas genom att många fler företag gick över till skiftarbete, för att öka kapitalutnyttjandegraden. Än heter det att statens kostnader för sjukförsäkring m.m. skulle minska så mycket att staten skulle kunna ersätta företagen för produktionsbortfallet. Detta är ren spekulation. Än säger man att framtida löneökningar skall användas för att förkorta arbetstiden. Det innebär att människor själva inte skall få besluta om hur framtida möjliga löneökningar skall tas ut. Politiker anser sig alltså ha rätt att inteckna människors löneutrymme. För den enskilde skulle det innebära att avkastningen på utbildningsinvesteringar minskade, i en situation när det redan innan lönar sig alldeles för dåligt att utbilda sig. I artikeln på stod det även: En sänkning av arbetstiden skulle för de statsanställda motsvara en sänkning av månadslönen eller mer. Fördyringar för företagen Att anställa nya medarbetare innebär alltid en risk för företagen och medför också initiala kostnader, innan den anställde blir produktiv. Många företag väljer därför att söka ersätta manuellt arbete med automatiserat arbete, eller öka övertidsuttaget när kapaciteten bland medarbetarna redan är högt utnyttjad. De som förespråkar kortare arbetstid hävdar att nya jobb skulle skapas. Det skulle tvärtom bli färre jobb, eftersom företagens kostnader ökar genom en tvångsvis arbetstidsförkortning och att deras konkurrenskraft därmed minskar. Denna negativa effekt förstärks av att de partier som vill korta arbetstiden också är de partier som är minst benägna att reformera arbetsmarknaden. Betydande välfärdsförluster En uppifrån genomförd arbetstidsförkortning skulle innebära betydande välfärdsförluster för . Problemet är snarare att vi arbetar alldeles för lite i . Detta kommer att ge långsiktiga svårigheter att klara en god välfärd. står vi inför betydande pensionsavgångar. Den stora 40-talistkullen följs av mindre kullar som träder in på arbetsmarknaden. Att i det läget politiskt minska den arbetade tiden skulle medföra betydande problem med att finansiera välfärden. Utbudet på arbetsmarknaden matchar inte efterfrågan. Det riskerar leda till flaskhalsproblem i ekonomin, när företagen inte kan finna den kvalificerade arbetskraft man söker. När företagen tvingas konkurrera med varandra om kompetenta människor stiger lönerna, med inflation som följd. Därmed tvingas räntenivån upp för att möta inflationen och efterfrågan i ekonomin sjunker. Resultatet av detta är att ekonomin stannar av och arbetslösheten stiger. Ovanifrån beslutad arbetstidsförkortning minskar utbudet av kvalificerad arbetskraft ytterligare, varför risken för flaskhalsproblem, inflation med därmed följande räntehöjningar och avmattning i ekonomin ökar. Mindre reglering och mer frihet Den svenska arbetsmarknaden behöver mer av flexibilitet, mer av inflytande för den enskilde över sin arbetssituation och mindre av stelhet, kontroll och regleringar. Arbetstidslagen bör därför avskaffas och ersättas med en lag om grundskydd på arbetsmarknaden. Arbetstiden bör kunna vara konjunkturanpassad, säsongsanpassad och individanpassad allt överenskommet i avtal mellan medarbetare och arbetsgivare. Besluten bör vara så decentraliserade som bara är möjligt. Det finns inga formella hinder att korta sin arbetstid för den som accepterar en proportionellt sett lägre lön. Det kallas deltidsarbete. Det som däremot starkt begränsar människors möjligheter att styra sin arbetstid är skattetrycket på låga och normala inkomster. I de flesta familjer är båda makarna tvungna att jobba heltid för att få ekonomin att gå ihop. Samma familjeinkomst beskattas också olika, beroende på hur många i familjen som arbetar. En familj kan tjäna och betala i skatt, medan nästa familj också tjänar , men får betala nästan dubbelt så hög skatt på stor del av inkomsten. I det första fallet är pengarna fördelade på två inkomster, i det andra fallet är det en som arbetar. Med en inkomstskattesänkning i enlighet med vad förespråkar skulle många, många fler människor själva kunna avgöra hur lång arbetstiden skall vara. De allra flesta, inte bara några som , skulle nämligen ha råd.