mot · GP02U231 · 2001-10-05 00:00:00 — De svenska riksdagspartierna har under en femårig försöksverksamhet haft möjlighet att kanalisera biståndsmedel till systerpartier i utvecklingsländer i avsikt att främja och stärka demokratin. anser det oerhört viktigt att denna verksamhet fortsätter. Att bygga upp en demokrati med ett flerpartisystem kräver politiska erfarenheter och kompetens från traditionella och stabila demokratier. Det är även viktigt att det partinära biståndet samordnas med det övriga demokratibiståndet för att gemensamt och samlat stödja demokratiutvecklingen i partner- och samarbetsländerna. De partinära organisationerna kan med fördel engageras och inbjudas i strategiarbetet av svenskt demokratibistånd. Det är även viktigt att samordna detta arbete med andra internationella aktörer, som t.ex. multilaterala organisationer som eller FN-organ, liksom andra nationella stiftelser och demokratiinstitut som verkar för demokratisering och flerpartisystem i utvecklingsländer. En av de få kvarvarande kommunistiska diktaturerna i världen är . rapporterar om hur den kubanska regimen konsekvent kränker de mänskliga rättigheterna. Förtrycket i är målmedvetet, systematiskt och sofistikerat. Bistånd från går till för att bl.a. påskynda ekonomiska och politiska reformer. Vi anser det tvivelaktigt att ger bistånd som förmedlas via statliga organ på . Istället bör bistånd kanaliseras via frivilligorganisationer till oppositionella på som arbetar för ett pluralistiskt och demokratiskt med respekt för de mänskliga rättigheterna. En viktig internationell institution med säte i är demokrati- och valassistansorganisationen , förverkligad genom beslut av fyrpartiregeringen . har 18 länder och fem internationella enskilda organisationer som medlemmar. IDEA:s målsättning är att främja och utveckla demokrati över hela världen. Det sker genom att medvetandegöra och öka förståelsen för implementeringen av regler och riktlinjer för flerpartisystem och demokratiprocesser samt genom att främja öppna och rättvisa val. har en hel del kritik riktats mot för ineffektivitet och maktmissbruk. Vi anser att idén bakom är bra, men att inget bistånd kan motiveras om det används fel. 8 En mångfasetterad fattigdomsbekämpning Fattigdom har traditionellt sett handlat om brist på materiella resurser. anser att fattigdom är ett mångfasetterat begrepp. Det handlar om den ekonomiska situationen, liksom om tillgången till sociala förmåner, hälsovård, utbildning, säkerhet och rättigheter. Ytterst handlar det om möjligheten att få leva ett människovärdigt liv. 8.1 Ekonomisk utveckling är grunden Fattigdom är ett av de största hindren för social rättvisa och ekonomisk utveckling. Fattigdom och stora ekonomiska klyftor leder ofta till konflikter och krig. Fattiga länder har mindre kapacitet och möjligheter att implementera ekologiskt hållbara utvecklingsmetoder. Om vi inte ökar våra ansträngningar kommer fattigdomen och klyftorna i världen att öka än mer. Befolkningstillväxten sker snabbt och framför allt i de fattigaste länderna. Målet som sattes upp vi är att halvera antalet fattiga . Enligt UNDP:s årsrapport går utvecklingen framåt, men målet kommer inte att nås om inte något drastiskt görs för att påskynda utvecklingen. Det enda sättet att verkligen minska fattigdomen är att uppnå en bred ekonomisk tillväxt i utvecklingsländer. Insatser måste göras för att skapa näringslivsutveckling och tillväxt. Resurser måste skapas i och av samarbetsländerna själva genom en framsynt ekonomisk politik som leder till en utveckling av framför allt det lokala näringslivet. Företagandets utveckling och samhällsutvecklingen är intimt sammankopplade. Vi bör stödja en stabil, öppen och icke-diskriminerande handels- och investeringspolitik i EU och i samarbetsländerna. Frihandeln spelar en central roll för en positiv ekonomisk utveckling och problemet är att det är för lite, snarare än för mycket, frihandel. Det krävs starkare insatser för att öka utvecklingsländernas tillträde till de globala marknaderna och för att stödja de lokala och inhemska företagens möjligheter att konkurrera. I vissa fall kan det behövas övergångsperioder för att inte helt slå ut inhemsk produktion. Utländska direktinvesteringar är en central faktor i den internationella ekonomin som komplement till handeln och för näringslivsutvecklingen i utvecklingsländerna. Från såväl ett utvecklings- som ett investerarperspektiv är tydliga nationella regler och regler för utländska investeringar viktigt. Ett allt mer uppmärksammat problem i utvecklingsländerna är den s k brain drain som drabbar vissa fattiga länder. Det är ett stort problem att den bäst utbildade delen av befolkningen lämnar de fattiga länderna för att arbeta eller studera i den rika världen. Internationellt utbyte är en utmärkt metod för att sprida kunskap och information, men det är viktigt att vinsterna av utbytet kommer alla till nytta. Det behövs inom utvecklingssamarbetet riktlinjer och program för att locka de utbildade medborgarna att stanna eller återvända hem till sina utvecklingsländer. Det behövs ett bättre partnerskap mellan biståndsmyndigheter och svenskt näringsliv i arbetet med att kartlägga behoven av och förutsättningarna för biståndsinsatser som syftar till att öka tillväxten och stärka näringslivet i samarbetsländerna. En förutsättning för detta är att samverkan i de planerade och förberedande faserna av olika projekt intensifieras, inte minst vid upprättandet av landstrategier. I många situationer kan ett samarbete mellan biståndet och näringslivet skapa en högre utväxling och större effektivitet och mottagarnytta. En av många trånga sektorer för utveckling och tillväxt i utvecklingsländerna är bristen på finansiering. Dels har länderna själva brist på kapital för investeringar, dels har företagen ofta dåliga, eller obefintliga, möjligheter att ta långfristiga lån för investeringar. För stora offentliga projekt finns en stor vilja bland biståndsgivare och utvecklingsbanker att bidra med finansiering. De multilaterala och bilaterala finansierings- och biståndssystemen är anpassade efter denna typ av projekt. För mindre projekt är det svårare. Även om svenska staten på olika sätt bidrar till exportfinansiering och riskkapital är omfattningen av de olika stödformerna blygsam i relation till totala export. Att avsätta medel för riskdelning med svenska företag är ett viktigt sätt att stödja den privata sektorns utveckling i samarbetsländerna. 8.2 Teknologi, energi och utveckling För den industrialiserade världen har den teknologiska utvecklingen onekligen spelat en avgörande roll för tillväxt och välfärd. Frågan är nu om modern teknik såsom t.ex. informations- och kommunikationsteknologin kan användas för att bekämpa världens fattigdom. Tendensen är att några utvecklingsländer är teknologiska frontlöpare medan andra halkar efter allt mer. Det finns även ett generellt problem för många utvecklingsländer vad gäller forskning och teknologi, dvs att speciellt de allra fattigaste länderna har väldigt svårt på detta område. Dels saknas det kapacitet för att ta fram ny teknologi och kunskap som svarar mot dessa länders specifika behov och förutsättningar. Dels saknas det i många fall kapacitet att ta efter redan existerande teknologi. Det finns ett stort och ökande behov av energi i utvecklingsländerna, vilket kommer att kräva enorma investeringar i infrastrukturen och tjänster för energiförsörjning. Tillgången till energi är ett viktigt instrument för utveckling och det behövs därför sunda och samordnade strategier för energiförsörjningen. Framför allt är det viktigt att investeringarna är ekologiskt hållbara och energieffektiva. Användandet av förnybara källor är en viktig utgångspunkt för den hållbara utvecklingen och minskade koldioxidutsläpp. Det är avgörande att energin görs tillgänglig alla, även de som bor på landsbygden, däri ligger nyckeln till deltagande i den globala ekonomin och tillgång till nödvändig information. Det behövs stora investeringar från i-världen. Samarbete krävs mellan en rad olika aktörer, såväl från biståndsdonatorer och mottagare som mellan privata företag i både i-världen och utvecklingsländerna. I UNDP:s årsrapport lyfts bioteknologin fram som ett sätt att bekämpa världens fattigdom. Den areal som tas i anspråk för odlingar av genmodifierade grödor har ökat 1996 till . Men av dessa grödor kommer från endast tre länder, , och . lider 800 miljoner människor av undernäring världen över. Genmodifiering lyfts därför fram som en väg att kraftigt reducera antalet undernärda och medverka till utveckling av näringsberikade grödor, resistenta mot virus och mer tåliga mot torka. Kritik har däremot lyfts fram från olika inhemska och internationella frivilligorganisationer mot användandet av bioteknologin för att bekämpa fattigdom och svält. För det första råder det inte brist på mat i världen totalt sett, utan det är fördelningen som är problemet. Det vore alltså fel väg att fly problemet om en rättvis fördelning av jordens resurser att använda sig av alternativa och möjligen riskfyllda metoder. Sedan riskerar det traditionella jordbruket att konkurreras ut av de stora bioteknologiska företagen, bl.a. till följd av monopolställning och patenträttigheter hos multinationella företag, vilket kan missgynna en bred och samlad utveckling för utvecklingsländerna. Sist men inte minst är de hälso- och miljömässiga konsekvenserna mycket osäkra av biotekniken. Vi vet ännu inte hur en ökad användning av biotekniken slår på det ekologiska systemet och försiktighetsprincipen bör därför råda inom detta område. 8.3 IT och utveckling En viktig del av fattigdomsbekämpningen i globaliseringens tider är det ökade inslaget av direkt IT-bistånd. Vissa hävdar att fattigdomsbekämpning måste komma först och sedan bistånd till IT-utveckling. Vi kristdemokrater säger att båda delar behövs och att IT utgör ett grundläggande medel för utvecklingsländer att delta i det globala samhället och skörda frukterna av ökat globalt välstånd. IT-revolutionen kan, om rätt utnyttjad, erbjuda mycket goda möjligheter i fattigdomsbekämpningen. Aktiviteter som distansutbildning med hjälp av IT och telemedicin samt över huvud taget tillgången till telefoni och Internet i fattiga byar kan kraftigt förbättra möjligheterna till ekonomisk och social utveckling. Ett flertal pilotprojekt bekräftar detta. Den digitala revolutionen har gett världen nya och förbättrade kommunikationssystem, men även helt nya produktions- och utvecklingsmöjligheter. Det finns enorma möjligheter förknippade med IT-utvecklingen, men också faror. Den största faran är att det uppstår nya klyftor mellan dem som har tillgång till Internet och dem som står utanför. Gapet växer fort både inom och mellan länder. finns flera hundra miljoner Internetanvändare runtom i världen. Antalet ökar med ca 200 000 per dag. Men antalet konton ökar främst i och bara med ett litet antal i utvecklingsländer. Majoriteten av världens befolkning står därför fortfarande helt vid sidan av den nya tekniken. Klyftan mellan dem som har, respektive inte har tillgång till den nya tekniken har många orsaker. Bristerna i infrastrukturerna är påtagliga, liksom kostnaderna för att vara uppkopplade. Det är här biståndet kommer in i bilden. Västvärlden har ett stort ansvar för att inte IT-revolutionen ska skapa nya klyftor. Med undantag av några få stora internationella organisationer UNDP och har biståndsgivare varit förvånansvärt långsamma med att tillvarata de möjligheter som IT-revolutionen ger de fattigaste länderna. Få har utarbetat omfattande strategier för IT och dess utvecklingsmöjligheter. menar därför att regeringen bör ingå partnerskap med privata företag om att utarbeta strategier för att öka IT-investeringarna i de fattigaste länderna. Sida bör söka samarbete med andra länder, t ex inom EU-biståndet och FN-samarbetet, för att gemensamt rikta insatserna och investeringarna. Ett IT-utvecklingsperspektiv borde genomsyra alla de nuvarande utvecklingsprogrammen. 8.4 Skuldavskrivningar För många utvecklingsländer utgör skuldbördan ett enormt problem som kraftigt begränsar och ibland omöjliggör deras möjlighet att utvecklas. I framför allt de fattigaste länderna överskrider i många fall enbart räntekostnaderna för lånen intäkterna från dessa länders export. Utlandsskulden för de fattigaste länderna är både i absoluta tal och som andel av BNP och export avsevärt större än för 10 eller . För att de värst skuldsatta länderna ska ta sig ur skuldkrisen krävs att de för en konsekvent ekonomisk politik som kan främja utveckling och tillväxt. För att skriva av skulderna måste villkor och krav ställas på en sund ekonomisk politik, en demokratisk utveckling och respekt av mänskliga rättigheter, liksom på tydliga och konkreta handlingsplaner för att bekämpa fattigdomen. anser att skuldavskrivningar är nödvändiga för att dessa länder ska ha en möjlighet till ekonomisk tillväxt. Vad som har åstadkommits på och Internationella valutafondens initiativ är inte tillräckligt. Löftena om radikala avskrivningar har inte infriats . Vi anser att bör vara ett föredöme i det internationella samfundet och leda den globala opinionen när det gäller skuldavskrivningar. har vi anslagit betydligt mer än regeringen inom detta område; anslog vi mer, anslog vi mer, anslog vi mer och anslog vi mer. anslår vi mer än regeringen för ytterligare skuldavskrivningar. 8.5 Social utveckling; utbildning, hälsa och svält Även om ekonomisk tillväxt är en nödvändig förutsättning för att minska fattigdomen och inkomstskillnaderna, så är det inte tillräckligt. En integrering i den globala ekonomin för utvecklingsländerna måste åtföljas av en effektiv socialpolitik, bättre utbildning för alla, bättre hälsovård och mat åt alla. Framgångarna inom det sociala området beror till stor del på bra ledarskap och goda samhällsinstitutioner. För att skapa förutsättningar för social utveckling, trygghet och för att förbättra levnadsvillkoren, krävs det ett ökat internationellt bistånd till utvecklingsländerna. Utvecklingssamarbetet inom hälsosektorn omfattar främst hälsoreformer, sexuell och reproduktiv hälsa samt folkhälsofrågor. Sjukvårdsreformer behövs i många utvecklingsländer med målsättningen att åstadkomma hälsovård för alla samt att förbättra folkhälsan för speciellt utsatta grupper. Enligt behövs det en ökad fokusering på läkemedelsfrågor. Den kan tillsammans med svenska läkemedelsföretag inleda banbrytande projekt för att öka investeringarna i och förbättra kapaciteten hos inhemska läkemedelsföretag. Hiv/aids-relaterade sjukdomar är speciellt viktiga att bekämpa, liksom malaria, tuberkulos och smittkoppor. Det är alldeles nödvändigt att se sambanden mellan hälsa, utveckling och minskad fattigdom. De sjukdomar som sprids i t ex utgör ett stort hinder för de afrikanska ländernas möjligheter att utvecklas. För att främja en god utveckling i de fattigaste länderna krävs det ett omfattande undervisningsstöd och utbildningsbistånd. Detta bistånd innehåller stöd till basutbildning för lärarfortbildning, läromedelsinsatser samt skolbyggnadsprogram. Vi vill slå fast alla barns rätt att gå i en skola av god kvalitet. Det måste finnas lika möjligheter för flickor och pojkar, liksom för funktionshindrade barn, att gå i skolan. Då allt fler barn och ungdomar får möjlighet att gå i skolan, finns det en risk att de vuxna hamnar efter. Därför måste satsningar på vuxenutbildningen ökas, för att främja en jämn och höjd utbildningsnivå i hela samhället. För oss är det speciellt viktigt att kunskap om mänskliga och kulturella värden främjas. Därför bör utbildning och forskning inom humaniora och samhällsvetenskap inkluderas. Alla barn och ungdomar bör på ett tidigt stadium diskutera etiska frågor och få möjlighet att lära sig om demokrati samt mänskliga rättigheter och skyldigheter. Vi har kommit ganska långt i ansträngningarna att försörja världens befolkning. 5 miljarder människor har mat för dagen. Aldrig förr har jorden kunnat föda så många människor. Trots detta så svälter nästan en miljard. dör 24 000 människor av svält och undernäring. 18 000 är barn . dör 7 miljoner barn av hunger. Det tycks som om vi, även här i , har glömt bort att nästan var femte människa på jorden inte får äta sig mätt. Vi vill lyfta denna fråga om hur världssvälten skall utplånas och anser att regeringen liksom FAO bör driva temat Ett millennium utan hunger. 8.6 Hälsa och utveckling Över 700 miljoner människor lever i högt skuldsatta fattiga länder, där en kombination av extrem fattigdom och svåra finansiella problem skapar ett speciellt svårt lidande. Den rika världen blundar ofta för dessa länders enorma problem. De svåra förhållandena i dessa länder ökar dramatiskt och beräknas mer än fördubblas till omkring 1,5 miljarder människor , trots att den globala vetenskapen och teknologin ständigt höjer välfärden och hälsonivån för den rika världen. Mycket oroande är att den globala hälsoforskningen i allt större utsträckning inriktas på problemen i de rika länderna. Det internationella systemet misslyckas ofta med att möta de vetenskapliga och teknologiska behoven bland världens fattigaste och avsätter relativt lite pengar för forskning till deras gagn. De fattigaste länderna har inte råd med dyra mediciner, och läkemedelsföretagen tenderar att inrikta sin forskning på att hitta botemedel för de rikas sjukdomar. Malaria dödar nästan 2,5 miljoner människor , framför allt i de fattigaste tropiska länderna i söder om . De senaste framstegen i bioteknologin visar att det finns stora möjligheter att ta fram ett definitivt vaccin mot malaria. Det borde därmed finnas en stor vilja att investera i sådan forskning men det gör det inte. Många läkemedelsföretag anser inte att det finns någon marknad för vaccinet eller några pengar att tjäna på ett sådant vaccin. Ett än värre problem än malaria är aids där två tredjedelar av världens 33 miljoner hiv-smittade bor i de fattigaste länderna. Rika länder kan i viss mån kontrollera epidemin genom informationsinsatser och genom bromsmediciner. Sådana mediciner är alldeles för dyra för de fattiga. Vaccinforskningen inom detta område koncentreras helt på de specifika problemen i och och inte på de tropiska förhållandena i . Liknande problem gäller för en tredje folkepidemi, nämligen tuberkulos, som dödar mer än 2 miljoner människor . Det bör konstateras att miljontals liv skulle kunna räddas om hälsoforskningen även inriktades mot de fattiga ländernas sjukdomar. Internationella organisationer som WHO och FAO får inte tillräckligt med bidrag för att de själva ska kunna bedriva forskningen. Tiden är nu kommen att utarbeta en strategi för samarbete mellan den rika och den fattiga världen vad gäller hälsoforskningen. och andra biståndsgivarländer måste tillsammans med de internationella organisationerna garantera att det finns marknader för vaccin mot t ex malaria, tuberkulos och aids. De rika länderna kan vara de stora beställarna av vaccinen från läkemedelsföretagen. Många liv skulle på så sätt räddas . anser att samarbetet mellan regeringar, internationella organisationer och läkemedelsindustrin måste intensifieras för att öka forskningen och produktionen av vaccin mot de fattigas sjukdomar. Men det räcker inte att få fram nya och bättre mediciner. Det krävs även en infrastruktur för att mediciner skall nå fram och komma de behövande till hjälp. Distributionskanaler i utvecklingsländer måste förbättras såväl inom städer som på landsbygden. Primärvården måste göras mer effektiv. Det krävs ibland ytterst små insatser för att rädda liv, men dör framför allt många barn p.g.a. avsaknad av den allra enklaste vård och medicin. Vi anser att större satsningar måste göras för att förbättra hälsovårdens infrastruktur i de allra fattigaste länderna. 8.7 Miljö och utveckling Globaliseringen integrerar inte bara handeln, utan även konsumtion och konsumentmarknader. Att ökad internationell handel och investeringar hjälper till att få hjulen i rullning i fattiga länder är positivt. Problemet är att de livsstilar som sprids från den rika världen inte är långsiktigt hållbara. Redan slog fast att västvärldens konsumtionsvanor leder till katastrofala effekter för miljö och klimat. Svaret på dilemmat tillväxt kontra hållbarhet är givetvis inte att förneka utvecklingsländerna deras självklara rätt till utveckling och en bra standard. Men deras tillväxt måste ske genom ett mycket intelligentare sätt att använda energi och material. Om länder som och baserar sin fortsatta industri på kolkraft kommer miljökonsekvenserna lokalt, regionalt men också globalt att bli katastrofala. Det finns långt effektivare teknik än den konventionella för att möta merparten av konsumenternas behov. Om man satsade på alternativ energiteknik som till exempel solceller och vätgas skulle mycket stora miljövinster göras. Satsningar på reningsteknik är av stor vikt. Det allt tätare samarbetet mellan olika länder skulle kunna öppna helt nya möjligheter att överföra både kunnande och sådan teknik till utvecklingsländerna som är ekologiskt hållbar. Problemet är att vi saknar mekanismer för ett sådant samarbete samt att vi i vår egen region inte ger tillräcklig stimulans åt miljöanpassad teknik. menar att biståndet bör ses över så att det i högre utsträckning inriktas på miljövänliga alternativ för en ökad hållbar tillväxt i utvecklingsländerna. Det råder ingen tvekan om att de största globala utmaningarna för framtiden ligger i miljöfrågorna. Det är allas vårt ansvar att åstadkomma en mer hållbar utveckling . De internationella miljökonventionerna måste följas upp och implementeras i världens alla hörn, speciellt i västvärlden och industriländerna. Här ingår arbetet med att följa upp , , konventionen om biologisk mångfald, konventionen mot ökenspridning och Montrealprotokollet som reglerar användningen av ett antal ozonförstörande gaser. Men det räcker inte enbart med att skriva under olika konventioner. Miljöarbetet kräver snabba och politiska beslut om förändringar. Klimatförändringar har lett till förödande naturkatastrofer som drabbar tusentals människor, framför allt i utvecklingsländer. Bristande tillgång till vatten är en allt större konfliktorsak, och en av de mest akuta utmaningarna är det faktum att 1 miljard människor saknar tillgång till rent dricksvatten. saknar halva världsbefolkningen goda sanitära faciliteter. Detta orsakar av alla sjukdomar i utvecklingsländerna. Vi kristdemokrater anser att inom EU och FN måste sätta upp mål för att öka andelen människor som har tillgång till rent vatten och goda sanitära faciliteter. i blev för många länder förknippad med miljö och utveckling. i historien hade en internationell konferens samlat ett så stort antal deltagande stats- och regeringschefer som . har så många löften och utfästelser om förbättringar av den globala miljön givits, så många utfästelser skrivits under, så många förhoppningar tänts. Och utan tvekan har haft stor betydelse och bidragit till att miljömedvetandet i världen påtagligt ökat. Däremot så är länderna i den så kallade G77-gruppen, som består av världens 133 fattigaste länder, oerhört besvikna över att de rika länderna svikit sina löften och åtaganden . G77-länderna hävdar att konsekvenserna av de rika ländernas uteblivna bistånd och resurstillskott inneburit en försämrad miljö. Ändå kvarstår de rika ländernas krav på de fattiga länderna att de själva snabbt ska sätta in resurser för att komma till rätta med sina miljöproblem. 8.8 Konfliktförebyggande, säkerhet och utveckling Internationellt utvecklingssamarbete kan utgöra en nyckel till en fredlig utveckling. Bistånd för att bekämpa miljöproblem och hiv/aids-spridningen, liksom för att lösa vattenfrågan och befolkningstillväxten, är starkt länkade till de säkerhetspolitiska aspekterna. Detta ger motiv för att se biståndet som absolut nödvändigt i försöken att förhindra kommande kriser och konflikter.