mot · GP02Ju237 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ju237av m.fl. (c)Rättstrygghet ger livskvalitet 1 Sammanfattning lägger fram ett antal förslag till förändringar inom det svenska rättsväsendet. För att alla skall kunna känna trygghet och livskvalitet krävs att vi minskar brottsligheten och ökar det brottsförebyggande arbetet. Brottsutvecklingen kan inte enbart stävjas genom traditionella åtgärder, kortsiktiga lösningar, inom rättsväsendets ram, utan även det brottsförebyggande arbetet måste långsiktigt förstärkas. Engagemanget från allmänheten och de ideella organisationerna bör bättre tas tillvara. Samordningen och samarbetet mellan rättsmyndigheter, enskilda medborgare och olika organisationer måste utvecklas. Det är i familjen som barnen får sina mest grundläggande normer och värderingar och barnens rätt att växa upp under trygga förhållanden har stor betydelse, eftersom det är här som det brottsförebyggande arbetet måste ta sin utgångspunkt. Familjestödet måste därför vara kraftfullt för de familjer som har det svårt. Närhet och respekt för varandra är något som vi alla måste få redan som barn. Även skolan och föreningslivet har ett viktigt ansvar för barns och ungdomars normbildning. Våld, nedsättande ord och andra former av misskötsel får aldrig tolereras. Det behövs fler poliser och framförallt fler närpoliser som skall vara synliga i samhället. Detta förutsätter i sin tur fler civilanställda inom polisen. Polisväsendet behöver även ett mer effektivt ledarskap och vissa organisationsförändringar är nödvändiga. Mer om politik angående polisen återfinns i en särskild kommittémotion. Domstolsväsendet måste kunna avgöra mål och ärenden rättssäkert och snabbt. Genom ett väl utbyggt nät av tingsrätter kan handläggningstiderna förkortas. Närheten till medborgaren när det rör sig om polis, åklagare och domstol får inte underskattas. Den viktigaste uppgiften inom kriminalvården måste vara att förhindra återfall i brott. Behandling, arbete, utbildning, arbetsträning och social färdighetsträning skall därför erbjudas de intagna i betydligt högre utsträckning. Det är också nödvändigt med mindre enheter och ett utökat antal platser i häkten och på anstalter. Mer om politik angående kriminalvården återfinns i en särskild kommittémotion. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 28 2 Innehållsförteckning 29 3 Förslag till riksdagsbeslut 30 4 Inledning 33 5 Det bygger på tillit och förtroende 33 5.1 Rättsväsendets kunskap om personer med handikapp 35 6 Familjen som utgångspunkt 36 6.1 Prioritera det brottsförebyggande arbetet 36 6.2 Familjen 36 7 Ett hjälpande samhälle 37 8 Brottsoffer 38 8.1 Brott mot kvinnor och barn 38 9 Utanförskap 40 10 Ett boende för alla 42 11 Narkotika 42 12 Övergrepp i rättssak ökar i 44 13 Buggning 45 14 Brott mot minoriteter 45 15 Miljöbrott 47 16 Trafikbrott 47 16.1 Nykter bilism 47 16.2 Alkolås 48 17 Gränslös brottslighet kräver gränsöverskridande lösningar 48 18 Polisen 49 19 Åklagarväsendet 50 20 Domstolarna 50 21 Kriminalvården 51 21.1 Påföljd 51 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nödvändigheten att korta ned handläggningstider. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om breddad samverkan bland rättsväsendets myndigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett snabbare förfarande av mängdbrottsärenden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättande av en funktion i för att följa upp resultat och för att ta fram och sammanställa beslutsunderlag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om gemensamma ärendehanteringssystem för rättsväsendet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn av godtrosbegreppet.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förbättra situationen för de utvecklingsstörda när de har kontakt med rättsvårdande myndigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införlivande i svensk rätt ytterligare måste fördjupas och förstärkas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det är främst i familjen som barn ges normer och värderingar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett normskapande samhälle. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om nya rutiner och attityder inom polisen när det gäller brott mot kvinnor och barn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en nollvision för våld mot kvinnor och barn. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en lagstadgad rättighet att förbjuda den åtalade mannen tillträde till hemmet i de fall där det framgår att våld förekommit. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utvidga åklagarnas möjlighet att fatta interimistiskt beslut om besöksförbud för våldsmän. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att barn som upplever familjevåld skall betraktas som brottsoffer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om brottsoffers rätt till information om vad som händer efter en polisanmälan. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bostadspolitiken skall vara en central del i skapandet av ett integrerat samhälle.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utanförskap och segregation.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att brottsförebyggande aspekter alltid bör tas med i såväl planering av bostadsområden som samhällsplanering i övrigt.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att öka informationen angående droger och deras följder till ungdomar och föräldrar.4 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se på drogpreparatens verkan när man narkotikaklassar olika kemiska preparat.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att motverka drogförsäljning via Internet.5 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en statlig administrativ hjälp till de ideella organisationerna i deras arbete med brottsförebyggande arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utbilda landets polisenheter angående utsatta personer och deras olika behov av hjälp. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tillåta buggning vid fall där grov brottslighet föreligger. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att företag bör se över sina rutiner och ta bort inbyggda hinder som leder till diskriminering gentemot minoriteter.6 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att ändra straffvärdet för brott enligt miljöbalken.7 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att rekvisitet när det gäller ringa brott skall avskaffas angående miljöbrott. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett införande av alkolås.8 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att gränslös brottslighet kräver gränsöverskridande lösningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett förbud mot maskering vid demonstrationer och manifestationer samt en översyn av polisens möjlighet att upprätthålla ordningen vid demonstrationer och manifestationer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att åklagarna skall överta vissa administrativa uppgifter från domstolarna. begär att regeringen lägger fram förslag om en kommitté för att utreda vilka konsekvenser den pågående centraliseringen av åklagarna fått. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bibehålla en decentraliserad tingsrättsorganisation. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förändringar av domstolsorganisationen skall beslutas av . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att lägga ned och decentralisera dess verksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över om upprepande av likartade brott bör bedömas som en försvårande omständighet i lagstiftningen. 1 Yrkande 6 hänvisat till LU. 2 Yrkandena 17,19 hänvisade till BoU. 3 Yrkande 18 hänvisat till SfU. 4 Yrkande 20 hänvisat till UbU. 5 Yrkandena 21,22 hänvisade till SoU. 6 Yrkande 26 hänvisat till AU. 7 Yrkandena 27, 28 hänvisade till MJU. 8 Yrkande 29 hänvisat till TU. 4 Inledning är en rättsstat med fri åsiktsbildning, fungerande rättsväsende och ett system för fredlig förändring av politisk makt. Demokratitanken är djupt rotad hos de svenska invånarna. ifrågasätter ändå om inte rättsstaten kan bli betydligt bättre än vad den är . Medborgarnas rätt till en trygg och säker levnadsmiljö är en av grundbultarna i politik. Vi lyfter fram och analyserar vad som egentligen orsakar den ökande kriminaliteten och föreslår åtgärder för hur vi vill åstadkomma förändringar till det bättre. väcker även en partimotion Demokrati delaktighet, ansvar och gemensamt agerande. I den motionen belyses det demokratiska systemet mer ingående och även rättssäkerheten, d v s den enskildes rätt i förhållande till statsmakten. Vi har även valt att skriva en särskild kommittémotion angående polisen och kriminalvården. 5 Det bygger på tillit och förtroende För att uppleva livskvalitet måste individen känna trygghet. För att alla skall känna trygghet måste brottsligheten minska och det brottsförebyggande arbetet öka och i detta arbete har den enskilde individen såväl som staten ett stort ansvar. Ett decentraliserat samhälle erbjuder särskilt gynnsamma förutsättningar för detta. Vi är övertygade om att människor vill och kan ta ansvar såväl för sig själva som för andra. Människans grundläggande frihet att förverkliga sina drömmar och utveckla sina förutsättningar skall därför inte inskränkas av annat än omsorg om andras lika möjligheter. Varje människa måste ha makt att påverka de beslut som i sin tur påverkar henne. Beslut skall därför fattas nära varje människa som möjligt. Får människor vara med och bestämma leder detta även till ett större ansvarstagande och ökad omsorg för varandra. I rapporter från t ex förorter där medborgarna känner sig otrygga frågar sig många var närpoliserna tog vägen. Liknande rapporter kommer också från samhällen på landsorten som saknar närvaron av polisen. Det är en social och regional klyvning även inom rättsväsendets område. Detta accepterar inte , och våra kriminalpolitiska mål är entydiga. Vi måste minska brottsligheten och öka människors trygghet. Samhällets viktigaste uppgift är att garantera människors trygghet och säkerhet. Förtroendet för rättsväsendet grundas på att det fungerar snabbt, att det är förutsägbart och konsekvent samt att det finns nära tillgängligt. Därför måste handläggningstiderna och utredningstiderna vara så korta som möjligt. Vi måste förkorta tiden från brottsanmälan till kriminalvårdspåföljd och polisutryckningarna måste nå fram inom en skälig tid, vilket tyvärr inte alltid sker . Det handlar om allas rätt till en trygg tillvaro. Vi behöver också ett brett samarbete mellan myndigheterna inom rättsväsendet och ett väl fungerande tekniskt stöd. En effektiv och framgångsrik brottsbekämpning förutsätter korta handläggningstider. Om ett ärendes gång genom rättsväsendet tar , skapar det problem för alla berörda. Brottsoffer och misstänkta påverkas negativt av att få sväva i ovisshet i en lång väntan på beslut om åtal och dom. Undersökningar visar på att brottsoffer som får vänta på att den rättsliga processen slutförs, har svårare att lägga traumatiska upplevelser bakom sig. tar det så att få en skadeståndsfråga prövad att anspråket hinner preskriberas. Värdet av vittnesmålen sjunker ju går, vilket riskerar kvaliteten i förundersökningsmaterialet och i förlängningen hela domstolsprocessen. Långa handläggningstider hos åklagarna leder till att ärenden blir mer arbetskrävande. Nya brottsmisstankar kan uppkomma eftersom en del återfallsförbrytare begår nya brott som brottsutredningen av tidigare brott pågår. Som en följd av detta undermineras tilltron till att samhället och rättsväsendet verkligen klarar av att förhindra och beivra brott. Dessa förhållanden är självfallet oacceptabla. Handläggningstidernas längd, oavsett brottstyp, är en viktig rättssäkerhetsfråga som statsmakterna kontinuerligt måste följa.Vad som ovan anförts om att förkorta handläggningstiderna bör ges regeringen till känna. Ett genomgående problem i brottmålskedjan är bristen på administrativ samverkan mellan myndigheterna. Om denna samverkan inte fungerar väl försämras kvaliteten i rättsprocessen, och det skadar medborgarnas tilltro till rättssystemet. Både brottsoffer och misstänkta vinner på en snabbare utredning och lagföring. Polis, åklagare, domstol och kriminalvård bör samverka mer i syfte att drastiskt korta ned genomströmningstiderna för vissa brott, bl a enkla misshandelsfall och tillgreppsbrott. För att främja samarbetet mellan olika delar av rättsväsendet kan en åtgärd vara att genomföra gemensamma kompetenshöjande satsningar. Sådana utbildnings- och vidareutbildningstillfällen är utomordentligt viktiga för prioriteringar och för att öka medvetenheten och kunskapen. Möjligheterna till ökad samverkan mellan olika verksamheter inom rättsväsendet borde prövas i högre utsträckning. En sådan samverkan vore eftersträvansvärd t ex inom administration, lokalutnyttjande m.m. Vad som ovan sagts om vidgad samverkan mellan rättsväsendets aktörer bör ges regeringen till känna. Även om handläggningstiderna till viss del har kortats, är det av stor betydelse för det allmännas tilltro till rättsväsendet att handläggningstiderna fortsätter att förkortas, med bibehållen rättssäkerhet. I utredningen 2001:59 Snabbare lagföring Några förslag till förenklingar, ges förslag på hur genomströmningstiderna i brottmålskedjan skall förkortas. Bl a att vite skall kunna utdömas mot dem som inte kommer till förhör under förundersökning samt ökade möjligheter för åklagare att besluta om personutredningar. Vi anser att dessa förslag är bra och att de bör införas för att effektivisera utredningsarbetet. Även delgivningsförfarandet bör ses över så att det inte blir till hinder i processen. För att få ett snabbare förfarande av så kallade mängdbrottsärenden bör nya åtgärder vidtas. Polisen bör förbättra ärendesorteringen, så att ärenden som kan avslutas snabbare blir identifierade och hanteras skyndsamt. Vad som ovan anförts angående ett snabbare förfarande av mängdbrottsärenden bör ges regeringen till känna. Det bör inrättas en funktion i som följer upp resultat och som tar fram och sammanställer beslutsunderlag. En huvuduppgift bör vara att beställa relevant mängdbrottsstatistik och följa utvecklingen och att utarbeta underlag för långsiktig administrativ styrning. En generellt snabbare lagföring av mängdbrott där det finns en misstänkt gärningsman bör kunna leda till att resurser frigörs för andra ärenden inom rättsväsendet. Detta bör ges regeringen till känna. Datoriserade ärendehanteringssystem inom rättsväsendet har inneburit effektivitets- och rationaliseringsvinster. En ökad samverkan inom en myndighet är angelägen som samverkan mellan myndigheterna måste öka. Att inte hela rättsväsendet har samma diarie- och ärendehanteringssystem eller system som sinsemellan är kompatibla är bekymmersamt. Möjligheterna att utöka diarie- och ärendehanteringssystemet till att omfatta alla områden inom rättsväsendet borde undersökas närmare. Vad som ovan sagts om gemensamma ärendehanteringssystem för rättsväsendet bör ges regeringen till känna. Statistiken visar på en viss minskning när det gäller stöldbrott. Detta är positivt men polisen måste ändå omgående besöka dem som utsatts för dessa brott. En översyn av god tro-begreppet bör göras eftersom det alltför ofta händer att tjuvarna får tillbaka stöldgodset trots att den rättmätige ägaren är identifierad. En snabb översyn av god tro-begreppet är angelägen eftersom liknande situationer leder till en urholkning av vårt rättssystem. Vad som ovan anförts om en översyn av god tros-begreppet bör ges regeringen till känna. 5.1 Rättsväsendets kunskap om personer med handikapp När personer med olika handikapp har kontakt med eller blir föremål för utredning av de olika myndigheterna inom rättsväsendet har det visat sig att myndigheterna har liten eller ingen kunskap alls om dessa personers handikapp. Det gäller bland annat då utvecklingsstörda blir utsatta för brott eller när utvecklingsstörda begår brott. Personer med handikapp har större eller mindre svårigheter att föra sin egen talan. Personal inom omsorgsverksamheten bekräftar att det finns behov av mer kunskap om personer med handikapp som utvecklingsstörning och om LSS-lagen hos personalen inom de rättsvårdande myndigheterna. Vi måste underlätta för personer med handikapp, när de av olika skäl har kontakt med rättsvårdande myndigheter. Detta bör ges regeringen till känna. 6 Familjen som utgångspunkt 6.1 Prioritera det brottsförebyggande arbetet Den grundläggande brottsförebyggande verksamheten sker i familjen, där barnen får sina grundläggande normer och värderingar. Barnens rätt att växa upp under trygga förhållanden har stor betydelse. Diskussionen om familjens ansvar för de normer och värderingar som förmedlas till barnen måste förenas med en offentlig debatt om samhällets normer och värderingar. Vålds- och brottsutvecklingen kan inte förhindras enbart genom ingripanden och reaktioner på begångna brott, utan måste det brottsförebyggande arbetet förstärkas. Det civila samhället och särskilt det ideella föreningslivet spelar en viktig roll i det brottsförebyggande arbetet, eftersom det präglas av ett starkt personligt ansvarstagande och en frihet kombinerad med ett ansvarstagande av det gemensamma. Även närpolisen spelar en viktig roll i detta arbete. 6.2 Familjen i samhället är avgörande för att förhindra brott. Det är i familjen som barn får sina värderingar och normer som sedan följer dem hela livet. Familjepolitiken måste utgå från barnens rätt att känna trygghet under uppväxten och samhället måste erbjuda familjerna stöd. Det är viktigt för självrespekten och den inre tryggheten att bli bekräftad av andra och att få känna att man har betydelse för andra. Tryggheten är ofta avgörande för barnets framtid. Ofrihet och otrygghet leder däremot ofta till frustration, aggression och förtvivlan, vilket i sin tur kan leda till kriminella handlingar. Ett samhälles normbildning utgår från vad som är rätt och fel i umgänget mellan människor. Såväl skrivna som oskrivna regler är viktiga och påverkar normbildningen och spelar en avgörande roll för att förhindra brott. Vålds- och brottsutvecklingen kan inte stävjas enbart genom traditionella åtgärder inom rättsväsendets ram, dvs ingripanden och reaktioner på redan begångna brott, utan det brottsförebyggande arbetet måste också prioriteras och förstärkas. En modern familjepolitik som utgår från barns rätt att känna trygghet under uppväxten måste förenas med en offentlig debatt om normer och värderingar, och om familjens ansvar för de värderingar man förmedlar till barnen; samhället måste erbjuda familjerna stöd i detta arbete. Det är främst i familjen som barn ges de värderingar och normer som de därefter följer hela livet, och familjen har härmed ett stort ansvar. Det är familjen och den närmaste omgivningen som kan hjälpa till att sätta gränser och förebygga brott bland barn och ungdomar. De har också en viktig roll, då brott har begåtts, genom att vara med och reda ut orsakerna till brottet. Barn behöver vuxenkontakter för att kunna utvecklas till trygga vuxna individer. Trygghet i barndomen är en förutsättning för att kunna bejaka friheten i vuxen ålder. De föräldrar som i olika skeden inte orkar eller förmår ge sina barn denna trygghet, måste erbjudas stöd av samhället. Det är viktigt att det finns en gemensam grundsyn när det gäller barn och ungdomar. FN:s konvention om barns rättigheter skall vara den självklara utgångspunkten. Barndomen har ett värde i sig, och barn har särskilda behov av omvårdnad och skydd som också omfattar ett rättsligt skydd. Barn har grundläggande medborgerliga, politiska, ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter som skall respekteras. införlivande i svensk lagstiftning måste ytterligare harmoniseras, fördjupas och förstärkas. Detta bör ges regeringen till känna. De allra flesta barn i har hög materiell standard och engagerade föräldrar. Det finns också barn som är utsatta och som har det svårt. Det kan vara barn som lever i familjer med psykisk ohälsa, eller i familjer där missbruk och/eller misshandel förekommer och det finns barn som utsätts för övergrepp av olika slag. Samhället har ett stort ansvar för att ge alla barn bra uppväxtmiljöer med mycket kärlek och omsorg och en miljö fri från våld och droger. Inget barn skall behöva känna sig övergivet eller fara illa. Samhället måste ha förtroende för familjen som det skall finnas stöd till familjen vid olika skeenden och kriser. Framtidens familj kommer att se olika ut. Familjepolitiken skall underlätta föräldrarollen, så att den uppväxande generationen skall bli en trygg och självständig generation. Barn måste mötas med respekt och känna tillit och uppleva gemenskap. Det är i familjen som barnen får sina grundläggande normer och värderingar. Barnens rätt att växa upp under trygga förhållanden har stor betydelse, och barn har också rätt till vuxenförebilder i sin närmiljö. Diskussionen om familjens ansvar för de värderingar man förmedlar till barnen måste förenas med en offentlig debatt om normer och värderingar. Det är i denna dialog det brottsförebyggande arbetet måste ta sin utgångspunkt. Vad som ovan anförts om familjens betydelse för barns normer och värderingar bör ges regeringen till känna. 7 Ett hjälpande samhälle Skolan och föreningslivet har också ett ansvar för barns och ungdomars normbildning. När barn och ungdomar deltar i föreningsverksamhet lär de sig tidigt att respektera demokratiska värderingar. Föreningslivet ger en meningsfull fritidssysselsättning och det är viktigt så att barnen inte ska känna utanförskap i samhället. Föreningslivet måste välkomna alla barn, oavsett föräldrarnas inkomster eller insatser i övrigt. Våld, nedsättande ord, trakasserier och mobbning får inte tolereras av skolan eller av föreningslivet. Diskussionen om vad som är rätt och fel måste börja . Skolans personal följer barnens och ungdomarnas utveckling och kan därför tidigt upptäcka sociala problem och begynnande kriminella tendenser. Ett decentraliserat samhälle där medborgaren känner ökade möjligheter att vara med och påverka och ett större deltagande och ett större ansvar bidrar till en god normbildning och till att sociala klyftor suddas ut. Allmänheten och de ideella organisationernas engagemang måste bättre tas tillvara. Samordning och samarbete mellan myndigheter, enskilda och olika organisationer måste stärkas och utvecklas. En viktig del i att öka tryggheten i samhället är att etablera lokala trygghetsråd i varje kommun. Trygghetsråd, som ett brett samarbetsorgan mellan olika myndigheter och frivilligorganisationer, finns numer i alltfler kommuner och de påvisar goda resultat. I det brottsförebyggande arbetet bör alla goda krafter samverka. Polisen är beroende av att människor har sina ögon och öron öppna. Det finns dock en gräns för hur långt medborgarnas och allmänhetens engagemang skall sträcka sig. Människor ska inte tvingas ta lagen i egna händer och utföra uppgifter som egentligen ankommer enbart på polisen, för att känna trygghet. Därför är medborgargarden aldrig en framkomlig eller önskvärd väg för att säkra tryggheten. Polisen måste därmed vara lyhörd för och ta människors oro och frustration på allvar.