mot · GO02Ju17 · 2001-04-02 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Ju17av , ()med anledning av prop. 2000/01:85 Förberedelse till brott m.m.1 Förslag till riksdagsbeslutRiksdagen begär att regeringen lägger fram förslag om ett i lag definieratuppsåtsbegrepp.2 MotiveringI regeringens proposition 2000/01:85 Förberedelse till brott m.m.behandlas en rad frågor rörande straffrättens allmänna del. Ärendetinleddes med ett beslut av den borgerliga regeringen att tillsätta ensärskild utredare med uppgift att se över bland annat uppsåtsbegreppetoch det s.k. förberedelsebrottet. presenteradesedan sitt betänkande , alltså efter det attuppdraget gavs. Ärendet har därefter beretts av Justitiedepartementetunder drygt fyra år.Att regeringen behövt mer tid för att arbeta fram den aktuellapropositionen än vad den särskilda utredaren behövde för att presentera sinaförslag är anmärkningsvärt. Än mer anmärkningsvärt är det eftersomregeringen till stora delar avvisar utredningsförslagen och inte föreslår någraändringar.Även om straffrättens allmänna del präglas av en viss beständighet, skerdet även på detta område en ständig rättsutveckling somStraffansvarsutredningens betänkande av naturliga skäl inte haft möjlighet attta ställning till. Det gäller såväl rättsutvecklingen i stort som detinternationella samarbetet på det rättsliga området. Det är olyckligt att sålångtid tillåtits passera innan ärendet hamnade på bord då enutrednings aktualitet påverkas allteftersom tiden går.Det förtjänas att i detta sammanhang understryka attStraffansvarsutredningens betänkande utgör ett mycket värdefullt tillskott tillden straffrättsliga teoribildningen. Gällande rätt och Högsta domstolenspraxis får en grundlig analys, och de förslag som presenteras är välförankrade i en gedigen analys av doktrin och det allmänna rättsläget.Utredningens betänkande förtjänar därför en vidare spridning och kommerförhoppningsvis även fortsättningsvis få stor betydelse i den straffrättsligadebatten.Regeringen väljer dock att i propositionen avvisa de flesta av utredningensförslag. Man gör det från en allmän utgångspunkt; stor försiktighet bör iakttasvad gäller förändringar av lagstiftning som berör straffrättsliga regler med ettvidsträckt tillämpningsområde. Vi instämmer i denna utgångspunkt. Men vimenar att utredningen på ett förtjänstfullt sätt visat att nuvarande regleringpånågra områden har sådana brister att det finns skäl för lagändringar.Vidare anger regeringen den allmänna utgångspunkten att förändringar avcentrala allmängiltiga begrepp endast skall ske efter att konsekvenserna blivitgenomlysta på ett tillfredsställande sätt. Detta utgör givetvis en viktig aspektvid all lagstiftning. De flesta av utredningens förslag har inte för avsikt attförändra det straffbara området annat än på marginalen utan syftar till attförenkla och tydliggöra gränserna för detta område.Regeringen bör fortsätta arbetet med att ersätta oklara och svårförståeligatermer och regleringar med ett modernare och tydligare regelverk. Problem-områdena inom den allmänna straffrätten kvarstår och är nu identifierade ochutredda. Välavvägda förslag till ändringar är presenterade. Regeringen bördärför göra vad på den ankommer för att få till stånd en så optimallagstiftning som möjligt.Om det enligt regeringens uppfattning är så att behovet av konsekvens-analys kvarstår, bör den tillsätta en utredning för attgenomföra en sådan analys av förslag. Detta börriksdagen ge regeringen till känna.Vi har inget att invända mot de lagändringar som föreslås i propositionen.Det är välkommet att det straffbara området nu utvidgas och den begränsadeuppräkningen av hjälpmedel ersätts med ett mer generellt rekvisit.Men utöver förberedelsebrottet finns det enligt vår uppfattning äventillräckligt starka skäl för att genom lagstiftning reformera uppsåtsbegreppet.Detta utvecklas här nedan.3 Uppsåtsbegreppets betydelse3.1 LegalitetsprincipenVissa gärningar anses vara så klandervärda att de av lagstiftaren ärförbjudna, kriminaliserade och förknippade med ett straff. Genom förbudoch straffhot skärper lagstiftaren medborgarnas incitament att inte begåhandlingar som exempelvis kränker andra människor eller på andra sättskadar samhällslivet.Vilka dessa gärningar är skall i enlighet med legalitetsprincipen varaangivna i lag, liksom de straffsatser som kan följa på brotten. Genom i lagangivna gärningsbeskrivningar skall det i förväg vara möjligt att veta vad somär förbjudet, vad som utgör det straffbara området. Förutsägbarhet ochtydlighet är två grundläggande krav medborgarna har rätt att ställa på ettstraffsystem. Tydliga gärningsbeskrivningar i lag spelar därför en viktig roll ivårt och andras rättssystem.Men brott förutsätter också en prövning av gärningsmannens subjektivainställning till gärningen. Om ett konstaterat handlingsförlopp skallförknippas med ett straffrättsligt ansvar krävs att gärningsmannen vidtillfälletförstod vad han gjorde, att han var medveten om relevanta faktiskaförhållandena, samt, vid uppsåtsbrott, att han i någon form övervägt denbrottsliga effekten. Gärningsmannens föreställning om gärningen har alltsåavgörande betydelse inom straffrätten och är precis som de objektivabeskrivningarna i strafflagstiftningen en förutsättning för att brott skallföreligga.Ett uppsåtsbrott förutsätter alltså både handling och uppsåt. Menlagstiftningen har inte närmare definierat något annat än brottetsobjektiva sida. Vilka gärningar som utgör brott anges i brottsbalkensbrottskatalog samt på ett flertal ställen inom speciallagstiftningen. Vad somutgör brottsligt uppsåt är dock inte definierat i lag. Av 1 kap 2 § förstastycketBrB följer att uppsåt normalt är en förutsättning för straffansvar. Närmaredefinition av uppsåtet ges inte, utan det har lämnats till domstolarnasrättsutveckling. Detta har lett fram till en praxis där domstolarna tillämpardethypotetiska eventuella uppsåtet - en uppsåtsform som enligt utredningen bådeär svårbegriplig för människor utanför juristkretsar, men som även är starktkritiserad i den juridiska doktrinen.Det personliga ansvaret är straffrättens kärna, och detta ansvar är beroendeav gärningsmannens subjektiva förhållande till gärningen. Han skall igärningsögonblicket ha möjlighet att välja att inte begå brott; för attunderlätta val bör lagstiftaren eftersträva största möjliga tydlighet ilagstiftningen.Det framstår därför som rimligt, enligt vår uppfattning, att lagstiftningenäven anger gränserna för uppsåtet. Legalitetsprincipen talar med styrka för attuppsåtsbegreppets närmare utformning regleras i lag, liksom principen omförutsägbarhet.3.2 Dagens uppsåtsbegrepp3.2.1 Fördelar med en lagregleringRegeringen tycks dela utredningens och flertalet remissinstansersuppfattning att dagens uppsåtsbegrepp inte är optimalt vad gällergränsdragningen mellan uppsåt och oaktsamhet. Mycket i propositionenmåste förstås som att regeringen till stora delar även accepterarutredningsförslaget som sådant. Enligt regeringen har utredningensförslag så stora förtjänster att det i den framtida praxisbildningen"säkerligen [kan] komma att fylla en viktig funkton såsom exempel på enmöjlig utvecklingsväg".Det nuvarande uppsåtsrekvisitet har tillkommit genom ett samspel mellandoktrin, praxis och rekommendationer i förarbeten. Gränserna för uppsåtethar inte definierats i lag utan i stället utvecklats över tiden genomdomstolarnas praxisbildning.I propositionen anför regeringen detta som ett skäl för att inte genomförautredningens reformförslag. Regeringen framhåller att man generellt bör varaåterhållsam med förändringar avseende centrala straffrättsliga bestämmelser.Det skall finnas ett klart behov av förändring om man genom lag skall ändra idessa bestämmelser.Domstolarnas rättsutveckling har stor betydelse för att fylla ut en generelllagstiftning och ge den en närmare innebörd, något som även skulle gällaefter en reformering av uppsåtsbegreppet genom lag. Den osäkerhet sommöjligen skulle råda i ett övergångsskede skall enligt vår uppfattning inteöverdrivas. De svenska domstolarna besitter en hög kompetens och är inteovana att tillämpa ny lagstiftning, även vad gäller centrala områden inomstraffrätten. Vid andra ändringar av de straffrättsliga reglerna har Högstadomstolen förhållandevis snabbt slagit fast en praxis. Så skedde exempelvisnär reglerna om samhällstjänst som ett alternativ till fängelse infördes 1999.En viss osäkerhet rådde inledningsvis, men genom några tidiga avgörandenfrån har en alltmer stabil tillämpning utvecklats.Det är, som påpekas av utredningen och några remissinstanser, inte vanligtatt uppsåtets nedre gräns aktualiseras i praktiken. Det kan därför antas attHögsta domstolen i ett inledningsskede noggrant kommer övervakatillämpningen av ett nytt uppsåtsbegrepp. Det bör innebära att den osäkerhetsom inledningsvis kan prägla domstolarnas tillämpning är av övergåendenatur.Denna eventuella osäkerhet skall dessutom vägas mot de fördelar som ettreformerat uppsåt skulle föra med sig, såsom ett starkare genomslag förlegalitetsprincipen, ökad förutsägbarhet samt en bättre överensstämmelse medmedborgarnas rättsuppfattning. Det vore enligt Moderata samlingspartietolyckligt om lagen även fortsättningsvis helt lämnar det till domstolarna attnärmare utforma ett av den allmänna straffrättens allra mest centrala begrepp,inte minst eftersom rättsutvecklingen lett fram till ett uppsåtsbegrepp som deflesta bedömare anser vara förknippat med allvarliga brister.3.2.2 Internationellt samarbeteGenom propositionen sällar sig regeringen till de många kritikerna av dethypotetiska eventuella uppsåtet, som är resultatet av domstolarnasmångåriga praxis. Men regeringen väljer trots detta att inte presenteraförslag till lagstiftning för att styra utvecklingen åt ett annat håll.Även om man förespråkar det gällande uppsåtet, där dolus eventualisutgör den nedre gränsen, hade det varit att föredra att få detta reglerat genomlagstiftning. Det aktualiseras inte minst av att den svenska uppsåtsprövningenur ett internationellt perspektiv i det närmaste är unik, i sitt användande avdethypotetiska provet.Utredningen konstaterade att integreringen inom ramen för EU kanförsvåras av bibehållna svenska särlösningar på det rättsliga området. Densvenska varianten av det eventuella uppsåtet kan i vissa fall leda till attgränsen för det straffbara området blir annorlunda i jämfört med deländer där andra uppsåtsformer tillämpas.Sedan utredningen lade fram sina förslag har detta samarbete intensifieratsoch resulterat i förslag om kriminaliseringar av vissa brott med internationellanknytning. De inom EU aktuella förslagen om gemensamma definitioner avgränsöverskridande brott som människohandel utgör ett exempel. Det voreenligt vår uppfattning olyckligt om det straffbara området är mindre än iövriga länder på grund av tillämpningen av det hypotetiska uppsåtet.Den svenska råder över svensk lag, och internationellt samarbetekan inte utgöra enda skälet till att ändra lagstiftningen i . Men detfinns skäl att ta hänsyn till det internationella samarbetet i lagstiftningen,ochavvikelser av det här slaget bör därför framgå på ett tydligare sätt.3.2.3 Ett nytt uppsåtsbegrepp bör införas i lagVi menar att en lagreglering av uppsåtet bör genomföras, och vi menar i samband med en sådan lagreglering även bör reformera uppsåtetsnärmare innebörd. Det finns enligt vår uppfattning betydande nackdelarmed den använda nedre gränsen för uppsåtet.Till att börja med är det, som utredningen framhåller, svårt att motiveradagens uppsåt för andra än de mest insatta juristerna. De flesta människornafinner det antagligen något märkligt att man dömer någon för något somdenna hypotetiskt skulle ha gjort om andra förhållanden än de som bevisatsförelåg vid gärningstillfället.Stödet för det hypotetiska uppsåtet är således svagt både i svensk doktrinoch i det s.k. allmänna rättsmedvetandet eftersom det i några fall lett framtilldomar som för det stora flertalet av människor framstått som orimliga.Utanför gränser är stödet för denna uppsåtsform om möjligt ännusvagare.Högsta domstolen har i sin praxisbildning avvisat alternativ till dethypotetiska eventuella uppsåtet. Att är försiktig med attgöra alltför stora ändringar i en gällande praxis är förståeligt.Detbör då ankomma på regeringen att initiera att en sådan förändring kommer tillstånd.Det är angeläget att får ett uppsåt som bättre överensstämmer medallmänhetens, doktrinens, andra EU-länders och, av propositionen att döma,även regeringens uppfattning om var uppsåtets nedre gräns skall vara.Regeringen bör därför återkomma till och lägga fram förslag tilllagstiftning rörande ett reformerat uppsåtsrekvisit.Stockholm den 2 april 2001Fredrik ()(m)()()()()()()