mot · GO02T18 · 2001-05-25 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:T18av Molén, ()med anledning av prop. 2000/01:127 SjöfartsstödFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi motionen om att regeringen genast bör inleda förhandlingar med deandra berörda nordiska länderna kring statliga sjöfartsstöd.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad som framförsi motionen om att regeringen bör begära förhandlingar medkommissionen om en restriktiv tillämpning av bestämmelserna omindustristöd i Romtraktaten.3. beslutar att avslå propositionen.MotiveringRegeringens proposition 2000/01:127 om sjöfartsstödförefaller tillkommen i stor hast. Förslaget aviserades ivårpropositionen, men då i vaga ordalag och med ettplanerat ikraftträdande senast januari 2002.Regeringen föreslår nu att lagen om kreditering av anställningsstöd skalländras så att den även omfattar det nya sjöfartsstödet. Anställningsstödet harinte den karaktär av direkt industrisubvention som det föreslagnasjöfartsstödet har och förslaget är därför en väsentlig förändring av gällandeförfattning. Trots detta har Lagrådet inte fått möjlighet att yttra sig.Regeringen vill anslå totalt i sjöfartsstöd samtidigtsom regeringen i den aktuella propositionen säger att den avser att ta upplångsiktiga diskussioner med i första hand de nordiska länderna om engemensam nordisk syn vad gäller denna näringspolitiska satsning, därregeringens utgångspunkt skall vara att det inom EU/EES-området inte skallges statligt stöd. Det är från våra utgångspunkter synnerligen angeläget attdessa förhandlingar genomförs. Det hade också varit naturligt om regeringen,innan propositionen förelagts , hade kunnat redovisa resultatet avdessa överläggningar.En av grundtankarna med den europeiska unionen är att avveckla demånga nationella stödprogrammen. Eftersom den gemensamma budgeten intemedger utökade EU-stöd har olika intressegrupper verkat föratt nya nationella stödprogram skall införas. De av kommissionen infördareglerna om sjöfartsstöd är ett exempel på denna utveckling. har nuen nyckelroll när det gäller utökningen av sjöfartsstödet till att även omfattafärjor. Ett svenskt införande av färjestöd kommer att innebära att hela norraEuropa får en delvis skattefinansierad färjesjöfart. Därmed öppnas också nyamöjligheter för andra branscher - t.ex. åkerier och hotell - att, medhänvisning till sjöfartsstödet, kräva nya stödprogram för den egnaverksamheten. I förlängningen kan unionen ånyo hamna i ett läge där olikanationer konkurrerar sinsemellan med skattesubventioner. En sådanutveckling kan bli förödande för unionens framtid. bör därföromgående begära överläggningar med kommissionen om en restriktivtillämpning av fördragen i detta avseende.Regeringens förslag innebär också att en helt ny princip införs genom attstödbeloppet krediteras skattekonto i stället för att utbetalas på vanligt sättviaanslag. Därigenom har regeringen skapat en konstruktion som kringgårbudgetlagen och som urholkar reglerna om utgiftstak. harpåpekat att förslaget inte är förenligt med budgetlagen och att hela systemetmed skattekonton blir ohanterligt om det också skall användas för andraändamål än skatteavräkning. har också konstaterat att ettikraftträdanden per , som regeringen föreslår, knappast ärtekniskt möjligt.Även och Statskontoret avstyrker förslaget av allmännakonkurrenspolitiska skäl. Vilka remissinstanser därutöver som yttrat sig överförslaget framgår ej av propositionen. Att näringens företrädare varit positivavid ett möte på departementet är dock klart.Statliga subventioner har en förmåga att sprida sig och är sedan svåra att tabort:- I mer än två decennier har förgäves försökt avveckla sinavarvssubventioner som alla inser är meningslösa. Men varje nyttavvecklingsbeslut leder till nya politiska konvulsioner. Svenskaskattebetalare har anledning att vara tacksamma svenskapolitiker som faktiskt vågade fatta beslutet att avveckla en olönsamvarvsnäring.-Erfarenheterna av det hitintills gällande svenska sjöfartsstödet kan knappastanses goda. Sedan stödet infördes har handelsflottan minskat, medelåldernhos tonnaget ökat, den tekniska utvecklingen mer eller mindre avstannat ochriskkapitalet i stort sett försvunnit. Ett fåtal intressanta nyinvesteringarunderde ändrar inte den övergripande bilden. En lång rad utredningarunder årens lopp har också alla påvisat de negativa effekterna av denna typ avriktade industristöd.De internationella erfarenheterna - nu senast i - visar att deomfattande subventionerna där , till såväl varv som rederier,har frambringat ett tonnageöverskott som skapat fallande fraktpriser ochdärmed dålig lönsamhet även för de subventionerade företagen. I de ländersom länge haft sjöfartsstöd, , och t.ex., har denationella flottorna praktiskt taget helt försvunnit.Regeringen föreslår vidare att stödet utökas till passagerarfärjorna.Argumenten för denna utökning är de ändrade konkurrensförhållanden somuppstått efter det danska beslut om skattebefrielse av danskfärjesjöfart.Argumentationen är dock felaktig. Bortsett från trafiken i finnsinte några danska färjelinjer i konkurrens med svenskt tonnage, inte heller ärnågra sådana linjer aviserade. Regeringen har inte gjort någon analys avverkliga förhållanden.Den nordeuropeiska färjesjöfarten är i praktiken en kartell. Ett antal storarederier dominerar helt sina respektive fartområden och den inbördeskonkurrensen dem emellan är nästan obefintlig. I härskarengelska P & O, på dominerar danska , norska Color trafikerarSkagerack och . Dansk/tysk/svenska (medStena som svensk part) har merparten av trafiken i och till Tyskland.Finska och engelska är i praktiken nästan helt ensamma iFinlandstrafiken. Denna marknadsuppdelning har funnits länge ochförändringarna har varit små. De olika företagen bevakar nogasina revir och ger sig ogärna in i andras trafikområden.Ett utökat stöd till färjesjöfarten kommer att skapa nya problem.Olönsamma linjer kommer att bestå, överkapaciteten likaså. Att avskaffastödet kommer inte att bli politiskt möjligt och i stället för en lönsamfärjesjöfart som betalas av trafikanterna får vi skattefinansierade färjelinjersom lever på politiska villkor.Vi får dessutom två olika subventionssystem för färjelinjer, ett finansieratoch upphandlat via Rikstrafiken, ett annat betalat via skattekonton. Detta kaninte vara en önskvärd utveckling; konsekvenserna av "taxfree"-försäljningensavskaffande skall inte lösas med nya statliga subventioner.Enligt förslaget skall det nya stödet utgå enligt samma regler som gäller , dvs. till skepp i huvudsakligen internationell utrikestrafik av betydelseför den svenska utrikeshandeln. Den glidning av tillämpningen av dessaregler som skett har emellertid inneburit att även inre fart på , ochinrikestrafik, t.ex. till , också omfattas av stödet, så länge som någonenstaka utrikes resa företas . Någon begränsning av förslaget somhindrar en sådan fortsatt glidande utökning av stödområdet finns inte.Regeringen anser att förslaget överensstämmer med EU:s riktlinjer förstatligt sjöfartsstöd. Enligt dessa regler får stöd ej överstiga summan av skattoch sociala avgifter. Men regeringens förslag innebär att de skatter ochsociala avgifter som staten avstår från sedan åter utbetalas till kommuner ochtill socialförsäkringssystemet. Denna utbetalning blir dock inte direkt synlig istatsbudgeten men innebär likväl att den svenska konstruktionen tordeöverstiga kommissionens max-regel. Det danska systemet med nettolönerleder inte till samma resultat.Kostnaden för det utökade stödet för passagerarfärjor beräknar regeringentill . Detta stöd kommer att utgå till ett tiotal färjor varavsamtligautom två tillhör ett och samma rederi. En sådan omfattande subvention av ettenskilt företag har knappast förekommit sedan varvskrisens dagar.De svenska färjesubventionerna skapar omgående problem för och iän högre grad för . Där tvingas man ganska omgående att införaomfattande stödsystem. Även de baltiska staterna har uttryckt oro för denkonkurrenssnedvridning som uppstår i och där deras möjligheter attdra fördel av sina lägre besättningskostnader allvarligt försvåras.Helt obetaget har därmed regeringen troligen själv bidragit till att försvårade kommande förhandlingar med övriga länder om en gemensam syn påfärjenäringens konkurrensvillkor som man aviserar i propositionen.Dessa förhandlingar anser vi borde inledas genast och någon utökning avstödet till färjerederierna bör därför inte genomföras. Det befintligasjöfartsstödet anser vi bör avvecklas successivt på det sätt vi tidigarebeskrivit.Stockholm den 15 maj 2001Per-Richard Molén (m)Tom ()()()()()()()Per ()()()