mot · GO02So51 · 2001-04-06 00:00:00 — Regeringen böråterkomma till med förslag om en möjlighet för kommuner attersätta kortvarigt socialbidrag med lån.7.4 Var kommer barnen in?7.4.1 Barnfrågorna - en del av familjepolitikenEnligt lever totalt 218.000 barn i s.k.relativt fattiga hushåll, d.v.s. hushåll som trots transfereringar endast nårupp till en inkomst som är max av medianinkomsten.Regeringens ambition att barnfrågorna är en del ifamiljepolitiken utan skall utgöra ett eget politisk område håller därförinte. Barnen påverkas i högsta grad av hur föräldrarna mår och har det.I regeringens skrivelse "Barn - här och " ( 1999/2000:137) medges denstora risk för passivitet och ohälsa som finns i och med att man uppbärsocialbidrag. tillstår man att det finns anledning att tro att dennasituation inte är gynnsam för ett barns uppväxt.Att många som uppbär socialbidrag mår dåligt visar inte minst det faktumatt bland de personer som haft socialbidrag är det fem gångervanligare att man har svåra besvär av ängslan, oro och ångest jämfört meddem som aldrig haft socialbidrag.Att då göra som regeringen föreslår nämligen fortsätta på den inslagnavägen och låsa in barnfamiljerna i ett bidragsberoende i stället för att stärkafamiljens egna möjligheter - och därmed minska barnens utsatthet - äranmärkningsvärt.7.4.2 § 26 i den tidigare barnavårdslagenRespekten för familjens egna möjligheter gäller också i de fall då barnetråkat illa ut eller befinner sig i riskzonen. Genom den tidigare § 26 ibarnavårdslagen (kap. 4) kunde sociala myndigheter i samverkan medfamiljen och på ett tidigt stadium inrikta sitt arbete på att hjälpa ochstötta, ofta i förebyggande syfte. Åtgärder vidtogs sedan stegvis i samrådmed familjen och först som en sista utväg kunde övervakning och ettomhändertagande bli aktuellt.I dag kommer dessvärre socialnämndens åtgärder ofta överraskande ochinte sällan . Vi anser därför att denna paragraf skall införas isocialtjänstlagen.7.5 Äldres trygghet7.5.1 Mångfald och alternativa lösningarAtt få framföra sin åsikter och kunna påverka sin situation blir intemindre viktigt . Tvärtom behövs en mångfald och alternativalösningar för att äldre själva skall kunna välja hur de vill leva och få sinomsorg ordnad. tas alltför liten hänsyn till den enskildes behov ochönskemål. I många kommuner finns det, trots fagra tal om valfrihet,betydande begränsningar. Äldre hänvisas oftast till vård- ochomsorgsformer i offentlig regi och därför blir också möjligheten att väljaillusorisk, då kommunernas monopolsituation låser in och begränsarutbudet. Dagens situation innebär betydande brister i integritet ochsjälvbestämmande.Enligt nuvarande socialtjänstlag 5 kap, § 6 skall socialnämnden vara välförtrogen med äldres levnadsförhållanden, och kommunen skall planera sinainsatser för äldre i första hand tillsammans med berörd person och efterdennes vilja. I planeringen skall kommunen också samverka med landstingsamt andra samhällsorgan och organisationer.Vi föreslår därför att regeringen får återkomma till med förslagtill ändring i socialtjänstlagen som innebär ökad valfrihet genom införande aväldrepeng enligt vårt förslag i motion 2000/01:So244 Trygghet för äldregenom ökad valfrihet.7.5.2 Stöd till anhöriga och närståendeVård och omsorg av äldre i hemmet ges ofta av någon närstående person.Som anhörig kan man i vissa fall påräkna stöd och ekonomisk ersättningför denna sin insats. Begreppet närstående är vidare och sträcker sigmånga gånger utanför familj- och släktkrets till att även innefatta grannaroch vänner som träder in i anhörigs ställe.Det är därför viktigt att i ekonomiska men också i andra stödåtgärderinkludera närstående i begreppet anhörig. Det är den äldre vårdbehövandesom i första hand avgör vad som skall göras och av vem dessa insatser skallgöras.8 Regeringens förslag8.1 Återinförande av besvärsrättRättssäkerhetsskäl talar för att alla former av biståndsbeslut skall kunnaöverklagas genom förvaltningsbesvär. Den förändring av rätten tillprövning av biståndsbeslut genom förvaltningsbesvär som genomfördes1998 innebar en begränsning till att enbart omfatta beslut omförsörjningsstöd samt hjälp i hemmet och särskilt boende för service ochomvårdnad för äldre eller bostad med särskild service förfunktionshindrade.Därmed ges inte personer med behov av olika vårdinsatser eller barn ochunga som behöver vård samma rättstrygghet som t.ex. äldre och personer medfunktionshinder. Vi tycker inte att detta är rimligt. finns risk attdennu föreslagna ändringen är kostnadsdrivande och utvecklingen måste därförföljas noga. Bestämmelserna skall inte ge utrymme för så vida tolkningar avdomstolarna som tidigare skedde. i Stockholmslän menar vi därför att en återinförd besvärsrätt för alla former avbiståndsbeslut måste följas av preciserade anvisningar så attdomstolsprövningar av besvär kan utfalla så att de uppfattas som rimliga avsåväl medborgare som landets socialnämnder. Lokala förhållanden skall varautgångspunkten för prövningen.Under senare tid har ett nytt problem dykt upp, som också har bäring pårätten att överklaga biståndsbeslut genom förvaltningsbesvär, nämligen attkommuner beviljat bistånd men sedan inte verkställt besluten. Vi anser attregeringen bör återkomma med förslag för att komma tillrätta med dettaproblem.8.2 Tillsyn över socialtjänstenSocialstyrelsen har tillsyn över i riket medanlänsstyrelserna har det regionala tillsynsansvaret över hur kommunernatillämpar socialtjänstlagen. Tillsynsfunktionen är av stor vikt för attsäkerställa den enskildes rättssäkerhet och lagligheten i den bedrivnaverksamheten. Detta kräver att tillsynen måste säkras på ett sådant sätt attförtroendet för den svenska upprätthålls.Socialstyrelsen har dubbla roller: dels att utveckla och fastställakriterier som gör det möjligt för den att följa och vidareutveckla socialtjänst-en, dels att granska verksamheten d.v.s. se efter att den följer de normermyndigheten fastlägger. Den nära kopplingen mellan uppgifterna gerrimligtvis vissa förutsättningar för utveckling och förbättring av tillsynenskvalitet. I längden innebär dock den dubbla rollen otydlighet och det finnsrisk att det dubbla uppdraget försvagar tilltron till myndighetenstillsynsuppgift.Det är därtill känt att det föreligger gränsdragningsproblemmellan och länsstyrelsernas tillsynsområden. Den otydligagränsdragningen försvårar för både personal och medborgare att känna tillkriterier, skyldigheter och rättigheter. Den otydliga gränsdragningen lederockså till onödigt dubbelarbete beträffande tillsynen.De försök som görs för att förbättra samordningen av tillsynen ärotillräckliga. De löser inte heller problem som i grunden handlar om riskenför att tilltron försvagas när ett tillsynsorgan bedriver tillsyn över egennormgivning. Regeringens förslag till tydliggörande i lagen av attlänsstyrelserna har tillsyn över i länet är också otillräckligt.Vi anser att det bör skapas en fristående tillsynsmyndighet som handhartillsynen såväl inom sjukvården som inom . Länsstyrelsernasoch tillsynsverksamheter skall bilda en ny myndighet sombedriver tillsyn inom vårdens och hela område. En sådan myn-dighet skulle både kunna avhjälpa problemet med i dagdubbla roller samt gränsdragningen mellan ochlänsstyrelserna.En central fristående tillsynsmyndighet med tydligt ansvar är nödvändigför att öka förtroende för tillsynen hos medborgare och berörd personal. Denkan bättre än rådande system hantera information kring kriterier som skalluppfyllas och underlag som används för tillsynen.Med ett samlat tillsynsansvar ges också bättre förutsättningar för ettkoncentrerat metod- och kompetenshöjande arbete som främjartillsynsverksamhetens utveckling.Vi vill betona att verksamhet i både privat och offentlig regi skall varaföremål för tillsyn på lika villkor.8.3 Om överlämnande till vård inom socialtjänstensom påföljd på brottEnligt vår uppfattning borde regeringen vid den senaste översynen avpåföljdssystemet för unga lagöverträdare (prop. 1997/98:96 Vissareformer av påföljdssystemet) tagit steget fullt ut och helt överlåtitreaktionerna på brott åt rättsväsendet. har problemen medungdomsbrottslighet accentuerats än mer, och bristerna i socialtjänstensinsatser blivit allt mer påtagliga.Det är därför alltjämt vår bestämda uppfattning att inte skallha ansvaret för verkställighet av brottspåföljder för ungdomar. Till det skallläggas principiella invändningar rörande sammanblandningen avstrafftänkande och vård samt om straffsystemets förutsägbarhet och tydlighet.Det finns givetvis fortfarande en stor uppgift för att fylla vadgäller insatser för de barn som gör sig skyldiga till brott. Men omden s.k. straffmyndighetsåldern skall ha någon rimlig innebörd måstereaktionen kvalitativt vara en annan när den unge begår brott efter att ha fyllt15 år. Respekten för domstolar och rättsväsende i stort utgör ytterligare ettskäl för en sådan reform.Mot bakgrund av vad som anförts ovan anser vi alltjämt att påföljdenöverlämnande till vård enligt bör avskaffas ochpåföljdsåtgärderna överföras till kriminalvården.8.4 Behandling av personuppgifter inomsocialtjänsten8.4.1 Lagteknisk utformningBehandlingen av personuppgifter rör en mycket integritetskänsligverksamhet. Vi instämmer därför i att det är av stor vikt att behandlingenav personuppgifter inom regleras i en särskild författning.Lagrådet har emellertid påpekat bl.a. att lagen har fått alltför mycketkaraktär av ramlag, att det finns mycket få bestämmelser av egentligmateriell karaktär och att regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer i många avseenden bemyndigas att meddela föreskrifter.Regeringen har anfört att den anser att en mer självbärande lagstiftningkan leda till en ofullständighet och en dubbelreglering i förhållande tillpersonuppgiftslagen (1998:204).I propositionen föreslår regeringen att:- regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fåmeddela föreskrifter som begränsar den tillåtna behandlingen avpersonuppgifter,- regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fåmeddela föreskrifter om begränsningar i sökmöjligheterna för särskiltkänsliga personuppgifter,- regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fåmeddela föreskrifter om villkoren för samkörning,- regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall fåmeddela föreskrifter om vilka som skall få ha direktåtkomst tillpersonuppgifter som behandlas automatiserat inom socialtjänsten.Vi har vid upprepade tillfällen framfört synpunkten att bestämmelser somrör integritetskänsliga uppgifter skall regleras i lag och inte genomföreskrifter meddelade av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer. Vi instämmer därför i Lagrådets påpekande. Flerbestämmelser om behandling av personuppgifter bör således beslutas avriksdagen genom lag i stället för genom föreskrifter som regeringen ellernågon myndighet meddelar.Regeringens förslag vad gäller möjlighet för regeringen eller myndighetsom regeringen bestämmer att meddela föreskrifter gällande ändamålen medbehandling av personuppgifter, begränsningar i sökbegrepp, samkörning ochdirektåtkomst av personuppgifter som behandlas automatiserat bör avslås.8.4.2 Förtydligande av kategorier av personuppgifterI 13 § personuppgiftslagen finns ett principiellt förbud mot behandling avpersonuppgifter som rör ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter,religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackförening elleruppgifter som rör hälsa eller sexualliv.Regeringen föreslår nu att samtliga kategorier av personuppgifter skallkomma att få behandlas inom . Det skall således inte finnasnågot förbud mot behandling av vissa integritetskänsliga uppgifter. Vi anseremellertid att registrering av känsliga uppgifter här precis som på andraområden inte skall vara tillåtet. Däremot kan personuppgifter som rör hälsavara nödvändiga att registrera för att möjliggöra en god omsorg eller när detkan vara nödvändigt ur arbetsskyddssynpunkt.Regeringens förslag bör avslås vad gäller behandlingen av känsligauppgifter. I övrigt bör regeringen återkomma med en precisering i lag vadavser registrering som rör hälsa.9 FärdtjänstVi noterar att regeringen inte föreslagit någon åtgärd för att komma tillrätta med problematiken med dubbel lagstiftning inom färdtjänstområdet.Det innebär att det även fortsättningsvis kommer det att finnas två olikatyper av färdtjänst, en som har färdtjänstlagen som grund och en som harsocialtjänstlagen.De två lagarna har olika centrala begrepp. Färdtjänstlagen bygger påhemkommunens (= folkbokföringskommunens) ansvar medansocialtjänstlagen har vistelsekommunen som centralt begrepp. Särskildaregler för rätt till färdtjänst utanför folkbokföringskommunens område gällerenligt färdtjänstlagen. Begreppet skälig levnadsnivå i socialtjänstlagen täckerin fler behovssituationer än vad färdtjänstlagen gör, t.ex. behov av tjänsten avrent sociala skäl som inte behöver ha med funktionshinder att göra.Vi anser att regeringen bör återkomma med ett förslag som gör att det isocialtjänstlagen införs en uttrycklig hänvisning eller motsvarande regleringsom förhindrar att två helt olika typer av färdtjänst utvecklas. Annars kommerde olika tillämpningarna att skapa en rättslig och praktisk oordning som inteär acceptabel.Stockholm den 6 april 2001Bo Lundgren ()Per ()()()()()(m)()()()()()Per ()