ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GP02MJ441 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ441av ()Svärta Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om jakttid på svärta. Inledning I Artdatabankens Rödlistade ryggradsdjur i av finns inte svärta med. Men i den lista som presenterats , Rödlistade arter i , har den tagits med. Svärtan är klassad som NT, Near Threatened. Den klassen motsvarar ungefär hotklass 4 i tidigare system. Svärtan Svärtan, Melanitta fusca, är den största och tyngsta dykanden. Hanen är svart med en liten vit vingspegel, en liten vit fläck under ögat och en bitvis gul näbb. Honan är brun med några ljusare fläckar på huvudet. I flykten känns den igen på den stora vita vingspegeln i bakkanten på vingen. Den häckar utmed , men även i insjöar i inland och fjälltrakter. Den flyttar till södra , och kuster. Åter i aprilmaj. Födan är musslor, snäckor och kräftdjur. Arten häckar ibland påfallande långt ifrån stranden, ofta i håligheter och skrymslen. Häckningen sker sent, äggen läggs och med 2728 dygns ruvningstid innebär det att ungarna inte kläcks förrän i juli. Det här innebär att ungarna är små då semestern och båtlivet är som intensivast i skärgården. De störs därför mer än andra arter, som får ungar . Ungarna är normalt flygfärdiga efter ca , vilket innebär att de inte kan flyga då jakten inleds. Från att tidigare ha varit relativt stort har antalet svärtor minskat dramatiskt. Varför vet man inte. Det finns jakttid på svärta Trots att arten går tillbaka får den jagas. Jakttiderna skiljer sig åt beträffade inland och kustområden. För kusten gäller jakttid 1 oktober31 december. I inland är jakttiden 25 augusti30 november och i övriga 21 augusti30 november. Vid gränsälv får jakten starta . Eftersom ungarna föds innebär detta att jakten sker under häckningstid, vilket strider mot EU:s fågeldirektiv. Ge svärtan ett skydd nu Svärtan är inte den enda andart som går tillbaka. Även skedand (NT), snatterand (NT), brunand (VU, sårbar, motsvarande hotklass 3 i gamla systemet) och alfågel (DD, kunskapsbrist) återfinns nu på hotlistan, men var inte med 1996. För skedand, stjärtand (NT) och brunand togs jakten bort . Så borde naturligtvis ha skett även för svärta. Regeln bör vara att en art som återfinns i Artdatabankens hotlista inte skall jagas. Oavsett skälen till att arten går tillbaka måste allt som kan göras för att säkra numerären göras. Att ta bort jakten är en åtgärd som är betydligt lättare än att återställa livsförutsättningar, framför allt som den bilden ofta är komplex. Man vet inte vad det är i miljön som gör att arten går tillbaka. Dessutom innebär jakttiden jakt eftersom ungarna föds först och behöver för att bli flygfärdiga. Det strider mot EU:s fågeldirektiv, som förbjuder jakt under häckningstid. Så: freda svärtan genom att ta bort jakten på arten.
mot · GP02MJ442 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ442av och ()Källsortering Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om enklare sätt att källsortera förpackningar. Snåriga sorteringssystem källsorteringssystem är i stort behov av enklare sortering av förpackningar. Att ta ansvar för insamlingssystem och information till konsumenten är producentens skyldighet. Enligt 5 § förordningen (1997:185) om producentansvar för förpackningar ska konsumenten sortera ut förpackningar från hushållsavfall och lämna dem till återvinning, men det är producenten som ska informera konsumenten om var, när och hur detta skall ske. Producenten måste enligt lag göra konsumenten medveten om vad som är hushållsavfall och vad som är förpackning. Det borde inte vara konsumentens huvudbry att forska sig till vilken förpackning som ska slängas var. Förenklad sortering med märkning Ett väldigt enkelt sätt att underlätta för den miljömedvetne vore att märka förpackningarna med symboler som även skulle finnas på de olika återvinningscontainrarna. På så sätt kan konsumenten i ett tidigt skede i affären använda sin konsumentmakt och favorisera de varor som kommer från producenter som tar sitt ansvar för återvinningen på allvar, medan ovilliga producenter drabbas av en konkurrensnackdel helt i linje med mål i 1 kap. 1 § och visionen om ett kretsloppssamhälle. Att det finns en vilja hos medborgarna att källsortera råder det ingen tvekan om. Det som är tveksamt är hur länge denna vilja och entusiasm håller i sig dels eftersom återvinningssystemet sköts dåligt ute i kommunerna, dels för att konsumenten måste vara något av en materialexpert för att tryggt veta att förpackningen hamnat rätt. Behov av att sluta kretsloppen Att sluta kretsloppen är en svår och stor uppgift för hela den industrialiserade världen och den som tror att detta görs genom att ställa ut olika mindre containrar och hoppas på det bästa borde tänka en gång till. Det stora problemet i kretsloppsproblematiken är den ökande mängden material som tillförs teknosfären. Att det material som förs in skall tas om hand och återanvändas i största möjliga mån är en självklarhet, men ett slags ekologisk konstgjord andning. Därför är det så viktigt att konsumenten redan i affären kan göra sitt val istället för att sedan tvingas välja mellan återvinningsstationen och soptunnan. Regeringen kan föreskriva om märkning I 15 kap. 7 § framgår att regeringen får föreskriva bl.a. märkning, lämnande av uppgifter om material, insamlande och återvinningsgrad. Vi föreslår att detta tillämpas ordagrant, eftersom systemet enbart baseras på konsumentens goda vilja. , som gärna vill se sig som ett föregångsland i miljöfrågor, bör ha mer framförhållning än så. Om man antar att producenter kan känna och ta ansvar bör man ta steget fullt ut och verkligen kräva ett ansvarstagande istället för att hålla producenterna under armarna. Konsumentmakten har inte lett till ett hållbart samhälle. är det upp till bevis att konsumenterna kan bidra till en förbättring av användandet av jordens resurser. () ()
mot · GP02MJ445 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ445av m.fl. (fp, c, mp)Interimsbeslut om miljöklassning av diesel Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om nya krav i miljöklassningen av diesel. Interimsbeslut om miljöklassning av diesel Under vårens beslutades att regeringen skulle se över systemet med miljöklassning av drivmedel så att renare drivmedel inte missgynnades. representanter menade vid sammanträde i miljö- och jordbruksutskott att en förändring av miljöklassningen sammantaget skulle kräva utredning och uppföljning . Men dagens tekniska krav på densitet och kokpunktsintervall innebär att alla producenter av alternativa dieseldrivmedel tvingas blanda i giftiga ämnen för att inte hamna i miljöklass 3. Dessa ämnen är miljöstörande, bildar aromater och polyaromater vid förbränning samt innebär en inte oväsentlig risk för liv och hälsa. Äldre personer och barn med allergier, astma, bronkit och andra luftvägssjukdomar är särskilt utsatta. finns flera renare alternativ till konventionell diesel som är färdiga att introduceras på marknaden, men som hindras genom att de av rent tekniska skäl hänförs till miljöklass 3 istället för miljöklass 1. Det rör sig om olika typer av drivmedelsblandningar (diesel med t ex RME, vatten, etanol eller metanol) samt även s.k. syntetisk diesel. Miljö- och hälsoegenskaperna för sådana typer av drivmedel är minst lika goda som för konventionell miljöklass 1-diesel. Förutom högre skatt innebär den klassificeringen ett image-problem vid marknadsföring samt problem vid offentlig upphandling, där normalt bästa miljöklass krävs. bör därför fatta interimistiskt beslut om modifierade krav i miljöklassningen av diesel. Avskaffa nuvarande regler för densitet och kokpunktsintervall för diesel av miljöklass 1 och inför istället krav på densitet och kokpunktsintervall enligt EU-direktiv /70/EG, bilaga II respektive bilaga IV (Auto-/Oil). Dessa krav tillämpas inom hela EU utom i . () () ()
mot · GP02MJ447 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ447av ()Natura 2000-områden Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad som i motionen anförs om nya Natura 2000-områden. Motivering Den biologiska mångfalden är ständigt hotad. Inte minst vårt sätt att leva påverkar mångfalden. Vi bygger bostäder, kontor och vägar på platser som ofta har haft ett rikt djur- och växtliv. Vi vill använda den tätortsnära naturen till rekreation och friluftsliv. Friluftslivet får alltmer formen av turistindustri med stora förslitningsskador på naturen som följd. På Artdatabankens nödlista över arter som hotas av uttorkning finns över 4 000 arter. För att bevaka den biologiska mångfalden krävs att vi människor i alla möjliga sammanhang tar hänsyn till de hotade arterna. Härvid är bevarandet av olika naturområden en viktig åtgärd. Detta kan ske genom t.ex. bildande av naturreservat. Natura 2000, förteckningar på EU-nivå över områden som behöver skyddas, är en annan väg. har fått viss kritik för att inte ha inspekterat ett tillräckligt stort antal områden att upptas i Natura . Därefter har viss komplettering gjorts. Det finns emellertid fortfarande områden som behöver få det skydd Natura 2000 ger. Inom län finns flera sådana, varav två bör lyftas fram, nämligen Lunsen och delar av Fyrisåns sträckning Dessa områden bör rapporteras som Natura 2000-områden.
mot · GP02MJ448 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ448av m.fl. (v)Farmning av pälsdjur Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införande av förbud mot farmning av pälsdjur. Motivering I regeringens djuretiska program står det att vi behöver djuren eftersom de ger oss kläder. Uppfattningen att djuren ger oss kläder är märklig. Vi tar deras liv, deras hudar och deras päls, det är inget som djuren ger oss. Påståendet att vi behöver djuren för att få kläder är för övrigt totalt fel, om man tittar på alla de människor som avstår från att leva på ett sådant sätt att de utnyttjar djur. De går inte omkring nakna och de fryser inte mer än dem som klär sig i djurhudar, djurpäls etc. Pälsfarmning tillhör de vidrigaste formerna av djurförtryck. Den är enligt vår mening även totalt onödig eftersom vi inte behöver produkten. Allt fler länders regeringar tycks inse detta och fattar beslut som gör det omöjligt att farma pälsdjur. I har man exempelvis fattat beslut om en pälsfarmlag vilken förbjuder uppfödning av djur för att de skall bli päls. Vi vill se samma utveckling i . Med anledning av detta begär vi att regeringen lägger fram förslag om införande av förbud mot farmning av pälsdjur. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. () (v) () ()
mot · GP02MJ449 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ449av och ()Hovslagarutbildningen Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hovslagarutbildningen vid SLU i . Motivering Det ökade hästintresset inom naturbruket samt rid- och tävlingsintresset ställer ökade krav på utbildningen av hovslagare. Vid SLU, i , finns enda hovslagarskola. Den är en högskoleutbildning med en lång grundutbildning som leder till att man blir godkänd hovslagare, inrättad enligt regeringsbeslut . Det råder brist på hovslagare i landet. Hovslagarskolans målsättning är att genom rådgivning, forskning och undervisning av veterinärstudenter och hovslagarelever öka kunskapen om hur en god hov- och klövvård påverkar de hov- och klövbärande djurens välbefinnande. startade första hovslagarskola i . kom man igång med hovslagarskolan i . Verksamheten i kom att läggas ned och hovslagarskolan i flyttades 1949 till vid i . I samband med att veterinärskolan slogs samman med och flyttades till 1976 passade hovslagarskolan på att flytta tillbaka till och kom att bli en avdelning inom och hälsa. Vid SLU i finns livsmedelsingenjörsprogram, djursjukvårdarprogram, delar av veterinär-, agronom- och lantmästarprogrammet. Utbildningen av landets djurskyddsinspektörer är förlagd till . Utländska veterinärer får sin tilläggsutbildning för svensk legitimation här. Ett hästortopediskt centrum planeras vid djursjukhuset i . Bekymret med hovslagarutbildningen är att den på ett sätt befinner sig i gränslandet mellan traditionell högskoleutbildning och hantverksutbildning. Utbildningen kräver långsiktighet och passar inte in inom KY-utbildningen. Hovslagarutbildningen har goda möjligheter att utvecklas vidare inom området husdjurens miljö och hälsa. Utbildningen får inte tillräckligt med resurser eftersom den inte har högskolestatus. Utbildningen måste få den status som krävs och tilldelas större resurser. () ()
mot · GP02MJ450 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ450av ()Skador på ek Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skador på ek. Motivering Eken mår allt sämre. Det visar en av inventeringar av 4 248 ekar i . har skogsskadorna ökat dramatiskt. har den genomsnittliga kronutglesningen hos ek tredubblats från . Det är fortfarande oklart vad skadorna beror på. De flesta forskare anser att flera orsaker samverkar, bland annat luftföroreningar, svamp, insekter, torka och kraftig frost. Trädens vitalitet är sämst på sura marker men sambanden mellan sur mark och skador är fortfarande inte klarlagda. För exempelvis län som har ett mycket stort ekbestånd står stora miljömässiga och ekonomiska intressen på spel. Detta har gjort att forskare och skogsfolk sökt finna förklaringen till varför stora delar av ekbeståndet visar tecken på för tidigt åldrande och död. Inom länet har man valt ut 30 områden där man inrättat provytor. I finns en provyta på gården Ogestad som är 40x40 m och har 24 ekar som kontrolleras. De flesta ekarna bär tecken på angrepp. Kronorna är glesa och många grenar är döda. Meningen är att studierna skall pågå . Förhoppningen är att man skall få svar på vad som händer med ekarna och hur det skall åtgärdas. Viktigt att påpeka är då att eftersom undersökningen måste vara långsiktig behövs också ekonomisk långsiktighet. För att säkerställa detta är det nödvändigt att staten är med och bidrar till projektet eftersom det är av stort intresse för samhället att vi får en lösning på problemet. Gotab, 2001 ()
mot · GP02MJ451 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ451av och ()Skador på enskilda skogsbilvägar Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att se över reglerna för ersättning till enskilda beträffande skogsbilvägar. Motivering Många privatpersoner har drabbats av höga reparationskostnader på sina enskilda skogsbilvägar till följd av alla skador som uppstått efter det myckna regnande som drabbat södra och . I de drabbade områdena finns många privata vägar som raserats. Det finns inga bidrag att få för att kunna reparera dem. Många av vägarna är skogsbilvägar och där ska färsk skogsråvara snabbt kunna forslas fram. Skogsindustrin kräver färskråvara till sin produktion och om skogsägarna inte kan få ut råvaran ur skogen så blir det ett stort avbräck för skogsnäringen. Det påverkar både den enskilde skogsägaren och skogsindustrin, som båda får inkomstbortfall. Det bör även ligga i staten intresse att råvarorna kan komma fram till industrin. Skogen är en av landets viktigaste exportprodukter. Enligt kommunallagen får inte ersättning betalas ut till enskilda (2 kap. 1 §). Men det står också i lagen i 2 kap. 8 § (...) att kommunen får genomföra åtgärder för att allmänt främja näringslivet i kommunen. Individuellt riktat stöd till enskilda näringsidkare får lämnas bara om det finns synnerliga skäl. I det ovan beskrivna med skador på enskilda vägar till följd av regnandet bör det kunna tolkas så att enskilda kan få bidrag till reparationskostnaderna för sönderskurna vägar enligt 2 kap. 8 § kommunallagen. För att kommunerna ska kunna ersätta enskilda markägare så måste staten ha en högre katastrofberedskap. En statlig fond som kommunerna kan söka pengar från behövs därför. Regeringen bör därför se över möjligheten att via statliga katastrofpengar ge ersättning till enskilda skogsbilvägar som skadats. Kommunerna kan då söka bidrag från denna pott. () ()
mot · GP02MJ452 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ452av m.fl. (m)Tillsynsverksamhet Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om principer för avgiftsuttag vid tillsynsverksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om samordning av tillsynsverksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om certifierade företag. Motivering När stat och kommun eller deras myndigheter debiterar avgifter av olika slag på medborgare och företag måste dessa avgifter enligt vår uppfattning grundas på en utförd service, en kontroll eller annat utbyte från samhället. Så är det inte . I vissa fall, och detta är inte ovanligt, tas det ut en årlig generell avgift utan att någon från t.ex. en tillsynsmyndighet ens besöker företaget ifråga. Kostnaderna hos t.ex. kommunen skall helt enkelt täckas. Denna ordning är inte acceptabel och kan t.ex. innebära att tillsynsmyndigheten inte har något incitament för att hålla nere kostnaderna eller för att anpassa regelverket för tillsynen på en rimlig nivå. Man får ju ändå betalt för insatsen. Olika lagar och bestämmelser som antagits har medfört krav på tillsyn när det gäller tillämpningen och efterlevnaden av bestämmelsen ifråga. Tillkomsten av har i hög grad ökat och försvårat detta tillsynsarbete. Följden blir att allt fler näringsidkare blir föremål för tillsyn och kontroller från flera olika myndigheter , och varje myndighet har rätt att ta ut en avgift för sin tillsyn. Detta medför i sin tur ökade kostnader för näringsidkaren ifråga. En samordning av olika tillsynsmyndigheter borde vara möjlig för att minska dessa kostnader. Allt fler jordbruksföretag innehar någon form av miljöcertifiering. De som anslutit sig till LRF:s Miljöhusesyn är exempel på sådana initiativ. Myndigheternas tillsynsverksamhet bör kunna anpassas till att dessa företag utövar en betydande egen kontroll över att regler och miljökrav efterlevs. Reglerna för tillsynsmyndigheternas rätt att ta ut avgifter måste klarläggas och vissa principer måste läggas fast. En tillsynsmyndighet skall aldrig ha rätt att ta ut avgift utan att ha utfört en konkret prestation. En annan huvudregel bör vara att avgift inte skall utgå för den näringsidkare som vid kontroll fullföljt sina åligganden så att det inte finns något att anmärka. Vi skulle som medborgare t.ex. aldrig acceptera att polisen vid en flygande kontroll av bilen tog ut en avgift för denna kontroll vare sig bilen godkändes eller gavs någon anmärkning. Om däremot i detta exempel bilägaren tvingades återbesöka fick han acceptera en kontrollavgift. Genom vårt förslag till princip för avgiftsuttag stimuleras näringsidkare till att följa avsedda och gällande regler för sin verksamhet. På så vis uppnås viktiga mål t.ex. när det gäller miljö- eller djurtillsyn. Vi anser att regeringen skall återkomma till med förslag till övergripande avgiftsregler för tillsyn utifrån vad som angivits enligt ovan. () () () () () () () () (m) () () ()
mot · GP02MJ453 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:MJ453av och ()Biodling Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om biodlingen i . Motivering Binas betydelse som pollinatörer är huvudinsatsen för folkhushållet. Som exempel kan nämnas att enskilda blåbär ökar i vikt med , eftersom fler kärnor utvecklar mer fruktkött. Bären blir fler. I klöverodling som t.ex. i kan nämnas att skörden i odling utan bin låg per ha, emedan skörden vid närvaro av två bisamhällen låg på nivån 685 och per ha. Antalet bisamhällen har minskat från cirka 136.000 till ca 70.000 år 1999. Nedgången befinns ligga , vilket måste ses som mycket allvarligt med hänsyn till pollinationsbehovet men självklart också sett till behovet av högkvalitativ honung för folkhushållet. Importen av honung är omfattande. behöver öka antalet bisamhällen Allt för få svenskar ägnar sig åt biodling. Biodlingen behövs dels för att trygga behovet av pollinatörer, dels för att ge sysselsättningstillfällen och för att öka honungsproduktionen i . skulle kunna vara självförsörjande på honung, men nektarflöde utnyttjas inte fullt ut beroende på för få bin. För utnyttjande av befintligt nektarflöde och för pollination behövs en lokalt spridd biodling. Hade biodlingen varit allmänt spridd skulle självklart även de lokala behoven tryggas. Bin känner inga gränser. De utför en pollinationstjänst som vanligtvis inte ger annan ersättning än den honung bisamhället producerar. Ersättning för pollinationstjänsten uppskattas inte efter förtjänst. Biodlingen bör stimuleras Viktiga förutsättningar är att bisjukdomar bekämpas effektivt. Bisjukdomslagens syften måste uppfyllas. måste stärkas så att bitillsynen kan förbättras. Forskningsinsatser behöver ökas. Avelskonsulent i biodling bör tillsättas. Detta bör kunna ske inom ramen för de medel som kommer från staten och genom en mera målinriktad användning av de medel som kommer från EU. Under ett tidigare skede, före skatteomläggningen 1990/91, var biodlare med upp till 15 bisamhällen skattebefriade för intäkten av dessa. Som stimulansåtgärd för ökad biodling i landet bör regeringen återkomma till med förslag i denna riktning. () ()