mot · GP02Ju340 · 2001-10-05 00:00:00 — Dessa kvinnors situation är särskilt besvärlig på grund av de brister som kriminalvården har generellt när det gäller kvinnor, men också för att det bara finns en anstalt med säkerhetsklass 1 som tar emot kvinnor, Hinseberg. Detta innebär att de får avtjäna straffet på en anstalt även om det uppstår problem eller konflikter, istället för att kunna flyttas till en annan anstalt. När det gäller män finns också möjlighet till förflyttningar för miljöombyte och för att kunna få tillgång till andra program och arbetsverksamheter. Detta bör regeringen uppmärksamma och återkomma till med förslag på åtgärder. 4.7 Utvisningsdömda En grupp med särskilda villkor och behov på våra anstalter är de som förutom strafftiden har fått utvisningsbeslut i domen, vilket innebär att de efter avtjänad strafftid skall utvisas till sitt gamla hemland. Utvisningen kan gälla en begränsad tidsperiod eller för resten av livet. Problemen för denna grupp är mycket stora. Verksamheten inom anstalterna studier, arbete, programverksamhet och frigivningsförberedelser bygger på att den intagne skall återanpassas till det svenska samhället. Dessa kunskaper har oftast ingen relevans för den som skall utvisas och därmed blir det extra svårt att motivera denna grupp. Kriminalvården bör arbeta fram mer individuella program som är inriktade på återanpassning till det land som personen skall utvisas till. Många utvisningsdömda har dessutom relationer och flera av dem har barn här i . Situationen gör att många mår psykiskt mycket dåligt och de har ständig ångest vid tanken på att de skall skiljas från sina kära. Utvisningsdömda har heller ingen möjlighet att få permissioner . Skälet till detta är att man anser att risken för att de ska avvika är för stor. Resultatet blir att de aldrig får träffa sina barn och andra anhöriga utanför anstaltsmiljön. anser att detta är en orimlig situation och djupt inhumant. Regeringen bör utreda möjligheten att införa permissioner med elektronisk fotboja för denna grupp. 4.8 Kvinnor inom kriminalvården Det finns många saker som är förbjudna och som inte accepteras i vårt samhälle. Kriminalitet är en av dem. Är man dessutom kvinna och kriminell är det ett ännu större brott mot våra normer och leder till ett stort utanförskap. Det passar inte in i vår bild av vad som är normalt. Med detta i baktankarna kan man bara försöka tänka sig hur man blir behandlad och sedd om man som kvinna dessutom har barn och är kriminell. Det är en situation som många inte tror finns eller i alla fall inte vill se. Skulle man tvingas se det, skulle de flesta antagligen bara slå bort det som förkastligt. Hur kan en mamma göra så mot sina barn? Har hon ingen ansvarskänsla alls? I verkligheten finns dessa kvinnor mitt ibland oss. Eftersom även de är produkter av vårt samhälle så är de mycket medvetna om sitt utanförskap och de skuldbelägger sig själva genom att ställa dessa frågor. Deras väg tillbaka till att bli en del av vårt samhälle igen blir med dessa förutsättningar oerhört lång. Att många inte ens vill se deras behov gör det inte lättare. (Utdrag ur ett projektarbete i sociologi, vt-98, , .) De kvinnliga klienterna inom kriminalvården utgör av samtliga klienter. Av dessa finns på anstalt. Många av dessa kvinnor har utsatts för våld och sexuella övergrepp. De har utnyttjats, förtryckts och förnedrats, ofta sedan unga år. En stor del av dessa kvinnor har barn som de har eller har haft vårdnaden om, beroende av om de hör till frivården eller är intagna i anstalt. Fler kvinnor än män som tas in på anstalt har en bakgrund som missbrukare och deras missbruksproblem är dessutom allvarligare än männens. Dagens kriminalvårdsorganisation har sina rötter i en manlig värld såväl när det gäller klienter som personal. Detta är en förklaring till varför kvinnors specifika behov inte alltid beaktats, som vi även har påpekat. Det manliga beteendet får redan tidigt mer uppmärksamhet än det kvinnliga mer tystlåtna. Den manliga aggressiviteten får prägla en stor del av tänkandet och utrymmet. Stora summor ur kriminalvårdens budget satsas på att hålla hög säkerhet på manliga anstalter, permissionsregler, farlighetsbedömningar, ja hela den kriminalpolitiska debatten, och de förslag som kommer därur är helt koncentrerade på män och deras beteende. Den debatt som följde efter den tragiska händelsen i är ett tydligt exempel på detta. Resultatet blev bland annat att reglerna för permissioner sågs över och skärptes väsentligt. Detta har inneburit att antalet permissioner kraftigt har minskat, vilket har drabbat kvinnorna i lika stor utsträckning som män trots att vi aldrig har haft någon händelse som ens har varit i närheten när det gäller kvinnor inom kriminalvården. Kvinnor som döms till fängelse ser det som ett extra straff att tvingas att skiljas från sina barn, eftersom de är vårdnadshavare i två tredjedelar av fallen och barnen ofta blir placerade i fosterhem. För en man som döms och har barn inträder sällan förändringar i vårdnadsfrågan då kvinnan finns kvar för att ta hand om barnen, men det är ytterst sällsynt att det är tvärtom. Särskilda krav måste därför ställas på kriminalvården när det gäller kvinnornas möjlighet att upprätthålla en så nära kontakt som möjligt med barnen så att det skall vara möjligt att återföra barnen till sina mammor efter avtjänat straff. Kvinnornas tidigare livserfarenhet gör att behovet av behandling är mycket stort. Där räcker det inte med den vanliga programverksamheten även om man utformar den efter kvinnors specifika behov. För flertalet handlar det om långvarig terapi för att kunna bearbeta problemen. erbjuder anstalterna inte denna möjlighet i förhållande till behov. Ofta saknas det till och med möjligheter till regelbundna samtal med psykolog. För att dessa kvinnor ska ha en möjlighet att rehabiliteras och återanpassas krävs det att dessa möjligheter byggs ut. 4.9 Narkotikasituationen Narkotikamissbrukarnas andel av det totala antalet intagna har stadigt ökat . Av alla som dömdes till fängelsestraff över var narkotikamissbrukare. Av dem som dömdes till kortare straff än var andelen . Det mest anmärkningsvärda i denna grupp är att andelen narkotikamissbrukare har ökat från till den senaste tioårsperioden. Bland kvinnor inom kriminalvården är en högre andel missbrukare än män, och kvinnors missbruksproblematik är dessutom mer omfattande. Kraven som ställs på kriminalvården har, genom den ökande andelen missbrukare, ökat i hög grad men man har trots allt klarat situationen relativt bra. I debatten som förs kan man få uppfattningen att narkotikan flödar fritt på våra anstalter. De förslag som framförs på förändringar med framförallt skärpningar och hårdare kontroll utgår oftast från denna uppfattning. Detta är dock en felaktig beskrivning av verkligheten. Enligt en undersökning av kriminalvården har en övervägande del av anstalterna mycket sällan problem att hantera drogsituationen. gällde detta för 36 av 63 anstalter. har inga större förändringar skett när det gäller antalet anstalter där narkotikamissbruk aldrig eller sällan förekommer. har antalet anstalter där narkotikamissbruk förekommit ofta eller så gott som varit som högst 15. Detta resultat är positivt eftersom andelen missbrukare som tas in på anstalt ökar och platsbristen är stor. Även om utgångspunkten givetvis är att fängelsemiljön skall vara drogfri är det utifrån denna verklighet man bör diskutera och fatta beslut. Vad som behöver göras inom anstalterna är att skapa fler drogfria avdelningar där man satsar på ökade behandlingsinsatser. På de övriga avdelningarna måste man satsa mer på motivationsarbete. Tyvärr är det just när det gäller behandling och motivationsarbete som de stora nedskärningarna har skett . Antalet programtimmar minskade med som kontrollåtgärderna endast minskade marginellt. Vi anser att denna utveckling är allvarlig och ohållbar. Stora summor läggs ned på kontrollåtgärder som urinprov och visitationer. Att därefter inte ha någonting att erbjuda missbrukaren vad gäller behandling riskerar bara att skapa ett försämrat klimat på anstalterna. Missbruket är den starkast bidragande faktorn till att dessa människor sitter i fängelse. Finansiering av missbruk brukar vara den grundläggande anledningen till deras kriminalitet. Att bryta denna destruktiva situation är således den viktigaste insatsen för att förhindra återfall i kriminalitet. anser att det fortsatta arbetet med narkotikaproblematiken inom kriminalvården nu måste inriktas på ökad behandling och inte mer kontrollåtgärder. Vi delar således uppfattning att man exempelvis inte skall införa glasruta vid besök. 4.10 Frivilligorganisationer Klient- och frivilligorganisationer har, med sina unika kunskaper och erfarenheter, en stor och viktig roll att spela inom kriminalvården. Organisationernas verksamhet med klienterna inom anstalterna skall uppmuntras, utvecklas och intensifieras. En organisation som växt och utvecklats kraftigt är . Arbetet har varit inriktat på att ge stöd och hjälp till att leva ett liv utan kriminalitet efter avtjänat straff. Resultatet har varit mycket positivt och samarbetet med kriminalvården är gott. Trots detta är det viktigt att betona att huvudansvaret för internerna när det gäller frigivningsförberedelser och frigivningssituationen är kriminalvårdens. Dessa uppgifter får inte överlåtas till frivilligorganisationer, vilket det finns risk för då ekonomin är ansträngd. Frivilligorganisationernas arbete skall ses som ett extra, viktigt, stöd. 4.11 Barn till dömda Det finns en grupp barn i samhället som nästan aldrig uppmärksammas och som faller mellan stolarna. Det gäller barn med någon eller i vissa fall båda föräldrarna i fängelse. Kriminalvården har egentligen inget ansvar för dessa barn men man har ändå vidtagit åtgärder som gynnar dem. har alla slutna anstalter besökslägenheter där barnen kan få möjlighet att träffa sin mamma eller pappa under mänskliga förhållanden och än vad den vanliga besökstiden tillåter. har även föräldrautbildningar blivit en del av programverksamheten på flera av våra anstalter. Denna verksamhet måste nu komma igång på alla anstalter, och personalen måste få vidareutbildning inom området så att verksamheten kan fortsätta att utvecklas. Det är ofta en svår situation för barn att ha en förälder i anstalt. Erfarenheter från anstalten Gruvberget en så kallad kursby i kriminalvårdens regi där familjen kan vistas och där man bland annat bedriver föräldrautbildning visar att barn till manliga och kvinnliga intagna reagerar mycket olika. Medan barn, särskilt pojkar, som har sina pappor på anstalt ofta agerar aggressivt och utåtriktat reagerar barnen till dömda mammor tyst, på gränsen till depressivt. Detta problem måste uppmärksammas mer och barnen måste ges möjligheter att bearbeta sin speciella situation och få stöd och hjälp. Det finns verksamhet som riktar sig till dessa barn på ett fåtal orter i landet. Denna verksamhet drivs av ideella organisationer och är mycket efterfrågad. Det visar att det finns ett stort behov av stöd till dessa barn. Verksamheten behöver ges möjligheter att utvecklas över hela . Detta skall ges regeringen till känna. () () () () () () () Carlinge Wisberg (v)