mot · GP02N27 · 2001-10-17 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:N27av m.fl. (c)med anledning av prop. 2001/02:4 En politik för tillväxt och livskraft i hela landet 1 Sammanfattning har stora delar av landet inte getts likvärdiga möjligheter att ta del av den högkonjunktur som vi befunnit oss i. Detta har lett till en social och regional klyvning av landet som slagit hårt mot många individer, kommuner och regioner. Det är nu hög tid att skapa likvärdiga förutsättningar för att tillväxt och utveckling skall komma hela landet till del. Detta sker genom såväl generella förändringar inom många politikområden som riktade insatser mot särskilt utsatta grupper och regioner i landet. Det måste alltid löna sig att arbeta. Detta är viktigt för att öka människors självkänsla och stärka såväl deras livskvalitet som självbestämmande. Skattesänkningar skall rikta sig till dem med låga och normala inkomster. En sådan skattesänkning minskar även kommunernas kostnader för ekonomiskt bistånd. Detta bidrar till att såväl köpkraften stärks hos de enskilda som att kommunernas skattekraft ökar. Företagens möjligheter att anställa arbetskraft måste förbättras. Det är därför nödvändigt att sänka arbetsgivaravgifterna och göra det billigare att anställa arbetskraft. I ett första steg mot att harmonisera skattetrycket med övriga delar av bör en generell sänkning av arbetsgivaravgifterna ske upp till en lönesumma motsvarande för egen företagare och för övriga företag fr o m . I ett andra steg bör lönesummegränsen höjas till motsvarande för egenföretagare och 2.000.000 kr för övriga företag. En viktig förutsättning för tillväxt och livskraft i hela landet är ett utjämningssystem som, med utgångspunkt från den enskilda människan, skapar likvärdiga förutsättningar för alla kommuner att bedriva verksamhet. Systemet ska inte kompensera för skillnader i servicenivå, kvalitet, avgiftssättning och effektivitet utan baseras på mätbara, och för kommunerna opåverkbara, faktorer som mäter strukturella kostnadsskillnader. anser att det är viktigt att försvara de grundläggande principerna i skatteutjämningssystemet. Genom att utveckla samlade program för utveckling av naturresurser kan de regionala och lokala förutsättningarna utgöra en grund för ökad tillväxt. Därför inrättas program för att utveckla landsbygdsturism, småskalig livsmedelsproduktion, trä, fiske och alternativa drivmedel. Tillgången till infrastruktur och utbildning är avgörande för att utveckling skall ske i hela landet. Infrastrukturen bidrar till att de lokala arbetsmarknaderna förstoras och tillgången till utbildning är nödvändig för det livslånga lärandet i alla delar av landet. Inte minst är det viktigt med den decentraliserade utbildningen och utbildning på distans. Utbildning och infrastruktur är även en del av den grundläggande service som behövs för att alla delar av landet ska ha likvärdiga förutsättningar. Staten har ett ansvar för att myndigheter, verk och statliga bolag tillhandahåller en grundläggande service i alla delar av landet. De statliga bolagen måste ges ett tydligt uppdrag att samverka med lokala entreprenörer och utforma småskaliga modeller så att även statens kommersiella service kan garanteras. Genom en ökad samverkan och upphandling av tjänster från lokala entreprenörer kan även dessa verksamheter utvecklas istället för att avvecklas. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 3 2 Innehållsförteckning 5 3 Förslag till riksdagsbeslut 7 4 Inledning 11 4.1 Ett kluvet land 11 5 Tio lyft för den svenska landsbygden 12 6 Utveckling kommer underifrån 13 6.1 Regioners självbestämmande 13 7 Regionalt ansvar över utvecklingsresurserna 14 8 Skattepolitik av betydelse för tillväxten i hela landet 15 8.1 Det skall löna sig för alla att arbeta 15 8.2 Kommunalskatteutjämning 16 8.3 Bidrag till kommuner med stor befolkningsminskning 17 9 Tillgång till grundläggande service en förutsättning för tillväxt och livskraft 18 10 Program för utveckling av naturresurser 18 10.1 Landsbygdsturism 19 10.2 Jordbruk 19 10.3 Skogen 21 10.4 Fisket 22 10.5 En hållbar energiproduktion 24 11 Mainstreaming inom regionalpolitiken 24 12 Utbildning 25 12.1 Utveckling av ny kunskap viktigt även för regionens utveckling 27 12.2 Forskningen vid mindre och medelstora högskolor 28 12.3 Klusterbildningar bidrar till tillväxt och livskraft 28 13 Företagsamma regioner 29 13.1 Nedsättning av de sociala avgifterna 30 13.2 Enklare regler 31 13.3 Kvinnors företagande 31 13.4 Diversifierat näringsliv 32 13.5 Småföretagsstödets avskaffande 33 13.6 Sysselsättningsbidraget 33 13.7 Utvecklingscheckar för nyföretagare 33 13.8 En breddad riskkapitalmarknad 34 14 Social ekonomi 36 14.1 Den sociala ekonomin ger en grund för ökad livskraft 36 14.2 Mångfald ger ökad livskraft 37 15 Infrastruktur 38 15.1 Vägnätet 38 15.2 Kommunikationer och miljö 39 15.3 Den digitala infrastrukturen 40 15.4 Flyg 40 16 Arbetsmarknad 41 16.1 En decentraliserad arbetsmarknadspolitik 41 16.2 Fördelning av resurser lokalt 41 16.3 Lokal användning av de ekonomiska resurserna 42 16.4 Arbetsmarknadsförstoring 42 16.5 Utlokalisering av offentlig verksamhet 43 17 Regionalpolitik för ökad livskvalitet 45 17.1 Kultur 45 17.2 Boende 46 17.3 Trygghet 46 17.4 Hälsa 47 17.5 Omställning av bostäder 48 18 Finansiering 49 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett ökat regionalt ansvar över utvecklingsresurserna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de bindande föreskrifter utfärdar för redovisningen av de regionala utvecklingsprogrammen bör ersättas med icke bindande allmänna råd. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett reformerat inkomstskattesystem för ökad livskraft i hela landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om principerna för ett rättvist utformat kommunalt skatteutjämningssystem. beslutar avslå regeringens förslag i proposition 2001/02:4 avsnitt 9.2.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka befolkningsminskningsfaktorn inom det kommunala skatteutjämningssystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör utfärda direktiv till sina myndigheter, verk och bolag att skyndsamt samverka med lokala aktörer för att finna lösningar för hur den grundläggande servicen kan garanteras och utvecklas i alla delar av landet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen i samråd med de regionala hushållningssällskapen, turistbranschens aktörer och regionala företrädare utvecklar ett samlat program för att utveckla landsbygdsturismen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör ta initiativ till ett samlat program för en ökad småskalig livsmedelsproduktion i samråd med företrädare från hushållningssällskap, lantbrukarnas organisationer och regionala företrädare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att minska det statliga skogsinnehavet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör ta initiativ till att utveckla ett samlat program för utveckling av trä. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en satsning på utbildning och kompetenshöjning inom den svenska fiskerinäringen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör ta initiativ till en genomgång av de ekonomiska effekterna på yrkesfisket av dioxinlarmet i och komma med förslag till åtgärder som kompensation för ekonomiskt bortfall. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör ta initiativ till att förhindra missbruket av allemansrätten i kommersiellt bruk för att skapa förutsättningar för markägaren och det lokala näringslivet att utveckla verksamheten efter de lokala förutsättningarna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör ta initiativ till att utforma ett samlat program för produktion av alternativa drivmedel från både spannmål och skogsråvara. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör ge offentliga institutioner i uppdrag att genomföra jämställdhetsrevisioner av sin verksamhet och dess styrning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att fler ungdomar ges möjligheten att gå vidare till den högre utbildningen är en viktig förutsättning för att de lokala arbetsmarknaderna skall kunna möta näringslivets och den offentliga sektorns behov av välutbildad arbetskraft. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen inom ramen för de medel som avsatts till att stimulera samarbete mellan universitet och högskolor och kommuner initierar en försöksverksamhet som syftar till att öka nyfikenheten för den högre utbildningen redan på högstadiet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att staten har ett ansvar för att säkerställa kompetensen inom vetenskapsområdet regional utveckling, varför det är nödvändigt att skjuta till ekonomiska resurser för denna forskning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förutsättningarna för effektiva klusterbildningar i samverkan med det omkringliggande näringslivet ökar genom att forskning som riktar sig till det omkringliggande näringslivet kommer dessa till del. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utveckling av klusterbildningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en sänkning av arbetsgivaravgifterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen skyndsamt i prövar möjligheten att införa en nedsättning av de sociala avgifterna även för de branscher som undantas i regeringens nuvarande förslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att tillföra resurser så att modellen med kvinnliga affärsrådgivare, resurscentrum för kvinnor och kvinnolån kan permanentas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den modell som visat sig lyckosam med kvinnliga affärsrådgivare, resurscentrum för kvinnor och särskilda kvinnolån bör tjäna som modell för att stötta invandrare som önskar starta företag. beslutar avslå regeringens förslag om att avveckla småföretagsstödet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förändringar i befintliga stödformer inte bör ske innan alternativa former har utvecklats. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införandet av utvecklingscheckar för nyföretagare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om införandet av långsiktiga statliga lånegarantier för småföretag. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utforma olika modeller för breddning av riskkapitalmarknader för företagare. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att framtidens välfärd kan utvecklas ur ett underifrånperspektiv genom den sociala ekonomin. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det kommunala självstyret är en viktig förutsättning för att utveckla den kommunala verksamheten utifrån lokala förutsättningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den sociala ekonomin även skall kunna appliceras på mindre enheter, som komplement till hela verksamheter inom skolor, sjukhus och vårdinrättningar för att främja en utveckling av verksamheter som annars kan riskera att avvecklas. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att genom att möjliggöra för kommuner och landsting att i större utsträckning än kunna dela upp större upphandlingar i mindre delar kan förutsättningarna för den sociala ekonomins aktörer att delta förbättras. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om inrättandet av en lokal utvecklingspeng. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör ge i uppdrag att genomföra en översyn av marknaden för inrikesflyg. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka länsarbetsnämndernas ansvar och omfördela resurser från centralt till länsarbetsnämnderna för att ge dessa möjlighet att utföra sitt uppdrag på ett effektivare sätt. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om fördelning av arbetsmarknadspolitiska resurser till lokal nivå. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att beslut om hur de medel som fördelas genom stat, kommun, landsting och regioner skall användas i större utsträckning bör fattas lokalt. beslutar att reseavdraget till och från arbetet höjs till per mil och även kommer att omfatta resor till och från barnomsorg. beslutar att den självkostnadspremie motsvarande som finns i reseavdraget fortsättningsvis delas upp på årets 12 månader för att öka möjligheten för säsongsarbetare att kunna ta del av reseavdraget. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utlokalisering av statliga myndigheter, bolag och verk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att kommunerna bör ha ansvaret för utformningen av strandskyddet. beslutar avslå regeringens förslag i proposition 2001/02:4 avsnitt 9.2.6 om fortsatta insatser för att stödja omstruktureringen av kommunala bostadsföretag. beslutar upphäva den s.k. stopplagen för utförsäljning av kommunala bostadsföretag. beslutar fördela anslaget 33.7 Särskilda regionala utvecklingsprogram i enlighet med vad i motionen anförs. 4 Inledning 4.1 Ett kluvet land Under en lång rad av år med hög tillväxt har stora delar av landet inte getts förutsättningar för att ta del av det ökade välståndet och bidra till att utveckla vår välfärd. Stora delar av landet har varit satta på undantag och inte känt igen sig i de rubriker och högtidstal som proklamerat att det går bra för . Det finns en nära koppling mellan den sociala och den regionala klyvning av landet som vi kan identifiera. En kraftig strukturomvandling av det svenska samhället har skett där många arbetstillfällen gått förlorade och inte ersatts med motsvarande andel nya arbetstillfällen inom samma bransch. En ökad konkurrens har lett till att stora arbetsgivare, ofta inom traditionell tillverkningsindustri, genomfört rationaliseringar inom produktionen och utlokaliserat delar av sin produktion till låglöneländer. som rationaliseringar och utlokalisering av produktion har varit nödvändigt för företagens överlevnad har det inte funnits tillräckligt med andra företag som har varit i behov av att anställa mer arbetskraft. Detta har lett till ökad arbetslöshet i regioner och kommuner som har varit starkt beroende av ett fåtal stora arbetsgivare och ett smalt näringsliv i övrigt. I kombination med en stark offentlig sektor som genomfört stora besparingar har en redan hög arbetslöshet spätts på. Den minskade skattekraften i kommunerna har kombinerats med ökade utgifter för ekonomiskt bistånd genom den kommunala , något som ytterligare har urholkat kommunernas ekonomi. Många människor, kommuner och regioner har kommit in i ett ekorrhjul som det är svårt att ta sig ur. Än svårare blir det när staten inte tar sitt ansvar för att de mest grundläggande förutsättningarna för utveckling och livskraft skall komma hela landet till del. Arbetslöshet leder ofta till beroende av samhälleliga insatser som bör syfta till att hjälpa den enskilde att ta sig in på arbetsmarknaden igen. För att detta skall vara möjligt är det dock viktigt att det finns lediga arbetstillfällen som den enskilde kan fylla. Ett starkt beroende av ett fåtal arbetsgivare, privata eller offentliga, i en region riskerar att göra hela regionen konjunkturkänslig. Den stora skillnaden i sysselsättning mellan olika delar av landet återspeglas även av annan statistik. Skillnader i ökningen av sjukfrånvaro mellan de nordliga länen jämfört med dem som haft minst ökning är . Skillnaden i medellivslängd mellan de orter som har bäst tillväxt och de som har lägst är . Exemplen kan göras många fler, men siffrorna talar sitt tydliga språk. Det finns en social och regional klyfta mellan olika delar av landet. En kartläggning som gjorts av Svenskt näringsliv i samband med dess strukturrapport visar att det finns ett starkt samband mellan graden av marknadsförsörjning och förutsättningarna för att på ett bra sätt möta en lågkonjunktur. En jämförelse ger vid handen att de sju nordligaste länen i landet har en marknadsförsörjning motsvarande . Detta skall jämföras med övriga landets genomsnitt som är och med som har en marknadsförsörjning motsvarande . Detta visar att det finns en stor känslighet i de sju nordligaste länen i landet för minskade skatteintäkter i kommunerna. Det finns grundläggande ideologiska skillnader i synen på hur utveckling och livskraft skall skapas i hela landet. Den största skiljelinjen finns i synen på det offentligas ansvar kontra de enskilda individernas och de privata företagens möjligheter att utveckla sig själva och sin region. Staten har ett ansvar för sin verksamhet genom sina bolag, myndigheter och verk att garantera de mest grundläggande förutsättningarna för att utveckling skall komma till stånd. Tillgången till infrastruktur, såväl fysisk som digital, liksom en närvarande polis, post- och kassaservice, men också försäkringskassor och utbildning är ett statligt ansvar som staten således måste garantera för att enskilda och företagare skall kunna utvecklas. Den uteblivna tillväxten i många delar av landet kan förklaras med det starka beroendet av det offentliga som arbetsgivare och producent av nyttigheter. Med ett krympande ekonomiskt utrymme har det offentligas verksamhet rationaliserats och övergått till att producera överskott istället för nyttigheter till samhället. har detta på många orter dragit undan förutsättningarna för att företag skall kunna drivas på likvärdiga villkor som i andra delar av landet. Med ett annat synsätt från regering, myndigheter och verk där verksamhet istället för organisationsform ligger i fokus kan de grundläggande förutsättningarna för utveckling garanteras i alla delar av landet. 5 Tio lyft för den svenska landsbygden Hela skall leva som organiserar cirka 4 000 lokala utvecklingsgrupper gör ett stort och värdefullt arbete när det gäller att mobilisera krafter för att skapa utveckling och livskraft i alla delar av landet. har även utarbetat ett landsbygdspolitiskt program med tio punkter som det menar lyfter den svenska landsbygden. Kraften i detta dokument är stark då är partipolitiskt obundet vilket gör att de punkter som det redovisar står över partipolitiska och ideologiska skiljelinjer. Det gemensamma målet med organisationen är att skapa föutsättningar för att hela ska leva! De 10 landsbygdslyften pekar på viktiga områden och förslag som verkar i riktning mot likvärdiga levnads- och utvecklingsvillkor för hela landet. Nedan följer en kort sammanställning av 10 landsbygdslyft. Lokal kraft ge lokala utvecklingsgrupper en reell initiativrätt när det gäller förändringar och utvecklingsprocesser i en kommun. Lokal ekonomi och lokal förvaltning gör det möjligt att från lokalt och regionalt skapat kapital göra direktinvesteringar i framtidsprojekt av långsiktig karaktär. Lokalt utvecklingskapital uppdrag åt bygderörelsen att arbeta med mobilisering, programskrivning och genomförande av utvecklingsplaner. Bo på landet skapa ordentliga avdragsmöjligheter för pendlare utan kollektiva alternativ. Folkbildning, kultur och samlingslokaler landsbygden måste ges utökade möjligheter att utveckla den lokala kulturen och skapa mötesplatser. Lokalt anpassat grundservicepaket staten måste ta ett huvudansvar för en nödvändig närservice i glesbebodda områden över hela landet. Uthållig grön tillväxt underlätta en grön omvandling av ekonomin genom att inrikta den offentliga efterfrågan mot gröna lösningar. Entreprenörskap och landsbygdsföretagande främja småföretagandet utanför de stora tätorterna genom ett helhetsprogram för tillväxt. Infrastruktur satsa på landsbygdens vägnät och bredband till alla hushåll. Utbildning och landsbygdsforskning byskolorna måste bevaras och utvecklas till lokala utbildningscentrer för alla invånare. Dessa landsbygdslyft ger en god grund för att skapa utveckling i alla delar av landet. 6 Utveckling kommer underifrån 6.1 Regioners självbestämmande Utveckling kan inte kommenderas fram utan måste ta sin utgångspunkt ifrån de lokala och regionala förutsättningar som finns. Tillväxten skapas underifrån genom att enskilda människor tillåts att växa, ta ansvar och även besluta om sitt eget närområde. Tron på människors förmåga som skapande varelser är en naturlig utgångspunkt för . Skapande och kreativitet är inte bara grunden för ekonomiskt välstånd, utan även en förutsättning för att individer och regioner skall kunna växa. Detta synsätt måste genomsyra samtliga politikområden för att få genomslag i samhället. Detta är också en av förutsättningarna för fortsatt tillväxt och välfärd i hela landet. Statens roll i detta arbete är att skapa och ansvara för de grundläggande förutsättningar som är nödvändiga för att kreativitet och entreprenörskap skall kunna utvecklas fullt ut. Olika regioner har olika behov och förutsättningar för utveckling. Detta innebär att fördelningen av medel för regionernas utveckling, i större utsträckning , måste ske på ett lokalt plan. Det är viktigt att den förda politiken uppfattas som legitim av det stora flertalet som berörs. Detta förutsätter att styrningen av insatser och resursanvändning är demokratisk och att insynen i resursfördelningen förbättras. Oavsett hur goda förutsättningar som ges människor och regioner sker ingen utveckling om inte viljan att utvecklas finns på den lokala nivån, hos de enskilda individerna, kommunerna eller regionerna. Ansvaret för individers, kommuners eller regioners utveckling kan inte läggas på staten. Däremot kan staten göra mycket för att undanröja hinder och skapa förutsättningar för människor och regioner att utvecklas och växa. Statens främsta uppgift är att skapa rättvisa villkor och likvärdiga utvecklingsmöjligheter i alla delar av landet. Det är sedan regioner, kommuner och framförallt enskilda människor som tillsammans måste ta till vara dessa utvecklingsmöjligheter. Regeringen återkommer i propositionen ofta om betydelsen av ett lokalt och regionalt inflytande över de processer och samverkansformer som är grunden för att skapa tillväxt och livskraft i hela landet. Detta är positivt även om det inte är tillräckligt. Det är stor skillnad mellan påverkansmöjligheter och inflytande genom samråd och faktiskt beslutande och ansvarstagande. Många av de förslag som regeringen presenterar i sin proposition utgår från ett ovanifrånperspektiv. Regioner och kommuner erbjuds att på regeringens villkor delta i utformandet av tillväxtprogram men de framtagna programmen skall godkännas av regeringen. Länsstyrelsernas makt stärks än mer samråd är ordet för dagen, inte ökat självbestämmande eller ansvarstagande. Det är lovvärt att regeringen använder sig av orden i den kampanj om tillväxt och livskraft i hela landet som bedrivit. Det är däremot helt uppenbart att regeringen på väldigt få punkter tillgodogjort sig innebörden av dessa ord. 7 Regionalt ansvar över utvecklingsresurserna De resurser som tillförs det regionala utvecklingsarbetet bör samlas i ett gemensamt anslag som regionerna själva får beslutanderätt över, utan inblandning från regering, myndigheter eller verk. Genom detta tydliggörs det regionala ansvaret för att utveckling måste ske på lokal och regional nivå och att utveckling inte kan kommenderas fram genom centrala beslut fattade av regering, riksdag eller generaldirektörer på statliga myndigheter eller verk.