mot · GP02U229 · 2001-10-05 00:00:00 — Hiv/aids måste mainstreamas. Men den kräver också en särskild uppmärksamhet. En infrastruktur som gör det möjligt att ta bromsmediciner på ett sådant sätt att de blir effektiva och inte hotar att främja resistens måste byggas. För det krävs stora utbildningsprogram av vårdarbetare och rådgivare och flera kliniker närmare de människor som behöver hjälp. Likaså måste tillgången till billiga mediciner, testning och rådgivning ökas. Vad som ovan sagts om möjligheten att ta bromsmediciner ges regeringen till känna. Förebyggande arbete inom alla sektorer måste prioriteras. Sexualundervisning och upplysning måste fortgå. Kondomen måste avdramatiseras och göras mer rumsren. Detta är inte enkelt i och med att kondomen introducerats på en marknad på ett mycket negativt sätt som fått negativa och förödande konsekvenser. Marknadsföringen av kondomer är fortfarande bristande. Kondomanvändningen är fortfarande försvinnande liten. De förebyggande budskapen har kommit att domineras av budskap om avhållsamhet och trohet, vilket är bra men det är inte realistiskt att förlita sig på. Budskap som i många där hivprevalensen är är rent utsagt förödande. Här har den katolska kyrkan mycket på sitt ansvar men även amerikanska och amerikanska frivilligorganisationer har varit starka avhållsamhetsförespråkare. Vad som ovan sagts om sexualundervisning, upplysning och kondomanvändning ges regeringen till känna. 10 Konflikter Krig och väpnade konflikter förblir ett allvarligt hinder för utvecklingen i många fattiga länder. räknar med att en ekonomisk tillväxt på krävs i drabbade länder enbart för att kompensera den tillbakagång i utveckling som konflikter och krig förorsakar. Möjligheterna till en sådan tillväxt finns inte i konfliktområdena. De värst drabbade länderna kan sägas ha krigats tillbaka till stenåldern. Exempel på sådana är , , och . För dessa länder kommer det att bli mycket svårt, för att inte säga omöjligt, att uppnå den femprocentiga tillväxt som behövs. I arbetet för att förebygga konflikter, krishantering och uppföljning efter konflikter måste än större vikt läggas vid allt internationellt arbete och även i biståndspolitiken. Vad som ovan sagts om att förebygga konflikter, krishantering samt att uppföljning efter konflikter måste ges större vikt i biståndspolitiken ges regeringen till känna. 10.1 Flyktingkatastrofer Efter attentaten i har det humanitära biståndet i upphört. Hjälporganisationer flyr landet och lämnar efter sig ett stort antal människor vilka nu är i än större behov av hjälp . Till dessa hör, förutom de invånare som är kvar i landet, alla de miljoner som är på flykt. Flyktingkatastrofen i är en av de största humanitära katastroferna någonsin beroende såväl på attentatet i som dess 20-åriga historia av krig. Afghanska civila står nu inför tre allvarliga hot, säger . De stängda gränserna mot grannländerna betyder att människor som flyr landet inte har någonstans att ta vägen för att söka skydd. För det andra hotar tillbakadragandet av de humanitära organisationerna försörjningen i ett land som redan är svältdrabbat. För det tredje kan afghaner med giltiga skäl att söka skydd från förföljelser få det betydligt svårare att ta sig in i särskilt västländer. Detta är ett exempel på var världen måste samla sina krafter för att möta en stor flyktingkatastrof. I vårt budgetalternativ anvisar vi mer pengar till detta. Vad som ovan sagts om kraftsamling för att möta stora flyktingkatastrofer ges regeringen till känna. 11 Demokrati och mänskliga rättigheter För att säkra demokrati och mänskliga rättigheter i ett land krävs ett fungerande rättssystem som anger spelreglerna i samhället. För att mottagarländerna ska kunna styra och kontrollera sina egna initiativ krävs att biståndet används för att bygga upp administrativa och politiska system centralt och lokalt. Biståndet måste inriktas på att utveckla mottagarländernas styrelseskick och stimulera god styrelse så att de själva mer effektivt kan följa upp sina egna förslag till lösningar. måste biståndet starkt förenas med krav på mottagarländernas beteende. En av de afrikanska ländernas olyckor är att västvärlden ställt alldeles för svaga krav på de politiska ledarna. Vad som ovan sagts om ett fungerande rättssystem och fasta spelregler i samhället ges regeringen till känna. bör som biståndsgivare ställa högre krav på mottagarländernas regeringar vad gäller bra regeringsstyre (good governance) och rationell ledning av biståndet och kräva tillsättandet av oberoende antikorruptionsenheter, införa krav på tydliga och klara regler för redovisning och öppenhet i biståndsprogram. Vad som ovan sagts om kravet på mottagarländernas ledare vad gäller demokrati och mänskliga rättigheter ges regeringen till känna 12 Förvaltningskunnande Miljarder människor livnär sig på småjordbruk och gatuförsäljning. Bristfälliga institutioner hindrar dem från att öka sina inkomster på en större marknad. stoppas deras verksamhet av trassliga regelverk, korrupta domstolar och bristfälliga kreditsystem. Ett exempel är en att person som vill starta ett nytt företag i måste göra en ansökan i 19 olika steg. Handläggningstiden är och kostar mer än en genomsnittlig årsinkomst. Enligt senaste rapport gynnas utvecklingen i fattiga länder om regelsystem som dessa görs enklare och mer effektiva. Vad som ovan sagts av ett fungerande institutionellt ramverk ges regeringen till känna. 13 Uppbyggnad av politiska partier Det blir inget verkligt demokratiskt genombrott i utan stöd till de politiska partierna. De är den svagaste länken i den demokratiska utvecklingen i . De nya partierna har ingen organisation, inga finasieringskällor, inga egna media att luta sig mot. De har svårt att locka till sig välutbildade och karriärsugna personer med tanke på de ovissa utsikterna. Det är ett vanligt missförstånd att bara oppositionspartierna behöver stöd. I själva verket är det lika viktigt kanske t o m ännu viktigare att ge regeringspartierna en hjälpande hand i deras förnyelse. De behöver utbildning i organisation, kommunikation, hur man finansierar verksamheten, vilka lagar och regler som gäller för partier osv. Afrikanska partier och politiker behöver komma bort från personfixeringen, ledarkulten, stamlojaliteter och religiösa band och istället organisera verksamheten utifrån demokratiska band. I uppbyggnadsprocessen har de svenska partierna en stor roll att fylla. De kan bidra med stöd och kunskap, både på lokal, regional och nationell nivå. Uppbyggandet av partiväsendet i behöver ges ökad tyngd i biståndspolitiken. Vad som i motionen anförts om stöd till uppbyggnaden av politiska partier ges regeringen till känna. För att mottagarländerna ska kunna styra och kontrollera sina egna initiativ krävs att biståndet används för att bygga upp administrativa och politiska system centralt och lokalt. Biståndet måste därför inriktas på att utveckla mottagarländernas styrelseskick och stimulera god samhällsstyrning (good governance) så att de själva mer effektivt kan följa upp sina egna förslag till lösningar. God samhällsstyrning och demokrati är förutsättningar för den stabilitet som är nödvändig för utveckling. Med god samhällsstyrning menas här demokrati, inklusive insyn i och effektivt ansvarsutkrävande av den offentliga makten, skydd och respekt för mänskliga rättigheter och ett fungerande rättssäkert samhälle. Det handlar också om att ställa mycket större krav på odemokratiska och korrupta ledare. Vad som ovan sagts om att inrikta biståndet på att utveckla mottagarländernas styrelseskick och stimulera god samhällsstyrning bör ges regeringen till känna. 14 Det civila samhället anser att det är viktigt att stimulera och stödja uppbyggandet av det civila samhället. Utan ett starkt civilt samhälle kan aldrig en långsiktig stabil demokratisk utveckling uppstå. För att stärka demokrati och mänskliga rättigheter i ett land krävs ett fungerande rättssystem som anger spelreglerna i samhället. Folkrörelserna och de enskilda organisationerna, inte minst trossamfunden, spelar enligt vår uppfattning en oerhört viktig roll i det sammanhanget. Vad som sagts om betydelsen av folkrörelser och enskilda organisationer för uppbyggnaden av det civila samhället ges regeringen till känna. 15 Ny teknik Vid G8-mötet i diskuterades den enorma potential IKT (Informations- och kommunikationsteknik) har för att hjälpa utvecklingsländerna att höja tillväxttakten och levnadsstandarden samt att genomföra andra utvecklingsprioriteringar. Handlingsplanen från uppmanar de rika länderna att göra IKT till ett tema i deras officiella utvecklingssamarbete. Integreringen av IKT inom alla större åtgärder för utvecklingssamarbete bör vara det långsiktiga målet. Vad som ovan sagts om att stärka informations- och kommunikationsteknikens roll i det officiella utvecklingssamarbetet ges regeringen till känna. UNDP hävdar att informations- och kommunikationstekniken samt bioteknologin kan bidra stort till att minska fattigdomen i världen. Att ignorera teknologisk utveckling inom medicin, jordbruk och informationsbehandling betyder minskade möjligheter att förändra livet för de fattiga. Genombrott inom medicinsk teknologi har redan nu dramatiskt förlängt livslängden, även i länder med dålig hälsoinfrastruktur. Informations- och kommunikationsteknik kan spela en betydande utvecklande roll eftersom den kan överbrygga sociala, ekonomiska barriärer, geografisk isolering, öka tillgången till information och utbildning samt möjliggöra för fattiga att i större utsträckning delta i beslut vilka påverkar deras liv. Informations- och kommunikationsteknik leder till nya möjligheter för fattiga i form av politisk egenmakt (empowerment) (t ex den globala e-postkampanj som hjälpte till att störta president ), hälsonätverk (t ex och ); distansutbildning (t ex ); och skapande av arbetsplatser (, och ). Vad som ovan sagts om teknikens betydelse för möjligheten till utvecklingssamarbete ges regeringen till känna. 16 Problemorienterat bistånd har länge kritiserat den dominerande roll landprogrammen haft för bilaterala bistånd. Den envisa fokuseringen på landramar och stat-till-stat-samarbete har direkt eller indirekt blivit ett stöd till auktoritära och korrupta regimer, tungrodda och ineffektiva byråkratier och till stora olönsamma statliga företag. Resultatet har i flera fall blivit allmänt snedvridna och ineffektiva ekonomier. kan notera att inneburit att vår syn på biståndspolitiken vunnit ökat gehör och bredare acceptans. Det är med tillfredsställelse vi noterar att regeringen närmar sig en mer behovsfokuserad biståndspolitik, om än i alltför långsam takt och i otillräcklig omfattning. Vi kan också konstatera att Sida:s verksamhet utvecklats i en klart positiv riktning. Mycket återstår dock att göra. Det är dags för att överge traditionen att låta ländervalet styra biståndet och istället låta ändamålen bli den avgörande faktorn vid biståndets utformning. Detta bör ges regeringen till känna. 17 Aktörerna 17.1 Vi har tidigare i denna motion utvecklat vår strategi för fattigdomsutrotning. Vi kan dock konstatera att trots att fattigdomsminskning varit den officiella och oomstridda ledstjärnan för svenskt utvecklingssamarbete kan man knappast påstå att detta mål har kommit att genomsyra och prägla det svenska biståndet. Bristen på fattigdomsminskning som strategiskt fokus påpekas även i DAC:s genomförda översyn av det svenska biståndet där man citerar följande ur en rapport från ODI: It is difficult to see the supreme objective of poverty reduction clearly and consistently reflected in Swedish aid practice. Medan man tidigare oftast definierade fattigdom i termer av direkta effekter (svält, epidemier, barnadödlighet, låg inkomst) tenderar man snarare betona villkor och förutsättningar som krävs för ett värdigt liv (säkerhet, förmåga och möjligheter). Någon operationellt användbar och officiellt antagen definition av fattigdom finns ännu inte inom svensk biståndspraktik. Med erfarenhet av bistånd, utbyte med andra givarorganisationer, tillgång till omfattande utvecklingsforskning samt i en värld som inte längre präglas av storpolitisk polarisering borde det vara fullt möjligt att sätta en integrerad fattigdomsanalys i centrum och på allvar göra fattigdomsbekämpning till strategiskt fokus i svenskt utvecklingssamarbete. Detta ges regeringen till känna. 17.2 EU EU är med sin biståndsbudget på ca 2001 i nominella termer världens femte största biståndsgivare. Bland annat revisorer har konstaterat att det finns brister i samordningen mellan EU och medlemsstaterna. Även andra uppgifter talar för att EU:s biståndsverksamhet inte fungerar på ett tillfredsställande och effektivt sätt. En stor de av resurserna används inte och de som används går allt för ofta till ineffektiva projekt. Små förbättringar av EU:s och medlemsländernas samlade biståndspolitik skulle betyda mycket. bör vara en pådrivande kraft för att effektivisera och samordna EU:s biståndsverksamhet. Dessutom bör samstämmigheten inom EU mellan biståndspolitiken och övriga politikområden såsom handels-, jord-bruks-, utrikes- och säkerhetspolitiken samt migrationspolitiken öka. roll som pådrivande kraft i effektiviseringen och samordningen av EU:s biståndsverksamhet ges regeringen till känna. Genomförandet av EU:s biståndspolitik karakteriseras av ineffektivitet samt brist på insyn, klara mål och resultatindikatorer. Detta gör det omöjligt att förklara för EU-medborgarna hur biståndspengarna används och med vilket resultat. Det är absolut nödvändigt att ge EU:s utvecklingssamarbete en klarare inriktning, i synnerhet till förmån för kampen mot fattigdomen. Ett annat problem med EU:s utvecklingssamarbete är att Europeiska utvecklingsfonden (), som i grova drag står för hälften av EU:s insatser för utvecklingssamarbete, inte ingår i budgeten. borde ingå i EU:s budget för att öka insynen, möjliggöra en diskussion om effekterna av samt prioriteringarna för EU:s utvecklingspolitik. Detta ges regeringen till känna. 17.3 Samarbetskonstellationer De enskilda organisationernas ofta mycket konkreta verksamhet, bland annat i form av biståndsinsamlingar, stärker det svenska biståndets förankring i samhället. Enskilda organisationer har ofta väl så goda förutsättningar som statliga organ för att nå ut med ett lokalt inriktat bistånd. Genom att samarbeta med organisationer i mottagarländerna främjar de en pluralistisk utveckling. Insamlings- och informationsverksamheten i bidrar till att öka kunskapen och medvetenheten om internationella utvecklingsproblem. Folkbildningens roll i biståndet bör uppmärksammas. Vi anslår ökade resurser till samarbete i vårt budgetförslag. Vad som ovan anförts om de enskilda organisationerna och folkrörelserna bör ges regeringen till känna. 17.4 Det multilaterala biståndet Att biståndet utvecklas i mer multilateral riktning är viktigt. Det multilaterala biståndet är viktigt som ett sätt att kraftsamla inför ett gemensamt ansvar. När flera aktörer kan samordna sina insatser stärks förutsättningarna för ett effektivt och framgångsrikt bistånd. Även om det multilaterala biståndet måste fördelas mellan många medlemsländer är det angeläget att FN förmår göra kraftsamlingar för att hantera specifika problem, som ökenutbredning och erosion eller naturkatastrofer. Förutom som givare av multilateralt bistånd kan FN-organen spela stor roll som samordnare av bilaterala insatser och för att koordinera många länders och organisationers insatser. FN:s kapacitet att fungera i rollen som koordinator för länder och organisationer bör vara ett prioriterat mål i utvecklingen av det multilaterala biståndet. Vad som ovan sagts om FN:s roll som koordinator för olika biståndsgivare ges regeringen till känna. Gotab, 2002 () () () () () () () ()