mot · GO02U6 · 2001-02-08 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:U6av Jóhannesson, ()med anledning av prop. 2000/01:49 Ett ramavtal om åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrinFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att bör verka för att de svenska riktlinjerna för exportav krigsmateriel skall utgöra grunden för upprättande av landlistor övergodkända exportdestinationer.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att bör offentliggöra landlistorna över godkändaexportdestinationer efter att de antagits av samtliga samarbetsländer.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att exporten av gemensamt producerad försvarsmateriel tillslutgiltigt destinationsland skall redovisas i regeringens årliga skrivelsetill riksdagen.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att har rätt att utvärdera de vita listornainnan det tas några slutgiltiga beslut om exportdestinationer och attExportkontrollrådets beslut därvid skall vara bindande.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att bör upprätta ett system där Exportkontrollrådetalltid granskar landlistorna en gång till när produktionen är klar ochinnan försvarsmateriel börjar exporteras.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att har rätt att när som helst efterlysaomprövningar av landlistorna.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att skall vara undantaget leveranstvång tillsamarbetspartner i den händelse någon av dem hamnar i konflikt ellerkrig.Allmänna synpunkterUnder senare år har vi sett stora sammanslagningar avkrigsmaterielindustrier i . togs ytterligare ettsteg mot europeiseringen av krigsmaterielproduktionen, dåFrankrike, , , , ochTyskland skrev under ett ramavtal som syftar till attharmonisera regelverk och militära krav. Regeringen har nulagt fram en proposition där uppmanas attratificera detta avtal.Regeringens proposition Ett ramavtal om åtgärder för att underlättaomstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrin 2000/01:49tycks vara påverkad av synsättet att krigsmateriel är att betrakta som vilkaandra exportvaror som helst. Det påpekas att och har förloratsin konkurrenskraft. Syftet med förslaget i propositionen är naturligtvis skall bevara vunna eller vinna nya exportmarknader. Samarbetar inte deeuropeiska länderna kommer man inte att stå sig i konkurrensen på deninternationella marknaden. Köparna kommer istället att vända sig till andraexportörer. Detta gäller naturligtvis även Sverige.Den i särklass främste konkurrenten är , som har en omfattandekrigsmaterielproduktion och krigsmaterielexport.Sveriges officiella hållning har varit att man håller sig med enkrigsmaterielindustri av rent försvarspolitiska och icke avsysselsättningspolitiska eller andra skäl. Krigsmaterielexporten är till för attfinansiera och förbilliga en krigsmaterielproduktion vars främsta syfte är atttillgodose den svenska försvarsmaktens behov. Att skulle hålla sigmed krigsmaterielproduktion för att tillgodose uteslutande det svenskaförsvarets behov skulle vara för dyrt, eftersom produktionen då måste göras ialltför små serier.Restriktiviteten när det gäller krigsmateriel har varierat i olika europeiskaländer. har av de avtalsparter som anslutit sig till ramavtalet varitmest restriktivt. Enligt svensk lag är export av krigsmateriel förbjuden. Denexport som ändå förekommer är att betrakta som undantag från förbudet. Iriktlinjerna för krigsmaterielexport preciseras de faktorer som bör beaktas isamband med prövningen av ett enskilt ärende.Om ett ramavtal skall kunna upprättas måste en gemensam nämnareskapas som gäller för alla europeiska länder. Därmed skulle sannoliktSveriges restriktivitet minska. En förhoppning skulle kunna vara att andraländers restriktivitet skulle öka. En sådan förhoppning torde dock varaorealistisk.En del av den teknologiska sidan av saken föreställer man sig dock ipropositionen kunna lösa genom samarbete med den store konkurrenten USA.Konkurrenterna tänkes sålunda samarbeta för att uppnå så hög teknologisknivå som möjligt - därefter skall man exportera.Man kan knappast undgå att ställa frågan till vilka dessa rika, teknologisktutvecklade länder avser att exportera sin krigsmateriel - knappast avser manatt enbart ha ett internt utbyte.En egendomlighet i hela denna hantering som redan anges i propositionensrubrik, vilken förklarar att det handlar om att underlätta omstrukturering ochdrift av den europeiska försvarsindustrin, framträder tydligt när man jämfördenna formulering med vad som står att läsa i kapitel 1, artikel 24 i dendeklaration som antogs av parlamentariska församling den 10 juli2000 - dvs. I denna deklaration "uppmanas OSSE-staterna att begränsa en politik som underlättar krigsmaterielexport och denaggressiva marknadsföring av konventionella vapen som följer av en sådan". ("Urges the participating States to limit politicies which subsidizearms export and the resulting aggressive marketing of conventionalweapons. ")Tydligare än vad som framgår av ovanstående kan man knappastdemonstrera sitt ointresse och bristande respekt för internationellaöverenskommelser.Vad händer med"världens hårdaste lagarför export avkrigsmateriel"?Mot bakgrund av att försvarsanslagen minskar både i Europaoch i världen anser man att inte längre ensamt kanutveckla avancerade system. Man måste kunna samarbetamed och köpa av andra. Regeringen vill genom ramavtaletförsäkra sig om att kunna köpa de produkter som den anseratt det svenska försvaret kan komma att behöva. ochövriga fem samarbetsländer har därför i avtalet försöktunderlätta för ländernas försvarsindu-strier att samarbetabåde vad gäller produktion och export av krigsmateriel.Vänsterpartiet är som antytts ovan kritiskt till regeringens agerande ifrågan. verkar istället för nedrustning och för att all svenskexport av krigsmateriel successivt skall upphöra.Enligt svensk lag är export av krigsmateriel generellt sett förbjuden, ochden export som ändå förekommer är att betrakta som undantag från förbudet.I riktlinjerna för krigsmaterielexport preciseras de faktorer som bör beaktas isamband med prövningen av ett enskilt ärende.För krigsmateriel för strid gäller att exportlicenser inte bör ges till en statsom befinner sig i väpnad konflikt med annan stat, en stat som är invecklad iinternationell konflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt, en stat somhar inre väpnade oroligheter eller en stat där det förekommer omfattande ochgrova kränkningar av mänskliga rättigheter. För utförsel av övrigkrigsmateriel gäller att utförseltillstånd bör beviljas till länder som intebefinner sig i väpnad konflikt med någon annan stat, som inte har inreväpnade oroligheter eller där det inte förekommer omfattande och grovakränkningar av mänskliga rättigheter.Huvudmotiveringen för de svenska restriktionerna är att förhindra attkrigsmateriel som exporteras ska komma till användning i blodiga konflikter,användas till kränkningar av mänskliga rättigheter, eller utgöra ett stöd tillmilitära diktaturer. har varit och är dock av den meningen attdessa riktlinjer ofta tolkats och fortfarande tolkas på ett alltför elastisktsätt,som fått till följd att man godkänt export av krigsmateriel till länder somrimligen inte borde blivit godkända.I jämförelse med andra europeiska länder är som sagts dock de svenskariktlinjerna relativt restriktiva och insynen i krigsmaterielexporten är i mångaavseenden större än i andra europeiska länder. Trots att de svenskariktlinjerna för export vid ett flertal tillfällen tolkats mycket liberalt så är densvenska faktiska exportpolitiken restriktiv i jämförelse med de länder somSverige nu under ramavtalet ingått samarbete med. Övriga femsamarbetsländer exporterar krigsmateriel till länder som integodkänner för export på grund av att de ligger i konflikt eller för attmänskliga rättigheter kränks. Då ramavtalet explicit syftar till att harmoniseraregelverk för produktion och export av försvarsmateriel är det uppenbart attSverige kommer att tvingas mildra sin politik när det gällerkrigsmaterielexporten och anpassa den till övriga länders mer liberalaförhållningssätt.Svenska krigsmaterielproducerande företag har länge strävat efter att desvenska reglerna för exportkontroll ska EU-harmoniseras. Om så skerkommer nya marknader, som varit stängda för svensk export, attöppnas. Regeringen underlättar gärna för krigsmaterielindustrin. Ett tecken pådetta är att redan i försvarspropositionen uppmanade regeringenden svenska försvarsindustrin att söka samarbete på europeisk nivå. Den nuframlagda propositionen om ramavtalet är ytterligare ett steg ieuropeiseringen av krigsmaterielindustrin.Det faktum att avtalets uttryckliga syfte är att underlätta förförsvarsmaterielindustrin, både vad gäller produktion och export avförsvarsmateriel, ökar vikten av att se till att kommersiella intressen ochlukrativa exportmöjligheter inte blir styrande när beslut omexportdestinationer ska fattas. För att säkerställa detta är det av storbetydelseatt avtalet omgärdas av stor allmän insyn och parlamentarisk granskning.Ramavtalet är juridiskt bindande och om godkänner det kommerdet att ha status av internationellt fördrag. Avtalstexten ligger således fast,men stora möjligheter finns att påverka genomförandet av det i Sverige.Vänsterpartiet anser att genomförandet i ska genomsyras av störstamöjliga öppenhet och restriktivitet vad gäller export av krigsmateriel. Avtaletlämnar rum för olika tolkningar av hur avtalet ska genomföras, trots att detmellan de sex regeringarna finns en samsyn kring hur genomförandet ska gåtill. Det står dock den svenska helt fritt att besluta om vissaåtgärderi syfte att värna om öppenhet och en restriktiv exportpolitik.Vad gäller exportkontroll är det enligt i synnerhet treapekter av avtalet som ger anledning till oro. Avtalet riskerar att leda till enliberaliserad krigsmaterielexportpolitik, minskad öppenhet samt storasvårigheter att stoppa redan inledda exporter om situationen idestinationslandet förvärras. anser att vissa åtgärder måstevidtas för att minska dessa risker.Exportkontrollenanpassas till den som ärmest liberalRamavtalet syftar till att "närma, förenkla och minskaomfattningen av parternas procedurer i fråga om kontroll avöverföring av militär materiel och militär teknologi".Europeiska försvarsindustrier hävdar att existeranderiktlinjer för exportlicenser hindrar gemensammaproduktioner vilket försvårar för den europeiskaförsvarsindustrin att konkurrera på den globala marknaden.Av den anledningen anser man att reglerna börharmoniseras.Det nuvarande systemet i bygger på att beslut om varje export avkrigsmateriel fattas enskilt. Under ramavtalet ska samarbetsländerna iställetför varje enskilt försvarsindustriprojekt i förväg gemensamt utarbetalandlistor över godkända exportdestinationer. Upprättandet av listorna byggerpå att krigsmaterielindustrin först lämnar in en önskelista över vilka länder devill exportera till.Försvarsindustrins intresse av lukrativa exportmarknader kommer såledesatt ligga till grund för upprättandet av landlistorna. Visserligen angerramavtalet att parterna ska beakta kriterierna i EU:s uppförandekod förkrigsmaterielexport (Code of Conduct) vid utarbetandet av listorna. Det ärdock uppenbart att denna kod tolkas olika i olika länder. Koden har skrivitsunder av EU:s samtliga medlemsländer, men trots detta exporterar de andraländerna som skrivit under ramavtalet krigsmateriel till bl.a. , Kinaoch . Eftersom kriterierna i koden tolkas olika i olika länder är dettydligt att de sex länderna som samarbetar under ramavtalet kommer att blioeniga om vilka destinationsländer som ska godkännas för landlistan. Likatydligt är det att stort tryck kommer att ligga på att sänka kontrollenav exporten till samma låga nivå som övriga länder.Avtalets förespråkare hävdar gärna att inte alls kommer att behövaanpassa sin exportpolicy till övriga länder, eftersom har rätt attinlägga veto mot länder på landlistan. Det är nämligen så att enligt ramavtaletska beslut om tillåtna exportdestinationer fattas "enhälligt efter samråd".Vänsterpartiet skulle välkomna ett vetosystem, under förutsättning att detfungerade och om det fanns möjligheter att kontrollera hur det tillämpades.Men så som det är tänkt att förhandlingarna ska gå till är det inte sannoliktattSverige eller något annat land kommer att utnyttja vetorätten. Om Sverigeskulle ha invändningar mot ett land på listan riskerar att uteslutasfrånhela produktionen. skulle då gå miste om stora affärer och dessutomanses vara en opålitlig samarbetspartner. Som det nu är tänkt skaförhandlingarna ske i hemlighet, och det finns då heller ingen möjlighet förallmänheten att kontrollera de svenska förhandlarnas agerande. Ökadöppenhet skulle minska risken för att de svenska förhandlarna låterekonomiska intressen gå före respekten för mänskliga rättigheter imottagarlandet.Följaktligen anser att bör verka för att de svenskariktlinjerna för export av krigsmateriel ska utgöra grunden för upprättande avlandlistor över godkända exportdestinationer.Detta vill vi ge regeringen till känna.Risk för minskadöppenhetRamavtalet innehåller ett särskilt avsnitt som berörsäkerhetsskydd av sekretessbelagd information och ett annatsom berör skydd av kommersiellt känslig information.Ingenstans står det skrivet att landlistorna över godkändaexportdestinationer ska vara hemliga, men de sexsamarbetsländernas försvarsministrar delar ändå en samsynom att så kommer att vara fallet. Denna brist på öppenhetgår stick i stäv både mot den intentionatt öka öppenheten i och inom EU, samt motintentionerna bakom EU:s uppförandekod förkrigsmaterielexport. Att förhandlingar om landlistor sker ihemlighet kommer också att leda till påtryckningar bakomstängda dörrar mot eller annat land som är emot enspeciell exportdestination. Det hindrar också insynen ochgranskningen av vilken politik för när det gällerhandeln med krigsmateriel.Vänsterpartiet anser att bör offentliggöra landlistorna övergodkända exportdestinationer efter att de antagits av samtligasamarbetsländer.Detta vill vi ge regeringen till känna.En annan aspekt av avtalet som är höljd i dunkel är hur export av materielsom producerats gemensamt under ramavtalet ska redovisas i ländernas årligarapporter om krigsmaterielexport. har ännu inte tänkt på hurredovisningen ska ske, men antagligen kommer man bara att redovisautförseln av krigsmateriel till sina samarbetspartner, men inte till vilket landden färdiga produkten har exporterats. Det blir således omöjligt förallmänheten att i regeringens årliga skrivelse till omkrigsmaterielexporten se vilka destinationsländer som den gemensamtproducerade materielen exporterats till. Denna regeringens årliga skrivelse tillriksdagen är mycket begränsad och innehåller inte alls likamycket information som vissa andra samarbetsländers årliga rapporter tillsina respektive parlament. Den begränsade rapporteringen av exporten avkrigsmateriel producerade som ramavtalsprojekt skulle bli ännu ett stegtillbaka sett ur en öppenhetsaspekt.Vänsterpartiet menar därför att exporten av gemensamt produceradförsvarsmateriel till slutgiltigt destinationsland ska redovisas i regeringensårliga skrivelse till riksdagen.Detta vill vi regeringen till känna.I finns också en parlamentariskt sammansatt kommitté,, vars synpunkter inhämtas vid särskilt känsliga beslut omutfärdande av exportlicenser. Visserligen är rådets beslut inte förpliktande,men det har alltid varit så att om fyra av de sju riksdagspartierna ger avslagpåen ansökan om utförseltillstånd så blir det ett avslag. är unikt på såsätt att parlamentariker på detta sätt ges möjlighet att påverka utfärdandet avexportlicenser. Men det finns en stor risk att inflytandekommer att begränsas vad gäller projekt som ingås under ramavtalet.Visserligen kommer landlistorna att presenteras för vidsärskilt känsliga fall, men ingen garanti finns för att Exportkontrollrådetsbeslut kommer att vara gällande. Med tanke på den minimala risken för attSverige kommer att utnyttja sitt veto, så är risken stor för att regeringennonchalerar beslut istället för att ta det tillbaka tillövrigaländer för omförhandlingar av den redan upprättade landlistan.Vänsterpartiet anser att skall ha rätt att utvärdera devita listorna innan det tas några slutgiltiga beslut om exportdestinationer ochatt beslut därvid skall vara bindande.Detta vill vi ge regeringen till känna.Om konflikt inträffarefter det att exportbeviljatsDet kommer att bli mycket svårt att stryka länder frånlandlistan när de en gång godkänts. Regeringen har nämligenvelat se till att industrins behov tillgodoses. För att kunnaplanera långsiktigt behöver industrin stabila listor som inteständigt är föremål för förändringar. Beslut om de vitalistorna kommer att tas innan exporten verkligen blirav. Det finns ingen procedur för omprövning ellergranskning av listorna inbyggd i avtalet. Detta medför atttillståndsbeviljningen inte alltid blir anpassad till de verkligaförhållandena i mottagarlandet vid exporttillfället. Videxporttillfället kan det visa sig att landlistan är otidsenlig.Avtalet slår fast att ett land får strykas från den vita listan"endast vid betydande förändringar av dess internaförhållanden, till exempel fullt inbördeskrig eller en allvarligförsämring av läget för de mänskliga rättigheterna".Dessutom räknar man med att det ska ta så mycket som tremånader att besluta om att ta bort ett land från listan. Det äralldeles uppenbart att det behövs en snabbare procedur somär känsligare och reagerar snabbare på uppflammandekonflikter och försämringar av situationen när det gällerdemokrati och mänskliga rättigheter. Konflikter kan blommaupp mycket hastigt och resultera i förödande krig med storaförluster av människoliv. Dessa krig kan dock vara överpå betydligt än tre månader.Vänsterpartiet menar också att bör upprätta ett system därExportkontrollrådet alltid granskar landlistorna en gång till när produktionenär klar och innan försvarsmateriel börjar exporteras.Detta vill vi ge regeringen till känna.Vänsterpartiet anser likaledes att skall ha rätt att närsom helst efterlysa omprövningar av landlistorna.Detta vill vi regeringen till känna.Svensk alliansfrihet ochneutralitetspolitikI ramavtalet åtar sig parterna att söka åstadkomma enobehindrad överföring av försvarsmateriel mellan sig.Avtalet innehåller åtaganden om leveranssäkerhet mellanparterna. Parterna åtar sig att om en part begärförsvarsmateriel i händelse av nödläge, kris eller väpnadkonflikt samråda i syfte att från egna förråd tillhandahållaförsvarsmateriel, antingen mot ersättning eller utanersättning.Detta är ytterligare ett tecken på regeringens otydlighet vad gäller densvenska alliansfriheten och neutralitetspolitiken. Det har i debattenframhållitsatt den svenska neutralitetspolitiken är otidsenlig. Den svenska formeln närdet gäller den här punkten utrikes- och säkerhetspolitiken har lytt:"Alliansfrihet i fred (för att vi skall kunna ta ställning och säga vår meningom vad som händer i världen) och neutralitet i krig (dvs. att inteintervenerar militärt i händelse av väpnade konflikter eller krig). "I avtalet talas det dock om leveranser av krigsmateriel tillsamarbetsländerna i den händelse någon av dem dras in i en väpnad konflikteller krig. Såvitt vi kan se innebär detta ett klart och tydligt avsteg från densvenska neutralitetspolitiken.Denna ömsesidighet när det gäller krigsmaterielexporten påminner starktom den ömsidighet som finns i Natostadgans paragraf 5 som innebär att omett land i alliansen utsätts för angrepp skall alla i alliansen ingående länderbetrakta sig som angripna och agera gemensamt mot angriparen.Sverige är det enda land bland de sex samarbetsländerna som inte tillhörNato.Om ett Natoland blir angripet - det torde inte spela någon roll vilket landdet är - så är alla länder i Nato angripna. Därmed blir Sverigeleveransskyldigt, om samarbetsprojekt finns, när det gäller vissa typer avkrigsmateriel. Därmed är man mycket nära att som icke-medlem i Nato i sittpraktiska handlande uppträda som en Natomedlem.Det är ju inte alltid man behöver formella avtal, stadganden och paragraferför att något i praktiken skall förändras - inte sällan utan att alla, kanskebaraett fåtal, riktigt vet hur det hela gått till.Vänsterpartiet anser därför att skall vara undantaget leveranstvångtill samarbetspartner som befinner sig i konflikt eller krig.Detta vill vi ge regeringen till känna.Stockholm den 5 februari 2001Berit Jóhannesson (v)()()()()()()