mot · GP02U229 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:U229av m.fl. (c)Strategi mot fattigdom 1 Sammanfattning biståndspolitik är nu föremål för utredning. Det är ett stort och viktigt arbete. Vi vill här visa våra prioriteringar när det gäller att lösa de utmaningar världen står inför: fattigdom, orättvisor och miljöproblem. För att uppnå en utveckling som är politiskt, ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbar krävs åtgärder inom alla samhällssektorer. Biståndspolitiken ges en sådan strukturell inriktning att människorna i mottagarländerna ges ökade förutsättningar att långsiktigt kunna lösa fattigdomsproblemen. Detta kan bara förverkligas inom en stabil ram för utveckling, bestående av fred och säkerhet, ekonomisk tillväxt, god styrelse, starka institutioner, jämställdhet, respekt för mänskliga rättigheter och kontinuerlig utveckling av mänsklig kapacitet. Fattigdomen ska halveras till 2015. Det målet har världens ledare satt upp. Vi kan konstatera att realistiska strategier för att nå dit i stort sett saknas. Förutsättningen för att nå dit och ge människor kraft att ta sig ur fattigdomsfällan är självklart de kriterier vi räknat upp ovan. Den kanske viktigaste förutsättningen är dock tillgång på livsmedel samt jordbruks- och landsbygdsutveckling. Därigenom ökas möjligheterna till försörjning. Vi utvecklar detta vidare i denna motion. Vi är starkt kritiska till att regeringen knappt nämner ordet jordbruk i budgetpropositionen angående bistånd. Vi satsar mer pengar i vårt budgetförslag för att få en snabbare och jämnare ökning av resurserna än regeringen. och stöd till kvinnor har högsta prioritet i vårt utvecklingssamarbete. Vi anser att det svenska biståndet speciellt borde inriktas på fattigdomsbekämpning genom utveckling av jordbrukspolitiken och kampen mot hiv/aids. Vi lägger särskild vikt vid demokrati, rättssamhälle och frihet från terrorism. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 47 2 Innehållsförteckning 48 3 Förslag till riksdagsbeslut 49 4 Världen . 51 4.1 Fattigdomen 51 4.2 Jordbruksutveckling 52 4.3 Ingen utveckling på tom mage 53 5 Det finansiella systemet 54 6 sociala och ekonomiska infrastruktur 54 7 Miljö 55 8 Utbildning. ... 55 9 Hälsa och hiv/aids... . 56 10 Konflikter. 57 10.1 Flyktingkatastrofer 58 11 Demokrati och mänskliga rättigheter . 58 12 Förvaltningskunnande .. 59 13 Uppbyggnad av politiska partier 59 14 Det civila samhället 60 15 Ny teknik . 60 16 Problemorienterat bistånd .. . 61 17 Aktörerna . 61 17.1 .. 61 17.2 EU 62 17.3 Samarbetskonstellationer . 62 17.4 Det multilaterala biståndet 63 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att i biståndsarbetet skall stödja med kunskap och kompetens i WTO-förhandlingarna. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att skall medverka till en bättre handelspolitik inom och mellan . tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om jordbrukets betydelse för att minska fattigdomen. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förbättra villkoren för fattiga kvinnor på landsbygden. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om betydelsen av tillräcklig och näringsrik mat för att nå utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bör lägga större vikt vid livsmedelsfrågorna i bi-ståndspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att och måste fortsätta utvecklingen mot större hänsyn till humanitära, sociala och kulturella aspekter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om behovet av ökade investeringar i utvecklingsländernas sociala och ekonomiska infrastruktur. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det är angeläget att i sin biståndspolitik prioriterar frågor som har med vattentillgången att .göra. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att finansiering för utbildning måste göras tillgänglig även i nödsituationer, vid katastrofer eller konflikter samt att särskild uppmärksamhet måste ägnas människor i flyktingläger, barn med funktionshinder och f.d. barnsoldater tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om hiv/aids konsekvenser för skolsystemet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att världens ledare måste tala klarspråk om mäns sexuella uppträdande som en största orsak till spridningen av hiv/aids och de måste tala om kondomanvändning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att frågan om hiv/aids måste tas upp som en politisk prioritering. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om möjligheten att ta bromsmediciner. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om sexualundervisning, upplysning och kondomanvändning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att förebygga konflikter, ge krishantering samt följa upp efter konflikter måste ges större vikt i biståndspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kraftsamling för att möta stora flyktingkatastrofer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett fungerande rättssystem och fasta spelregler i samhället. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kravet på mottagarländernas ledare vad gäller demokrati och mänskliga rättigheter. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett fungerande institutionellt ramverk. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om stöd till uppbyggnaden av politiska partier. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att inrikta biståndet på att utveckla mottagarländernas styrelseskick och stimulera god samhällsstyrning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om betydelsen av folkrörelser och enskilda organisationer för uppbyggnaden av det civila samhället. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stärka informations- och kommunikationsteknikens roll i det officiella utvecklingssamarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om teknikens betydelse för möjligheten till utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att överge traditionen att låta ländervalet styra biståndet och i stället låta ändamålen bli den avgörande faktorn vid biståndets utformning. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att på allvar göra fattigdomsbekämpningen till ett strategiskt fokus i svenskt utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om roll som pådrivande kraft i effektiviseringen och samordningen av EU:s biståndsverksamhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att föra in Europeiska utvecklingsfonden i EU:s budget för att öka insyn, möjliggöra en diskussion om effekterna av samt prioriteringarna för EU:s utvecklingspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om de enskilda organisationernas och folkrörelsernas betydelsefulla roll i det internationella utvecklingssamarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om FN:s roll som koordinator för olika biståndsgivare. 4 Världen Det internationella samfundet har kommit överens om ett antal mål när det gäller fattigdomen i världen. Målen är att fram halvera fattigdomen, att alla barn ska gå i grundskola, att jämställdhet mellan könen ska öka och kvinnors möjligheter förbättras, att barna- och mödradödligheten ska vara en tredjedel jämfört med , att alla som behöver ska få tillgång till hälsoservice för reproduktiv hälsa och att varje land ska tillämpa en strategi för hållbar utveckling . Det kommer att bli ytterst svårt att nå dessa mål i en värld vars befolkning beräknas öka med 2 miljarder , av denna ökning kommer att ske i utvecklingsländerna. Enbart i behövs en tillväxt på för att nå målet att halvera fattigdomen. Det enda anständiga målet borde vara att utrota fattigdomen. Biståndet är viktigt men inte den enda faktorn för att minska fattigdomen i världen. Därför bör enprocentsmålet uppnås . Detta måste ske i snabbare och jämnare takt än vad regeringen föreslår. 4.1 Fattigdomen Fattigdomen kvarstår, trots att förutsättningarna för goda mänskliga förhållanden förbättrades mer under det senaste århundradet jämfört med resten av världshistorien. Det globala välståndet, de globala förbindelserna och de tekniska möjligheterna har aldrig varit så goda som . Fördelningen av detta välstånd är mycket ojämn. Medelinkomsten i de 20 rikaste länderna i världen är 37 gånger större än medelinkomsten i de 20 fattigaste länderna en skillnad som fördubblats . Den nuvarande negativa ekonomiska utvecklingen i världen drabbar de svagaste och fattigaste allra hårdast, t ex leder en svag kronkurs till att det svenska biståndet minskar i reala termer eftersom biståndet till största delen betalas i dollar. Knytningen av biståndet till BNI har liknande effekt. Kostnaderna för att ge alla tillgång till de viktigaste sociala tjänsterna (utbildning, hälsovård etc) och lyfta de fattigaste ur deras fattigdom beräknas till . Det är mindre än 0,av den globala inkomsten och mindre än de sju rikaste människornas sammanlagda förmögenheter. Den procent av världsbefolkningen som lever i absolut fattigdom har minskat . Denna minskning är för långsam för att vi ska uppnå en halvering av fattiga . Dessutom var det totala antalet fattiga 1998 högre än tidigare. Nästan en fjärdedel av befolkningen i underutvecklade områden och områden i en ekonomisk förändring 1,2 miljarder människor lever i absolut fattigdom. Utvecklingen går i många länder åt fel håll p.g.a. krig, naturkatastrofer, terrorism och hiv/aids. De siffror som redovisas i motionen är till större delen , vilket är senast tillgänglig statistik. Verkligheten är troligen betydligt värre. 4.2 Jordbruksutveckling Utveckling av jordbruket och livsmedelsproduktionen är avgörande för all utveckling. Det finns inget land som haft en bred och snabb utveckling utan att först ha utvecklat den egna jordbrukssektorn. Det går inte att bygga välstånd och framsteg på tom mage. I en rapport (Rural Poverty Report 2001 Utmaningen att få slut på fattigdomen på landsbygden) från FN:s internationella jordbruksfond hävdas att landsbygds- och jordbruksutvecklingen måste få högre prioritet om fattigdomsmålet ska kunna uppnås. För att åstadkomma detta måste kampen ske på två fronter. Den ena är handelsfrågorna. Där gäller det dels att stödja med kunskap och kompetens vid WTO-förhandlingarna och med att skapa förståelse för berättigade krav samt strategiskt arbeta för en förändrad attityd inom EU. Dessutom måste dumpningen av subventionerade livsmedel från den rika världen till den fattiga upphöra. Dels måste biståndet inriktas på att åstadkomma en bättre handelspolitik inom och mellan . Fattiga länder med odemokratiska regeringar omges ofta av andra liknande fattiga länder som stänger sina gränser för varandra och dessutom lägger exportskatter och andra pålagor på livsmedel så att det i praktiken blir omöjligt för bönderna att sälja sina produkter. Vad som ovan anförts om att i biståndsarbete skall stödja med kunskap och kompetens i WTO-förhandlingarna ska ges regeringen till känna. Vad som ovan anförts om att skall medverka till en bättre handelspolitik inom och mellan ska ges regeringen till känna. Den andra fronten som är ännu viktigare handlar om att utveckla jordbrukspolitiken. I fattiga länder med en stor jordbrukssektor bör den ekonomiska politiken möjliggöra självförsörjning med baslivsmedel. Nationell självförsörjning med baslivsmedel är en förutsättning för växande ekonomisk stabilitet, ökande kapitalinflöde och decentraliserad ekonomisk tillväxt. Hitintills har ekonomisk tillväxt och fattigdomens gradvisa avskaffande uteblivit främst därför att ländernas egen jordbrukspolitik varit så oförmånlig för lantbruket. I har bönderna i genomsnitt erhållit av världsmarknadspriset medan statsapparaten och andra sektorer i ekonomin tagit . Det finns forskningspolitiska belägg som visar att jordbrukstillväxt minskar fattigdom kraftigt, mycket mera jämfört med urban tillväxt. Dessutom minskar urban tillväxt fattigdom först efter längre tidseftersläpning. I alla länder där det har skett en snabb minskning av fattigdom och där det finns tillräckliga data vet experter att detta skett med hjälp av snabb jordbruksutveckling, framförallt i småskaligt jordbruk. Många länder har uppvisat snabb tillväxt i BNP utan att det fått stora konsekvenser på fattigdomen. I dessa länder har tillväxten varit centrerad i icke-jordbrukssektorer. Det kan konstateras att urban tillväxt inte påverkar agrar fattigdom och har en måttlig effekt på urban fattigdom medan agrar tillväxt har stor effekt på såväl agrar som urban fattigdom. Viktigt att komma ihåg är att tillväxt i sig gör litet för att påverka fattigdomen, det är strukturen som är viktig. Viktigare än tillväxt är sysselsättningen. Jordbruket är bättre på att öka sysselsättning än industri, medan industrin är bättre på att öka tillväxten. Det börjar komma material som tyder på att indirekta effekter av jordbrukstillväxt är viktigare än direkta. T ex visar en studie i att för varje jobb som genererades i jordbruket skapades 23 nya jobb i agrar sektor men utanför jordbruket. Detta tyder på att indirekta effekter är viktigare än direkta och således att långsiktiga effekter av jordbruksutvecklingen är viktigare än kortsiktiga. Svenskt bistånd bör därför i mycket högre grad inriktas på jordbruksutveckling. Frånvaron av ordet jordbruk i budgetpropositionen är oförsvarligt. Vad som ovan sagts om jordbrukstillväxtens betydelse för att minska fattigdomen ges regeringen till känna. Stöd riktat till landsbygdsutveckling bidrar ofta direkt till att förbättra villkoren för fattiga kvinnor och deras familjer då kvinnor i allt större utsträckning är ensamförsörjare i de fattigaste hushållen på landsbygden. Vad som ovan sagts om att förbättra villkoren för fattiga kvinnor på landsbygden ges regeringen till känna. 4.3 Ingen utveckling på tom mage Även om procenten av världsbefolkningen som är undernärda har halverats , var antalet undernärda i världen enligt FAO 826 miljoner . Så många människor hade då ett kaloriunderskott på mellan 100 och . I den nu aktuella rapporten från påvisas hur ekonomisk tillväxt är beroende av förbättrad nutrition. Om kaloriintaget höjs till per dag i länder där det ligger under denna nivå, så kan det öka BNP-tillväxten i dessa länder med mellan . Otillfredsställande tillgång till mat beror på fattigdom, politisk instabilitet, ekonomisk ineffektivitet, urusel jordbrukspolitik och social orättvisa. Nästan två tredjedelar av de undernärda lever i och , ungefär en fjärdedel i . Problemet är allvarligast i centrala, östra och södra , nästan hälften av befolkningen är undernärd. FAO uppskattar att 740 miljoner människor lider av åkommor som beror av jodbrist. Mer än 50 miljoner människor lider av hjärnskador till följd av denna i och för sig enkelt åtgärdade bristsjukdom. Miljontals människor lider av blodbrist till följd av järnbrist. Dessutom lider mellan 100 och 400 miljoner barn av A-vitaminbrist. Förutsättningarna för att avhjälpa näringsbristen är en bättre lokal livsmedelsproduktion. måste lägga större vikt vid livsmedelsfrågorna i biståndspolitiken. Vad som ovan sagts om betydelsen av tillräcklig och näringsrik mat för att nå utveckling ges regeringen till känna. Vad som ovan sagts om att bör lägga större vikt vid livsmedelsfrågorna i biståndspolitiken ges regeringen till känna. 5 Det finansiella systemet Både och har kritiserats hårt för det sätt varpå de löst sina uppgifter. Länge satsades stora pengar i anläggningar i fattigare delar av världen utan att miljökonsekvenserna beskrevs. Det var och som tog ledningen i den nya utvecklingspolitik som började tillämpas och som kom att benämnas strukturanpassning. I saneringsöverenskommelser med fattiga länder som var beroende av stora lån från togs bara strikt nationalekonomiska hänsyn. IMF ställde stora krav på att länderna skulle genomföra strukturanpassningsprogram för att få ytterligare lån. Övriga givare anslöt sig som regel till dessa villkor. Programmen innebar bl a att ekonomin skulle liberaliseras. Statliga monopol skulle bort, statliga företag konkurrensutsättas och gärna privatiseras. Icke lönsamma företag skulle läggas ned, statliga subventioner av t ex livsmedel skulle tas bort liksom prisregleringar. Övervärderade valutor skulle skrivas ned, statsbudgeten skulle bringas i balans och budgetunderskott skäras bort genom besparingar. Den här politiken medför mycket blandade effekter. En avreglering av ekonomin måste ske gradvis, så att näringslivet hinner anpassa sig. Avregleringen av vår svenska pennningmarknad ledde också först till en låneboom och sedan till en krasch. Så mycket svårare är det för fattiga länder som tvingats marknadsanpassa sig i ett mycket svagt läge. Såväl som IMF har förändrat sina strategier och tar nu såväl humanitärt, socialt och kulturellt hänsyn. Detta förändrade synsätt har dock inte slagit igenom i hela systemet. Det är viktigt att denna utveckling förstärks. Vad som ovan sagts om att och måste fortsätta utvecklingen mot större hänsyn till humanitära, sociala och kulturella aspekter ges regeringen till känna. 6 sociala och ekonomiska infrastruktur Utgångspunkten måste vara både att fördela de tillgångar som finns och att skapa en sund tillväxt. De fattiga staternas ekonomi måste växa för att de ska kunna bli stabila, demokratiska och skapa sig en plats i världsekonomin. Privata investeringar överskuggar med bred marginal det bistånd som ges. Denna trend kommer säkerligen att fortsätta i takt med att kommunikationer förbättras och möjligheter att förlägga produktion var som helst i världen därmed blir större. Stora investeringar i utvecklingsländernas sociala och ekonomiska infrastruktur behövs därför. Utländska direktinvesteringar i de minst utvecklade länderna (MUL-länderna) är ett viktigt inslag i dessa länders utvecklingsansträngningar eftersom relativt små förändringar i handels- och investeringsresurserna genererar mycket mer resurser för utveckling än några förutsebara ökningar i det offentliga biståndet. Förutsättningarna för att få investeringar till utvecklingsländerna är att institutionerna är stabila och fungerande, att det råder stabila regler i landet, att ledarna är demokratiska och värnar om och uppmuntrar den demokratiska utvecklingen samt att rättssamhället fungerar. Vad som ovan sagts om behovet av ökade investeringar i utvecklingsländernas sociala och ekonomiska infrastruktur bör ges regeringen till känna. 7 Miljö Västvärldens välstånd har i stor utsträckning byggt på förbrukning av ändliga naturresurser och kortsiktig planering. Denna strävan har också inneburit en rovdrift på resurser i andra delar av världen, något som förstärks då dessa länder själva eftersträvar välstånd och utveckling enligt samma linjer som västvärldens välstånd byggts. Det har också inneburit och innebär fortfarande exploatering av mänskliga resurser i utvecklingsländerna. saknar en femtedel av jordens invånare, över en miljard människor, rent dricksvatten. kan två tredjedelar av befolkningen lida av vattenbrist. Den globala vattenkrisen är ett resultat av den snabba befolkningsökningen, industrialiseringen, det intensifierade jordbruket och en slösaktig livsstil. Åtta av tio sjukdomar i världen beror antingen på brist på vatten eller orent vatten. sexdubblades vattenkonsumtionen, det var dubbelt så snabbt som befolkningsökningen. Var tredje människa lever under vad som brukar kallas vattenstress, dvs större efterfrågan än tillgång. kommer två tredjedelar av jordens befolkning att leva med vattenbrist. Många miljöproblem är gränsöverskridande vare sig de uppstår på lokal, regional eller nationell nivå. Människans påverkan på den naturliga växthuseffekten kan få ödesdigra konsekvenser för både nu levande och kommande generationer och därmed människors möjlighet att påverka sin vardag och uppnå en god livskvalitet. Förändringar i klimatet kommer att drabba främst de fattiga länderna. Det är angeläget att i sin biståndspolitik prioriterar frågor som har med vattentillgången att göra. Detta ges regeringen till känna. 8 Utbildning I FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna fastställs att kostnadsfri utbildning är en grundläggande mänsklig rättighet. Utbildning utgör vårt viktigaste medel i kampen mot fattigdom, för fred och de mänskliga rättigheterna och för jämställdhet samt för att skydda miljön. Uppskattningsvis 130 miljoner barn aldrig har gått i skolan och ytterligare 150 miljoner barn har börjat men lämnat den innan de lärt sig läsa och skriva. Två tredjedelar av de barn som inte går i skolan är flickor. Av världens 900 miljoner analfabeter är kvinnor. Eftersom kvinnor arbetar mer i hemmen än män, har sämre utbildning och mindre rörelsefrihet har de också sämre chanser än män att ta del av den utveckling som finns vad gäller modern teknologi och IT. I många länder får barn med funktionshinder inte delta i det vanliga utbildningssystemet överhuvudtaget. Finansiering för utbildning måste göras tillgänglig även i nödsituationer, vid katastrofer eller konflikter och i flyktingläger, och särskild uppmärksamhet bör ägas åt att genom utbildning återintegrera f.d. barnsoldater i samhället. Vad som ovan sagts om att finansiering måste göras tillgänglig även i nödsituationer, vid katastrofer eller konflikter samt att särskild uppmärksamhet måste ägnas människor i flyktingläger och f.d. barnsoldater ges regeringen till känna. I de länder som härjas av hiv/aidsepidemin är konsekvenserna för skolsystemet förödande, av lärarna förväntas dö i de värst drabbade länderna. Det är nödvändigt att utbildningsfrågorna integreras i allt arbete mot hiv/aids. Vad som ovan sagts om hiv/aids konsekvenser för skolsystemet ges regeringen till känna. 9 Hälsa och hiv/aids De tre största överförbara sjukdomarna (hiv/aids, malaria och tuberkulos) har en förödande effekt på den ekonomiska och sociala utvecklingen i många länder. I , , och de forna sker nu en praktiskt taget okontrollerbar spridning av hiv. Enligt FN kommer antalet människor som kommer att ha blivit infekterade runt om 2020 att överstiga 150 miljoner. Enligt FAO kan de största framstegen göras genom åtgärder för att förbättra kvinnors hälsa, eftersom detta inte bara gynnar familjer och samhällen , utan också kommer att få ett avgörande inflytande på hälsa och produktivitet för kommande generationer. Världens ledare måste börja tala klartext om hur de har tänkt få denna i många länder okontrollerade spridning av hiv/aids under kontroll. De måste tala om männens sexuella uppträdande som är största orsaken till smittspridningen och de måste tala om kondomanvändning. FN-konferenser och fond för hiv/aids bekämpning är bra, men räcker inte. Vad som ovan sagts om att världens ledare måste tala klarspråk om mäns sexuella uppträdande som en största orsak till spridningen av hiv/aids och att de måste tala om kondomanvändning ges regeringen till känna. För att få hiv/aids-utvecklingen att avstanna måste frågan bli en politisk prioritering och tas upp på möten och konferenser som rör ekonomi, hälsa, utbildning, demokrati, utveckling och säkerhet. Vi kan konstatera att hiv/aids inte är en fråga för sjukvård och NGO:er utan en fråga med högsta politiska prioritet även för de länder som i antal drabbats mindre än andra. Vad som ovan sagts om att ta upp frågan som en politisk prioritering ges regeringen till känna. Hiv/aids måste integreras i alla länders biståndsprogram på alla de områden som bistånd ges. För att det ska bli verklighet finns det metoder och kunskap att hämta ifrån arbete med genderfrågor.