mot · GP02Fi293 · 2001-10-05 00:00:00 — För att en arbetslös ska ha incitament att ta ett arbete måste han eller hon få en inkomst som efter skatt är högre än det bidrag som redan erhålls, d v s bostadsbidrag, arbetslöshetsersättning, förtidspension eller socialbidrag eller en kombination av dessa. Att gå från arbetslöshet till ett förvärvsarbete innebär också ökade levnadsomkostnader, exempelvis kostnader för arbetsresor och mat, som måste täckas av inkomsten för att incitamentet att ta ett arbete ska finnas. anser att en inkomstskattereform bör utformas så att det lönar sig för människor som är bidragsberoende att ta ett arbete. Denna typ av positiva incitament är att föredra framför den typ av negativa påtryckningar som generella sänkningar av ersättningsnivåerna i transfereringssystemen utgör. föreslår att en inkomstskattereform genomförs stegvis . Fullt genomförd innebär reformen: En skatterabatt på , lika för alla. Denna skatterabatt ska komma alla till del, oavsett om inkomsten kommer från lönearbete, näringsverksamhet, a-kassa, sjukpenning eller pension. En extra skatterabatt för arbetsinkomster, en förvärvsrabatt, om maximalt . Denna förvärvsrabatt ges enbart på inkomster från förvärvsarbete, dvs. lön, eller näringsverksamhet i syfte att stimulera arbete och företagande. En extra skatterabatt för barn, en barnrabatt, om per barn och månad. Grundavdraget slopas helt och egenavgifterna till pensionssystemet kompenseras inte enligt regeringens modell. Egenavgifterna ska istället vara avdragsgilla. föreslår dessutom att reseavdraget höjs från till per mil samt att även resor till och från barnomsorg ska inkluderas i reseavdraget. 4.2.2.1 Utfallet av förslag Ett av syftena med skattepolitiken är att utjämna klyftor. Det är angeläget att skattesänkningar utformas så att de kommer dem som behöver det bäst till del och att det skapar en stimulans att öka inkomster för dem som har låga och normala inkomster. Vårt förslag innebär också att de i särklass största procentuella ökningarna utfaller i de lägre inkomstskikten, vilket är en riktig fördelningspolitisk profil. I stor utsträckning är den sociala och geografiska klyvningen sidor av samma mynt. Det innebär att följden av vårt förslag också blir att de som bor i regioner med hög arbetslöshet och förhållandevis låga inkomster får störst utfall. Därigenom ökar det ekonomiska utrymmet för ökad konsumtion och möjligheten att försörja sig i alla delar av landet. Detta utrymme kommer med säkerhet också att leda till en ökad konsumtion, med positiva följder för näringslivet. Människors inkomster påverkar självfallet också kommuners inkomster. Genom metoden att införa en skatterabatt i stället för ett grundavdrag ökar kommunernas egna inkomster, och beroendet av kompensation över statsbudgeten minskar. Genom konstruktionen, som innebär att skattekraften ökar mest i kommuner där skatten varit hög (grundavdraget har varit mycket värt), kommer också kommuner i utsatta regioner att vara vinnare på det i den kommunala ekonomin som en omedelbar följd av skatteförslaget. I exempelvis norra inland ökar kommunernas intäkter med per person jämfört med regeringens förslag. Alla kommuner utom de tre storstäderna kommer som en följd av förslaget att få ett förbättrat skatteunderlag. Detta minskar trycket på inkomstutjämningen inom kommunsektorn. Ett förbättrat skatteunderlag innebär också att kommunerna kan tillgodogöra sig en större andel av tillväxten i ekonomin. Dessa ökade inkomster kan användas antingen för att förstärka vård, skola och omsorg eller för att sänka kommunalskatten. 4.2.3 Ett livskraftigt arbetsliv Möjligheten att försörja sig själv genom eget arbete är av stor betydelse för den enskilde individen. Den egna försörjningen bidrar till ett ökat självbestämmande och en förhöjd livskvalitet. Att ha ett arbete att gå till ger även möjligheter till att skapa ett socialt kontaktnät med arbetskamrater, kunder eller leverantörer. Man får möjlighet att erhålla både uppskattning och kritik för det arbete man gör och för den person man är. Genom möjligheten till arbete ökar även förutsättningar för det livslånga lärandet för den enskilde. Teknikutveckling och nya arbetsuppgifter medför att man som anställd ofta ställs inför nya utmaningar som måste bemästras genom att ny kunskap måste tillgodogöras. Enskilda människors arbete bidrar till att ett välfärdssamhälle kan upprätthållas genom de skatteintäkter som lönearbete bidrar till. Däremot uppkommer stora kostnader för samhället om inte alla ges möjlighet att arbeta och genom detta bidra till att välfärdssamhället även kan utvecklas. Om fler människor arbetar kan även skatteuttaget från enskilda arbetstagare och företag minska dels genom att kostnaderna för arbetslöshet minskar, dels genom att skattebasen blir större. Dagens arbetsmarknadspolitik bidrar till att kostnaderna för att administrera arbetslösheten ökar, de enskildas reservationslön stiger och skattebasen minskar. I kombination med att har en hög beskattning av lönearbete bidrar detta till att det inte är lönsamt för den enskilde att ta ett arbete eller driva ett företag. Framtidens arbetsmarknadspolitik skall syfta till att stärka de enskildas självbestämmande genom att öka deras möjligheter till egen försörjning och därigenom även skapa en ökad livskvalitet för den enskilde. 4.2.3.1 Arbetsmarknadspolitiken kan inte drivas separat Arbetsmarknadspolitiken kan inte behandlas som ett separat politikområde utan ingår i en större helhet. Det är därför fel att koncentrera sig på att enbart driva en aktiv arbetsmarknadspolitik inom det enskilda politikområdet. Tvärtom är det nödvändigt att vidga horisonten för att den arbetsmarknadspolitik som bedrivs inte enbart skall bli en statisk verksamhet där storleken på arbetslöshetsersättningen och arbetsmarknadspolitiska åtgärder är det som hamnar i fokus. Den mest elementära delen i en arbetsmarknadspolitik präglad av helhetssyn är tillgången för den enskilde till utbildning. Möjligheten till ett livslångt lärande är av yttersta vikt för att människor skall kunna känna trygghet på arbetsmarknaden. Ständig kompetensutveckling är även en viktig del för att företag skall kunna konkurrera på en internationaliserad marknad. Vi kan aldrig acceptera att skall reduceras till ett låglöneland. Tvärtom skall vi konkurrera genom att ha den högsta kompetensen på vår arbetskraft. Detta kräver dock att möjligheterna till ett livslångt lärande förbättras väsentligt. har i vår motion som behandlar utbildning /02:Ub322 lagt förslag som rör utbilding. I näringspolitiska motion 2001/02:N263 har vi lagt förslag om att regeringen skyndsamt bör återkomma med förslag till om utformningen och införandet av individuella kompetenskonton. En av grundförutsättningarna för att fler människor ska kunna erhålla ett arbete är att det startas fler företag och att dagens företag ges förbättrade möjligheter att växa. Det är enbart genom att det finns goda förutsättningar att bedriva företag i hela landet som nödvändiga resurser kan skapas till den offentliga sektorn och det behov av personalförstärkningar som finns där kan mötas. har i vår näringspolitiska motion 2001/02:N263 lämnat konkreta förslag på hur förutsättningarna för dagens och framtidens företagare kan förbättras. För att fler företag skall startas och de befintliga företagen skall ha möjlighet att växa krävs att det finns en fungerande infrastruktur i hela landet, såväl fysisk som digital. En fungerande infrastruktur är även en förutsättning för att människor skall kunna ta sig till sitt arbete, även om det inte ligger i den anställdes absoluta närhet. En välutbyggd infrastruktur leder även till att de lokala arbetsmarknaderna blir större, något som förbättrar möjligheterna att finna ett arbete. En aktiv arbetsmarknadspolitik handlar i stor utsträckning om att göra det lönsamt för människor att arbeta. Att skattetrycket inte är högre än att den enskilde skall kunna leva på sin lön utan att vara i behov av bidrag från samhället. har en av världens högsta skatter på arbete, något som även uppmärksammats av den europeiska unionen, EU. Detta har även föranlett EU att rekommendera att sänka skatterna på arbete. Även om vissa steg har skett i denna riktning vidhåller EU sin rekommendation även detta år. EU konstaterar att trots minskat skattetryck är skatterna fortfarande högre än i andra länder. I skattemotion 2001/02:Sk489 lägger vi förslag på en inkomstskattereform som sänker skatten för de hushåll som behöver det bäst, det vill säga de med låga och normala inkomster. Detta förslag kommer att öka incitamenten att ta ett arbete, men också stimulera människor att våga förverkliga sina idéer och starta företag. Att starta ett företag är ofta ett ekonomiskt vågspel för företagaren innan verksamheten kan bära normala lönekostnader. Med inkomstskatteförslag kan nyföretagare klara sig på relativt låga löner eftersom de får behålla merparten av sin inkomst. lägger även förslag på att sänka arbetsgivaravgifterna i två steg. Det första steget innebär en generell sänkning av arbetsgivaravgifterna upp till en lönesumma motsvarande för egenföretagare och för övriga företag från . bör lönesummegränsen höjas till motsvarande för egenföretagare och för övriga företag. 4.2.4 Höjda grundnivåer i trygghetssystemen Trygghetssystemet bör utformas så att en grundläggande ekonomisk trygghet garanteras, som individen stimuleras att klara sin egen försörjning. En stor del av tryggheten ligger i systemets konstruktion i enkelhet, hållbarhet, tydlighet och förutsägbarhet. vill skapa långsiktigt hållbara trygghetssystem som ger människor stort utrymme att påverka sin egen livssituation. Risker som inte går att påverka måste spridas mellan individer, så att alla människor kan få en ekonomisk trygghet utifrån sina egna villkor. Ett rättvist trygghetssystem måste ge den som tar ansvar, men misslyckas, nya möjligheter att på nytt ta ansvar och växa som människa. Därför måste det finnas skyddsnät och en ekonomisk grundtrygghet som gör att människor vågar försöka, även om de riskerar att misslyckas. Ett trygghetssystem som stimulerar ansvarstagande, som den som misslyckas ges nya möjligheter, bygger på en positiv människosyn. Målsättningen i ett sådant trygghetssystem är att ge människor luft under vingarna. lägger i denna budget grunden för en omfattande reformering av trygghetssystemen. För att motverka de sociala klyftorna i samhället är det viktigt att börja från grunden, med att höja de lägsta ersättningarna i trygghetssystemen. Vi höjer därför grundnivån i föräldraförsäkringen, sjukförsäkringen och aktivitetsstödet till per dag . avvisar vi de höjningar av taken i sjuk- och föräldraförsäkringen som regeringen föreslår. 4.2.5 Goda kommunikationer för livskraft i hela landet En av grundförutsättningarna för att kunna åstadkomma livskraft i hela landet och för att hejda den sociala och regionala klyvningen är väl fungerande kommunikationer och en väl underhållen infrastruktur. Regeringens misshushållning med infrastrukturkapitalet har därför varit skrämmande. Gång på gång har den utlovade infrastrukturpropositionen skjutits upp, vilket gjort att tappat värdefulla år vad gäller att utveckla en infrastruktur för framtiden. Medan regeringen suttit obeslutsam har människor och företag drabbats på ett negativt sätt. Regeringen har låtit meddela att resurserna till infrastrukturen för perioden 20042015 ska uppgå till . kommer att redovisa sin syn på inriktningen för infrastrukturpolitiken i den motion vi lägger i samband med regeringens proposition. För att kunna genomföra ordentliga satsningar och för att ta igen det eftersatta underhållet menar att infrastrukturen bör tillföras . En viktig utgångspunkt är att öka det regionala inflytandet över både planering och prioritering av infrastrukturen. 4.2.5.1 Vägnätet Vägnätet faller bokstavligen samman på många håll i landet. som vägarnas standard ständigt försämrats på grund av regeringens och vänstermajoritets njugga inställning är vägtrafik på många håll i landet ofta det enda realistiska fysiska kommunikationsmedlet för människor och gods. Att vägarna tillåtits förfalla trots högkonjunktur är naturligtvis oacceptabelt. För att kunna börja ta igen det eftersatta underhållet av det svenska väg- och järnvägsnätet avsätter avsevärt mer än regeringen till utgiftsområde 22 Kommunikationer. 2002 2003 2004 20022004 UO 22 2 663 2 700 1 000 6 363 ökade anslag för kommunikationer i budgeten 20022004. Utöver detta tillkommer omprioriteringar inom utgiftsområdet. (Miljoner kronor) De dåliga vägarna kostar människor och företag stora summor pengar. Fordon körs sönder och måste repareras, gods kommer inte fram , vägar stängs av eller viktbegränsas och trafiksäkerheten försämras. Ett mycket tydligt exempel på effekterna av de dåliga vägarna är att den för så viktiga skogsindustrin inte får fram råvaror till sina anläggningar. De dåliga vägarna utgör också en trafikfara för alla de som för att komma till arbeten, skola och sociala aktiviteter måste färdas på våra vägar. Vägarnas dåliga standard sliter också hårt på alla yrkestrafikanter. En god fysisk infrastruktur är en förutsättning för att näringslivet och landet som helhet ska kunna utvecklas på ett positivt sätt. Uppskjuten drift och underhåll av våra vägar är samhällsekonomiskt osunt. Kortsiktiga vinster i statens utgifter äts med råge upp av de samhällsekonomiska förlusterna, eftersom försämringar i driften och underhållet ger mycket större kostnader när vägarna väl ska rustas. Med dåliga kommunikationer i områden där alternativ till vägar saknas eller är svagt utvecklade uteblir investeringar och nyetableringar. En utveckling där privata satsningar i områden som är i störst behov av dessa går om intet för att staten inte tar sitt ansvar är förödande. För att företag och privatpersoner ska våga investera i alla delar av landet krävs att infrastrukturen garanteras och säkras på såväl kort som lång sikt. En väl utvecklad infrastruktur är en av förutsättningarna för tillväxt, ökad sysselsättning och bibehållen välfärd och ger möjlighet för människor och företag att bo och verka i hela landet. 4.2.5.2 Kommunikationer och miljö På lång sikt är dagens transportsystem inte hållbart. Det är viktigt att skapa ett grönare transportsystem, där användningen av fossila bränslen minskar och helt fasas ut. Omställningen till ett hållbart transportsystem måste ske på ett sådant sätt att det är möjligt att bo och verka på landsbygden, i småorter och större städer. Kollektivtrafiken måste förbättras i alla delar av landet. För att på allvar starta omställningen till ett grönt transportsystem bör en 10-års plan för att introducera miljövänliga drivmedel genomföras. Målet bör vara att minska fossilbränsleanvändningen . Mål bör också slås fast hur stor del av nysålda fordon som ska vara nollemissionsfordon, och krav bör ställas på drivmedelsförsäljarna att tillhandahålla biodrivmedel. Det är nödvändigt med en helhetssyn på infrastrukturen och transportsystemet, inte minst för att använda de tillgängliga resurserna på bästa sätt och för att hitta de för miljön bästa lösningarna. Planering över sektorsgränserna är ett måste. Det är viktigt att motverka att olika statliga verk optimerar trafiklösningarna endast inom sitt eget område. Istället måste de se till vad som är bäst för helheten och till vad som skapar en långsiktig ekologisk, ekonomisk och socialt hållbar transportplanering. Utöver ett väl underhållet vägnät är det av största vikt för den regionala och nationella utvecklingen att andra fysiska kommunikationer är väl fungerande. Främst ur miljösynpunkt, men också för att minska belastningen på vägnätet, är det angeläget att den långväga godstrafiken i större utsträckning förs över från vägar till järnväg och sjöfart där så är möjligt. 4.2.5.3 Den digitala infrastrukturen vill förverkliga visionen om en digital allemansrätt, som innebär att den digitala infrastrukturen måste komma alla till del. Regeringens program för utbyggnad av bredband lämnar många människor i sticket och skapar på så sätt en digital klyfta. Att ha tillgång till en digital infrastruktur skapar möjligheter till sysselsättning och blir dessutom en allt viktigare demokratisk fråga när myndigheter lägger ut information på nätet. Staten måste ta ansvar för att alla ska få tillgång till den digitala infrastrukturen genom en utbyggnad av ett bredbandsnät i hela landet. På detta nät ska sedan olika operatörer konkurrera fritt. har presenterat förslag som skulle möjliggöra en sådan digital infrastruktur. Vårt krav om en digital allemansrätt står kvar. Politiken i fråga om digital infrastruktur måste utgå från ett antal tydliga kriterier: Att trygga konkurrensen på tjänste- och operatörssidorna, som är den mer dynamiska delen av IT-sektorn, genom ett nät öppet på lika villkor för alla operatörer. Att garantera likvärdiga förbindelser i hela landet. Att ge förutsättningarna för en långsiktig planering, som gör att nätet blir skalbart i takt med att efterfrågan på kapacitet ökar. 4.2.6 Hälsa för alla Hälso- och sjukvården är viktig för många människors möjlighet att leva ett gott liv. Den svenska hälso- och sjukvården är med internationella mått mätt av mycket hög kvalitet. Vi har mycket att vara stolta över. finns det brister som måste åtgärdas. Det kan vara försämringar av barns psykiska hälsa, om funktionshindrades svårigheter att få en tillfredsställande vård, om bristfälliga insatser för att motverka psykisk ohälsa, om att primärvården inte är bemannad för att klara av de stora anspråk som medborgarna har på den första vårdnivån osv. När gick in i försvarsuppgörelsen 1998 var vår bestämda uppfattning att försvarsmiljarderna skulle omfördelas till vården och omsorgen, eftersom deras resursbehov är mest eftersatta. Därför tillförs nu vård och omsorg ytterligare . har aktivt påverkat vilka områden som är adekvata för insatser, allt utifrån lokala förutsättningar. De nya resurserna skall hjälpa primärvården att utveckla sin förebyggande kompetens och nyckelroll. Den nära vården skall nå alla individuellt och patienten skall ha inflytande över vården. Distriktssköterskornas roll och framtidens sjukvård måste stärkas. Den psykiatriska vården skall utvecklas och förbättras. Landstingen och kommunerna skall i samverkan utveckla stödet till barn, ungdomar och vuxna med psykisk problematik. Landstingens omhändertagande av personer med neuropsykiatriska tillstånd skall förbättras. Tillgången till läkarmedverkan för psykiskt funktionshindrade i verksamhet skall säkras. Efter psykiatrireformen har antalet utslagna i ökat. Tankar om integration blev en verklighet av ohälsa, självmord och utanförskap. Säkra, väl fungerande vårdkedjor inom äldrevården. Den medicinska kompetensen i särskilda boendeformer och i hemsjukvården skall förbättras. Läkarmedverkan i fråga om allmänmedicin och geriatrik skall garanteras. Kommunernas stöd till anhöriga bör förstärkas. Vårdens kvalitet i livets slutskede skall särskilt uppmärksammas. Självbestämmande kräver mångfald av vårdgivare, både privata, kooperativa, ideella och offentliga vårdgivare. Olika driftsformer skall stimuleras. Vård och omsorg skall finansieras solidariskt. De mest utsatta områdena inom hälso- och sjukvården har lyfts fram via centermiljarderna som ger förutsättningar för utveckling. Nästa steg är att gå från traditionella vård- och omsorgssatsningar till en mer hälsoinriktad hälso- och sjukvård. Människor söker livskvalitet som inte grundar sig på ekonomisk lycka utan snarare på välbefinnande. När människor har makt över sina liv och ser möjligheter till förändringar är risken för ohälsa mindre. Därför skall allt politiskt arbete genomsyras av hälsoaspekter. För innebär en god folkhälsa friska människor och små skillnader i hälsa mellan olika grupper i befolkningen. För att effektivt kunna nå detta är det angeläget att kunna följa hälsoläget, utveckla kunskap om såväl hälsans som ohälsans bestämningsfaktorer och sedan också genomföra åtgärder som behövs för att förbättra folkhälsan. har de regionala hälsoskillnaderna inte uppmärksammats i tillräcklig utsträckning. Det är därför angeläget att öka kunskapen om vad de stora geografiska skillnaderna i hälsa beror på och vilka samhällsinsatser som kan motverka och minska de geografiska hälsoskillnaderna. Ojämlika levnadsvillkor ökar hälsoskillnaderna bland medborgare och därför måste folkhälsoarbetet vara en central del i allt samhällsarbete. Alla beslutsnivåer måste vara beredda att kartlägga eventuella riskfaktorer och ta ansvar för att förbättra miljön inom sitt område. På detta sätt kan folkhälsoarbetet bli lönsamt både . Ett decentraliserat samhälle, som grundas på människors aktiva deltagande, ger de bästa förutsättningarna för att minska ohälsa. I ett samhälle som är starkt centraliserat och med en utbredd maktlöshet bland många människor förstärks hälsoskillnaderna. vill därför vända på perspektivet och utgå från människan och den nära omgivningen. Ett decentraliserat samhälle ökar förutsättningarna för människors inflytande. En överblickbar närmiljö har stor betydelse för hälsans utveckling. Mekanismer och funktioner i det lokala samhället kan fungera som drivkrafter i folkhälsoarbetet. Enkla metoder för att skapa trivsel i närmiljön måste utvecklas. Politiska beslut måste grundas på principen om en hållbar hälsoutveckling och att människor ges möjlighet att leva ett hälsosamt liv. 4.2.6.1 Rehabilitering Alla människor skall ha rätt till rehabilitering, även de sjukdomsgrupper som har liten möjlighet att återgå till arbete. Rehabiliteringsinsatserna skall inte vara beroende av ålder, kön, funktionshinder eller av var personen bor. vill ge människan möjlighet att ta makten över sitt liv och aktivt delta i rehabiliteringsprocessen. Och det finns mycket att göra. Utvecklingen av antalet sjukdagar och antalet personer som är långtidssjukskrivna eller förtidspensionerade är oroande. Men ändå satsas det lite resurser på rehabilitering. Under innevarande år finns det avsatta för rehabilitering, medan det totala anslaget för sjukpenning och rehabilitering uppgår till nästan 44 miljarder. Det innebär att för varje krona som satsas på aktiv rehabilitering så betalas det ut i passivt stöd. Och utvecklingen går tydligt åt fel håll. Samma skrämmande utveckling finns när det gäller antalet personer som får förtidspension eller sjukbidrag. Regeringen räknar med att antalet personer som uppbär förtidspension eller sjukbidrag kommer att öka successivt från nuvarande ca 445 000 till drygt 480 000 . Regeringen verkar vara totalt handlingsförlamad inför denna utveckling. I budgeten konstateras torrt att: fortsätter antalet förtidspensioner och sjukbidrag att öka och beräknas ca 450 000 personer uppbära dessa förmåner. Det ökande nybeviljandet är till stor del en följd av den kraftiga uppgången av antalet långa sjukfall . /.../ Vid anslagsberäkningarna har regeringen utgått från en successiv och påtaglig ökning av antalet förtidspensionärer samt att några större förändringar i regelsystemet inte kommer att ske . (s. 3839, Regeringens proposition 2001/02:1 Utgiftsområde 10) Inga konkreta åtgärdsförslag presenteras i budgeten för att hejda kostnadsutvecklingen och för att minska ohälsan i arbetslivet. Allt regeringen förmår är att i 11 punkter resonera om problemen och anslå några miljoner till projektarbeten i olika myndigheter. Istället för att satsa pengar på aktiva åtgärder accepterar regeringen orimliga kostnadsökningar för sjukförsäkring och förtidspensioner. Resurser och krafter måste ägnas åt att öka människors möjlighet att delta i arbetslivet. Den enskilde har rätt till sjukpenning men har ingen rätt eller formell möjlighet att påverka val av aktiva insatser som finansieras med allmänna medel. För att den enskildes rätt skall stärkas vill införa en rehabiliteringsgaranti. Detta innebär en växling från sjukpenning till rehabiliteringsersättning senast efter tre månaders sjukskrivning.