mot · GO02U7 · 2001-02-08 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:U7av , ()med anledning av prop. 2000/01:49 Ett ramavtal om åtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiska försvarsindustrinInnehållsförteckningFörslag till riksdagsbeslut1. avslår regeringens proposition 2000/01:49 Ett ramavtal omåtgärder för att underlätta omstrukturering och drift av den europeiskaförsvarsindustrin.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att skall ha som mål att samtliga samarbetsländer skallanpassa sina riktlinjer för krigsmaterielexport till det eller de länder somhar mest restriktiva riktlinjer, såsom Sverige.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att skall offentliggöra landlistorna över godkändaexportdestinationer.4. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att skall redovisa leveranser av gemensamt produceradmateriel i den årliga rapporten om vapenexport, oberoende av från vilketland slutprodukten exporteras.5. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att alltid skall utvärdera landlistorna innandet tas några slutgiltiga beslut om exportdestinationer och därefter ge desvenska förhandlarna ett mandat över vilka länder som kan/inte kangodkännas som exportdestinationer.6. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att skall upprätta ett omprövningssystem förexportdestinationer på landlistor, där alltid skallutvärdera listor innan aktuellt krigsmateriel exporteras.7. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att alltid skall kunna påkallaomprövningar av landlistor även efter att krigsmateriel börjat exporteras.8. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att skall verka för att samarbetsländerna kommeröverens om att man fryser exporten till de länder som omprövas medanomprövningen pågår.InledningI proposition 2000/01:49 föreslår regeringen att riksdagengodkänner ett ramavtal mellan , , ,, och om åtgärder för attunderlätta omstrukturering och drift av den europeiskaförsvarsindustrin.Detta avtal har sitt ursprung i den avsiktsförklaring, "Letter of Intent"(LoI), som skrevs under av de sex ovan nämnda länderna i juni 1998.Miljöpartiet har tidigare varnat för att det försvarsindustriella samarbete somdenna avsiktsförklaring lade grunden för skulle komma att urholka svenskvapenexportkontroll.Det ramavtal som de sex samarbetande länderna skrev under sommaren2000, samt den proposition som regeringen nu lagt fram, ökar Miljöpartietsoro för att svensk vapenexportpolicy kommer att liberaliseras med följden attsvenskt krigsmateriel i större utsträckning än tidigare hamnar i krigförandeländer och diktaturer.Miljöpartiet har även tidigare framhävt vikten och behovet av öppenhetkring vapenexport. Det är viktigt att allmänheten har insyn samt att denparlamentariska granskningen är stor. De landlistor som ska upprättas övergodkända exportdestinationer kommer att vara hemliga. Det är också oklarthur export kommer att redovisas i regeringens årliga skrivelse till ,och roll tycks också vara begränsad. anseralltså att avtalet har negativa konsekvenser för öppenheten.Vidare anser att ramavtalet har stora konsekvenser förSveriges trovärdighet som ett alliansfritt land. Avtalet syftar till attåstadkomma en obehindrad överföring av försvarsmateriel mellan parterna,som i händelse av nödläge, kris eller väpnad konflikt ska samråda i syfte atttillhandahålla försvarsmateriel ur varje parts egna förråd. Att i ettinternationellt fördrag åtar sig att sträva efter att skicka vapen till ettannatland om detta land skulle hamna i krig, är ännu ett tecken på de otydlighetersom omgärdar den svenska alliansfriheten.Med detta som grund yrkar på att avslår regeringensproposition om att anta ramavtalet. Om ändå skulle besluta om attgodkänna avtalet, är det av stor betydelse att riskerna för minskad öppenhetoch restriktivitet kring vapenhandeln reduceras. är mycket vagtformulerat, och har stora möjligheter vidta åtgärder för att påverkaimplementeringen av det i Sverige.Ramavtaletskonsekvenser förvapenexportpolicynDen största risken med avtalet är att den svenskavapenexportpolicyn kommer att luckras upp, och länder somtidigare aldrig varit godkända för export kommer att öppnaseftersom övriga länder har en mer liberal policy.I ramavtalet redogör man för att avtalets mål och syfte är att säkra enbibehållen stark kapacitet för vapenproduktion för att kunna tillhandahållaförsvarsmateriel till den militära EU-styrkan på 60 000 soldater samt för attgöra den europeiska försvarsindustrin konkurrenskraftig på den globalamarknaden.I propositionen står att läsa att "Parterna har i exportkontrollavsnittet söktutforma lösningar ... med utgångspunkt från tekniska och kommersiellafaktorer". säger visserligen också att kriterierna i EU:suppförandekod för vapenexport ska utgöra en grund för beslut omexportdestinationer, men denna kod ger stort utrymme för subjektivatolkningar. Det är krigsmaterielindustrins bedömningar av vilka marknadersom är lönsamma som kommer att utgöra det huvudsakliga underlaget förupprättande av listor över godkända exportdestinationer.Eftersom ramavtalets huvudsakliga syfte är att stödja förvarsmaterielltsamarbete är det extra nödvändigt att sörja för stor öppenhet och omfattandekontrollmekanismer så att det finns möjlighet att kontrollera att kommersiellaintressen inte får högre prioritet än aspekter som rör fred och säkerhet,mänskliga rättigheter och konfliktförebyggande.För att uppnå den grad av samarbete som ramavtalet strävar efter vadgäller upprättande av listor över godkända exportdestinationer finns en risk attSverige, som har en relativt restriktiv exportpolitik, kommer att behöva sänkariktlinjerna för export. Det är naivt att tro att kommer kunna förmåövriga länder att anta en lika strikt policy som Sverige.Beslut om landlistor ska fattas enhälligt, vilket betyder att varje land harvetorätt. Problemet är att sannolikheten för att kommer att utnyttja sinvetorätt är minimal. Förhandlingarna och de vita listorna är hemliga ochbeslutsfattarna behöver därför inte ta hänsyn till allmänhetens åsikter. OmSverige går emot sina fem samarbetspartner för att stoppa en lönsam affär pågrund av ett eller några enstaka länder på den vita listan riskerar attuteslutas från hela den gemensamma produktionen. skulle då lidaekonomiska förluster samt börja betraktas som en dålig samarbetspartner. Idetta sammanhang är det ganska uppenbart att mycket ska till innan vetotanvänds.Det finns dessutom en förståelse bland de sex regeringarna att varje landsinflytande över exportdestinationer kommer att vara beroende av dess roll igemensamma produktioner. De länder som oftast kommer att vara de störstadeltagarna i gemensamma produktioner, nämligen och , ärockså de länder där exportpolitiken är mest liberal. Detta kommer att göra detännu svårare för att förhindra beslut om exportdestinationer.En annan oerhört allvarlig konsekvens av avtalet är att det kommer att varamycket svårt att stoppa en export och ta bort ett land från landlistan omsituationen för mänskliga rättigheter i köparlandet förvärras. I avtalet stårattläsa att ett land får strykas från landlistan "endast vid betydande förändringarav dess interna förhållanden, till exempel fullt inbördeskrig eller en allvarligförsämring av läget för de mänskliga rättigheterna". Formuleringarna "fullt"och "allvarlig" ger utrymme för tolkningar, och det är oacceptabelt att intemindre inbördeskrig eller försämringar av läget för mänskliga rättigheter(oavsett graden av försämringen) ska vara anledning nog att överväga att tabort landet från listan.Det är dessutom så att beslut om de vita listorna kommer att tas flera årinnan export sker, och det finns ingen systematisk procedur för omprövningav listorna. Det är upp till de deltagande länderna att göra invändningar motexportdestinationer. Om ett av de sex samarbetsländerna föreslår strykning avett land från landlistan så krävs det tidskrävande konsultationer mellanparterna innan detta kan ske, medan exporten fortsätter. Avtalet anger att"detta förfarande bör inte ta mer än ", men är oerhörtlång tid för dem som befinner sig i inbördeskrig eller i en situation därmänskliga rättigheter kränks. Att det dessutom är upp till regeringarna att(utan tryck från allmänheten som saknar insyn) göra invändningar är inte ettpålitligt tillvägagångssätt, och systemet är helt klart mindre kapabelt än detnuvarande att anpassa sig till nya situationer.Ramavtaletskonsekvenser föröppenhet kringvapenexportEn annan allvarlig konsekvens av avtalet är att insynenkommer att försämras. De sex regeringarna är överens omatt landlistorna ska vara hemliga. Detta system hindrarallmänhetens insyn i och den offentliga granskningen avvapenexporten och ökar också risken för export tillkontroversiella länder eftersom beslutsfattarna inte behöverförsvara sina beslut. Det finns dock ingenting i avtalet somexplicit säger att landlistorna ska vara hemliga, ochriksdagen skulle utan att bryta mot avtalstexten kunnabesluta om att listorna ska offentliggöras.En annan oroande aspekt av avtalet är att man ännu inte har tänkt på hurexporter ska redovisas i regeringens årliga skrivelse till . Riskenfinns att enbart leveranser av de svenska komponenterna tillsamarbetsländerna redovisas, medan slutlig export av den gemensamtproducerade produkten endast redovisas i det land varifrån den färdigaprodukten exporteras.Ytterligare en fara finns i att den parlamentariska granskningen frånExportkontrollrådet riskerar att minska. I propositionen säger regeringen att"kommer att höras då det är aktuellt att förhandla om enlandlista med andra parter och rådets överväganden kommer att varavägledande för det svenska agerandet i förhandlingarna". Liksom tidigarekommer landlistorna således att presenteras för om deinnehåller särskilt känsliga fall. Däremot är det otydligt i vilket skede avförhandlingarna detta kommer att ske. Om de svenska representanterna förstförhandlar fram en lista, är det inte troligt att man efter invändningar frånExportkontrollrådet tar tillbaka de vita listorna till sina samarbetspartner föromförhandling. Snarare lär det bli så att regeringen tar det slutgiltigabeslutet,med risken att detta beslut går emot beslut. Den praxissom har gällt, nämligen att om fyra partier i rådet säger nej så blirdetnej, kan då komma att urholkas.Stockholm den 8 februari 2001Matz ()()()Per ()()()()()()()()()()()()()