mot · GO02A16 · 2001-04-06 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:A16av , ()med anledning av prop. 2000/01:78 Rätt att arbeta till ålderFörslag till riksdagsbeslutRiksdagen beslutar anta regeringens förslag till lag om ändring i lagen(1982:80) om anställningsskydd med ändring av 32 a § i enlighet medvad som anförs i motionen.Propositionens syfteI propositionen föreslår regeringen att det i lagen om anställningsskydd(LAS) införs en ny tvingande bestämmelse som ger en arbetstagare rätt,men inte skyldighet, att kvarstå i anställningen till ålder.Regeringens proposition bygger på de politiska överenskommelser somträffades inför reformerna av pensionssystemet. I det nya pensionssystemetligger inkomsten under hela livet till grund för pensionen. Ett syfte bakomdenna livsinkomstprincip är att stimulera till arbete och göra det möjligt attunder en betydligt än tidigare påverka sin pension.Det finns ingen övre åldersgräns för intjänande av pension, utan efterfyllda väljer den försäkrade själv när han eller hon vill gå i pension.Denenskilde kan därmed genom valet av pensionstidpunkt själv påverkapensionens storlek - ju senare pensionstidpunkt, desto högre pension.Även om det finns många arbetstagare som inte orkar arbeta ens till65 års ålder, så är det viktigt att den som kan, vill och orkar ges rätten attarbeta . Åldern för avgångsskyldighet bör därför höjastill67 år.Gällande rättI dag finns inga tvingande regler i LAS om tidpunkten för när enarbetstagare är skyldig att avgå med ålderspension. I stället kantidpunkten framgå av kollektivavtal eller enskilt anställningsavtal. Förstom avgångsskyldigheten inte är avtalad gäller att arbetsgivaren kanmeddela arbetstagaren att han eller hon skall lämna anställningen vid 67års ålder.Flertalet arbetstagare på den svenska arbetsmarknaden är p g abestämmelser i kollektivavtal avgångsskyldiga och då i regelvid . Det finns också en del yrkeskategorier som är avgångsskyldigatidigare än . Bland dessa kan nämnas flygledare, militärpersonal, brandmän samt arbetstagare med vissa konstnärliga yrken (t.ex.dansare).Behovet av lagstiftningRedan i den s k princippropositionen (prop. 1993/94:250) konstateradeden dåvarande regeringen att höjningen av åldern för avgångsskyldighet iförsta hand borde ske genom avtal mellan arbetsmarknadens parter.Samtidigt framhöll regeringen att om det visade sig att parterna intesenast träffat sådana avtal, så borde det bli fråga omen tvingande lagstiftning.Några avtal har aldrig kommit till stånd och regeringen finner det nunödvändigt att genomföra den åsyftade förändringen genom lagstiftning.Förslagets utformningModeraterna står bakom pensionsuppgörelsen och instämmer i de syftensom ligger till grund för regeringens proposition. I likhet med regeringenanser vi att den normala åldern för avgångsskyldighet ska höjas till 67 år.Vi beklagar att frågan inte har kunnat lösas avtalsvägen och vi delarregeringens uppfattning att det nu är nödvändigt att tillgripa lagstiftning.Däremot anser vi att regeringen har givit denna lagstiftning en mindrelämplig utformning.Departementspromemorians lagförslagI departementspromemorian Höjd ålder för avgångsskyldighet till (Ds 1999:39) förordades att det i LAS införs en bestämmelse om att avtalsom föreskriver en avgångsskyldighet skall saknaverkan i den delen och att det enligt dessa avtal i stället skall gälla enavgångsskyldighet vid fyllda 67 år.Det finns stora fördelar med det förslaget till lösning.För det första påverkar lagändringen bara de arbetstagare som egentligenåsyftas, nämligen dem som med nu gällande avtal är tvingade att avgå vid 65års ålder. Däremot påverkas inte de yrkeskategorier som har en avtaladtidigare avgångsskyldighet, såsom militärer, brandmän, flygledare och visskonstnärlig personal.För det andra är det en fördel att man med departementspromemoriansförslag undviker att skriva in själva tidpunkten för avgångsskyldigheten iLAS. Det innebär att man kan bibehålla den avtalsfrihet som råderbeträffande möjligheten att träffa såväl kollektivavtal som andra avtal omavgångsskyldighet. Det blir bara i åldersskiktet 65 till som dennaavtalsfrihet inskränks.Regeringens lagförslagEfter remissomgångarna har regeringen dock valt att föreslå att rätten attkvarstå i anställning till införs som en tvingande reglering iLAS. Konsekvensen av detta blir att avtalsfriheten avskaffas helt ochhållet när det gäller frågan om avgångsskyldighet.Därmed blir det inte bara förbjudet för en arbetsgivarorganisation och enfackförening att överenskomma om en annan tvingande avgångsålder än 67år, utan det blir också förbjudet för en enskild arbetstagare och enarbetsgivare att ingå en sådan överenskommelse.En annan konsekvens blir att åldern för avgångsskyldighet höjs kraftigtför de grupper på arbetsmarknaden som - på goda grunder - har avtalom en lägre avgångsålder än . De problem som detta kommer att ledatill, exempelvis i form av en ännu mer åldrande officerskår, haröverhuvudtaget inte berörts i propositionen.För de här grupperna på arbetsmarknaden får en tvingande lagreglering avåldern för avgångsskyldighet stora konsekvenser. lämnar man sitt yrke viden med hänsyn till yrket avpassad och i förväg bestämd ålder. Den nyalagstiftningen tvingar fram en ordning där långvarigaanställningsförhållanden i stället måste brytas genom uppsägning. Det i sintur kommer att leda till tvister som ytterst måste avgöras i domstol.Vår ståndpunktSåväl departementspromemorians som regeringens förslag har utsatts förhård kritik från arbetsmarknadens parter. Från många remissinstanser harifrågasatts om en lagstiftning rörande åldern för avgångsskyldighet kankomma i konflikt med internationella åtaganden enligtEuroparådets sociala stadga och konventioner.Regeringen menar uppenbarligen att det skulle stå i bättreöverensstämmelse med dessa internationella förpliktelser om man istället fördepartementspromemorians förslag införde den tvingande bestämmelse somföreslås i propositionen. Att införa en tvingande lagstiftning som skall gällatills vidare i syfte att reglera en fråga med stort samhällsintresse ansesnämligen vara möjligt.Detta är formellt riktigt men i praktiken påverkas ändå de kollektivavtalsom konventionerna skulle skydda. Därför borde regeringen ha hållit fast viddepartementspromemorians förslag. På så sätt hade ingreppet minimerats.Kollektivavtalen påverkas då endast för dem som har en avgångsskyldighetvid . Övriga grupper på arbetsmarknaden berörs inte, och friheten attingå såväl kollektivavtal som enskilda avtal om åldern för avgångsskyldighetbibehålls. Om man ser till syftet bakom det internationellakonventionssystemet menar vi alltså att departementspromemorians förslag äratt föredra.Vi förordar därmed att 32 a § lagen om anställningsskydd ges följandeutformning.Ett avtal som föreskriver skyldighet för en arbetstagare att avgå medålderspension är utan verkan i den delen. I ställetskall gälla en avgångsskyldighet från den dag arbetstagaren fyller 67 år.Läkarvårdsersättning m.m.Enligt gällande lagstiftning får läkarvårdsersättning respektivesjukgymnastikersättning inte lämnas till en läkare eller sjukgymnast somvid vårdtillfället har fyllt om inte medger något annat.Vidare framgår av lagen om allmän försäkring att ersättning för tandvårdlämnas av till vårdgivaren endast om tandvården utförtsav en legitimerad tandläkare eller tandhygienist som inte har fyllt . Ipropositionen föreslås nu att dessa åldersgränser höjs till 67 år.I dag råder stor brist på läkare, tandläkare och annan vårdpersonal vilketgör att tillgängligheten till vård är begränsad. Behovet av vårdpersonal av bl ade nämnda kategorierna kan vidare förutses öka de närmaste åren.Socialutskottet har därför i bet. 2000/01:SoU10 ansett det vara av största viktatt ta till vara den kompetens som finns hos de läkare, tandläkare,tandhygienister och sjukgymnaster som fyllt . anser detotillräckligt att höja åldersgränserna från 65 till utan vill avskaffa demhelt och hållet.Vi delar socialutskottets uppfattning och utgår ifrån att pågrundval av socialutskottets betänkande kommer att begära helt slopadeåldersgränser. I avvaktan på att regeringen återkommer med ett sådant förslagkan vi temporärt godta den i propositionen föreslagna höjningen från 65 till67 år.Stockholm den 5 april 2001Mikael ()()()()()()()()()