mot · GP02Fi291 · 2001-10-05 00:00:00 — Men en viktig förutsättning måste också vara att den enskilda kommunen själv får bära frukten av en framgångsrik politik. Det ger den ett incitament som borde vara självklart, men det ger också en signal att tillväxt belönas var den än förekommer i vårt land. Ett sådant system låter sig väl förenas med ett i grunden väl fungerande statsbidragssystem till de kommuner och landsting som har en otillräcklig skattekraft för att fullgöra sina uppgifter. 7.3 Växande skattebas ger ökat oberoende Kommunalskatten är särskilt för låg- och medelinkomsttagare den tyngsta skatten att bära. Det gäller inte minst för flertalet pensionärer. Det är därför en angelägen statlig uppgift att medverka till att det skapas utrymme för sänkta kommunalskatter, även om de faktiska besluten tas i kommunerna. Såväl en sänkning av kommunalskatterna som en höjning av grundavdragen leder till en rejäl skattesänkning för främst låg- och medelinkomsttagare med minskat bidragsberoende och med positiva effekter för ekonomin som följd. Genom vår inkomstskattereform väljer vi att rejält höja grundavdragen. Den inverkan detta har på kommunernas ekonomi kompenseras de fullt ut för inom ramen för statsbidragssystemet. Utöver grundavdrag gör vi bedömningen att det kan skapas ett betydande utrymme också för lägre skatt genom sänkt utdebitering. Redan den relativt starka ökningen av de kommunala skatteinkomsterna ger ett utrymme för sänkt kommunalskatt i många kommuner. Det är kommunalskatten som gör att svenska låginkomsttagare och barnfamiljer är högst beskattade i hela världen. Möjligheterna att sänka skatten måste utnyttjas eftersom risken i annat fall är stor att utgiftsnivån ökar alltför mycket i kommunsektorn och att produktivitetsutvecklingen helt avstannar. Uppenbarligen inser inte regeringen denna risk då den i sina kalkyler höjer utgiftsnivån i kommunsektorn påtagligt. Innebörden av regeringens kalkyl blir att det utrymme som finns för skattesänkningar förutsätts gå till ökade utgifter, vilket permanentar en hög utgiftsandel och ett alldeles för högt skattetryck i . Kommunsektorn har sin avgörande finansiering i form av skatteinkomster och egna intäkter. Dessa motsvarar av inkomsterna. Det är också denna finansiering som skapar trygghet åt den långsiktiga verksamheten. växer de kommunala inkomsterna enligt regeringens egna prognoser i en förhållandevis snabb takt. Tabell: 7:1 Kommunsektorns egna inkomster ökar, miljarder kronor. 2001 2002 2003 2004 Skatteinkomster 359 378 396 413 Övriga intäkter 46 48 50 51 Summa 405 426 446 464 Källa: /02 De ökade kommunala inkomsterna påverkar självfallet kommunernas behov av statsbidrag. Det gör också en politik som syftar till att minska kostnader för och öka flexibiliteten i kommunerna. Regeringens höjning av statsbidragen skapar ett ökat beroende till de statliga bidragen och har ett alltmer styrande inslag som motverkar syftet att ge kommunerna goda förutsättningar att genom eget ansvarstagande klara sina uppgifter. Det är i stället nu viktigt att skapa ökade möjligheter för kommunerna att inom ramen för det egna självstyret disponera de ekonomiska resurserna på bästa sätt. Huvuddelen av våra förslag till skattesänkningar påverkar direkt den kommunala ekonomin liksom flera andra av våra förslag till förändringar i statsbudgeten. För detta kompenseras kommunerna fullt ut som vi ovan anfört inom ramen för statsbidragssystemet. Enbart som kompensation för våra skatteförslag tillförs kommunsektorn , och . Skattesänkningarna påverkar också den kommunala ekonomin genom att socialbidragskostnaderna kan minska liksom kostnader till följd av arbetslöshet. Den ökade flexibiliteten gör att resurser utnyttjas bättre. Detta minskar behovet av statsbidrag och gör det möjligt att begränsa dem. Staten bör stimulera till kommunala skattesänkningar inte minst för att undvika att kommunerna har en för hög utgiftsnivå när konjunkturen dämpas med de kända framtida problem som då följer. Utrymme för uthålliga kommunala skattesänkningar förutsätter dock att de avregleringar vi föreslår genomförs med önskat resultat. Det har regelmässigt funnits en tendens att underskatta den positiva effekten av avreglering, vilket erfarenheter från andra sektorer visar. I kombination med en utökad upphandlingsverksamhet och konkurrensutsättning är potentialen för lägre utgifter och god kvalitet på tjänsteutbudet mycket god. Därutöver måste den av oss efterlysta koncentrationen till kärnuppgifterna äga rum. Betydelsen av att lönebildningen sker under stort ansvarstagande förtjänar att understrykas. Erfarenheterna visar hur för höga lönelyft för offentliganställda snabbt kan urholka förutsättningarna för den goda samhällsekonomiska utveckling som kommunsektorn är så beroende av. Det bör i sammanhanget även framhållas att den demografiska utvecklingen de närmaste decennierna ställer omfattande krav på den gemensamma finansieringen av en god äldrevård. En annan kärnverksamhet som måste garanteras god kvalitet är skolan. Genom införandet av den nationella skolpengen avser vi att säkerställa förutsättningar för detta. 7.4 Effekter för kommunsektorn av våra förslag Basen för ekonomi är som vi tidigare konstaterat kommunalskatter och egna intäkter. Dessa utgör av kommunernas intäkter. Löneinkomsterna svarar för huvuddelen av skatteunderlaget, även om olika lönerelaterade inkomster, t.ex. sjukpenning, också är beskattningsbara för skatt. När det går bättre för svensk ekonomi, och när fler får nya riktiga jobb, ökar kommunens skatteintäkter utan att skattesatsen behöver höjas. När den ekonomiska tillväxten är god skapas successivt ett utrymme för skattesänkningar. Tas inte detta till vara innebär det en höjd utgiftsnivå, som permanentar ett fortsatt för högt skattetryck för låg- och medelinkomsttagarna. kommer kommunerna med vår politik att få både ökade ekonomiska resurser och ökad politisk handlingsfrihet. Det finns ett mycket tydligt samband mellan skattenivå och sociala kostnader. Detta kan bl.a. åskådliggöras av att om kommunalskatten höjs, förloras av skatteintäktsökningen i ökade kostnader, främst socialbidrag. På motsvarande sätt minskar en kommuns kostnader när skatten sänks. Med de skattesänkningar som vi föreslagit, bland annat i form av höjt grundavdrag och avdrag för barn, kommer behoven av socialbidrag att minska väsentligt. Det är vidare viktigt att det sociala skyddssystem som bl.a. socialbidragen utgör får utformas utifrån de lokala förutsättningarna. Det är inte rimligt att riksnormer skall förhindra att kommunerna får bedöma sådana ärenden utifrån lokal kännedom och erfarenhet. hindras många kommuner från att på ett lokalt anpassat sätt utveckla sin verksamhet på det sociala området. Den statliga regleringspolitiken förefaller grunda sig på den felaktiga föreställningen att kommunerna inte skulle leva upp till sitt sociala ansvar utan statliga rikslikare. Vi vill öka kommunernas förutsättningar att konkurrensutsätta sina verksamheter samt skärpa kraven på den offentliga upphandlingen. I tabell 7:2 redovisas hur ökad offentlig upphandling och konkurrensutsättning och en bättre produktivitetsutveckling med en procent i kombination med minskade sociala kostnader till följd av skattesänkningar skulle förbättra den kommunala ekonomin. Tabell: 7:2 Minskade kostnader för kommunsektorn med moderat politik (miljarder kronor). 2002 2003 2004 Minskade kostnader för socialbidrag av bl.a. lägre skatter 1,0 2,5 4,0 Minskade kostnader för arbetsmarknadsåtgärder 1,0 2,0 Utökad upphandling och konkurrensutsättning 5,0 8,0 Ej genomförande av maxtaxa 0,5 1,0 1,0 Lägre kostnader för kommunsektorn vid snabbare produktivitetstillväxt 1,8 5,5 9,5 Förbättring jämfört med regeringen 3,3 15,0 24,5 De minskade kostnaderna för kommunsektorn som vår politik innebär är betydande. De motsvarar ett väsentligt större belopp än regeringens höjningar av statsbidragen. Det blir genom denna utveckling möjligt att minska de generella statsbidragen med 2,5, 8,0 och jämfört med vad regeringen föreslår. De minskade kostnader för kommunsektorn som blir följden av vår politik uppväger mer än väl denna skillnad mellan oss och regeringen. växer kommunsektorns inkomster även med denna nivå på statsbidragen. Diagram: 7:1 Kommunernas inkomster med moderat politik. Som framgår av diagrammet får kommunerna med moderat politik inte bara lägre kostnader utan också växande inkomster. Det är som synes avsevärda förbättringar och ett större utrymme för prioriteringar som skapas till följd av den moderata politiken. Till den förbättrade ekonomiska situationen för kommunerna genom vår politik tillkommer effekterna av en hög ekonomisk tillväxt med ökade skatteinkomster till följd. Genom en kombination av att den kommunala verksamheten renodlas och effektiviseras och att ekonomin uthålligt utvecklas starkare skapas sålunda successivt utrymme för att sänka den kommunala utdebiteringen som kvaliteten på service säkras. I ett stort antal kommuner skulle, för medborgarna, viktiga kommunala skattesänkningar kunna genomföras på kort sikt med vår politik för kommunsektorn. Ökningen av skatteinkomster skapar som nämnts ett tydligt utrymme att sänka skatten i många kommuner detta år, inte minst i dem som gynnats av dagens utjämningssystem. Dessvärre ger regeringen inga signaler till dessa kommuner att de bör kunna sänka sin skatt. Vår ovan angivna tabell visar åskådligt hur det med en annan politik på riksplanet i förening med moderat politik ute i kommunerna skulle uppstå ett tydligt skattesänkningsutrymme hos kommunerna . 7.5 Ersätt dagens utjämningssystem I en kommittémotion utvecklar vi närmare de effekter som gällande inomkommunala utjämningssystem ger för enskilda kommuner. Utjämningssystemet tar bort alla incitament för kommunerna att själva påverka sin inkomstsituation genom en förhöjd skattekraft. De hårdast drabbade är tillväxtkommuner och aktiva glesbygdskommuner. Tillväxtkommuner får inte behålla frukterna på inkomstsidan av den ökade ekonomiska aktiviteten och skattekraftstillväxten medan de däremot får svara för kostnaderna, både de som lett till tillväxten och de som tillväxten medför. har också tydligt framkommit att kommuner i storstadsområdena som har behov av ökat bostadsbyggande drar sig för att medverka till ett sådant med hänsyn till hur utjämningssystemet fungerar. Glesbygdskommuner minskar nu som regel befolkningsmässigt som skattekraften per invånare stiger när ungdomar och arbetslösa flyttar till orter med jobb. Många av dessa kommuner tar tag i sina problem och kan som resultat bl.a. se ökad förvärvsfrekvens och fler företag. Omstruktureringen medför som regel kostnader, och kommunerna har därutöver ofta överskott på bl.a. lokaler. Den ökade relativa skattekraften får de inte behålla; däremot sjunker skatteintäkterna i takt med det minskande antalet invånare. Stora delar av glesbygden drabbas sålunda rejält av det inomkommunala utjämningssystemet som hämmar aktiva kommuners försök att ge ny kraft åt den egna bygden. När regeringen nu i prop. 2001/02:4 lägger förslag om ett extra bidrag till kommuner med befolkningsminskning är detta ett tecken på att man kanske börjar inse att dagens inomkommunala utjämningssystem inte fungerar och bl.a. straffar glesbygdskommuner som ökar sin skattekraft per invånare men inte får behålla denna ökning. skall bidraget enligt statsrådsuttalande tydligen förenas med krav på att kommunalskatten inte får sänkas. Tydligare än så kan inte misslyckandet med att nå målet med det inomkommunala utjämningssystemet uttalas. De kommuner som kommer bäst ut ur systemet är passiva stagnationskommuner, som regel befolkningsmässigt stillastående eller med en svag minskning. Oavsett hur deras egen skattekraft utvecklas får de i stort samma ökning som alla andra, d.v.s. rikssnittet. kan deras kostnadssida påverkas positivt av att så lite händer. Demografiska åldersförändringar kompenseras raskt i kostnadsutjämningen medan förändringar i antalet invånare slår igenom med viss fördröjning. Stiger arbetslösheten där staten står för kostnaderna så ökar kompensationen i kostnadsutjämningen. Dock gäller även för dessa kommuner avsaknaden av incitament att höja inkomstsidan genom förhöjd egen skattekraft, vilket i sin tur gör passiviteten lönsam så länge dagens system består. Förändringstrycket blir mycket litet på den typen av kommuner och risken är uppenbar att utjämningssystemet medverkar härtill. Det utjämningssystem som finns har sålunda direkt skadliga effekter för samhällsekonomin. Kommuner med hög förvärvsfrekvens straffas. Kommuner där nya jobb skapas straffas. Kommuner som kommer in i en negativ utvecklingsspiral får inte högre intäkter, även om kommunen anstränger sig för att vända denna utveckling. dömde revisorer i en rapport ut den s.k. kommunakuten och föreslog andra sätt att arbeta gentemot kommuner med problem. Den genomgång som görs i revisorernas rapport är ytterligare en exemplifiering av hur det inomkommunala utjämningssystemet i kombination med ett osunt bidragsgivande till vissa utvalda kommuner undergräver kommunledningars eget ansvarstagande för sin kommuns situation. Fortgår denna process blir det förödande för den kommunala ekonomin och självstyrelsen. Vi föreslår att det inomkommunala utjämningssystemet, som också är oförenligt med grundlagens lydelse, ersätts med ett statligt utjämningssystem som tydligt belönar tillväxt och kostnadseffektivitet som det ger goda förutsättningar för alla kommuner med otillräcklig skattekraft att fullgöra sina uppgifter. 8 Den moderata budgetpolitiken 8.1 Övergripande mål Det är genom budgetpolitiken som vår reformagenda omsätts till konkreta förslag. Beredskapen att möta en sämre ekonomisk utveckling än den regeringen lägger till grund för sin utgiftspolitik måste vara god. Vi vill möta lågkonjunkturen med snabba och konkreta åtgärder som ger ökad tillväxtkraft. skall de offentliga finanserna hållas under kontroll. Vi motsätter oss därför de utgiftsökningar som regeringskoalitionen föreslår och som riskerar att leda till spräckta utgiftstak. Tillsammans med vikande skatteinkomster och konjunkturmässigt ökade utgifter riskerar detta att leda in i växande problem för de offentliga finanserna. Utgiftstaken skall inte överträdas. I stället skall den offentliga utgiftskvoten pressas ner mot det genomsnitt som råder i rikare länder än . Det gör vi genom att sätta de offentliga utgiftstaken och utgiftsramarna lägre än regeringen. Genom en snabbare amortering på den offentliga bruttoskulden når vi ner till . På detta viset skapar vi en större stabilitet i de offentliga finanserna som utrymmet för enskilda människors valfrihet och företagsamhet ökar. Genom den sammansättning av de offentliga finanserna som vi föreslår blir det möjligt att på en gång genomföra sänkta skatter med tyngdpunkt på låg- och medelinkomsttagare samt satsningar på tillväxt, forskning och företagande som ger ökad tillväxtkraft. Vi vill att staten och det offentliga skall stå starka i sina grundläggande utgifter men begränsade för att inte styra människors vardag och liv. Vi ökar statens utgifter för konsumtion genom ökade insatser för trygghet på gator och torg, en omfattande satsning på vägar och järnvägar, forskning och utbildning. omvandlar vi resurser som går via de stora offentliga strukturerna som socialförsäkringsystemen, till pengar som följer den enskilde och som går direkt till välfärdens verksamheter. Den svenska skolan och sjukvården får ökade resurser direkt in i verksamheten. Vi minskar företagsstöd, parti- och presstöd samt stödet till fackföreningar men ökar det till änkor, handikappade och de sämst ställda pensionärerna. Vi minskar utgiftsbehov genom en offensiv för minskad ohälsa och sjukfrånvaro samt färre förtidspensioneringar samt genom lägre skatter som minskar bidragsbehov. Vi återställer förtroendet för de gemensamma åtagandena som vi stärker den enskildes makt över välfärden. Med en sådan inriktning av budgetpolitiken ökar vi förutsättningarna för tillväxt och ökat välstånd. Regeringen räknar trots en vikande ekonomisk konjunktur i sina prognoser med en uppgång i tillväxten från för år och en minskande arbetslöshet. Även om man enbart ser till utvecklingen före går det inte att finna fog för dessa förhoppningar i vare sig ekonomi eller i den internationella ekonomin. Även om det råder osäkerhet om omfattningen av de ekonomiska konsekvenserna av terrordåden är det uppenbart att konjunkturuppgången skjuts framåt i tiden. Vi har samma överskott som regeringen. Med en lägre tillväxt än vad regeringen har räknat med och PPM-delen exkluderad motsvarar detta ett överskott på . Detta ger tillräcklig stabilitet med tanke på vårt mål om balans över konjunkturcykeln samt behovet av att amortera ned den offentliga bruttoskulden till . Överskottet blir då . Vi finner att detta ger en tillfredsställande stabilitet inför den nedgång som sker. Genom en förändrad inriktning av de offentliga finansernas sammansättning har vi kunnat sänka utgiftstaken som vi skapat ett utrymme för ökade satsningar på det offentligas huvuduppgifter och de grupper som har störst behov av stöd. De sänkta offentliga utgifterna har skapat ett utrymme för viktiga skattesänkningar som minskar utgifts- och bidragsbehov. 8.2 Inriktningen av budgetpolitiken Vår budgetpolitik syftar till att människor genom lägre skatter skall få ett ökat inflytande över sina egna liv med minskade bidragsbehov som följd. Detta uppnår vi genom utgiftstak som leder till lägre offentlig utgiftskvot och ökat utrymme för privat sektor att växa. Vår inriktning av budgetpolitiken syftar mer till att slå vakt om den enskildes välfärd än de offentliga välfärdssystemens omfattning. Vi prioriterar de utgifter som bidrar till ökad ekonomisk tillväxt eftersom det handlar om grundläggande offentliga uppgifter. De statliga utgifternas sammansättning förändras kraftigt i detta syfte. Genom våra utgiftstak lägger vi en stabil grund för att gradvis pressa ner de offentliga utgifternas andel av samhällsekonomin. Därmed uppnås inte bara minskad konjunkturkänslighet och stabilare offentliga finanser utan också ett större utrymme för enskilt företagande och människors fria val. blir ett mer dynamiskt samhälle och mer rustat att möta de krav ökad internationalisering ställer. Vår inriktning på finanspolitiken bygger på att de offentliga finanserna skall vara i balans över konjunkturcykeln. skall ha ökat privat sparande, inte ett ökat offentligt. I bedömningen av det offentliga finansiella sparandet bör PPM-sparandet inte ingå. Med en sådan bedömning är de offentliga finansernas överskott väsentligt mindre än vad regeringen redovisar. Vår strävan är att pressa ned den offentliga bruttoskulden till . De privatiseringar vi genomför bidrar till att vi uppnår detta mål . Inriktningen av vår skattepolitik syftar till att möta den utmaning som allt rörligare skattebaser innebär. Vi väljer hellre säkra stabila skatteinkomster genom starka skattebaser än genom höga skattesatser. Skattepolitiken utformas så att den ger människor makt över sin egen situation och premierar arbete, sparande, utbildning och ansvarstagande. Genom att den minskar bidragsberoendet och ökar förutsättningarna för arbete och företagande minskar trycket på de offentliga utgifterna. Rejäla skattesänkningar på arbetsinkomster för alla med inriktning på låg- och medelinkomsttagare gör det möjligt att försörja sig på sina egna arbetsinkomster. Det minskar behovet av bidrag, vilket bland annat har effekter på den kommunala ekonomins sociala utgifter. Våra skattesänkningar motsvaras till sin huvuddel av minskade offentliga utgifter och har i övrigt en utbudsstimulerande inriktning. De minskade offentliga utgifterna härrör till en stor del från utgiftsminskningar som inte berör det enskilda hushållets ekonomi. Så innebär till exempel en politik som bryter den snabbt växande sjukfrånvaron inte en belastning på hushållsekonomin utan tvärtom både en bättre ekonomi för den enskilde och en bättre social situation. I vårt budgetförslag tillför vi väsentligt ökade resurser för att med en mångfald av medel minska ohälsa och sjukfrånvaro. Den nuvarande utvecklingen av sjukfrånvaron och förtidspensioner är oacceptabel av både sociala och ekonomiska skäl. Våra privatiseringar innebär liksom skattepolitikens inriktning ett ökat sparande i svenska hushåll. De bidrar till en ökad vitalitet och bättre tillväxtmöjligheter för de enskilda företagen. Genom att privatisera väsentligt mer än regeringen kan vi, som vi redovisat i tidigare sammanhang, genomföra väsentligt större amorteringar på statsskulden än regeringen. kan vi avsätta stora belopp för investeringar i vägar och järnvägar. utöver regeringens anslag avsätts inom våra utgiftsramar de kommande tre åren. avsätter vi också i engångsbelopp en summa av för att etablera ytterligare två självständiga universitet eller högskolor. Sjukvård och omsorg skall prioriteras inom ramen för de omfattande resurser som finns i kommuner och landsting. Sjukvårdens förutsättningar stärks genom att vi vidhåller de så kallade Dagmarpengarna samt vid införandet av en nationell vårdgaranti tillför även landstingen samt ger ytterligare direkt till sjukvården med syfte att förbereda övergången till en allmän hälsoförsäkring. Genom införandet av en nationell skolpeng kommer att gå direkt till de enskilda skolorna, oavsett om de är kommunala eller ej. Resurserna kommer att nå ända fram till de klassrum där elever och lärare arbetar. Vi ökar också anslagen till polis, rättsväsen och försvar så att människor överallt i landet skall kunna känna sig trygga. Vi föreslår utgiftsökningar som har en tydlig inriktning på strategiska tillväxtområden som vi slår vakt om de grupper som inte har något annat än stat och kommun att lita till och som behöver stödet mer än andra. De medborgare som av olika skäl är beroende av offentligt stöd för att klara sin vardag måste alltid kunna räkna med att stödet fungerar. Vårt budgetalternativ tar hänsyn till detta. Därför föreslår vi bland annat ökat stöd till handikappade, bättre stöd till pensionärer samt ett återställande av änkepensionerna. Våra besparingar syftar till att göra den offentliga ekonomin mindre sårbar för konjunkturella svängningar, att minska trycket på löneökningar och till att fler människor skall få arbete på den ordinarie arbetsmarknaden. För att skapa goda betingelser för hög tillväxt och en expansion av antalet arbetstillfällen i den privata sektorn föreslås förändringar och avregleringar av arbetsmarknaden, vilka ger bättre förutsättningar för en fungerande lönebildning. 8.3 Konjunktur och budgetpolitik Den osäkra konjunkturen gör det angeläget med en stram utgiftshantering. I högkonjunktur är belastningen på de offentliga utgiftssystemen väsentligt mindre än i lågkonjunktur som skatteinkomsterna är större. Inkomsterna kommer därtill med viss eftersläpning. Det är därför farligt att nu som regeringen använda högkonjunkturens skatteinkomster som motiv för att besluta om högre varaktiga utgifter för med lägre tillväxt. De offentliga finanserna i är mycket konjunkturkänsliga. Dagens överskott är resterna med högre tillväxt. Spegelbilden är underskott i lågkonjunkturer. Beroendet måste minska. Genom att parallellt sänka skatter och transfereringar uppnås detta. Människors möjlighet att ta ansvar för sina egna liv ökar som statens finanser blir mer stabila. I stället för att öka utgifterna skall de ekonomiska förutsättningarna användas för att sänka skatter som gör bättre rustat att stå starkt i lågkonjunkturens påfrestningar i en växande och internationell konkurrens. 8.4 Prioritering av det offentligas uppgifter Sammansättningen av de offentliga utgifterna skall utformas så att de prioriterar offentliga kärnuppgifter, ger ett starkt stöd till dem som allra mest behöver det offentligas stöd samt bidrar till ökad ekonomisk tillväxt. Det är den enskilde människans välfärd som skall tryggas, inte de offentliga systemen som sådana.