mot · GP02Fi228 · 2001-10-05 00:00:00 — har unga LO-kvinnor i större utsträckning än andra otrygghet i anställning, med högre andel vikariats- och behovsanställningar, något som får långtgående konsekvenser då det bland annat finns ett klarlagt samband mellan otrygghet i anställning och låga födelsetal. Erfarenheterna visar alltså att det är kvinnorna som i stor utsträckning står för flexibiliteten när det gäller anställningsvillkor. Ett annat sätt att öka flexibiliteten är att frångå turordningsreglerna. behandlade ett sådant förslag som passar som hand i handske med en förberedelse för ett EMU-medlemskap. Regeln först in sist ut ska inte längre gälla i små företag, och med ett medlemskap i valutaunionen kan det på goda grunder antas att arbetsgivarna i större utsträckning kommer att behöva utnyttja denna rätt att fritt välja vem som ska få gå och vem som ska få vara kvar. fanns denna möjlighet att göra undantag i turordningen, och en undersökning som HTF genomfört visar att det nästintill uteslutande är kvinnor som drabbas av detta. Kombinationen flexibilitet, krav på heltidsarbete och låg frånvaro innebar att kvinnor, med ansvaret för det obetalda arbetet, systematiskt gavs sämre förutsättningar för att få behålla ett arbete. 13 Buffert på arbetsmarknaden Ökade krav på flexibilitet på arbetsmarknaden måste därför analyseras ur ett könsperspektiv i ljuset av rådande könsmaktsordning. Risken är överhängande att vi får en situation där kvinnorna blir de som ska fungera som buffert på den flexibla arbetsmarknaden. En annan dimension på flexibilitet är geografisk rörlighet där arbetskraften flyttar från områden med låg produktivitet till områden med högre produktivitet. I en bilaga till konstateras att kraven på rörlighet inom landet, framför allt mellan norra och , sannolikt kommer att vara högre inom EMU än utanför. Men även kraven på rörlighet mellan länder kan antas öka. Ofrivillig rörlighet för med sig omfattande sociala kostnader för individer och familjer. Det torde dessutom utgöra undantaget att det i ett parförhållande är möjligt att låta både kvinnans och mannens behov vara styrande. Det föreligger en tydlig konflikt mellan å ena sidan det övergripande jämställdhetsmålet, att kvinnor och män ska dela ansvaret för hem och barn samt ha lika villkor och förutsättningar när det gäller arbete och arbetsvillkor, och å andra sidan ett mål om alla också ska vara geografiskt rörliga på arbetsmarknaden. har vi stor kunskap om kvinnors och mäns liv och arbete. Utifrån denna kunskap måste frågor ställas om vem som förväntas åsidosätta sina behov om kraven på rörlighet ökar, och vems behov av tillgång till en bra arbetsmarknad som kommer att tillgodoses. Kvinnans eller mannens? Avslutningsvis föreskriver de nationella jämställdhetsmålen samma möjligheter för kvinnor och män till ekonomiskt oberoende samt lika villkor och förutsättningar för kvinnor och män i fråga om företagande, arbete, arbetsvillkor och utvecklingsmöjligheter i arbetet. Sammanfattningsvis så innebär ett svenskt EMU-medlemskap sannolikt ökade krav på förändringar i offentlig verksamhet, i socialförsäkringssystemen och på arbetsmarknaden. Områden som alla är centrala i arbetet för att nå ett jämställt samhälle och som sammantaget utgör grunden för vår välfärd. Med anledning av det här anförda bör regeringen tillsätta en utredning som belyser konsekvenserna av ett svenskt EMU-medlemskap ur ett könsperspektiv. 14 Viktiga och mindre viktiga argument Ett svenskt medlemskap i kommer sannolikt att innebära en mer genomgripande förändring och påverkan på samhället än vad EU-medlemskapet har inneburit. Alla konsekvenser går inte att förutse. Men det är uppenbart, som vi har försökt visa i denna motionen, att konsekvenserna blir omfattande på många områden. Det är om detta som debatten inför folkomröstningen bör handla. Men vi förstår att många EMU-förespråkare inte så gärna vill diskutera detta, utan i stället fokusera på i sammanhanget betydligt mindre viktiga argument, som exempelvis att kronan har försvagats mot euron . Därför kan det vara på plats att säga något om detta. I motionen En solidarisk världsordning alternativet till EMU, från allmänna motionstiden , skrev vi följande: Ser man på den historiska utvecklingen är det svårt att se några tydliga samband mellan en valutas storlek och förekomsten av valutafluktuationer. Exempelvis har dollarn varierat häftigt i värde , delvis för att den utsatts för spekulativa uppköp och försäljningar. Euron har fluktuerat betydligt mer än kronan gentemot världens övriga valutor. Hur det kommer att se ut i ett längre tidsperspektiv vet naturligtvis ingen men en rimlig bedömning är att kronan och euron kommer att fluktuera ungefär lika mycket. Vi har ingen annan uppfattning . Efter det att motionen skrevs fortsatte euron sin kräftgång. presenterade en undersökning som visade eurons utveckling mot världens valutor från EMU-starten till och med . Den visade att euron tappat i värde mot 121 valutor, vilket är en mycket stor majoritet av världens valutor. Euron har under nästan hela sin existens varit försvagad, under långa perioder kraftigt försvagad, mot kronan. Det är bara under den allra som euron har varit starkare än ingångsvärdet mellan de båda valutorna. Under den långa tid som euron varit försvagad har vi aldrig använt det som ett argument mot ett svenskt EMU-medlemskap, därför att det inte är något viktigt argument. Seriösa bedömare anser också att kronans försvagning är tillfällig, de ekonomiska fundamenten talar för att kronan kommer att stärkas avsevärt igen. Men som sagt, valutors värde rör sig uppåt och nedåt, och det är svårt att i detta avseende se någon skillnad mellan stora och små valutor. Att valutafluktuationer uppfattas som något väldigt problematiskt är ofta utgångspunkten när man argumenterar för EMU. Men det är en tveksam uppfattning. Vid en samlad bedömning hade den svenska svårt att finna belägg för att växelkursförändringar skulle ha några negativa effekter för utrikeshandel, räntor och investeringar. Vi anser också att det är missvisande att använda begreppen starka och svaga valutor på det sätt som ofta görs. I den förra motionen skrev vi: Språkets makt över tanken är ofta stor. Ett exempel är den utbredda fixeringen både från politiker och medier på starka och svaga valutor. Det är ingen tvekan om vad som framställs och uppfattas som bra respektive dåligt. Men det är oegentligt att tala om starka och svaga valutor i en värderande betydelse. Vad man i stället borde tala om är valutor som är mer eller mindre bra anpassade till de reala behoven i ekonomin utifrån kraven på sysselsättning, låg inflation, exportindustrins förutsättningar etc. Enligt den allmänt vedertagna definitionen var kronan stark när den var knuten till ecun då arbetslösheten ökade markant, tiotusentals företag slogs ut och statsfinanserna ruinerades. () () () () () () () () () ()