mot · GP02Sf400 · 2001-10-05 00:00:00 — Till den förenklade deklarationen kopplas ett enkelt och tydligt system för inbetalning av moms, sociala avgifter och preliminärskatt, så att enkelhet präglar hela relationen till skattemyndigheten. På så vis kan även bokföringen förenklas. F-skattsedel åt alla. En blivande enmansföretagare riskerar att uppfylla nästan samtliga kriterier för ett avslag på en ansökan om F-skattsedel. Vi menar att den enskilde själv bör få avgöra om han/hon är anställd eller uppdragsgivare. Alla som vill ska kunna få en F-skattsedel. En blivande entreprenör ska inte behöva ägna dagar och veckor åt att söka orientera sig i blankett- och skattedjungeln. Starta eget-paket ska finnas tillgängliga på alla skattekontor. Mikrokrediter i stället för starta eget-bidrag. För att skapa nya arbetstillfällen bör vi skapa s.k. mikrokrediter, enkla, lättbegripliga och lätt kontrollerbara former av lån och garantier. Dessa krediter bör öronmärkas till arbetslösa grupper och individer som ordentligt förberett sitt inträde på arbetsmarknaden. Sådana finansieringsmodeller saknas . Ge makt åt människorna Vi liberaler förespråkar ett arbetssätt som direkt inspireras av underifrån kommande initiativ och handlingar. Arbetsförmedling och socialbyrå kan fungera som kontaktbyggare och förtroendeskapande partners för både arbetssökande och arbetsgivare, men inte som myndigheter som fastlägger lösningar för långtidsarbetslösa individer och grupper. behöver en ny kurs i integrationspolitiken. En ny kurs med frigörelse av den enskildes initiativ och respekt för de nya små och fristående grupperna måste till. Vi måste i större utsträckning söka inspiration och stöd hos invandrarbefolkningen, öppna dialogen med landets nya invånare och lyssna på deras förslag. En politik där spelrummet för individens och den nya gruppens initiativ och handling måste bli betydligt större än i dagens reglerade och överorganiserade samhälle. För oss liberaler handlar integration om att människor måste få makt över sin egen tillvaro, om jobb och egen försörjning och om utbildning som väg till ökad makt och innanförskap. Målsättningen från liberalt håll gällande integrationspolitiken är att var och en ska ta makten över sitt liv och själv kunna forma sin framtid i samverkan med andra människor. Den viktigaste kraften kommer alltid från människorna själva. Detta mål kan enbart nås om dialogen mellan människor med olika etnisk bakgrund blir intensiv, kontinuerlig och förs på jämlika villkor. Politiska partier och organisationer, religiösa och humanitära sammanslutningar, etniska, kulturella och andra typer av grupperingar med andra målsättningar måste ges ökat inflytande för att tillsammans åstadkomma konkreta förbättringar för en ökad dialog. är det kanske än mer viktigt att alla berörda aktörer i samhället som arbetar för integration integreras i en ömsesidig dialog. Specialiserade arbetsförmedlingar och självständiga grupper. Specialisering av arbetsförmedlingar och flera privata förmedlingar kan hjälpa olika grupper av arbetssökande med speciella behov. Konkurrerande arbetsförmedlingar ökar de arbetssökandes och arbetsgivarens valmöjligheter och skapar nya vägar för de arbetslösa in i arbetslivet. Arbetsförmedlingar som specialiserar sig på invandrare kan bidra till effektivare stöd till de sökande än vad fallet är . Utvecklingen av självständiga aktivitetscentra för utländska arbetslösa startade och drivna av de berörda behövs. Om aktivitetscentra tillåts utveckla långa och kontinuerliga program har dessa centra realistiska chanser att sätta i gång rehabilteringsprogram som med tiden kan förvandlas till riktiga jobb. Den svenska integrationspolitiken har under präglats av ambitionen att ta hand om . Så länge som denna ambition fortsätter att existera, kan vi inte tala om en verklig integration. Ingenting kommer att förändras om inte minoriteternas grupper och individer får praktiska möjligheter att själva agera, ta initiativ, förverkliga sina egna drömmar och planer och verka för att tillfredsställa egna behov. Integration kan inte nås så länge som de människor som förväntas integrera sig i samhället, de som ibland kallas de nya svenskarna ibland utomlandsfödda, ibland invandrare inte får tala och agera för sig själva. Vi liberaler tror inte att en verklig förnyelse i samhället och arbetslivet kan åstadkommas genom centrala beslut. Centrala beslut, uppifrån kommenderade problemlösningar och arbetsmodeller författade vid byråkraternas skrivbord leder inte till resultat i vardagen. Vi förespråkar istället lösningar som direkt inspireras av underifrån kommande initiativ och handlingar. Det är bara de berörda människorna själva som i handling kan finna svar på integrationens svårtolkade frågor. , DO:s, verksamhet Bland de människor som lever i utanförskap finns många med en annan etnisk bakgrund. Integrationspolitiken syftar till att bryta de strukturer som hindrar människor av alla kategorier att delta på arbetsmarknaden och ha makten över sitt liv. Men parallellt med dessa system som måste förändras drabbas människor med annan etnisk bakgrund av en diskriminering. Det innebär att de behandlas annorlunda bara för att de tillhör en viss etnisk grupp, har en speciell tro eller på annat sätt avviker från majoritetsnormer. I dessa fall är det angeläget att den enskilde kan få upprättelse. Den nuvarande lagstiftningen mot etnisk diskriminering i arbetslivet infördes och förbättrades 1999 med stöd från . Den nya lagen är ett stort steg framåt mot en effektivare och mer rättssäker lagstiftning mot diskriminering. Ändå har tillämpningen av den nya lagen inte åstadkommit dramatiska förändringar i arbetslivets strukturer. En ny situation har uppstått : antalet anmälningar och klagomål som hamnar på DO:s och fackföreningarnas bord har växt lavinartat. Lagen börjar bli känd och de diskriminerade börjar kräva sin rätt, vilket återspeglas också i antalet avslutade förlikningar som träffas. Men DO är , trots förstärkningar, en liten myndighet och riskerar att bli förlamad av den ström av anmälningar som kommer in. Lösningen på denna fråga ligger antagligen i utveckling av ett nätverk av organisationer som på gräsrotsnivå arbetar för att försvara invandrarnas och de arbetslösas mänskliga rättigheter. Också i detta sammanhang är det viktigt att en plattform skapas för engagerade och kompetenta arbetsgrupper från invandrarbefolkningen. Om utlänningar bosatta i landet har praktiska möjligheter att organisera sig och försvara egna intressen, om de har tillgång till ekonomiska resurser och regelverk som bildar en realistisk plattform för konsekvent och kontinuerlig aktivitet, då erövrar grupper tidigare utsatta för diskriminering, trakasserier eller hot makt över sina liv. Arbetsgrupper och organisationer skapade i diskriminerade sektorer av samhället hos traditionella minoriteter som samer, romer och invandrare kan lätt bli aktiva förtrupper i bekämpningen av diskriminering. När det gäller stöd för lokalt arbete, stöd till brottsoffer, rådgivning och stöd till kommuner och lokalt brottsförebyggande arbete är dialogen med minoriteterna oerhört värdefull. Att systematiskt köpa kunskapstjänster på antidiskrimineringens område direkt från de berörda gruppernas experter och konsulter är ett säkert sätt att i praktiken omöjliggöra diskrimineringens fortlevande. Relationen mellan de diskriminerade och AMS I regeringens nationella handlingsplan mot diskriminering (2000/01:59) gav regeringen ett särskilt uppdrag om bland annat utbildningssatsningar riktade mot arbetsförmedlare och annan personal inom AMV rörande mekanismerna bakom diskriminering och de gällande reglerna på området. Syftet med handlingsplanen är att motverka diskriminering i arbetslivet i stort. Vi liberaler påpekade att uppdragets beskrivning är otillfredsställande. Flera rapporter och undersökningar (revisorer, , SNS) har beskrivit den känsla av frustration, missnöje och ibland intensiv misstänksamhet som har spritt sig bland människor när det gäller kontakterna med en rad olika myndigheter. Likaså har Statskontoret i en rapport bevisat att de 100 miljoner som AMS har fått för att underlätta invandrarnas inträde i arbetslivet genom att till exempel knyta svenskundervisningen till praktik i arbetslivet inte har utnyttjas så som det var planerat och att användningen av detta belopp inte tydligt har redovisats. I den nuvarande budgetpropositionen reserveras på nytt 100 miljoner 20012003 för ett brett program för att öka sysselsättningen bland invandrare. Av dessa 100 miljoner går 70 miljoner till AMS för att finansiera köp av kompletterande utbildning inom bristyrken inom utgiftsområde 13 Arbetsmarknadspolitik. Enligt vår uppfattning är det tveksamt om denna myndighet är lämplig för att genomföra sådana uppdrag. Bristyrken som i första hand bör uppmärksammas ligger inom vård och skola, och där har AMS visat klena resultat. Det som behövs är ett systematiskt arbete med olika experimentella modeller som kan ge upphov till kompletterande utbildningar på högskolor och universitet. Just här skulle det finnas utrymme för en utveckling av de försök som tidigare gjorts i samband med satsningar från . Bryt segregationen för invandrarkvinnor En stor del av kvinnorörelsens mest ivriga förespråkare har glömt bort de mest utsatta kvinnorna, nämligen invandrarkvinnorna. En förutsättning för att överhuvudtaget bli en del av samhället är att man behärskar språket. Många invandrarkvinnor lever ett mer isolerat liv jämfört med svenska medsystrar och har svårt att komma in på arbetsmarknaden såväl som i andra samhälleliga gemenskaper då de inte behärskar det svenska språket. Utan svenskkunskaper blir kvinnan ofta helt utlämnad åt sin man eller andra släktingar en förutsättning för att kvinnor ska kunna delta i svenskundervisning på sfi (svenska för invandrare) är att det finns barntillsyn. Fler och fler barn erbjuds nu plats på språkskolor; denna verksamhet kan kombineras med mammagrupper. Erfarenheter från sådan verksamhet har visat mycket goda resultat. Ett viktigt krav som vi anför är att det måste finnas information på kvinnornas hemspråk på exempelvis sfi, om vilka hjälpmedel det finns för de kvinnor som blivit utsatta för våld. Barnavårdscentralen, BVC, och Mödravårdscentralen, MVC, är andra viktiga kanaler som än mer kan och måste användas för att bryta isolering. Många kvinnor är hemma med sina barn. Att uppmuntra dessa kvinnor att delta i aktiviteter i närheten av sina barn skulle leda till att fler kvinnor fick lära sig svenska språket och därmed vara ett steg på vägen i att bryta deras isolering. Röda korset har ordnat gruppmöten i invandrartäta områden där syftet har varit att svenska och utländska kvinnor ska få träffas och utbyta erfarenheter. har i vissa av dessa grupper haft personal på plats för att ordna barnpassning, så att kvinnor verkligen kan koncentrera sig på varandra. Ökad dialog måste prägla integrationspolitiken Politiker och debattörer diskuterar ofta svåra problem relaterade till kvinnors situation i isolerade invandrargrupper: könsstympning av flickor, systematiskt våld mot unga kvinnor, hög dödlighet bland spädbarn med alldeles för låg vikt inom exempelvis den somaliska gruppen. Få verkar förstå att sådana svåra frågor har sitt ursprung i bristfällig eller obefintlig kommunikation med resten av samhället, i bitterhet hos lågutbildade människor som söker sin identitet i destruktiva traditioner. Problemen kan aldrig finna en lösning så länge som de inblandade själva inte blir ansvarsfulla och respekterade aktörer i samspelet med övriga aktörer i samhället. För att åstadkomma en verklig förbättring måste en kedja av radikala förändringar på flera politiska fält skapas. Självklart måste då ekonomiska resurser avsättas till invandrarorganisationer och företag. Könsstympning av kvinnor är en mycket brutal form av övergrepp. Könsstympning utförs ofta som en initiationsrit för unga flickor. På grund av frågans känslighet finns det inga exakta uppgifter att tillgå. För att kunna fastställa strategier bör EU ge stöd till dokumentering och jämförande forskning. Med hänsyn till behovet att hjälpa till med rehabilitering för de många stympade kvinnor som lever i något av länder är det mycket angeläget att sjukvårdspersonal, såsom barnmorskor, läkare, socialsekreterare och lärare ges ökad kunskap om frågan. roll främsta roll bör, enligt vår uppfattning, vara att agera medlare och förmedlare av kunskap och kontakter i integrationsarbetet. Planer och program ska utformas och genomföras av målgrupperna själva. Verket bör stimulera och stödja denna verksamhet och skapa allt flera mötesplatser för att stimulera nerifrån kommande initiativ. För att kunna spela denna roll behöver verket en helt annan ekonomi än det har . Hela beloppet som kan dela ut till landets alla invandrarorganisationer ligger på en låg nivå, ca 20 miljoner. När hundratals miljoner redan har kastats in i den offentliga ta-hand-om- politiken via Storstadssatsningen och när miljarder går till en enorm apparat, d.v.s. AMS, som inte har kommit med tillfredsställande svar på den plågsamma frågan om invandrarnas kroniska arbetslöshet, då är de 20 miljonerna som delas ut till invandrarnas egna aktioner snarare bevis på diskriminering än medel för att bekämpa diskrimineringen. Stödet från EU:s sociala fonder Enbart av de projekt som genomfördes med stöd från Europeiska socialfonden mål 3 och Employment var initierade och styrda av invandrargrupper, fast dessa projekt, enligt de ursprungliga EU-dokumenten, var avsedda att skapa nya möjligheter för s.k. utsatta grupper och bland dem just arbetslösa invandrare. blev situationen för fristående arbetsgrupper från invandrarbefolkningen ännu svårare. Arbetsmarknadspolitiken omstrukturerades så att inga deltagare kunde rekryteras från arbetsförmedlingarna, och nya EU-projekt kunde inte sättas i gång eftersom arbetet med styrande svenska dokument var ständigt försenat. kan betraktas som ett förlorat år för integrationsarbetet. När nya initiativ äntligen blev möjliga 2001, visade det sig att en rad arbetsförmedlingar vägrade samarbeta med invandrarnas organisationer: nu skulle själva förmedlingarna göra allt arbete med till exempel aktivitetsgarantin. En märklig situation uppstår på detta vis: å ena sidan har förpliktigat sig att följa angående arbetet med europeiska socialfonder, å andra sidan vägrar en del av myndigheter inom AMS-systemet att samarbeta med aktörer som representerar målgruppen arbetslösa invandrare och som vill agera för att själva skapa sig makt över sina liv när de finner inträde i arbetslivet. En av EU:s ledande principer Empowerment sätts ur spel: alltså principen om egen makt hos dem som upplever sig själva som maktlösa. De nya svenska bestämmelserna som reglerar arbetet med EU-stödet inom det nybildade bör också ses över. I , där många svåra problem finns, behöver de diskriminerade gruppernas delaktighet i samhällslivet kraftigt uppmuntras, men de får bara inom det s.k. Insatsområde 4. I jämförelse med de stora belopp som går till Storstadssatsningen eller till finansiering av aktivitetsgaranti är denna tilldelning upprörande. Antagligen är denna löjliga summa resultat av en omedveten diskriminering, ett sätt att bara satsa symboliskt på handlingar som inte strängt dirigeras av den offentliga sektorns representanter. Det behövs en decentralisering av politisk och administrativ tanke och handling. Låt människor själva komma med initiativ, och ställ ekonomiska resurser till deras förfogande. Låt nya grupper få del av satsningarna så att de själva kan finna lösningar på sina problem. Ge de arbetslösa svenska och med alla sorters bakgrunder en chans att själva ta itu med sina svårigheter. () () () () () () () ()