mot · GP02MJ521 · 2001-10-05 00:00:00 — menar att kommitténs arbete och möjligheter att presentera en rationell och kostnadseffektiv strategi begränsades av de förutsättningar som gavs i direktiven, främst att det energipolitiska beslut som signerats av , och var en av utgångspunkterna. En sådan tvångströja är oacceptabel för oss som gick emot energibeslutet och anser att ska öppnas igen. Stängningen av en reaktor i har, enligt beräkningar, bidragit till att våra utsläpp av koldioxid ökar med . Sedan stängdes har dess el ersatts av produktion från kolkraftverk som bränner ungefär stenkol . Skulle även den andra reaktorn stängas ökar utsläppen ytterligare i eller i våra grannländer. Sedan (s), (c) och (v) drev igenom stängningen av har de lovat att detta är förenligt med klimatpolitiska åtaganden. Men regeringen har inte presenterat åtgärder som skulle kunna bryta den negativa utvecklingen av utsläpp av växthusgaser. När EU:s medlemsländer fördelade unionens åtagande i Kyoto förhandlade dåvarande miljöminister fram en rätt att öka utsläpp . Det bekräftade kritik om att kärnkraftsavvecklingen övergav mål att utsläppen ska stabiliseras nivå och därefter minska. klarar inte sina åtaganden De scenarier lämnade till pekar på en ökning av koldioxid . är än mer alarmerande i sin prognos och pekar på en ökning på . Således leder regeringens nuvarande politik till att ökar sina utsläpp med , varav ungefär beror på stängningen av . Risken är stor att klimatpolitiken havererar. Att enas om stolta proklamationer om minskningar av mängden koldioxid i luften och procentuella reduktioner av växthusgasemissioner är enkelt. Att omsätta dem i handling är svårare. Det beror inte enbart på energibeslutet. Klimatpolitiken begränsas av att vi försöker formulera nationella lösningar, fast det rationella är åtgärder på kontinental nivå. En annan begränsning är det politiska systemets oförmåga att hantera långsiktiga problem. Vi vet ingenting om potentialen för teknisk utveckling på några decenniers sikt. förslag till klimatstrategi Ge EU makt över klimatpolitiken Kyotoöverenskommelsen var en stor framgång för EU. Utan ett mycket enträget arbete från EU:s sida hade klimatkonventionen från inte kunnat omsättas i ett faktiskt åtagande från i-världens sida att reducera sina utsläpp. Ett viktigt bidrag var att EU förhandlade med som ett block och åtog sig en reduktion för hela unionen på mot att åtog sig en minskning på . På hemmaplan återföll EU dock i nationell huggsexa och fördelade utsläppsreduktionerna mellan medlemsländerna efter förhandlingar. Några är vinnare och andra förlorare. ska minska sina utsläpp , medan får öka . För att riva hindren mot en rationell klimatpolitik måste EU ges makt över klimatpolitiken. Att unionen agerat gemensamt utåt har lett till goda resultat. krävs gemensamt genomförande också inom . En europeisk miniminivå för koldioxidskatten är ett första steg. Trots att samtliga partier säger sig förespråka en sådan är i realiteten en av de värsta bromsklossarna mot en sådan utveckling. Skälet är att socialdemokrater och moderater har bildat en ohelig allians som vägrar låta förändras så att beslut om miljöskatter kan fattas med majoritet. Eftersom enighet krävs kommer det medlemsland som har lägst miljöambition att stoppa en rationell klimatpolitik. har det varit och risken är stor att problemen ökar när nya medlemmar med stor kolproduktion får vetorätt. Det är mycket glädjande att majoritet enats om en ändrad svensk linje i denna avgörande fråga. Det är också angeläget att regeringen snabbt ändrar sin inställning i frågan och börjar driva klimatpolitiken på rätt politisk nivå. En europeisk koldioxidavgift är i sig inte nog för att klara utmaningen med att stoppa växthusgaserna. Inför handel med utsläppsrätter En europeisk koldioxidavgift kommer inte att vara nog för att klara utmaningen. Utsläpp av växthusgaser är i princip en komponent i all handel mellan medlemsländerna. Förebilden för EU bör därför vara EMU-samarbetet. Unionen måste skapa en gemensam valuta för växthusgaser, en ekologisk euro i form av utsläppsrättigheter. Kyotoprotokollet skapar möjligheter för länder att klara sina åtaganden genom att handla med utsläppsrätter. Metoden har använts med stor framgång för att reducera svavelutsläppen i . Att fördela utsläppsrätter via marknaden har stora fördelar jämfört med administrativa regleringar, men också jämfört med skatter och subventioner. Utsläppshandel innebär att det är den som släpper ut växthusgaser som betalar. Därmed får företag och hushåll incitament att påverka den tekniska utvecklingen i rätt riktning. Det blir lönsamt att forska mera om tekniker och innovationer som minskar utsläppen. Det är därför angeläget att ägna kraft åt att införa ett system för handel med utsläppsrätter. Huvudalternativet bör förstås vara att införa ett ekologiskt EMU d.v.s. en europeisk handel med utsläppsrätter beslutad på EU-nivå. Men även om detta tar tid eller visar sig svårt att genomföra bör införa ett eget system för handel med utsläppsrätter . Grön skatteväxling Genom att genomgripande växla skatt på arbete mot skatt på miljöförstöring förenas miljömålen med målen för den ekonomiska politiken. Allt fler europeiska stater går in för grön skatteväxling. har infört skatteväxling liksom tidigare gjort. Lägre skatt på arbete i utbyte mot högre miljö- och energiskatter har också förordats av . Regeringen och dess stödpartier har i årets budgetproposition gjort ett försök att åstadkomma en grön skatteväxling. Försöket är emellertid bara ett första steg. Skattesänkningarna omfattar och miljöskatterna ökar med . anser att skatteväxlingen kan tydliggöras ytterligare genom ett tydligare samband mellan de totala höjningarna av svavel-, kväveoxid-, avfalls-, koldioxid- och energiskatterna och sänkningarna av inkomstskatterna. För att grön skatteväxling ska bli riktigt effektiv måste den genomföras på EU-nivå. Det är då viktigt att beslut om miljöskatter kan fattas med majoritetsbeslut. Målsättningen bör vara ett beslut om miniminivåer för olika miljöskatter. Skatt på avfallsförbränning Avfallsförbränning utgör en av de största globala källorna till dioxinbildning. Det finns all anledning att verka för andra mer hållbara och miljövänligare vägar för avfallshantering än förbränning. För att stimulera till avfallsminimering, materialåtervinning och biologiska behandlingsmetoder bör förbränning av avfall beskattas. föreslår därför en viktbaserad skatt på förbränning på samma nivå som dagens deponiskatt. Dieselskatten föreslår i budgetpropositionen en ytterligare höjning av energiskatten på dieselolja som ett led i skatteväxlingen. De transportföretag som använder dieselolja som drivmedel är självklart negativt inställda till ökat skatteuttag på diesel. Transportnäringen har precis som alla övriga näringsgrenar i vårt land fått känna på internationell konkurrens från våra grannländer. Det har förts fram synpunkter på att svenska åkare inte klarar konkurrensen från seriösa utländska samt oseriösa inhemska och utländska åkare. Till detta ska läggas lägre skatter och avgifter, tummande på regelboken och dumpade priser som ytterligare pressar åkerinäringen. Även om en prisjämförelse med våra viktigaste konkurrentländer visar att dieselpriset inte på något sätt efter en höjning blir alltför avvikande, finns all anledning att ta svensk transportnärings problem på allvar. motsätter sig därför ytterligare höjning av dieselskatten. I stället bör regeringen arbeta inom EU för införandet av en gemensam kilometerskatt på lastbilstrafik, en miljöåtgärd som rimmar väl med strävan efter en enhetlig inre marknad med konkurrens på lika villkor. Dessutom bör den inom EU arbeta för att samtliga länder inom unionen ska premiera användning av diesel enligt miljöklass 1. Miljökvalitetsnormer Införandet av miljökvalitetsnormer innebär ett viktigt steg i arbetet med att lösa de stora miljöproblem som till exempel försurning och kväveläckage innebär. Miljökvalitetsnormer är föreskrifter om kvaliteten inom ett geografiskt område eller för hela landet. Om en miljökvalitetsnorm inte uppfylls ska ett åtgärdsprogram upprättas. I åtgärdsprogrammet ska det uppges vilka åtgärder som ska vidtas för att uppfylla , vilka myndigheter och kommuner som ser till att angivna åtgärder vidtas samt när åtgärderna ska vara genomförda. Då miljökvalitetsnormer ska utgöra den absoluta miniminivån på livsmiljön måste överskridande av normerna medföra vissa rättsverkningar. Det innebär att åtgärdsprogrammen måste vara bindande. Annars blir miljökvalitetsnormer och åtgärdsprogrammen ett meningslöst miljörättsligt styrmedel. Kretsloppet Ett mål med miljöavgifter och grön skatteväxling är att sluta kretsloppen i naturen. Men i grunden är det ännu viktigare att så långt som möjligt genom olika styrmedel försöka minska materialflödet istället för att det i ett kretslopp bara går runt. Genom särskilda avgifter på vissa råvaror och på visst avfall kan detta lättare uppnås. Naturresurser och råvaror används i alla tillverkningsprocesser. De varor och kemikalier som tillförs används för sina olika ändamål och sprids ut i naturen eller blir slutligen avfall som slängs på tippen eller förbränns. Avfall uppkommer också i vart och ett av de tidigare leden. Avfallspolitiken Avfallspolitiken ska främst syfta till att minimera mängden avfall. Det avfall som ändå uppstår ska i första hand återanvändas, i andra hand ska material återvinnas, i tredje hand ska energi utvinnas ur avfallet. Endast om detta inte är möjligt ska avfallet deponeras. Grundprincipen ska vara att avfall ska tas om hand så nära källan som möjligt. Producent- och konsumentansvarets betydelse i avfallshanteringen För att nå målet om avfallsreduktion är det viktigt att producentansvaret utformas så att det uppmuntrar till minskad mängd avfall, till produkter som är lätta att återanvända och till produkter vilkas komponenter lätt kan separeras för att återanvändas. Ett stort problem med nuvarande producentansvar via materialbolag som ansvarar för insamling och tar betalt av tillverkarna i relation till deras marknadsandelar är att det inte ger stimulans för den enskilde tillverkaren att minska den totala mängden förpackningar. Producentansvaret bör därför utvärderas noggrant och vidareutvecklas. Dagens producentansvar kräver kvantitativa och mätbara mål som är tidsbestämda och successivt skärps. Det individuella ansvaret för olika producenter ska, enligt vår mening, så långt som möjligt stimuleras. Ett sätt att åstadkomma detta är att införa kretsloppsförsäkringar för en rad produkter exempelvis bilar, datorer, elektroniska produkter och vitvaror. En kretsloppsförsäkring tecknas av den enskilde producenten med ett försäkringsbolag som tar ansvaret för att produkten återvinns enligt gällande lagar och regleringar. Den premie som försäkringsbolaget kräver för detta kommer att återspegla bland annat hur återvinningsbar bilen är. Varje bil belastas med den verkliga kostnaden för återvinningen. Därmed får också den enskilde producenten incitament att tillverka bilar med hög återvinningsgrad. Konkurrensen mellan försäkringsbolag kommer att leda till lägsta möjliga återvinningskostnader och konkurrensen mellan producenter till en ständig jakt på miljöskadliga komponenter för att pressa kostnader. Om kretsloppssamhället ska bli verklighet är det nödvändigt, som påpekas ovan, att det finns ett individuellt underifrånengagemang. Vi vill därför betona vikten av att allmänhetens positiva inställning till källsortering värnas och att hushållen ges incitament för en fortsatt källsortering. Ett hållbart samhälle kräver att vi alla tar ansvar för vår egen livsstil. Erfarenheter visar att upplysta och medvetna konsumenter successivt kräver fram exempelvis miljövänliga produkter och därmed anpassar sig producenterna till efterfrågan. Under det senaste årtiondet har vi sett flera konkreta exempel på människors genuina engagemang och ansvarstagande för miljön. Sorteringen är viktig dels för att den medvetandegör människor på vad de konsumerar, dels för att återanvändningen och komposteringen ökar. Därför måste opinionsbildning för avfallssortering fortsätta och ekonomiska incitament upprättas och skärpas. För att hushållen, företagen och den kommunala verksamheten ska kunna anpassa sitt beteende måste de praktiska möjligheterna till källsortering finnas. Utöver fasta återvinningscentraler bör ambulerande uppsamlingsmöjligheter finnas för att ge närhet mellan invånarna och avfallssorteringen. Även miljöfarligt avfall bör kunna hämtas med ordinarie sophämtning. Vi har bristande kunskaper om huruvida förpackningsförordningen bidragit till mer miljövänliga produkter eller om förpackningsavfallet vid deponierna minskat. För att enskilda ska motiveras att ställa upp på de extra ansträngningar och acceptera de kostnader som följer av återvinningssystemet krävs i längden synliga miljöresultat. En samhällsekonomisk analys av systemet med producentansvar måste mynna ut i eventuella justeringar i avgifter och regelverk så att kostnader motsvaras av miljövinster. vill också passa på att betona vikten av att med hjälp av olika ekonomiska styrmedel minska den totala volymen material som flödar runt i kretsloppet. Detta kan uppnås genom särskilda avgifter på vissa råvaror och visst avfall samt differentierade taxor med avseende på sorterat respektive osorterat avfall för såväl hushåll som industri. Det är också viktigt att avgiften kopplas till mängden lämnat avfall så uppkomsten av sopor verkligen minskar. För att få tillbaka mer avfall kan det finnas anledning att möta konsumenterna med bättre ekonomiska incitament. Vi menar vidare att det finns anledning att utöka producentansvaret till att omfatta fler produkter, t ex plaster. Det är också angeläget att det finns verkligt fungerande marknader för material som kan återvinnas och återanvändas. Annars finns risk att vi hamnar i en situation där producenter sitter med stora mängder återvinningsbart material som inte återanvänds därför att nya råvaror är billigare. Energipolitiken En rationell energipolitik främjas bäst genom fri energiproduktion. Staten ska uppställa krav beträffande hälsa, säkerhet och miljö och kontrollera att kraven uppfylls samt främja forskning och utveckling. Staten skall inte förbjuda någon specifik teknik för energiproduktion om den uppfyller miljö- och säkerhetskrav. Den politiska styrningen av energiproduktionen måste förändras. Valet av energiproduktion skall inte träffas genom politiska beslut. Konsumentstyrning och marknadsekonomi skall råda inom de ramar miljökraven sätter. Det innebär att alla typer av produktionsanläggningar för energi ska tillåtas, förutsatt att de uppfyller generella krav på hälsa, miljö och säkerhet. Vi säger dock nej till en utbyggnad av de orörda älvarna och storskalig introduktion av fossilgas. Vi anser att växthusgasernas klimatpåverkan är särskilt oroande i det här fallet. Regeringen bör därför tillsätta en miljökonsekvensutredning som bland annat redovisar hur ett ökat beroende av el från till exempel danska kol- och oljebaserade elproduktionsenheter ser ut. Vad det här innebär i siffror är ganska lätt att ta reda på. Som ett exempel kan vi ta hur mycket mera utsläpp av olika ämnen det blev under det mycket kalla måndagsdygnet genom att produktionskapaciteten i inte finns tillgänglig längre, utan måste ersättas med reservkraft i form av oljebränning och import av bland annat kolproducerad el. Nordisk produktionsmix enligt och : Koldioxid CO2 : /kWh = per dag Svaveldioxid SO2: /kWh = per dag Kvävedioxid NOx: /kWh = per dag Denna dag sattes det rekord i elkonsumtion i med 27 000 MWh. har man ett s.k. omställningsprogram som slukar . Till största delen har dessa pengar använts till en avstängning av en reaktor i . köper det statliga in kärnkraftsel och smutsig kolkraft från andra länder för tiotals miljarder. roll är väldigt intressant. Bolaget svarar för av elproduktionen i och är framträdande i långsiktiga utvecklings- och investeringsplaner. Samma köpte in det tidigare östtyska bolaget med en produktionskapacitet på el producerad av tysk brunkol. Folkomröstningen om kärnkraften i genomfördes , dvs. har avsevärda tekniska framsteg gjorts inom många områden, inklusive energiområdet. har man vunnit en ökad insikt om olika energikällors miljöeffekter, till exempel i fråga om utsläppen av koldioxid. Till detta kommer att både väljargrupper och till exempel sammansättning har förändrats sedan folkomröstningen genomfördes. De väljare som har tillkommit , drygt 2 miljoner, har inte fått uttala sig i kärnkraftsfrågan. Kärnkraftstekniken har också varit föremål för en snabb utveckling, inte minst på säkerhetsområdet. I diskussionen inför folkomröstningen fanns det heller inga reservationer för att nya tekniska innovationer kan förändra såväl säkerhets- som miljöaspekter av kärnkraftsanvändningen. Ett beslut grundat tekniska utvecklingsnivå skulle alltså gälla också och , kanske. Det är orimligt att dagens, men också morgondagens, energipolitik ska styras utifrån folkomröstning och de förhållanden som då var kända. Utformningen av energipolitiken måste självfallet påverkas av de nya omständigheter som har tillkommit sedan vi hade folkomröstningen. Till exempel har energifrågornas globala karaktär, inte minst genom växthuseffekten, blivit allt tydligare. Vi liberaler anser att de olika energiprogrammen kan avslutas snabbare än regeringen räknar med. Eftersom vill återstarta beräknas inte fortsatta kostnader för avställningen. Vi avdelar medel för åtgärder som höjer kärnsäkerheten i . () () () () () () () ()