mot · GP02U302 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:U302av m.fl. (c)EU:s framtidsfrågor 1 Sammanfattning Vår vision om ett enat handlar om ett smalare men effektivare EU, som värnar mänskliga rättigheter, främjar rörlighet och utbyte, men som också slår vakt om mångfalden och olikheterna i vår världsdel. Det är ett mångfaldens , präglat av olika språk, kulturer, nationella, regionala och lokala identiteter, som alla samsas och berikar varandra. Efter står EU inför en historisk utmaning i att ta emot nya medlemsländer, i att vinna ökad acceptans och uppslutning bakom de europeiska institutionerna och i att hantera en allt snabbare föränderlig omvärld. Enligt vår uppfattning framstår det som än tydligare att det finns ett stort behov av gemensamt agerande på en mängd områden, som EU måste bli mycket mindre klåfingrigt på andra. Det är innebörden i tanken om ett smalare men effektivare EU. Att förändra de institutionella arrangemangen är ett långsiktigt arbete. Det är varken möjligt eller önskvärt att genomföra en revolution genom en snabb totalrevidering av alla fördragen. 2 Innehållsförteckning 1 Sammanfattning 1 2 Innehållsförteckning 2 3 Förslag till riksdagsbeslut 3 4 Inledning 5 5 EU:s stora utmaningar 5 5.1 Utvidgningen 6 5.2 Miljöfrågor 7 5.3 Gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) 8 6 EU:s mat- och landsbygdspolitik 9 7 Ett smalare men effektivare EU 9 7.1 Den offentliga makten 9 7.2 Överstatlighet, mellanstatlighet eller federalism? 10 8 En europeisk konstitution 11 8.1 Konsolidera och förenkla fördragen 11 8.2 Förskjut tyngdpunkten mot de valda institutionerna 12 8.3 EU:s kompetens 12 8.4 En tvådelad konstitution 13 8.5 Beslutsprocedurerna 13 8.6 De kontrollerande organens uppgifter 14 8.7 Flexibel integration 14 9 Det civila samhället 15 10 Inför nästa regeringskonferens 15 11 EMU 16 3 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att de funktionshindrades situation i skall granskas vid dessa länders ansökningar om EU-medlemskap. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om miljökrav på EU:s kandidatländer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om EU-kandidatur. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om bildandet av en nordisk miljöunion.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om miljömålen i EU:s yttre förbindelser. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att miniminivåer för miljöskatter i EU införs.2 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om utvecklandet av EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik med anledning av de nya hoten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om EU:s inriktning på ett smalare men effektivare EU.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att bygga den offentliga makten underifrån.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör initiera en bred debatt om EU:s beslutsstruktur när det gäller relationen överstatlighet, mellanstatlighet och federalism.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en europeisk konstitution som underlättar relationerna mellan medborgarna och institutionerna.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en tydligare beslutsstruktur för underlättandet av insyn och offentlig debatt.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om skapandet av en kompetenskatalog.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en uppdelning av i två delar.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om beslutsprocedurens förändring och förtydligande.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om allmänhetens rätt till avgiftsfri tillgång till handlingar hos EU-institutionerna.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stadgan om mänskliga rättigheter framöver görs rättsligt bindande.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att regeringen bör inbjuda olika medborgarorganisationer, partier, akademiska institutioner och kyrkor till en diskussion om det som ska diskuteras på EU:s nästa regeringskonferens.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utveckla dialogen med de valda Europaparlamentarikerna och att utveckla formerna för ökade kontakter mellan och de nationella parlamenten.3 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att utveckla formerna för arbetet inför nästa regeringskonferens.3 1 Yrkande 4 hänvisat till MJU. 2 Yrkande 6 hänvisat till SkU. 3 Yrkandena 820 hänvisade till KU. 4 Inledning politik strävar efter att möjliggöra för enskilda människor, länder, grupper av länder, regioner och det globala samfundet att ta ansvar för sig själva, för andra och för vår gemensamma värld. Dagens har många ansikten. Vår kontinent är uppenbarligen i rörelse: den europeiska unionen har visat sig vara det viktigaste ekonomiska, politiska, kulturella och civila projektet på den europeiska kontinenten. Tolv av medlemsländerna har bildat en ekonomisk zon och antagit euron som officiell valuta. är utvidgningsprocessen i gång. Unionen förhandlar med tolv kandidatländer från och , medan fortfarande har en lång väg kvar till förhandlingsbordet. De 15 medlemsstaterna antog en förklaring om unionens framtid i . Likaså har rådet, och kommissionen utformat en rättighetsdeklaration. Trots likheter i struktur och procedur karakteriseras av en mångfald organisationer, länder samt regionala och lokala skillnader. Det finns skillnader i kultur, språk, identiteter. Vi ska slå vakt om denna mångfald. Det är den som gör till . Vår vision om handlar om ett smalare men effektivare EU, utan att göra avkall på mångfalden och olikheten i . Den europeiska processen är på intet sätt avslutad; den går vidare. Fortsättningen handlar om framtiden, vilka utmaningar vi ska ta oss an gemensamt och hur vi ska göra det . Enligt vår uppfattning framstår det än tydligare att det finns ett behov av gemensamt agerande på en mängd områden, men inte på alla. Det finns områden som EU borde beblanda sig mindre med. Det är innebörden i tanken om ett smalare men effektivare EU. 5 EU:s stora utmaningar Dagens EU står inför tre stora utmaningar. Dessa är utvidgningen, miljöproblemen samt utrikes- och säkerhetspolitiken. Utvidgningen av EU är en historisk utmaning. Ytterst handlar det om att konsolidera grunden för fred, frihet, demokrati och välstånd i . EU:s viktigaste uppgift i utvidgningens nuvarande skede är att fortsättningsvis stödja kandidatländerna i deras process mot medlemskap. En grundläggande politisk förutsättning för medlemskap är att kandidatländerna accepterar EU:s gemensamma regelverk, den s k aquis communitaire, genomför det i sin nationella lagstiftning och ser till att regelverket efterföljs. När det gäller miljöproblemen kan och bör EU visa sig starkare än vad har varit fallet. Visserligen var EU den drivande kraften i för att få till stånd den internationella överenskommelsen om , men EU har det fortsatta ansvaret för att processen förs vidare. Utrikes- och säkerhetspolitiken har fått en annan innebörd efter händelserna i . Här kan EU spela en viktig roll. 5.1 Utvidgningen Den europeiska unionens utvidgning har varit och är en hjärtefråga för . En viktig utgångspunkt för EU:s framtida utveckling är att inte isolera sig i , att inte bygga upp nya motsättningar. Utvidgningen är en förutsättning för att skapa varaktig fred och säkerhet i vårt närområde och den är ett sätt att knyta samman . Kandidatländerna har gjort stora framsteg på flera områden. I många av länderna har flera kapitel kunnat preliminärt stängas. Den snabba utvecklingen i kandidatländerna får inte leda till ett minskat engagemang och stöd hos de nuvarande medlemsländerna. Kandidatländerna kommer att fortsättningsvis behöva ett stort stöd, emotionellt men framför allt ekonomiskt. Toppmötet i fastställde att förhandlingarna med de kandidatländer som är redo, bör kunna fullbordas för att de nya medlemsstaterna ska kunna delta som fullvärdiga medlemmar i . Beslutet gav kandidatländernas regeringar den politiska medvind de behöver för att mobilisera landet och för att konfrontera de skeptiker som finns i kandidatländerna. En utvidgning ställer även krav på de nuvarande medlemmarna. Det är viktigt för oss att de nya medlemmarna inte placeras i någon sorts andraklassens medlemskap, utan ges fulla rättigheter. Det betyder att vi måste vara beredda på att betala en något högre medlemsavgift än tidigare utan att få tillbaka lika mycket. lade fram ett yrkande i detta avseende i fjolårets motion (U510). Detta yrkande behandlades inte under /01 utan flyttades över till nuvarande riksdagsår. avstår från att lägga fram samma yrkande och hänvisar till fjolårets motion. I kandidatländerna omhändertar staten fortfarande barn med funktionshinder. Barn som är utvecklingsstörda och barn som är flerhandikappade omhändertas och skickas till institutioner där det stora flertalet tvingas stanna livet ut. I många fall är situationen katastrofal. Byggnaderna är gamla och slitna eftersom det saknas ekonomiska resurser för underhåll och reparationer. Institutionerna har mångfalt fler intagna än de är byggda för från början. På dessa institutioner kan det t ex bo 80 funktionshindrade med tre anställda i ett hus som är avsett för 12 personer. De sanitära förhållandena är vedervärdiga, bl a saknas rinnande vatten. Personalen inriktar sitt arbete på endast förvaring. Förhållandena vid dessa gamla institutioner strider mot alla överenskommelser om grundläggande mänskliga rättigheter. I medlemskapsförhandlingarna har EU möjlighet att uppmärksamma de funktionshindrades situation och därmed skapa bättre förhållanden för två miljoner funktionshindrade i öststatsländerna. EU bör kräva respekt för de mänskliga rättigheterna av alla de länder som ansöker om medlemskap och se till att situationen vid institutionerna för funktionshindrade uppmärksammas och granskas. Vad som ovan sagts om att de funktionshindrades situation i ska granskas vid dessa länders ansökningar om EU-medlemskap ges regeringen till känna. Utvidgningen av EU till är viktig för miljön. Genom att man ställt miljökrav på ansökarländerna har deras miljöpåverkan minskat och kommer att fortsätta minska. Detta är mycket positivt. EU ska ställa hårda miljökrav på ansökarländerna. Kraven får dock inte bli så hårda att ansökarländerna upplever dem som omöjliga att uppnå. Det är bättre att få in länderna i EU och där arbeta gemensamt för att minska deras miljöpåverkan än att isolera dem utanför EU genom alltför hårda krav. Vad som ovan sagts om miljökraven på kandidatländerna ges regeringen till känna. Förutsättningen för att inleda förhandlingar om medlemskap är att de s.k. Köpenhamnskriterierna, som bl.a. innehåller krav om mänskliga rättigheter, uppfylls. som inte inlett förhandlingar har en lång väg kvar att gå innan de uppfyller detta krav. Det är viktigt att stöd och bistånd ges åt för att landet ska klara av processen. Vad som sagts ovan om EU-kandidatur ges regeringen till känna. 5.2 Miljöfrågor Miljöförstöringen känner inte till nationsgränser; det vet vi alla. Miljöproblemens gränsöverskridande karaktär gör att samarbete över nationsgränserna är ett absolut måste. Här anser vi att EU kan och bör spela en större roll. De mest påtagliga globala miljöhoten är klimatförändringar och uttunningen av ozonskiktet. Vattenbrist är ett annat hot som kan skapa grogrund för uppslitande konflikter. Att ta steget in utan att arbeta för en lösning på dessa problem är förödande. Hållbar utveckling är en nödvändig förutsättning för att fred och säkerhet ska bli varaktiga tillstånd. Internationellt samarbete är av yttersta vikt för att komma till rätta med dessa problem. måste spela en aktiv roll i detta samarbete och aktivt arbeta med frågorna i internationella organ som EU och FN. anser att bör, tillsammans med de övriga nordiska länderna, gå före och bilda en nordisk miljöunion. I finns en likartad syn på miljöfrågorna, vilket gör att förutsättningarna för att bilda en miljöunion är extra goda. Bildandet av en nordisk miljöunion skulle kunna tjäna som ett viktigt exempel på hur nationsgränser inte stoppar miljöarbetet och även som ett exempel på en flexibel integration. Vad som ovan anförts om bildandet av en nordisk miljöunion bör ges regeringen till känna. Den europeiska kommissionen presenterade sitt sjätte miljöhandlingsprogram . Temat samarbete med näringslivet och med konsumenterna för att nå fram till miljövänligare produktions- och konsumtionsmönster är ett steg i rätt riktning. Inom loppet av detta nya miljöhandlingsprogram kommer EU att utvidgas, och programmet kommer då även att gälla för de nya medlemsstaterna. Kandidatländerna uppmanas att fullständigt genomföra EU:s gällande miljölagstiftning, och de uppmanas till en förstärkt dialog med sin förvaltning, sina icke-statliga miljöorganisationer och sitt näringsliv. Miljömålen i EU:s yttre förbindelser bör prioriteras, exempelvis genom att utveckla metoder och kriterier för att bedöma hur handelsavtal påverkar den hållbara utvecklingen, och genom att låta EU spela en aktiv roll i utvecklingen av den internationella miljöpolitiken. Detta bör ges regeringen till känna. Vi måste ha en tydlig miljöstyrning på EU-området då nationella konkurrensvillkor alltmer ersätts av internationell konkurrens på den gemensamma marknaden. Olika konkurrensvillkor på grund av olika miljöregler och miljöskatter kan fungera som en drivkraft men också som ett hinder. Ett exempel på ett sådant område där olika regler är ett hinder är det svenska jordbrukets konkurrenssituation. Gemensamma miljöskatter är ett av verktygen för att komma till rätta med detta problem. måste våga ta steget och säga att vi behöver miniminivåer för miljöskatterna i EU. Detta vore bra för miljön och det är ett bra sätt att skapa likvärdiga konkurrensvillkor inom EU. , som bejakar EU-samarbetet, vill se dessa miniminivåer för miljöskatter i EU förverkligade. bör driva frågan om miniminivåer för miljöskatter i EU. Vad som ovan anförts om miniminivåer för miljöskatter i EU bör ges regeringen till känna. 5.3 Gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) Terrordåden i var inte enbart en attack på ; den var en attack mot öppenheten, toleransen och demokratin i vår värld. Attacken satte fokus på de nya former av hot som vi kan vänta oss mer av . har betonat förekomsten av nya former av hot. Efter händelserna i är det skäl att ser över sin säkerhetspolitik, med avseende på de nya hoten; en mer samordnad EU-policy inom det konfliktförebyggande området. Samtliga de instrument för konfliktförebyggande samt civil och militär krishantering som EU och dess medlemsstater förfogar över skall utnyttjas så effektivt som möjligt. Kampen mot terrorismen kommer att vara effektiv om alla länder, samt speciellt FN, involveras i en dialog med de länder och regioner i världen där terrorismen utvecklas. Alla relevanta internationella instrument måste användas i denna kamp. Finansiering av terrorism måste stoppas. Europeiska rådets beslut att kampen mot terrorismen i ännu högre grad än tidigare ska vara ett prioriterat område för Europeiska unionen välkomnas. EU och framför allt de av medlemsländerna som inte är medlemmar i har en möjlighet till ett fördjupat ekonomiskt, politiskt och framför allt säkerhetspolitiskt samarbete med . måste förena sig med oss i vårt arbete mot terrorism. Dock måste vårt missnöje med insatser i tydligt markeras. EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik bör utvecklas med anledning av nya hot. 6 EU:s mat- och landsbygdspolitik EU:s nuvarande jordbruksprogram löper ut . Vi anser att den gemensamma jordbrukspolitiken CAP (Common Agricultural Policy) bör ersättas av en mat- och landsbygdspolitik FRP (Food and Rural Policy) för att bättre garantera säker och hälsosam mat, livskraftig landsbygd och höga miljökrav. Det är vår starka åsikt att kandidatländerna måste få vara med i utformningen av den nya politiken, eftersom de kommer att påverkas av den som fullvärdiga medlemmar i den europeiska unionen. vidareutvecklar resonemanget i partimotionen om jordbrukspolitik 2001/02:MJ338. 7 Ett smalare men effektivare EU politik utgår från den enskilda människan och hennes behov av såväl frihet som trygghet. Övertygelsen om att människor både kan och förmår ta ansvar för sig själva och för varandra leder till tron på att ett samhälle måste organiseras så att det ger utrymme för personligt ansvar och för lokal och frivillig samverkan. Så långt det är möjligt bör människor själva få välja i vilken utsträckning de vill dela inflytande med andra. Frågor som inte förutsätter beslut i politiska församlingar bör lämnas åt människor att själva organisera sig kring i det civila samhället. I mån av möjlighet ska alla berörda vara delaktiga i beslutsprocessen. Vår vision om ett smalare men effektivare bygger på att makten skall byggas underifrån. För att uppnå detta bör institutionernas roll och utveckling ses över. Att förändra institutionerna, som byggts upp sedan mitten av , är ett långsiktigt arbete. Det är varken möjligt eller önskvärt att genomföra en snabb totalrevidering av alla fördragen. Men en revidering bör göras. Vad som anförs om EU:s inriktning mot ett smalare och effektivare EU bör ges regeringen till känna. 7.1 Den offentliga makten Grunden för hur den offentliga makten bör utformas är att ett samhälle ska byggas underifrån. Makten ska ligga på den lokala nivån för att delegeras uppåt, till nästa nivå. Var besluten ska fattas måste avgöras av närheten till dem som berörs, men också av om det går att fatta beslutet på just den nivån. Vi behöver klara och tydliga argument för vilka beslut som ska fattas var. Vi vill använda EU till vad unionen är bra för. Vi vill utveckla EU för att möta stora framtidsfrågor. EU ska inriktas på att bygga och främja fred samt garantera rättssäkerhet för sina medborgare. Unionens huvudsakliga ämnesområden ska vara frågor som inte kan hanteras lokalt, regionalt eller nationellt, frågor som sköts bättre på unionsnivå. Till dessa hör, förutom de redan nämnda fred och rättssäkerhet, miljö och hållbar utveckling, främjandet av ekonomisk utveckling och välståndsutveckling (särskilt i de fattigaste delarna av och tredje världen). På de här områdena ska EU vara ett offensivt arbetsforum. Det finns frågor som löses bättre på nationell eller regional nivå. Till dessa hör bl a form för och val av utbildning, kultur och socialpolitik. Att medlemsländerna samarbetar kring dessa frågor ser vi inte som något hinder; däremot anser vi inte att dessa frågor ska vara föremål för beslutsfattande. Vad som ovan sagts om att bygga den offentliga makten ur ett underifrån perspektiv ges regeringen till känna. 7.2 Överstatlighet, mellanstatlighet eller federalism? Ofta uttrycks tanken om en författning byggd underifrån i termer av federalism. Ordet har emellertid kommit att betyda olika saker för olika människor och i den svenska debatten framförallt kommit att bli ett skällsord för centralister och anhängare av en europeisk statsbildning. Frågan om federalism handlar ytterst om huruvida samarbetet i huvudsak ska vara mellanstatligt eller överstatligt. I debatten i har det alltför ofta kommit att bli frågan om antingen mellanstatlighet eller överstatlighet, som EU uppvisar en speciell natur där de båda formerna för beslut blandas. På ett ytligt plan kan naturligtvis mellanstatlighet uppfattas som den mer demokratiska samarbetsformen, där varje deltagande part har vetorätt och kan tvinga fram kompromisser. Emellertid visar det sig snart att den oinskränkta vetorätten tvingar fram förhandlingar som förs i slutna rum för att man överhuvudtaget ska kunna komma till beslut. Om förhandlingarna förs öppet uppstår dels opinionsströmmar som påverkar förhandlingarna, dels prestige som orsakar låsningar i förhandlingarna. Internationell diplomati har alltid handlat om mellanstatlighet och kan knappast sägas kännetecknas av öppenhet och folkligt deltagande. Snarare har diplomati ofta resulterat i den starkes rätt, där inflytande och makt, snarare än argument och diskussion, har fått fälla avgörandet. Det är fel att beskriva diplomati som förhandlingsdemokrati, inte minst därför att det saknas tydliga mekanismer för insyn i processen och för ansvarsutkrävande. Mycket talar därför för att inslag av överstatlighet bidrar till ökad öppenhet och underlättar delaktighet. Givetvis är det avgörande under vilka former samarbetet sker, om det är genom omröstningar i en liten krets, som , eller genom debatt och votering i ett stort forum, som . Överstatligheten innebär också att ett antal institutioner som kan balansera de politiska institutionerna tillkommer, som domstol och revision. I den normala meningen av federalism, d.v.s. idén att en stat bör organiseras som ett förbund av delstater () säger federalism inget om vilka beslut som bör hanteras på respektive nivå. I praktiken har emellertid federala stater (t.ex. , och ) kommit att vara starkt decentraliserade. I diskussionen om EU:s framtid har dock federalism i stället använts för att kräva ytterligare centralisering av beslutsfunktioner, som man eftersträvar en mer federativ modell för beslutsfattande. Enligt vår uppfattning är det en olycklig sammanblandning av begrepp när såväl federalister som anti-federalister sammanblandar diskussionen om vilka kompetenser unionen ska ha med hur unionen ska vara uppbyggd. Det riskerar att leda till antingen en ineffektiv union, där beslut knappast kommer att kunna fattas eftersom alla beslut kräver enhällighet, eller till en union som utvecklas mer mot en europeisk enhetsstat snarare än en federation av självständiga stater. För att öka kunskapen och därmed förståelsen i dessa frågor bör en bred debatt initieras där folkbildningen kan vara ett viktigt instrument. Regeringen bör initiera en bred debatt om EU:s beslutsstruktur när det gäller relationen överstatlighet, mellanstatlighet och federalism. 8 En europeisk konstitution konstitution, själva ordet är kontroversiellt i och får många att tänka på och ett förenta . Fattar man termen konstitution i ett vidare perspektiv har EU redan något som påminner om konstitution. har redan länge tillämpat som en konstitution. En konstitution skriven för en nybildad europeisk union skulle förmodligen se annorlunda ut. förefaller det inte realistiskt att, som främst ett antal europeiska federalister gjort, föreslå så genomgripande förändringar. En förändring måste snarare ta sin grund i unionens historiska rötter och utveckling och långsiktigt sträva mot en union som bättre motsvarar våra krav. De fördrag som bygger upp den europeiska unionen återspeglar i många avseenden våra utgångspunkter. återstår mycket att göra för att trygga människors delaktighet och möjlighet att utkräva ansvar av de europeiska institutionerna och deras makthavare. En förändring måste ta sin grund i unionens historiska rötter och utveckling och långsiktigt sträva mot en union som bättre motsvarar våra krav. Det är värt att framhålla att institutionell reform är en utdragen process och måste få vara det. Det behövs delvis en ny balans. Tanken om ett medborgarnas måste innebära att fler av unionens medborgare har möjlighet att läsa, förstå och ge synpunkter på unionens grundläggande dokument. Det måste innebära att beslutsfattare är möjliga att identifiera och utkräva ansvar av. Vad som ovan sagts om en europeisk konstitution som underlättar relationen mellan medborgarna och institutionerna ges regeringen till känna. 8.1 Konsolidera och förenkla fördragen består fördragen för de flesta medborgare av en så gott som obegriplig samling artiklar, protokoll och förklaringar.