mot · GO02Sf21 · 2001-02-23 00:00:00 — Motion till riksdagen2000/01:Sf21av de , ()med anledning av skr. 2000/01:59 En nationell handlingsplan mot rasism, främlingsfientlighet, homofobi och diskrimineringFörslag till riksdagsbeslut1. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om behovet av samhälleliga informationsinsatser om alla olikagenom historien och i nutid förekommande odemokratiska samhällen ochsamhällssystem.2. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om olika former av sanktioner eller andra ingripande åtgärder fråndet allmänna.3. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionenanförs om att ombudsmännen bör vara underställda i stället förregeringen.Skrivelsens innehållI skrivelsen redovisas, förutom pågående arbeten inom enrad skilda områden, en nationell handlingsplan mot rasism,främlingsfientlighet, homofobi och diskriminering. Denutgör ett försök att effektivisera de samlade insatserna påområdet. Det betonas att ansvaret att bekämpa till exempelrasism och diskriminering vilar på oss alla och att var och ensom bor i har ett individuellt ansvar att i vår egenvardag och efter våra egna förutsättningar reagera närmänniskor kränks.Regeringen har förhoppningen att handlingsplanens åtgärder skall bidra tillatt mobilisera hela samhället - statliga myndigheter, kommuner ochlandsting, fackliga organisationer, arbetsgivarorganisationer, företag ochföretagarföreningar, frivilligorganisationer och allmänhet - i kampen för ettSverige där varje individ respekteras.Utmaning motdemokratinRasistiska och andra uppfattningar och värderingar som ståri strid med principen om alla människors lika värde utgörytterst en utmaning mot hela den värdegrund som bär uppdemokratin. Ett viktigt inslag i det arbete somhandlingsplanen avser är därför att stärka de demokratiskainstitutionerna och öka den demokratiska medvetenheten hosmedborgarna. Det är viktigt att det politiska systemet somsådant och folkvalda på alla nivåer tar ställning närmänniskor kränks eller förnekas grundläggande mänskligarättigheter.Mot denna bakgrund är det viktigt att den nationella handlingsplanensinsatser för det långsiktiga främjandet av demokratin och demokratiskavärderingar (kapitel 5.2) också innehåller aktiva samhälleligainformationsinsatser om alla olika genom historien och i nutid förekommandeodemokratiska samhällen och samhällssystem. Detta innebär som jag ser detatt det som en viktig del bör ingå att också genomföra en samladinformationsinsats om de brott mot de mänskliga rättigheterna som begåtts iden kommunistiska ideologins namn.Rättsväsendet politiserasI kapitel 5.3 redovisas pågående lagstiftningsarbete påområdet, medan kapitel 5.4 redovisar regeringenssynpunkter kring olika andra typer av ingripande åtgärderfrån det allmänna. Som instrument som mer aktivt bör kunnaanvändas i arbetet för att motverka diskriminering nämns tillexempel antidiskrimineringsklausuler vid offentligupphandling, regelverket kring statliga stöd och bidrag ochmöjligheten att dra in utskänkningstillstånd.Det är enligt min uppfattning inte acceptabelt att man i bygger uppsystem som innehåller dubbla eller tredubbla påföljder ellersanktionsmöjligheter. Det är framförallt inte acceptabelt om detta leder tillattman skapar ett eget rättsväsende vid sidan av det domstolsväsende som finnsför att tillämpa av riksdag antagna lagar. Detta vore ett brott motgrundläggande demokratiska principer och skulle i förlängningen kunna ledatill att politiker och politiska organ i ökande utsträckning får rättsvårdandeuppgifter. Detta vore synnerligen allvarligt.Att dubbla eller tredubbla påföljden för ett diskrimineringsbrott genom atti domstol först lagföra och döma enligt diskrimineringslagstiftningen, sedan iRegeringskansliet dra in eventuellt bidrag eller subvention och ikommunen dra in ett tillstånd känns mycket tveksamt ur rättslig, mänskligoch demokratisk synpunkt. Ingen skulle väl på allvar hävda att en lagförd ochdömd mördare efter strafftiden inte skall få ut sin ålderspension och dessutomförbjudas gå på komvux.Det är av avgörande betydelse att alla typer av sanktionsåtgärder ellerandra ingripande åtgärder från samhällets sida har ett otvetydigt stöd ilagstiftningen och att de kan bli föremål för rättslig prövning genom tillexempel överklagande. Alla typer av påföljder och sanktioner som relaterastill ett visst brott mot diskrimineringslagstiftningen måste ses i ettsammanhang och beaktas i sin helhet. Detta innebär till exempel att man istraffsättningsarbetet måste beakta även andra påföljder och sanktioner somaktualiseras i det enskilda fallet.Ombudsmän underriksdagenI kapitel 5.6 redovisas bland annat att regeringen avser att getilläggsdirektiv om att en pågående uttredning om utvidgatskydd mot diskriminering också skall se över uppgifter ochansvarsområden för ombudsmän underställda regeringen.Utredningen skall också överväga frågan om ensammanslagning av några eller samtliga ombudsmän som ärunderställda regeringen.Det är min bestämda uppfattning att samtliga ombudsmän skallunderställas i stället för regeringen. Det är utomordentligt viktigtattombudsmännen kan bedriva sitt arbete fristående från regeringen ochRegeringskansliet. Det skulle kraftigt förstärka deras roller och förtroendetfördem hos allmänheten. De skulle få en betydligt friare roll, som dedärmed också skulle kunna förhålla sig neutrala i förhållande tillregeringsmakten. Mot den bakgrunden bör tilläggsdirektiven också innehållauppgiften att föreslå ett överförande av ombudsmannainstitutionerna frånRegeringskansliet till riksdagen.Stöd till brottsofferBrottsligheten i har ökat kraftigt . Det finns flera olika faktorer som har bidragittill detta. Den sociala kontrollen har minskat genombefolkningstillväxt och befolkningskoncentration tillstorstadsområden. Missbruket av alkohol och droger harökat. Dessutom har socialdemokratin under flera decennierstått för en politiskt förhärskande negativ attityd iförhållande till enskilda människors och familjers ansvar ochbeslutsområden samt till rättsväsendet och polisarbetet. Vihade under främst en kriminalpolitiksom mera betonade förövarnas behov och välfärd änbrottsoffrens skada, rättsförlust och psykiska och fysiskavälbefinnande.Under 1990-talet har denna inställning förändrats till det bättre och det ärbra. Kvar står dock att det finns mycket mark att återerövra när det gällernormer, värderingar och empati mellan människor och grupper i samhället.Det är väsentligt att det brottsofferstödjande arbetet av allmänheten upplevssom reellt, tillgängligt och rättvist. De frivilliga och till stor del ideellainsatserna som görs landet runt i olika brottsofferjourer måste stödjas på ettbättre sätt än . På sina håll läggs den lokala verksamheten ned i brist påstöd.Stockholm den 22 februari 2001Marietta de ()