mot · GP02Ub552 · 2001-10-05 00:00:00 — Motion till riksdagen2001/02:Ub552av m.fl. (c)Högre utbildning Sammanfattning Kunskap är en av de pelare som både människors och samhällets trygghet och välfärd vilar på. Högre utbildning är viktig för näringslivet och vår gemensamma välfärd och betyder mycket för enskilda människors trygghet. Utbildning är inte bara en nytta för individen och för samhället lärande och bildning är också en del av människors livskvalitet och personliga utveckling. För kunskap är en rättighet för alla människor. mål är att skapa ett decentraliserat kunskapssamhälle. Det innebär att utbildningen skall nå hela folket, i hela landet och ske under hela livet. Den enskilda studenten ska stå i fokus för utbildningspolitiken. Det är viktigt att motverka den snedrekrytering, både social och geografisk, som finns till den högre utbildningen. En av de viktigaste faktorerna för att komma tillrätta med den sociala snedrekryteringen är att minska skuldbördan för studenter. Andra åtgärder såsom förbättringar av studenternas sociala situation, utveckling av ett nätuniversitet och nya pedagogiker etc återkommer vi till i vår motion angående den öppna högskolan. har under de senaste två mandatperioderna medverkat till den största utbyggnaden av den högre utbildningen i . har antalet högskoleplatser ökat . En så snabb utbyggnad kräver omfattande kvalitetssatsningar för att lyckas. Därför är det viktigaste just nu att matcha den utbyggnad som sker med resurser för att säkra utbildningens kvalitet. Det är mer prioriterat att satsa på att stärka kvaliteten inom den högre utbildningen än att ytterligare bygga ut antalet platser inom grundutbildningen. Den akademiska kvaliteten är beroende av vetenskapligt och pedagogiskt skickliga lärare. Kvaliteten är också beroende av att det finns tillräckliga resurser för utbildningen. Tyvärr har heller inte trygghetssystemen förändrats i takt med att högskolan har byggts ut och nya grupper kommit in. Studenter utesluts i princip ur trygghetssystemen eftersom de inte arbetar och därmed saknar sjukpenninggrundande inkomst. Otrygga ekonomiska förutsättningar innebär negativa konsekvenser för enskilda studenter men det motverkar också regeringens mål om en minskad snedrekrytering och en ökad mångfald i högskolan. I denna motion tar vi upp utbildningspolitik för den högre utbildningen. I vår motion 2001/02:Kr524 med anledning av proposition 2001/02:15 Den öppna högskolan presenterar vi vårt förslag för att skapa mångfald, jämlikhet och jämställdhet inom den högre utbildningen. Innehållsförteckning Sammanfattning 12 Innehållsförteckning 14 Förslag till riksdagsbeslut 15 Studiefinansiering ett nytt och bättre studiemedelssystem 15 16 Studenter och transfereringssystemen 17 Arbetslöshetsförsäkringen 17 Socialbidrag 17 Studiesociala frågor 18 Studiesocial utredning 18 Tillgänglighet 18 Jämställdhet 19 Social snedrekrytering 20 Antagningsregler 20 Akademisk kvalitet 21 Lokalförsörjning 21 Lärarna 22 Examinationsformer 22 Utvärdering av högre utbildning 22 Internationalisering 23 Samverkan med det omgivande samhället 24 Arbetslivet 25 Forskning 26 Högre studier skall vara forskningsförberedande 26 Forskarnas arbetsmiljö 26 Kontroversiell forskning 27 Forskningen vid mindre och medelstora högskolor 27 En samlad forskningsbudget 28 Forskningsstiftelserna 28 Forskningsfinansieringssystem 28 Bostäder 29 Arbetsmiljö 30 Studerandeinflytande 31 Studentkårernas roll 31 Studenternas rättssäkerhet 32 Enhetligt studerandebegrepp 32 Distansutbildning 33 Förslag till riksdagsbeslut tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett nytt studiemedelssystem. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ändring av 16 § lagen om arbetslöshetsförsäkring (1997:238) för att studenterna som annars uppfyller kraven för arbetslöshetsersättning också skall ha rätt till denna ersättning under ferier. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en ändring av socialtjänstlagen så att studenter ej skall innefattas i möjligheten att begära motprestationer av socialbidragstagare.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ett uppdrag till om att utveckla undervisnings- och examinationsformer. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att göra en översyn över hur den så kallade tredje uppgiften sköts av lärosätena. begär att regeringen återkommer med förslag om att trygga den akademiska friheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att stödja utvecklingen av Arbetslivscenter. begär hos regeringen en utredning av arbetsmiljöns påverkan på forskningens kvalitet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att införa en samlad forskningsbudget. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om en översyn över hur forskarstuderandes inflytande säkerställs. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om avskaffandet av kårobligatoriet. tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om förtydligande av högskoleförordningen för att säkra studenternas rättssäkerhet. begär hos regeringen en utredning för att få ett enhetligt studerandebegrepp. 1 Yrkande 3 hänvisat till SoU. Studiefinansiering ett nytt och bättre studiemedelssystem Studiemedelssystemets primära uppgifter bör vara att förverkliga samhällets intresse i att den enskilde medborgaren satsar på högre utbildning och att främja rekryteringen genom att undanröja sociala och ekonomiska hinder för högre studier. Högre utbildning är en god investering både för den enskilde studenten och för samhället. Det är därför självklart att staten bör subventionera en del av den enskildes kostnader för studier och dela risken med den enskilde. Ett nytt studiefinansieringssystem bör bygga på fyra grundläggande principer: Det ska vara lika för alla. Skuldbördan måste lättas efter studietiden. Det måste vara enklare och lättöverskådligare . Subventionerna i systemet måste bli tydligare. Utifrån dessa principiella grunder bör ett nytt och förbättrat studiefinansieringssystem byggas. förslag är att bidrag och lån skall utgöra vardera av totalbeloppet i studiemedelssystemet. Återbetalningen utformas som ett modifierat annuitetslån och fribeloppet höjs till två basbelopp. Detta förslag innebär att skuldbördan blir hanterlig för alla studenter och att möjligheten att undvika lån blir större genom ett höjt fribelopp. Ett studiefinansieringssystem måste vara hållbart och förutsägbart över tiden, såväl för den enskilde studenten som för staten. Med ett nytt system i enlighet med denna modell kan också den sociala snedrekryteringen minskas. Möjligheten att kunna få studiemedel ytterligare någon termin utöver de normala 12 bör inte tas bort helt. Det riskerar att endast leda till ett enormt resursslöseri i form av oavslutade utbildningar och outnyttjad kompetens. Många studenter riskerar att inte ha ekonomisk möjlighet att genomföra längre utbildningar, såsom läkar- eller apotekarutbildningar om dispensmöjligheten helt försvinner. En skärpning av dispensreglerna gällande antalet studiemedelsterminer skulle vara ett hårt slag mot alla studenter som inte kom in på sin utbildning vid första ansökningstillfället. Vad som ovan anförts om ett nytt studiemedelssystem bör ges regeringen till känna. () har fått kritik. Många studenter har knappt nått fram till serviceenheten, vissa studenter har fått vänta på utredning av deras ärende och vissa studenter har också fått felaktiga beslut. Utbildningsministern har själv kommenterat situationen med CSN i en interpellationsdebatt i på följande sätt (...) Regeringen är väl medveten om de problem som CSN haft med studerandeservicen. I huvudsak beror dessa problem på den extrema efterfrågan på service som uppkommer under vissa perioder . Problemen med CSN bör tas på allvar inte minst för att trygga studenternas rättssäkerhet. Studenter och transfereringssystemen Alltfler studenter kommer direkt från gymnasiet när de börjar studera på högskola/universitet. Ofta har de då inte haft något arbete däremellan. Detta gör att de hamnar utanför många av trygghetssystemen och att de får den lägsta nivån i bidragssystemen då dessa grundar sig på inkomst. har i sin budgetmotion flera förslag som skulle gynna studenter ekonomiskt. Exempelvis föreslås att garantinivån i föräldraförsäkringen höjs från dagens per dag till per dag . inkomstskatteförslag där skatterna sänks mest för låg- och medelinkomsttagare skulle också vara positivt för de studenter som jobbar extra. Arbetslöshetsförsäkringen Genom den nya lag om arbetslöshetsförsäkring som antogs 1997 och AMS tolkning av densamma har studenter, som har kvalificerat sig för utbetalning från arbetslöshetsförsäkringen, kommit att mista denna ersättning . Förändringen har inneburit svåra påfrestningar framförallt för äldre studenter, som ofta dessutom har försörjningsansvar. Det har förekommit att studenter tvingats avbryta sina studier för att åter få rätt till ersättning. Varken enskilda eller samhället tjänar på en sådan ordning. Effekten av lagändringen var uppenbarligen inte avsedd. Lagen bör därför ändras på ett sådant sätt att det klart framgår att studenter även framgent skall ha rätt till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen i de fall de inte kan finna jobb . bör utan föregående beredning kunna besluta om detta. Socialbidrag Också socialtjänstlagen berör studenternas situation. Kommunerna har genom lagstiftning rätt att begära motprestationer av ungdomar samt av studenter som erhåller socialbidrag. Lagen har tillkommit i ett läge där många studenter tvingas ansöka om socialbidrag då konkurrensen om feriearbeten blivit allt hårdare. Motiven för att begära motprestationer av ungdomar är lättförståeliga då det handlar om att förhindra passivisering av ungdomarna. Detta gäller emellertid inte för studenter. Då de i många fall har sina studier att återvända till torde behovet av aktiveringsåtgärder vara begränsat. Socialtjänstlagen bör därför ändras så att studenter inte innefattas i möjligheten att begära motprestationer av socialbidragstagaren. Detta bör ges regeringen till känna. Studiesociala frågor Det moderna samhället ställer högre krav än någonsin på människors kunskap. tillkommer nya arbetstillfällen med krav på höga kvalifikationer. försvinner en lika stor del arbetstillfällen med enklare arbetsinnehåll. I ett demokratiskt samhälle är det, för alla som uppfyller kraven, en rättighet att delta i högre utbildning. Fler människor måste få tillgång till en kvalificerad grundläggande utbildning och förutsättningar att återkomma hela livet till utbildning. Att bryta den sociala snedrekryteringen till den högre utbildningen är en av de största utmaningarna utbildningspolitiken har framför sig . Tillgång till högre utbildning för alla är viktigt av såväl demokratiska skäl som för att utjämna skillnader vad gäller välfärd, inflytande och möjligheter till delaktighet i samhällslivet. Utbildningen är också betydelsefull för enskilda människors utvecklingsmöjligheter. Det är därför viktigt att alla oavsett kön, ålder, social eller etnisk bakgrund har tillgång till högre utbildning. Alla bör ha lika stor chans att få inspiration och kapacitet att genomföra högre studier. Den högre utbildningen bör genom hela livet vara tillgänglig för alla människor för att möjliggöra ett livslångt lärande. I vår motion angåenden den öppna högskolan lägger vi fram våra förslag på området. Studiesocial utredning har en mängd beslut fattats i som påverkar studenternas ekonomiska och sociala situation. Det har gjorts förändringar vad gäller bostäder, familjepolitik och arbetsmarknadspolitik. Många av dessa förändringar har för studenters vidkommande varit negativa. Det behövs nu att man tar initiativ till en helhetssyn på studerandes situation. Regeringen bör därför tillkalla en studiesocial utredning för att beakta såväl studenters som forskarstuderandes sociala och ekonomiska situation. Tillgänglighet För att den högre utbildningen skall bli ett naturligt inslag i samhället bör tillgängligheten öka. Utbyggnaden av de små och medelstora högskolorna har här utgjort en viktig del, men en ökad satsning på distansutbildning bör också ske. Likaså bör den utbildning som sker på högskoleorten vara utformad så att funktionshinder inte minskar tillgängligheten. Även nya former av undervisning och lärande bör bejakas hos högskolorna. Flexibelt lärande är ett samlingsbegrepp för alternativa former av akademiska studier som kan öppna högskolan för nya grupper i samhället som det skapar möjligheter för de enskilda lärosätena att profilera sig. Flexibelt lärande plockar goda erfarenheter från både distansutbildning och traditionell utbildning. Utvecklingen av flexibelt lärande bör därför fortsätta i syfte att locka nya grupper till högskolan. Jämställdhet En kvalitativ högre utbildning och forskning måste sätta jämställdheten i fokus. I dagens högskola minskar andelen kvinnor påtagligt på de högre nivåerna i hierarkin, exempelvis innehas av professurerna av män. På grundutbildningsnivå är andelen kvinnor något högre än andelen män. Manliga värderingar styr i stor utsträckning de villkor som gäller för vetenskaplig verksamhet vid ett lärosäte. Detta gör att utbildningarna och forskningen blir ensidig, bland annat tenderar samhällsvetenskapliga och humanistiska ämnesområden att bli eftersatta då dessa områden domineras av kvinnor. För att uppnå en ökad jämställdhet inom högskolan är det nödvändigt att börja redan i grundutbildningen. Det bör utarbetas särskilda program för att möta kvinnor redan på denna nivå. En mer aktiv rekrytering av kvinnor till forskarutbildningen är också nödvändig. Det behövs också fler kvinnliga handledare till forskningsarbeten och en strävan efter större jämlikhet i högskolans tjänstestruktur. Studenterna inom grundutbildningen borde också omfattas av bestämmelser motsvarande dem som finns i jämställdhetslagen. Dessa regler bör skrivas in i högskoleförordningen. Alla högskolornas styrelser och nämnder bör uppvisa en jämn könsfördelning. Speciellt viktigt är att tjänsteförslagsnämnder uppfyller dessa krav, då deras förslag ofta är direkt avgörande för tjänstestrukturerna. En ökning av andelen kvinnor i forskarsamhällets olika organ bör eftersträvas. Enligt statistik gällande könsfördelningen bland personer som ansöker till högskolan är kvinnor och män. Bland dem som slutligen antas till utbildningarna är kvinnor respektive män. Att jämförelsevis fler män än kvinnor av de sökande antas till högskolan beror på att kvinnor och män i stor utsträckning söker sig till olika utbildningar och att sökandetrycket är mindre till de utbildningar som män i första hand efterfrågar (tekniska och naturvetenskapliga program) än till de utbildningar som kvinnor efterfrågar (lärar- och humaniorautbildningar). Vid dimensionering av utbildningsplatser bör således relationen mellan platsantal och hur många sökande en utbildning har beaktas för att undvika att en diskriminerande effekt uppstår. Det bör ankomma på regeringen att, om det behövs, göra erforderliga förtydliganden i högskoleförordningen. I rekryteringen till den högre utbildningen har löneutvecklingen efter avlagd examen blivit en betydande faktor ur jämställdhetssynpunkt. Löneutvecklingen ser olika ut för kvinnor och män med eftergymnasial utbildning. Oavsett examensgrad från kandidat till doktorsexamen har kvinnor i genomsnitt av mäns lön på samma utbildningsnivå. Dessa skillnader måste naturligtvis utjämnas. Regeringen bör ta initiativ för att öka rekryteringen av män till kvinnodominerade utbildningar, såsom vård- och undervisningsutbildningarna. Social snedrekrytering Orsakerna till snedrekrytering är många. Till vissa utbildningar råder snedrekrytering med avseende på ålder och kön, till andra med avseende på social bakgrund. Dessutom sker snedrekrytering avseende funktionshinder, geografisk och etnisk bakgrund. Den enskilt viktigaste orsaken utgör dock studiefinansieringssystemet. Därtill kommer brist på information. Högskolorna har en viktig roll att fylla i att möta kommande studenter i deras vardag. Utbildningsincitamenten kan anses vara särskilt intressanta vid studier av social snedrekrytering. I har utbildningspremien varit låg vilket har försvagat ett av incitamenten för akademisk utbildning. Att öka utbildningspremien kan ske på två sätt; genom en mer förmånlig studiefinansiering eller genom höjda löner. En del av utbildningspremien bör bestå av höjda löner. Främst bör akademikers livslöner öka vilket erhålls genom en ökad lönespridning. Dock bör en ökad utbildningspremie komma till stånd genom en samverkan mellan reformerad studiefinansiering och bättre löneutveckling. Då studiemedelssystemet anses vara den största enskilda orsaken till social snedrekrytering krävs en omfattande reformering av studiefinansieringssystemet. Förbättrad information till grupper som traditionellt inte söker sig till den akademiska världen, kvalificerad språkundervisning i svenska och fackspråk samt förberedande kurser är ytterligare förbättringar för att komma tillrätta med snedrekryteringen. Antagningsregler Antagningssystemet bör vara utformat så att fler kompetenser kan tillgodoräknas. Även kortare arbetslivserfarenhet än bör kunna ligga till grund för antagning. Målet är att av en gymnasieårskull ska gå vidare till högre studier, dock är det än viktigare att öppna högskolan och antalet ingångar till densamma för alla, oavsett ålder. Alternativa antagningsformer såsom praktisk färdighet och lämplighetsprov är positivt så länge de anpassas efter respektive utbildning. och högskolor genomför också intervjuer för att hitta de mest lämpade studenterna. Viktade betyg vid antagningsförfarandet skulle kunna leda till att studenterna är bättre förberedda på de ämnen de ska läsa och ett sådant system bör därför utredas. Högskolans antagningsregler bör vara utformade så att det kan uteslutas att dessa missgynnar vissa grupper. I motionen angående den öppna högskolan skriver vi mer om dessa frågor. Akademisk kvalitet högskolereform innebar flera viktiga förändringar av den högre utbildningen i . Bland de mest betydande inslagen i reformen framstår införandet av en examensordning. Som generella examina finns dels doktors- respektive licentiatexamen i forskarutbildningen, dels magister-, kandidat- och högskoleexamen för den grundläggande högskoleutbildningen. Därutöver finns specifika yrkesexamina med drygt 40 olika inriktningar. Införandet av en examensordning resulterade i ett principgenombrott för de mindre och medelstora högskolorna. En rutin för prövning av examensrätt har utvecklats som innebär att kriterier ställs upp för att erhålla examensrättigheter. Det är rimligt att ytterligare utveckla systemet med prövning av examensrättigheter. Det är viktigt att det inom den högre utbildningen finns kompetens för att möta elever med skilda bakgrunder och erfarenheter. Högskolor/universitet är de enda institutionerna inom utbildningsväsendet som inte haft krav på formell pedagogisk, metodisk eller didaktisk kompetens bland sina lärare. Många lärosäten erbjuder sina lärare vidareutbildning inom pedagogik. Regeringen tar nu ett första steg genom att man vid fast anställning av lektor och adjunkt ställer krav på högskolepedagogisk utbildning. Det behöver dock övervägas huruvida kravet på pedagogisk utbildning ska ställas på alla fast anställda lärare. Den högskolepedagogiska forskningen behöver också stärkas. Lokalförsörjning Kvaliteten i ett lärosätes utbildningar är också beroende av i vilken typ av lokaler utbildningarna bedrivs. Det moderna kunskapssamhället förutsätter en variation av inlärningsmetoder, problemlösning, examinationsformer etc. För att kunna upprätthålla en mångfald i utbildningarna krävs en god arbetsmiljö och god tillgång till olika undervisningslokaler. Kvaliteten i föreläsningar, seminarier, laborationer, gruppdiskussioner och individuella arbeten främjas ur arbetsmiljöperspektiv om de bedrivs i lokaler anpassade för ändamålet. I samband med att antalet utbildningsplatser ökar vid ett lärosäte krävs också att lokalförsörjningen anpassas i takt med att andelen studenter och lärare blir större. Tyvärr förbises i många fall behovet av lokaler när antagning till kurser och program sker. Följderna blir att lektionssalar överfylls och att kurser bedrivs såväl på kvällstid som . Möjligheterna till undervisning i mindre grupper och i seminarieform blir färre, vilket hämmar den pedagogiska kvaliteten. Studenter måste också beredas plats för att studera i anslutning till de lokaler där undervisningen bedrivs. Särskilt viktigt är detta för de studenter som har sin bostad långt ifrån lärosätet. Att det finns utrymmen där såväl studenter som aktiva forskare kan samlas är en viktig del i den akademiska miljön. Vid vissa lärosäten är tillgången till läs- och studieplatser så låg att det går närmare 100 studenter på varje plats. Högskolorna och universiteten måste kunna erbjuda såväl enskilda platser som grupprum till sina studenter och forskare. Lärarna och kunniga lärare är en av de viktigaste resurserna för den högre utbildningen. Det är viktigt att de får tid och möjlighet att utveckla både pedagogik och sin egen forskning. Vid anställning av lärare läggs stor vikt vid den vetenskapliga skickligheten medan den pedagogiska kompetensen inte uppmärksammas i samma utsträckning. Examinationsformer I samband med att högskolan expanderar måste frågan om expansionens betydelse för undervisnings- och examinationsformer belysas. Välgrundade farhågor om att allt större studentgrupper försvårar en pedagogisk förnyelse i skolan har väckts. Många enskilda lärare vid många högskolor gör ett förtjänstfullt arbete med att utveckla undervisnings- och examinationsformerna. Det är varken önskvärt eller möjligt att nationellt föreskriva vilken form undervisning och examination skall ha. Det är däremot möjligt att dokumentera det som sker och därigenom bidra till att kunskaper och erfarenheter sprids till alla högskolor i . bör ges ett uppdrag med denna innebörd. Vad som ovan anförts om ett uppdrag till för att utveckla undervisnings- och examinationsformer bör ges regeringen till känna. Utvärdering av högre utbildning Kvalitet är ett komplext begrepp som inte låter sig fångas i en enkel kvantitativ beskrivning. Kvalitetsindikatorer och liknande instrument måste därför användas med stor försiktighet och kompletteras med andra metoder. Självfallet kan kvantitativa instrument användas för att göra kvalitativa beskrivningar. Idén om att gradera och rangordna lärosätena kvalitetsmässigt, att upprätta rankinglistor, är däremot inte en önskvärd eller konstruktiv/tillförlitlig metod i kvalitetssäkringsarbetet. Skillnader i inriktningar mellan högskolor är av godo. Det ger exempelvis studenterna möjlighet att välja olika inriktning beroende på vilket lärosäte de väljer. Dock måste en grundnivå, en lägsta kvalitetsnivå, fastställas för all högskoleutbildning i . De mål som uppställs i högskolelagen måste ständigt följas upp och utvärderas, och varje lärosäte måste ansvara för att så sker inom ramen för den egna verksamheten. Målet för lärosätenas kvalitetsarbete måste vara att förbättra och utveckla utbildningen vid högskolan, och statens uppgift måste bestå i att stimulera högskolorna till detta arbete och tillföra ekonomiska resurser som möjliggör för högskolorna att uppnå målen. Staten har vidare ett ansvar för att högskolornas verksamhet granskas, att kvalitetsarbetet redovisas och följs upp samt att tillskjuta nya högskolor tillräckliga ekonomiska resurser. uppgift att granska kvaliteten och kvalitetsarbetet vid högskolorna har visat sig fungera väl och verket har kommit att bli en viktig resurs i kvalitetsutvecklingsarbetet. Kvalitetsgranskning är en omfattande och genomgripande process som måste involvera högskolans samtliga enheter och aktörer.