mot · GP02Fi292 · 2001-10-05 00:00:00 — Enligt krävs det ett brett program för att bryta den höga totala arbetslösheten genom ökad sysselsättning. I ett sådant program ingår bl.a. strukturella förändringar av skatterna och ett sänkt skattetryck, förenklingar av regelverken för företagen, en modernisering av arbetsrätten, ett effektivare rättsväsende och en sundare konkurrenssituation genom krafttag mot skattefusk och ekonomisk brottslighet. En reformering av dagens lapptäcke till socialförsäkringssystem måste också ske om samspelet mellan skattesystemet och de olika bidragssystemen ska ge rätt incitament till arbete, som en rimlig ekonomisk trygghet finns i oförutsedda eller opåverkbara situationer. Utmaningarna är stora, men därmed också möjligheterna. Den socialdemokratiska regeringen tycks emellertid sakna varje framtidsinriktad tanke. I stället går regerandet ut på att passivt förvalta fögderiet och formulera målsättningar som sedan inte följs av några åtgärder. Den budgetbalans som uppnåtts i högkonjunktur är långt ifrån självklar . Därför krävs det nu en aktiv politik som tar sikte på förutsättningar att klara framtidens välfärdsåtaganden, då andelen äldre personer ökar, då lågkonjunkturer kommer och då arbetslöshet och statsskuld riskerar att öka. Endast genom att aktivt genomföra förändringar som stimulerar sysselsättning, tillväxt och företagande kan trygga välfärden. 6.1.5 Bryt bidragsberoendet individer och familjer måste få bestämma mer själva Regeringens politik för att sanera statsfinanserna har till stora delar inneburit höjda skatter för låg- och medelinkomsttagare. Detta har i kombination med sänkta bidrag gjort att många som redan tidigare levde på marginalen tvingats söka socialbidrag. Socialbidragskostnaderna ökade under i stort sett hela den förra mandatperioden, liksom antalet socialbidragstagare. Vart 12:e hushåll lever delvis på socialbidrag. Låginkomsttagare som tvingas söka socialbidrag under vissa perioder av året betalar ofta ansenliga belopp i inkomstskatter. Denna utveckling har i sin tur belastat kommunerna eftersom det är de som finansierar socialbidragen. Denna negativa rundgång måste brytas. Samhällsutvecklingen har under präglats av en strävan efter individens oberoende i förhållandet make/maka, barn i förhållande till föräldrar, föräldrar i förhållande till barn, granne i förhållande till granne. Detta har lett till att alla är gränslöst beroende av det offentliga. Det civila samhället har trängts tillbaka genom en lång rad politiska beslut. Denna utveckling har gjort de offentliga budgetarna extremt sårbara, men vad värre är, många människor blir beroende av en ofta nyckfull politik som berövar människor den värdighet som ligger i förmågan att försörja sig på eget arbete och möjligheten att styra över sitt eget liv. Politikernas makt och medborgarnas vanmakt ökar. ser det som en viktig och prioriterad uppgift att skapa en skattestruktur som gör att fler kan klara sig på sin egen lön och inte tvingas vara beroende av bidrag för att få hushållsekonomin att gå ihop. Många lågavlönade får först betala världens högsta skatter och sedan stå med mössan i hand på för att få tillbaka pengar. Detta är inte ett rimligt system. Sänkta inkomstskatter för låginkomsttagare är en fråga om värdighet och respekt för enskilda personer. Det är också helt avgörande för att bryta det bidragsberoende som alltför många människor har fastnat i. Med sänkta inkomstskatter kommer framför allt fler låginkomsttagare få möjlighet att påverka och få kontroll över sin egen ekonomiska situation. I denna motion föreslås under avsnitt 8.2 en rad åtgärder som gör att människor i jämförelse med får behålla en större del av sin egen lön. 6.1.6 En minskad statsskuld ger frihet åt kommande generationer Statsskulden uppgår till ca . Med regeringens politik kommer statsskulden att öka , trots det gynnsamma konjunkturläget. För finns det flera skäl till att påskynda avbetalningarna. För det första är det varje generations moraliska ansvar att inte skjuta en skuld på kommande generationer. För det andra innebär nuvarande stora skuld och den stora offentliga sektorn att statsbudgeten och hela den svenska ekonomin är väldigt konjunkturkänslig. Förändringar beträffande ränteläget, såväl nationellt som internationellt, och variationer i valutakurser har en betydande påverkan på den svenska ekonomin, beroende på skuldsättningen. En mindre statsskuld leder därför till mindre sårbarhet för yttre förändringar, och detta i sig leder till ett ökat förtroende för den svenska ekonomin. För det tredje utgör statens räntekostnader för statsskulden en av de största utgiftsposterna i budgeten. Dessa räntekostnader tränger undan annan offentlig verksamhet, eller möjligheter till stora skattesänkningar. Statsskulden kräver att skatter tas in för att finansiera räntekostnader motsvarande av BNP. Skattetrycket skulle alltså kunna vara motsvarande lägre med samma nivå på den offentliga konsumtionen som om räntekostnaderna inte fanns. Dessa tre skäl leder till att föreslå en snabbare avbetalning av statsskulden än den som regeringen räknar med. Tekniken för att åstadkomma detta skiljer sig dock från den metod som regeringen använder ett permanentat högt skattetryck. väljer i stället att både spara i statens utgifter och att sälja ut fler statligt hel- eller delägda företag i en snabbare takt än den regeringen föreslagit. På detta sätt kan avbetalningstakten av statsskulden öka, som skattetrycket kan sänkas. Det går således att uppnå två strukturellt viktiga effekter med detta tillvägagångssätt. Utförsäljningen är också motiverad av vår ståndpunkt att staten bör renodla sin roll. I denna roll ingår inte att agera både domare och spelare på den konkurrensutsatta marknaden. 6.1.7 En bättre fördelningspolitik skapar möjligheter för fler Fördelningspolitik handlar om vårt gemensamma ansvar för varandra. Men det handlar också om att var och en ska ha möjlighet att utveckla sina unika talanger och förmågor. På det viset handlar fördelningspolitik om att låta alla människor i ökad utsträckning få bidra till samhällsutvecklingen. Regeringens fördelningspolitik är i långa stycken både misslyckad och orättvis. Detta gäller inte minst på familjepolitikens område. Den socialdemokratiska politiken går ut på att subventionera de familjer som väljer rätt, det vill säga använder föräldraförsäkringen i ungefär och sedan förvärvsarbetar, med barnen inom den kommunala barnomsorgen. De familjer som av olika skäl inte kan eller vill utnyttja daghem får därmed inte del av det offentliga stödet. Denna politik utvecklas ytterligare genom den maxtaxa inom barnomsorgen som införs. Denna styrande fördelningspolitik går på tvärs mot den Kristdemokratiska subsidiaritetsprincipen, som innebär att staten ska stödja och inte styra familjernas val. vill se en reformerad familjepolitik med ökad valfrihet och ett mer rättvist fördelat offentligt stöd till barnfamiljerna. En del av de besparingsåtgärder som regeringen vidtagit under saneringsåren är och har varit förödande för enskilda människor och ett uttryck för regeringens betydande okänslighet för människors faktiska situation. Som exempel på sådana åtgärder kan nämnas besparingarna på änkepensionerna, bostadsbidragen och övriga försämringar för ålderspensionärer. Regeringen har också genom de utomordentligt omfattande skattehöjningar som skett pressat många hushållsekonomier över den gräns där de själva klarar av att försörja sig utan socialbidrag. föreslår i denna motion en aktiv skattepolitik som inriktas på sänkta skatter för låg- och medelinkomsttagare. vill att alla, även pensionärerna, ska få en standardförbättring, genom det grundavdrag som föreslås. Regeringens tal om att värna svaga grupper har när det gäller biståndet till världens fattigaste skorrat falskt. anser att biståndet stegvis bör höjas för att återgå till enprocentsnivån av BNI. vill också förbättra för de sämst ställda pensionärerna, som ofta är kvinnor, genom att höja pensionstillskottet med . Talet om att värna svaga grupper måste också återspeglas i praktiken. Det är först då det verkligen går att tala om fördelningspolitik. I alternativ föreslås, förutom de fördelningspolitiskt viktiga förändringar som nämnts ovan, ytterligare ett antal åtgärder som riktas in på att förbättra för dem som har det sämst. 6.2 Den ekonomiska politiken Som ett led i saneringsprogrammet för statens finanser höjde Socialdemokraterna skatterna med räknat nivå, trots vallöften om att eventuella skattehöjningar skulle begränsas till . Med världens högsta skattetryck redan före dessa skattehöjningar är det därför inte konstigt att pengarna strömmat in i statskassan när konjunkturen varit god. Men lika fort som skatteinkomsterna ökat i takt med en högre tillväxt, kommer de nu att minska som en effekt av den sämre konjunkturen. Regeringen har dessvärre helt försuttit chansen att rätta till de strukturproblem som finns i den svenska ekonomin. Möjligheten att flytta en del av beslutsmakten tillbaka till familjerna och medborgarna själva är fortfarande goda, genom att sänka inkomstskatterna för alla och genom att minska de samlade marginaleffekter som finns för stora grupper. Sänkta inkomstskatter handlar om att människor får bestämma över en större del av sin egen lön. Minskade marginaleffekter handlar om att de val enskilda och familjer gör i mindre utsträckning påverkas av den offentliga sektorns regler. Om ska vara ett land för företagande, investeringar och tillväxt kan vi inte ha kvar regler som gör att företag, kapital och kompetens har starka ekonomiska skäl att lämna landet. Vi kan till exempel inte ha kvar en orimligt hög beskattning av lättrörliga skattebaser. Det fanns en debatt i i samband med att större skattesänkningar kom på tal, om det från inflationssynpunkt är lyckat att sänka inkomstskatter när konjunkturen är god. Risken för att genom räntehöjningar skulle tvingas motverka skattesänkningarnas effekt och bromsa ekonomin har påtalats. Denna risk kan dock inte i nuvarande konjunkturläge anses vara överhängande, särskilt inte om skattesänkningarna kombineras med andra strukturförändringar för en bättre lönebildning och ökad konkurrens. Det finns alltså flera skäl att sänka skatterna. Parallellt med detta behöver andra strukturförändringar genomföras. Strategin bör vara att vidta sådana åtgärder som förstärker utbudet av arbete och kapital och därmed motverkar riskerna för ett ökat inflationstryck. Om de strukturförändringar för bättre fungerande lönebildning och arbetsmarknad samt för bättre konkurrens som föreslås nedan genomförs, kommer inflationshotet att kunna bemötas på ett effektivt sätt. Sammantaget skulle den svenska ekonomin varaktigt utvecklas starkare. Med en vikande konjunktur är det därför hög tid att rätta till några av de strukturfel som den svenska ekonomin lider av: Högt skattetryck och stora marginaleffekter som gör att det lönar sig dåligt att arbeta och som skapar ett osunt bidragsberoende för stora grupper. Svårt att locka och behålla företag, kapital och kompetens i landet med nuvarande orimligt höga beskattning av lättrörliga skattebaser. Dåligt fungerande lönebildning och arbetsmarknad vad gäller rörlighet, flexibilitet och effektivitet i de arbetsmarknadspolitiska åtgärdsprogrammen. Bristande konkurrens i stora delar av ekonomin, bland annat offentlig tjänsteproduktion, bygg- och livsmedelssektorn, vilket leder till ett högt prisläge och låg köpkraft jämfört med andra länder. Dessutom måste en övergripande målsättning för den ekonomiska politiken vara att uppnå en uthålligt högre tillväxt än de knappa har haft . Målet för tillväxtpolitik är en varaktigt hållbar BNP-tillväxt på . 6.2.1 Övergripande mål för den ekonomiska politiken Det överordnade målet för den ekonomiska politiken är (se avsnitt 6.1.1) att ge en till alla delar god livsmiljö för människorna. Därför måste den ekonomiska politiken både främja och skapa möjligheter för en uthållig tillväxt av den totala nationalförmögenheten. Endast med detta synsätt kan ett gott förvaltarskap förverkligas och verklig välfärd utvecklas. Inom ramen för detta synsätt kan vår inriktning av den ekonomiska politiken sammanfattas på följande sätt: Det övergripande målet för den ekonomiska politiken är att lägga grunden för att höja den långsiktigt hållbara tillväxten till åtminstone och därmed skapa ett ökande välstånd för alla. För att möjliggöra detta krävs en politik som: slår vakt om den statsfinansiella stabiliteten genom lägre utgifter, lägre skattetryck, sänkt skuldkvot och minskad statsskuld. Därigenom minskar den svenska ekonomins sårbarhet. skapar bättre villkor för arbete och företagande genom konkurrenskraftiga skattenivåer, ett bättre utbildningssystem och en reformerad lönebildning. skapar goda förutsättningar för att alla skall kunna växa och förverkliga sina ambitioner och på så sätt minska de regionala och sociala obalanserna. ökar valfriheten och säkrar både mäns och kvinnors kontroll över den egna tillvaron. förbättrar den inhemska konkurrensen, bland annat i offentlig tjänsteproduktion, bygg- och livsmedelssektor. 6.2.2 statsfinanser lägger i denna motion förslag som sammantaget innebär överskott i de offentliga finanserna på , sänkt skattetryck, lägre utgifter och utgiftstak för staten. Genom en snabbare utförsäljningstakt av statligt aktieinnehav uppnås ett väsentligt starkare budgetsaldo än vad regeringen budgeterar för, vilket leder till en minskad statsskuld. Det finansiella sparandet i staten beräknas också vara något starkare än vad regeringen räknar med till följd av att skattesänkningarna är något mindre än de utgiftsminskningar som föreslås. Detta i kombination med våra förslag till strukturella förbättringar på arbetsmarknads- och skatteområdet leder till att svensk ekonomi i allmänhet och de svenska statsfinanserna i synnerhet kommer att bli mindre sårbara vid konjunktursvängningar. Därmed kan även utlandets förtroende för svensk ekonomi stärkas vilket ytterligare förbättrar möjligheterna att klara den konjunkturnedgång som väntar. 6.2.3 Bättre villkor för arbete och företagande 6.2.3.1 Ökat arbetsutbud och valfrihet genom sänkt skattetryck och minskade marginaleffekter Utgångspunkten för den skattereform vi anser att behöver är att medborgarna själva får en ökad beslutanderätt över sina inkomster. För det andra bör de val människor vill göra, exempelvis öka eller minska sin arbetstid, inte påverkas negativt av kombinationen av offentliga skatte- och bidragsregler. Det första handlar alltså om att sänka det totala skattetrycket, det andra om att minska marginaleffekterna. En alltför stor del av vår tillvaro bestäms genom politiska beslut. vill öka förutsättningarna för ett personligt ansvarstagande, som ett växande etiskt medvetande och gemensamma värderingar mer och mer bör få ersätta detaljregleringar och politisk styrning. Detta gäller generellt, men särskilt tydlig är skillnaden mot dagens socialdemokratiska tänkande på familjepolitikens område där socialdemokraterna genom en statligt beslutad maxtaxa på dagis ökar den politiska styrningen ovanpå den redan starkt styrande familjepolitiken. Med det regelverk som gäller blir människors val alltför ofta en fråga om hur de offentliga reglerna fungerar, i stället för hur om man själv vill gestalta sitt liv. Staten ska i stället ha en stödjande roll, där de ekonomiska resurser som passerar den offentliga sektorn inte hindrar och begränsar, utan tvärtom skapar valfrihet och flexibla lösningar. Insikten har funnits länge om att skattesystemet tillsammans med behovsprövade bidrag och inkomstprövade avgifter skapar orimliga marginaleffekter för stora grupper. Det vill säga att en stor del av en inkomstökning går bort i form av ökad skatt, minskade bidrag och höjda avgifter. Likaså är insikten tämligen utbredd om att höga marginalskatter, eller höga kombinerade marginaleffekter, är skadliga för samhällsekonomin. Med samlade marginaleffekter på uppåt, och i vissa fall över, finns det inga privatekonomiska skäl att öka sin arbetsinsats, åtminstone inte på kort sikt. Omvänt betyder höga marginaleffekter att personer med låga inkomster som arbetar heltid faktiskt kan tjäna på att arbeta mindre. Kunskapen om hur, mer exakt, välfärdsstatens alla skatte-, avgifts- och bidragssystem samverkar är dock begränsad. Vissa ambitiösa försök till kartläggning1 har gjorts, men det är ofta mycket svårt att överblicka den aktuella helheten eftersom systemen förändras. De undersökningar som görs baseras i princip alltid på statistik och regler som gällde något eller . Den så kallade konstaterar dock i sitt slutbetänkade Ur fattigdomsfällan (SOU 2001:24) att särskilt höga marginaleffekter drabbar familjer med låga inkomster. Bland samtliga barnfamiljer är marginaleffekten och bland dem som har bostadsbidrag . Det innebär att av en inkomstökning på får de endast behålla . Även om bostadsbidraget bidrar av den samlade effekten så står skatten för den största andelen. Bidragsberoendet och rundgången i skattesystemet måste minskas. anser att de partier som tillsammans genomfört den omfattande pensionsreformen också gemensamt bör söka finna en bred och långsiktigt hållbar lösning på de skadliga marginaleffekterna i skatte- och socialförsäkringssystemet. bör ta ett helhetsgrepp över både de höga genomsnittsskatterna och de höga samlade marginaleffekterna. I det följande presenteras ett antal förslag där målet är att reducera de samlade marginaleffekterna för stora grupper vid förvärvsarbete, ändrad förvärvsfrekvens, eller vid köp av tjänster med redan skattade pengar. På kort sikt Det svenska grundavdraget, som i internationell jämförelse är väldigt lågt, bör höjas till , och kunde vid en större översyn eventuellt inledas med en upptrappning. En sådan upptrappning skulle kunna reducera marginaleffekten för taxerade inkomster med . Kommunerna bör kompenseras fullt ut för intäktsbortfallet. Marginalskatten bör minskas för alla förvärvsaktiva låg- och medelinkomsttagare genom ett statligt förvärvsavdrag mot beskattningsbara kommunala inkomster. Målet bör vara ett avdrag på av inkomsten som då alltså reducerar marginaleffekten med . Avskaffad värnskatt reducerar marginaleffekten för inkomster över den högre brytpunkten för taxerad inkomst. En skattereduktion på för hushållens köp av tjänster bör införas. På så sätt elimineras nästan hela den extra skattekil som uppstår när extern arbetskraft anlitas med redan skattade pengar. Betydligt fler samhällsekonomiskt motiverade byten (köp) av tjänster kommer till stånd, eftersom de även blir privatekonomiskt lönsamma. Effektiviteten i ekonomin kommer därmed att öka. kan den svarta sektorn trängas tillbaka, när det blir möjligt att både köpa och sälja privata hushållstjänster både vitt och lagligt. (Jämför avsnittet nedan om konkurrens.) På lite 1. Fempartiöverläggningar om marginaleffekterna Skadligheten av marginaleffekterna i skatte- och socialförsäkringssystemen erkänns nu av nästan alla. Icke desto mindre är de politiska svårigheterna att rätta till dem betydande. Det handlar oftast om att växla bidrag mot sänkta skatter. arbetar för att analysera och avlägsna de många skadliga marginaleffekterna i skatte- och socialförsäkringssystemen. För att skapa stabilitet och långsiktighet borde en samverkan ske mellan de fem partier som står bakom pensionsreformen. Den så kallade LO-puckeln i grundavdraget träffar fel personer efter alla avindexeringar och skapar extra marginaleffekt för stora inkomstgrupper när den trappas av, vilket bidrar till den så kallade fattigdomsfällan. I stället bör man överväga en skattereduktion för låginkomsttagare så som föreslås i denna motion. Bostadsbidraget står för en betydande del av marginaleffekterna för familjer med låga eller medelhöga inkomster, det visar bl.a. (SOU 2001:24). Detta beror på bostadsbidragets konstruktion och avtrappning. En lägre återbetalningsprocent i underhållsstödet skulle kunna växlas mot ett något lägre förbehållsbelopp. En sådan åtgärd kan göras statsfinansiellt neutral, som till exempel en sänkning skulle minska marginaleffekten från till . Barnomsorgstaxornas konstruktion ger även vissa marginaleffekter, även om dessa kraftigt överdrivits i debatten. Som exempel kan nämnas att en enhetstaxa som ett alternativ till en statligt bestämd maxtaxa i genomsnitt skulle reducera marginaleffekten för barnomsorgskostnader med mellan . En enhetstaxa skulle förstås göra det väsentligt dyrare för arbetslösa att ha barnen på dagis i vissa kommuner som erbjuder gratis dagisplats för barn till arbetslösa. Men marginaleffekten som gör att det inte lönar sig att ta ett arbete (eftersom man då måste betala hela dagisavgiften) skulle reduceras med mellan med en sådan förändring. En sådan eventuell reform bör utformas med en låginkomstprofil. Ett ytterligare sätt att minska marginaleffekten som följer av barnomsorgstaxorna är att som föreslår göra kostnaden avdragsgill mot kommunalskatten. För att minska de orimliga skillnaderna i äldrevårdstaxorna bör enhetstaxa införas. Detta bör dock inte ske genom lagstiftningsåtgärder, utan bör vara en fråga för de kommunala beslutsfattarna. Marginaleffekterna i arbetslöshetsförsäkringen är ett väldokumenterat strukturellt problem på den svenska arbetsmarknaden som helst borde få en bred och långsiktig politisk lösning. Ett förvärvsavdrag eller skattereduktioner som enbart gäller för inkomst av tjänst skulle öka behållningen av att arbeta jämfört med a-kasseersättning. Även fribeloppsgränsen för studiebidraget ger orimliga marginaleffekter på vanligen för de studerande. Den kan reduceras med olika tekniker, varav den mest radikala är ett totalt avskaffande av gränsen. Ett förslag om slopat fribelopp läggs i denna motion. Reformerad och fonderad socialförsäkring Den största delen av socialförsäkringssystemet omfördelar inte inkomster mellan personer, utan mellan olika tidsperioder i en och samma persons livscykel. Pensionssystemet är kanske det tydligaste exemplet, där den livsinkomst man arbetar ihop utgör grunden för de avgifter man betalar in och sedan den pension man får. För dem som inte har kunnat arbeta ihop till en rimlig pension finns ett golv, en garantipension, som finansieras av alla förvärvsarbetande via de vanliga inkomstskatterna. Systemet tar också särskild hänsyn till föräldraledighet för vård av barn, studier och värnplikt. Förutom att denna typ av rakare rör mellan vad man betalar in och vad man får ut behöver skapas i fler delar av socialförsäkringssystemet, går det också att göra stora vinster på att fondera delar av systemen. Enkelt uttryckt så kräver ett (helt eller delvis) fonderat system som ger en viss avkastning ett lägre skatteuttag för att finansiera de förmåner som man har bestämt. En fonderad försäkring verkar också stabiliserande, eftersom den i viss mån kan fungera som en buffert vid dåliga år. Statens lånebehov och statsbudgeten skulle därmed inte behöva variera i takt med till exempel den utveckling vi sett i sjukförsäkringen. Införandet av ett utbildnings- eller kompetenskonto dit löntagare och arbetsgivare kan avsätta pengar för kompetensutveckling, är också ett exempel på hur man på ett mer individuellt sätt kan fondera medel för människors kontinuerliga kompetensutveckling i arbetslivet. Staten har givetvis ett ansvar vid utformandet av regelverket att se till att kontosystemet både blir effektivt och ger alla grupper rimliga förutsättningar för en god kompetensutveckling. Även om bara delar av systemen är fonderade och avkastningen är låg, kan den sammanlagda vinsten på samhällsnivå bli stor. Sjukförsäkringen beräknas gå med ett underskott på ca , jämfört med ett överskott . Sjukförsäkringen borde ges en mer autonom utformning. är beredda att diskutera villkoren för reformering, eventuellt med en egen buffertfond för att utjämna inbetalningar och utbetalningar över tillfälliga variationer mellan olika år. De partier som står bakom pensionsreformen vore även här en lämplig konstellation för sådana samtal.