mot · GP02So628 · 2001-10-05 00:00:00 — Fler utbildningsplatser på högskolans vårdprogram, bättre karriärmöjligheter i vårdyrket, fler arbetsgivare inom vårdsektorn och en arbetstidsreform som ger makten över arbetstiden till den enskilde arbetstagaren är några reformer som skulle bidra till att fler vårdanställda stannar kvar i yrket. Det är först när personalen mår bra som vården också blir bra för patienterna. Finansiell samordning mellan och sjukvården genomfördes, på det Folkpartiledda initiativ, försök i några kommuner i fem län med så kallad finansiell samordning mellan och hälso- och sjukvården. redovisade och en mycket positiv utvärdering av försöken. Besparingarna var större än vad t o m entusiasterna vågat hoppas på. När av besparingsskäl drastiskt drog ned operationerna på sjukhuset i kostade det kassan mångdubbelt mer än besparing. De stela reglerna ledde därmed både till ökat lidande och ökade kostnader. Finsam vill ändra på det. Tyvärr lade regeringen utvärderingen i byrålådan. I stället presenterades en mycket mindre långtgående modell, det så kallade Frisam. Protesterna haglade från de län som fått pröva Finsam. Ingenting hjälpte tills . Då kom regeringens Nationella handlingsplan för hälso- och sjukvården. Efter att ha fått gehör för en del av våra krav på husläkare och sjukförsäkringspengar till att korta vårdköer (Finsam) beslutade att stödja regeringens Nationella handlingsplan för hälso- och sjukvården. Kampen för att få använda sjukförsäkringspengar i vården (Finsam) har pågått . Enligt uppgörelsen ska det denna höst komma en proposition i frågan. Riksdagsbeslutet ska kunna tas före jullovet 2001. Det är så överenskommelsen mellan regeringen, , och ser ut. Men i regeringens budgetproposition finns ingenting som liknar det som regeringen gick med på . Det återstår att se om regeringen lyckas hålla uppgörelsen och presenterar en proposition om Finsam, så att det kan bli ett beslut före juluppehåll. En friare användning av pengar skulle kunna leda till både mindre lidande och sparade pengar. Köerna till vård och behandling och bristande rehabilitering kostar pengar i form av sjukpenning och i värsta fall onödiga förtidspensioner. Finsam kan ändra på detta. Förbättra villkoren för de psykiskt sjuka Människor med psykiska funktionshinder är en mycket utsatt grupp. Psykiatrireformen, 1994, har varit positiv för många med psykiska funktionshinder. Den tillkom efter det att de gamla mentalsjukhusen avvecklats och innebar att kommunerna övertog delar av landstingens ansvar. Reformen var ett väsentligt steg i rätt riktning. vet vi att flera av dem som vistats på institution påverkats negativt av reformen eftersom många kommuner inte förmådde ta hand om och erbjuda ett bra fungerande boende och sysselsättning. Det återstår fortfarande många förbättringar att göra. Den enskildes makt över vardagen när det gäller boende, sysselsättning och så vidare måste stärkas. Det finns också klara brister i samarbetet mellan landstingen och kommunerna. De psykiskt sjuka bör omfattas av en rättighetslagstiftning, på samma sätt som människor med fysiska funktionshinder får rättigheter enligt LSS (lagen om vård och service till vissa funktionshindrade) och (lagen om statlig assistansersättning till vissa funktionshindrade). är dessa lagar inte alltid lätta att tillämpa på psykiskt funktionshindrade. Rätten till boende, sysselsättning och en god omsorg slås fast, liksom rätten att få vara delaktig i att forma insatserna bör fastslås i denna rättighetslagstiftning. Bristen på platser i ordnade boendeformer, gruppboenden, är stor. Det krävs en ambitiös utbyggnad för att alla som behöver ska kunna få plats. Boendestödjare, eller ambulerande team, är viktiga för att människor med psykiska problem ska klara av sitt boende och känna trygghet. Det innebär att ett team kan göra hembesök, ge olika former av stöd och hjälp för den boende att klara sin ångest. Om det behövs ska de också kunna hjälpa till att kontakta den psykiatriska vården. Denna service måste finnas dygnet runt. Meningsfull sysselsättning ska vara en rättighet för psykiskt funktionshindrade. Det betyder att fler dagverksamheter och annat som skapar sysselsättning för denna grupp måste sätta igång. Nationellt räknar man med att behovet av daglig sysselsättning kan vara dubbelt så stort som tillgången. För att den enskilda ska kunna ta del av sysselsättningen behövs ibland särskilda insatser som exempelvis ledsagare. Människor med psykiskt funktionshinder kan ha stor nytta av personliga ombud som kan hjälpa till att samordna de olika insatserna kring den enskilde och vara med när individuella vårdplaner utvecklas, fungera som ett stöd i kontakten med myndigheter och bevaka att den enskilde får del av de insatser som han eller hon har rätt till. Det har visat sig vara mycket positivt för den enskilda där personliga ombud har prövats. Därför är det bra att regeringen nu äntligen påbörjar en sådan reform. liberalerna anser att det är viktigt att man också utreder möjligheterna att garantera de personliga ombudens fristående ställning. Snabb hjälp behövs till unga med psykiska problem. Unga människor som drabbas av psykoser behöver mycket snabb hjälp för att bromsa psykosförloppet. En förutsättning för att detta ska kunna ske är att vården är lättillgänglig för såväl patienter som anhöriga. Det är viktigt att kommuner i samarbete med landstingen utvecklar metoder för att snabbt diagnostisera och tillgodose denna patientgrupps behov. Mellan stolarna-problemet måste avskaffas genom att samverkan mellan exempelvis stadsdelsnämnder i kommunerna och sjukvårdsområden förbättras. utvärdering av psykiatrireformen visar att många psykiskt funktionshindrade fortfarande finns på vårdhem långt från hemorten. Att vårdkvaliteten på dessa insitutioner ofta brister har varit föremål för debatt i media. har inlett en översyn av dessa förhållanden. Ansvaret för tillsynen över vårdhemmen är delad mellan länsstyrelserna och regionala tillsynsenheter. liberalerna anser att en översyn behövs av hur tillsynen över enskilda vårdhem kan samordnas och skärpas. Ett relativt nytillkommet problemområde är invandrare med psykiska problem. Det är viktigt att vårdpersonalen inom psykiatrin och primärvården är väl förtrogen med de psykiska problem som olika invandrargrupper kan förete mot bakgrund av vad de tidigare upplevt i livet. Kunskap om följdverkningar av tortyr bör också förekomma. Handläggningstiden kan förkortas genom att rehabiliteringen sätts in tidigare och olika instanser samordnas. Kuratorsverksamhet bidrar till att psykosociala problem kan upptäckas bakom den medicinska diagnosen. Det är viktigt att erfarenheter från kuratorsverksamheten tas tillvara. I uppföljning av primärvården framlagd 1998 skriver styrelsen att antalet kuratorer och psykologer nu ökat i primärvården och att de finns på mer än var tredje mottagning av vårdcentralstyp. Denna utveckling ökar primärvårdens förmåga att ansvara för ett basalt omhändertagande när det gäller krisreaktioner och andra psykiska insufficiensreaktioner. Mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts av att i primärvården inrymma också psykosocial kompetens anser vi att de husläkarmottagningar som ännu inte har denna kompetens måste tillföras sådan. Det finns utöver det redan uppräknade en rad punkter som vi tror är viktiga för att förbättra situationen i psykiatrin. Det preventiva arbetet måste utvecklas. Potentiella högriskgrupper inom psykiatrin måste identifieras. Sådana grupper är barn till psykiskt sjuka, personer som gjort självmordsförsök, nyinsjuknade i psykoser m fl. Det är viktigt att det finns en god beredskap inom psykiatrin för att ta hand om dessa grupper av patienter. Uppföljning och utvärdering av psykiatrivården måste bli bättre. Psykiatrin innehåller i större utsträckning än andra verksamheter inom vården behandlingsmetoder som är mer kontroversiella. Därför är det viktigt att utvärderingar och uppföljningar av behandlingar fungerar tillfredsställande. Som ett underlag för detta bör ett register med vissa basfakta om klinikernas verksamhet, om patienterna och om behandlingsresultat införas. Övergången mellan barn- och ungdomspsykiatrin och vuxenpsykiatrin måste förbättras. Den fixa åldersgränsen vid mellan de bägge verksamheterna är inte alltid adekvat med tanke på hur mognadsprocessen varierar mellan de olika individerna och likaså med tanke på hur debutåldern för olika psykiska sjukdomar ser ut. Det behövs insatser baserade på samverkan mellan psykiatrins verksamheter för åldersgruppen . Rekryteringen av personal behöver planeras. Som utvecklingen ser ut kommer en bristsituation vad gäller personal att uppstå inom den tidsperioden. Detta måste planeras för . Psykiatrins roll i den lokala samverkan måste stärkas. Primärvården behöver konsultation och utbildning från psykiatrin. Skolhälsovården måste få ökade resurser och intensifiera samarbetet med psykiatrin. En fungerande skolhälsovård innebär tidigare upptäckt av och åtgärder för barn med psykiska problem och därmed behöver färre barn och ungdomar söka sig till barn- och ungdomspsykiatrin. måste dagens köer till barn- och ungdomspsykiatrin åtgärdas. Det är orimligt med dagens långa väntetider för behandling. måste långsiktigt planera insatser för grupper av klienter som behöver stöd för psykiskt funktionshinder. Sådana planer bör innehålla insatser om mobila team, individuella vårdplaner m.m. De privatpraktiserande psykiatrikerna har ofta ringa eller ingen kontakt med den offentliga psykiatrin. Här bör nya modeller för en samverkan uppmuntras. Patienters och anhörigas roll i psykiatrin måste stärkas. Det finns fortfarande på sina håll stora brister i bemötandet av patienter och anhöriga inom delar av psykiatrin. Bemötandet av patienter och anhöriga bör bli en integrerad och kontinuerlig del av personalens utbildningar. Erfarenheterna från brukarråd och liknande bör också tas tillvara inom verksamheten. Stigmatiseringen av de psykiskt funktionshindrade är påtaglig. Deras situation bör analyseras med utgångspunkt från grundlagsstadganden och innehållet i internationella konventioner om mänskliga rättigheter. De lösningar man väljer på frågor som rör vård, omsorg och rehabilitering blir med ett sådant synsätt inte isolerade socialpolitiska ställningstaganden, utan ett uttryck för grundläggande värderingar. liberalerna anser att man bör initiera en grupp med såväl brukare som företrädare för vården och andra intressenter vilka får i uppdrag att utarbeta en etisk plattform och att verka för att grundläggande demokratiska principer och internationella konventioner får praktisk betydelse när det gäller insatser till de psykiskt funktionshindrade. Fler läkare i äldreomsorgen Mycket i de återkommande rapporterna om vanvård av äldre i äldreomsorgen kan undvikas om den medicinska kompetensen i verksamheten förbättras. Alltför länge har det konstaterats brister i äldrevården i fråga om bristande läkarmedverkan utan att något har gjorts. Tillgången till kvalificerad medicinsk vård i det särskilda boendet är ett bristområde. Det slås senast fast av för den Nationella handlingsplanen för äldreomsorgen (2001). Det föreligger stora skillnader mellan olika typer av boenden beträffande bemanning, vårdtyngd, och boendestandard. Jämfört med situationen före Ädelreformen, 1992, är strukturen i äldreboendet i stort sett oförändrad. Det är på sjukhemmen som man återfinner de mest vårdkrävande äldre. För att råda bot på problemen med den bristande medicinska kompetensen i äldreboendet krävs det samverkansavtal mellan de olika huvudmännen: kommuner och landsting. I klartext innebär det att det helt enkelt behövs fler läkare, gärna med geriatrisk kompetens, i äldreboendet. För är det en mycket prioriterad uppgift att skapa fler samverkansavtal och fler läkare i äldreboendet. har därför i en rapport förbundit sig att i de landsting (regioner) där vi tillhör majoriteten se till att det i den mån det inte redan skett träffas avtal med kommunerna om läkarmedverkan i äldreomsorgen och genom en satsning på läkartillgång tillse att avtalen också efterlevs. Det måste finnas en medicinskt ansvarig läkare kopplad till varje äldreboende och tillräckligt med sjuksköterskor inom äldreomsorgen. Frågan om ökad läkarmedverkan i äldreomsorgen är intimt sammankopplad med frågan om husläkare. I takt med att husläkarna blir fler blir det också lättare för äldreomsorgen att knyta fler husläkare till sig. För dem som bor i särskilt boende skulle det vara en trygghet att veta att enheten har möjlighet till läkarmedverkan för bedömning av medicinska åtgärder. Till varje särskilt boende bör det knytas en läkare som har ansvar för att regelbundet besöka enheten och se till att de gamla som bor där får god medicinsk vård. Detta kan vara en husläkare eller geriatriker. Denna läkare ska självfallet också vara ett stöd för personalen. En enskild patient skall också alltid ha rätt att välja en fast läkarkontakt i form av en husläkare. Geriatriskt utbildade sjuksköterskor kan också medverka till att höja kvaliteten på den vård och omsorg som ges på särskilda boenden. Kommunerna bör därför tillsammans med landstingen utarbeta en strategi för att höja sjuksköterskornas kompetens om åldrandets sjukdomar geriatrik. Detta skulle ge en kvalitetsförstärkning inte minst på sjukhemmen. Ett sådant system leder också till att akutbesöken på sjukhusen minskar, vilket ytterligare höjer kvaliteten. Politik för fler privata vårdgivare går en mycket liten andel av kommunernas och landstingens driftskostnader vidare till privata entreprenörer. Dagens riksgenomsnitt för hela verksamheten i kommunerna alltså medräknat de hårda delarna (infrastruktur, underhåll etc) är blygsamma . I landstingen var de totala kostnaderna . Av detta upphandlades driftuppdrag av privata aktörer för 8,4 miljarder, eller av kostnaderna. Det mesta handlar dock mest om kollektivtrafik. Granskar vi primärvården är andelen som köps från privata företag så låg som . I läns- och regionsjukvården är andelen av kostnaderna. Skillnaden är stor mellan landstingen. I svarar driftentreprenader för av kostnader 1999. I är motsvarande siffra . Andelen privata entreprenader är ännu lägre eftersom ovanstående siffror inkluderar entreprenader i offentlig regi. Alternativen svarar således fortfarande för mycket blygsamma andelar. Det skulle ge bättre vård och mer nöjd personal om andelen privata alternativ tilläts växa. I de tre storstadsregionerna, där sedan valet sitter i olika majoritetskoalitioner, har arbetet på att förnya vården intensifierats. Det var nödvändigt av många skäl, också ett rent demokratiskt. Det var på löften om en sådan förnyelse som vi kom till makten. Privata alternativ inom svensk vård har långa traditioner. Många patienter har alltid kunnat gå till privata läkare som varit anknutna till . Dessa läkarkontakter har skapat kontinuitet i vårdkontakten och därmed gett en extra känsla av trygghet för den enskilde patienten. Kort uttryckt så har privata vårdgivare gett en bra och kvalitativ vård och behandling för patienterna. Vi vet även att privata vårdgivare bidrar till att medvetenheten om vad saker kostar inom vården ökar. Denna ökade kostnadsmedvetenhet är givetvis bra eftersom den i sin tur bidrar till att de resurser som vården har kan användas klokare och mer effektivt. Det ger en bättre vård för de höga skatter som alla medborgare betalar. har publicerat en jämförelse mellan privat och offentlig vård, Kostnadsjämförelser mellan privata och offentliga läkarmottagningar, som visade på det kostnadspressande elementet i den privata vården gentemot den offentliga. Slutsatsen är: ...privata mottagningar kunnat utveckla arbetsformer där man effektivare tillvaratar tillgängliga resurser än man gör vid sjukhusmottagningar inom motsvarande specialiteter. Också i slutbetänkandet från delegationen för samverkan mellan offentlig och privat hälso- och sjukvård, SOU 1997:179, konstateras att: De privata vårdgivarna har en lägre kostnadsnivå jämfört med motsvarande tjänster inom offentlig vårdproduktion. gjorde Grufman på SAF:s uppdrag en utvärdering av privata vårdföretag som bildades genom så kallad avknoppning, det vill säga genom att personalen startade egna företag för att jobba som entreprenörer åt . Undersökningen visade på mycket positiva erfarenheter hos personalen i dessa småföretag: räknar med att expandera och mer än fyra av fem har en ljus syn . Fler än hälften av de avknoppade företagen har genomfört genomgripande förändringar i verksamhetsinriktning, arbetsmetoder och organisation. Mer än hälften har fått en förbättrad relation till sina patienter, främst på grund av ökad tillgänglighet och service. Nio av tio av de personer som valde att övergå till privat form skulle göra om det. Den privata vården har ofta helt enkelt fler nöjda patienter och nöjdare personal som den bättre utnyttjat resurserna. Så ser den privata vårdens verklighet ut. Detta borde tala för en mer positiv politik mot privata vårdgivare en politik som uppmuntrar mångfald i vården. Inte en politik som minskar antalet privata vårdgivare och försvårar för de få kvarvarande. Ett frisläppande av de privata vårdgivarna skulle sannolikt relativt snabbt fylla igen de luckor i vården där det råder brist på läkare inte minst inom primärvården. För att främja tillväxten av privatpraktiserande läkare även är det viktigt att det finns möjlighet för privatpraktiserande läkare med specialistkompetens att överlåta sin praktik till en annan läkare med samma eller likartad specialistkompetens. Denna rätt fanns tidigare men avskaffades av Socialdemokraterna. Vi vill återinföra denna möjlighet för de privata specialistläkarna. Privata såväl som offentliga vårdgivare skall också få fortsätta sin verksamhet även efter det att de fyllt . Remisstvånget motverkar tillgängligheten för patienterna och fyller heller ingen stor funktion men verkar hindrande för den privata vården. Det finns flera exempel där socialdemokratiskt styrda landsting har använt remisskravet i motverkande syfte för de privata vårdgivarna. Det bör därför avskaffas. En återinförd etableringsfrihet för privata allmänläkare ökar valfriheten. Vi vill även att den fria etableringsfriheten förutom allmänläkare även skall omfatta sjukgymnaster, geriatriker, barnläkare, gynekologer och barnmorskor. All öppenvård bör konkurrensutsättas för att på det sättet dels öka effektiviteten, dels underlätta för privata alternativ att få större utrymme. Det skall krävas kvalitetscertifikat för all den verksamhet som upphandlas efter konkurrensutsättningen. Utan detta kvalitetscertifikat ingen upphandling. Kraven på kvalité kan utformas i form av en standardmall av och tillämpas av kommuner och landsting. Beställarfunktionen måste stärkas så att brister i upphandlingen motverkas. Det skall vara obligatoriskt att läkare och sjuksköterskor skall ingå i beställarstaben. Deras ord måste väga tungt när de olika anbuden på den konkurrensutsatta verksamheten skall bedömas. skall tillsammans med den medicinska professionen intensifiera arbetet med att utveckla och genomdriva rikstäckande vårdprogram för olika diagnosgrupper. Det stärker den enskilde patientens rätt till vård på lika villkor. En andra bedömning second opinion gäller rätten till en andra bedömning för patienter med livshotande eller särskilt allvarlig sjukdom eller skada. Det kan vara rimligt att möjligheten till en andra bedömning även ska gälla för flera allvarligare diagnoser som inte täcks av nuvarande lagstiftning. Det skulle stärka patientens rätt och valfrihet att få diskutera sjukdomen och behandlingen med en annan läkare om behov av detta skulle föreligga. Mödravårdspeng och barnhälsovårdspeng På några ställen i landet har landstingen skrivit avtal med privata barnmorskor för att öka patienternas valfrihet inom mödrahälsovården. I de landsting som har slutit avtal begränsas dock ofta valfriheten genom olyckliga avtalskonstruktioner. Vår uppfattning är att blivande föräldrar i alla landsting ska kunna välja vilken barnmorska de ska gå till. Det kan bli möjligt genom en mödravårdspeng. Med en mödravårdspeng kan kostnaden för mödrahälsovård följa föräldrarna oavsett om föräldrarna väljer en offentlig eller en privat mödravård. På det sättet blir villkoren för de privata mödravårdsmottagningarna samma som för de offentliga. Detsamma bör gälla barnhälsovården. Det bör även råda etableringsfrihet för barnmorskor. Läkemedel Notan för läkemedlen ökar. hade den siffran stigit till . beräknas kostnaden bli och är 2004 . Det är viktigt att det vidtas åtgärder för att dämpa kostnadsökningen för att människor skall kunna erhålla läkemedel till rimliga priser. förslag syftar till att dämpa läkemedelskostnaderna utan att patienterna drabbas. För att en läkemedelskostnad skall uppstå måste ju såväl läkaren skriva ut receptet som patienten hämta ut medicinerna. Enligt vår uppfattning bör reformer genomföras som syftar till att rätt medicin skrivs ut och att det är billigast likvärdiga medicin som används i stället för det förslag som drabbar patienterna med kraftigt höjda kostnader. De åtgärder vi föreslår är följande: Det måste till en noggrannare uppföljning av läkemedelsförskrivningen. Läkemedelskommittéerna är de organ som är bäst lämpade för att genomföra en sådan uppföljning. Det är de som kan göra kostnadsanalyser och analyser av vilka kostnader som står för ökningen. Det måste bli enklare för den enskilde läkaren att följa upp sin egen förskrivning. Det beslut som redan har tagit om receptförskrivningsregister måste omgående omsättas i praktiken. Läkemedelskommittéerna kan då bl a tillsammans med läkaren gå igenom förskrivningsmönstret och därmed underlätta en mer adekvat förskrivning. En återföring av läkemedelsförskrivningsdata till läkarkåren kan, enligt de studier som utförts, ge omkring 10 procents minskning av kostnaderna för receptförskrivna läkemedel. finns datahjälpmedel som underlättar för läkarna vid förskrivningen att se alternativ och kostnaderna för de olika läkemedlen. Sådana modeller bör ytterligare utvecklas. Ett annat exempel på en besparing genom bättre förskrivning är angående mediciner mot högt blodtryck som enligt beräkningar från () skulle innebära besparingar på . Dessutom bör det införda referensprissystemet utvidgas. beslöt , med enbart Socialdemokraternas röster mot, att i de fall det i praktiken fanns identiska läkemedel skulle subventionen från det allmänna enbart gälla det billigaste preparatet. Enligt utgiven rapport från NEPI ledde det beslutet till besparingar med bortemot och med sammanlagt nästan . I rapporten redovisas också beräkningar vad en utvidgning av utbytbarheten jämfört med referensprissystemet skulle kunna ha gett . En sådan utökning av användningen av s.k. generika, där patentskyddet upphört, skulle kunna spara . Läkarna skall få möjlighet att förskriva vissa dyrbarare läkemedel exempelvis nyintroducerade potensmedel eller bantningsmedel utan rabattering, när syftet i första hand inte är medicinskt utan att skapa bättre livsbetingelser. Detta är fullt möjligt . Läkemedlen är en integrerad del av övriga hälso- och sjukvården. Genom nya läkemedel har många vinster kunnat uppnås. Minskat lidande för patienterna, kortare vård- och behandlingstider och minskat antal kirurgiska ingrepp m.m. Läkemedel är också den vanligaste behandlingsformen inom hälso- och sjukvården. intas c:a 12 miljoner dygnsdoser läkemedel. I genomsnitt följer varannan patient inte läkarens ordination vilket kan leda till behandlingsmisslyckanden i form av utebliven effekt och biverkningar. En fjärdedel av alla intagningar av patienter på medicinklinik uppskattas bero på felanvändning av läkemedel. Vad det kostar svensk hälso- och sjukvård är det ingen som vet. I däremot uppskattar man att för varje dollar man lägger ner på läkemedel lägger man också ner på läkemedelsrelaterad sjuklighet.