mot · GP02A367 · 2001-10-05 00:00:00 — föreslås ersättningen till deltagarna inom kommunala ungdomsprogram bli enhetlig över hela landet och motsvara studiebidraget för gymnasiestuderande. Dessutom förelås en höjning av utvecklingsersättningen till deltagare i ungdomsgarantin till . Enligt vår mening är det rimliga förslag som regeringen lägger fram. 9.5 Äldre på arbetsmarknaden beslutade att alla ska ha rätt att arbeta till . Det nya pensionssystemet innebär en flexibel pensionsålder . Det är givetvis oerhört bra med ökad friheten att välja när vi vill gå i pension. Men ska den här valfriheten bli något annat än vackra ord på ett papper måste vi skapa ett arbetsliv som gör att människor orkar, vill och upplever det meningsfullt att fortsätta att arbeta längre . Det faktum att den faktiska pensionsåldern är visar att det inte står rätt till. Förutom att livskvaliteten stiger när jag själv kan påverka mitt liv vet vi att vi framöver kommer att behöva så många som möjligt i aktivt arbete när de stora fyrtiotalistgenerationerna går i pension. Vi riskerar då en situation med arbetskraftsbrist som hotar tillväxten och leder till stora påfrestningar på välfärdssystemen. Bara var fjärde svensk arbetar fram till . Orsakerna till att de äldre i allt mindre utsträckning finns kvar i arbetslivet är många. Den höga arbetslösheten har inneburit att många har erbjudits avgångsvederlag och garantipensioner. Och en fysiskt eller psykiskt påfrestande arbetsmiljö har tvingat många till förtidspensionering. Men mycket tyder också på att arbetsgivare inte vill anställa äldre personer. Enligt en enkät från Pensionsforum vill av arbetsgivarna inte anställa människor . Enligt en studie av , som presenterades i , anger av arbetsgivarna att de sällan eller aldrig nyanställer personer . Det finns en attityd till äldre i arbetslivet som är skrämmande. De äldre är en enorm resurs med kompetens och erfarenhet som svenskt arbetsliv måste ta tillvara på ett bättre sätt. Allt för många äldre upplever att den arbetslivserfarenhet och de specifika kunskaper man har fått genom yrkesåren tas tillvara i väldigt liten utsträckning. De äldre som lämnar har erfarenhet som det kommer att ta tid innan de yngre förvärvar. Äldres erfarenhet och förvärvade kompetens gör dem till skickliga yrkesutövare. Deras lojalitet och engagemang skapar stabilitet på arbetsplatsen. Vi kristdemokrater vill skapa möjlighet för fler äldre att delta i arbetslivet. De diskrimineringslagar som finns på arbetsmarknadsområdet bör utökas till att också omfatta förbud mot diskriminering på grund av ålder. Vi vill också starta en informationskampanj om vinsten av äldre i arbetslivet. Det bör också finnas ett för utveckling av en god seniorpolitik i slutet av arbetslivet. Rätten att gå ner i arbetstid efter bör lagstadgas. Med det nya pensionssystemet kan man ju själv, , välja hur man vill kombinera arbetstid och pensionsuttag. Det är också viktigt att uppmuntra eget företagande bland exempelvis avtalspensionärer och äldre. Lagen för exempelvis F-skattsedel bör ändras så att verksamhet får bedrivas med den gamle arbetsgivaren som ensam kund. Möjliggör också ett livslångt lärande och låt såväl arbetstagare som arbetsgivare avsätta löneutrymme på ett utbildningskonto som beskattas först vid uttag av sparade medel. Vi vill också införa en rehabiliteringsförsäkring och förstärka resurserna till försäkringskassorna. Snabb rehabilitering är viktig både utifrån ett individperspektiv och ett samhällsekonomiskt perspektiv. Vi utvecklar dessa frågor ytterligare i en särskild motion. 9.6 Översyn av AMV/AMS omsätter enorma summor och har en förvaltningsbudget på . har tydliga indikationer kommit som visar att det finns problem med styrning samt resultatuppföljning och kontroll av hur medel använts. Kritiken är utbredd inom AMV över hur stor den interna administrationen är. av arbetstiden går åt till administration. Detta beror bland annat på mindre väl utformade interna styr- och uppföljningssystem men också på det politiska systemets överdrivna önskan att detaljstyra och reglera den praktiska förmedlingsverksamheten. Dagens arbetsmarknad innebär nya utmaningar för den traditionella arbetsmarknadspolitiken. Nya möjligheter finns att samverka med privata bemanningsföretag och att lägga ut verksamheter på entreprenad för att öka effektiviteten, få in nya impulser och stimulera verksamhetsutveckling. AMV är vidare en myndighet med två självständiga nivåer; centrala AMS och länsarbetsnämnderna med de lokala arbetsförmedlingarna. Det innebär att myndigheten har dubbla styrsystem. Sammantaget talar allt detta för att det skulle behövas en grundlig översyn av arbetsmarknadspolitiken och . En parlamentarisk utredning bör skyndsamt tillsättas med syftet att forma en arbetsmarknadspolitik och en organisation för densamma för 2000-talets arbetsmarknad. Innan denna översyn är klar kan vissa åtgärder vidtas. Vi anser att AMS som central myndighet ska få en tydligare roll av stabskaraktär med möjlighet till ytterligare rationalisering. En inbesparing på skulle då vara möjlig . Vad gäller mellannivån, länsarbetsnämnderna, bör de antingen regionaliseras eller samordnas med länsstyrelsernas verksamhet, vilket skulle möjliggöra besparingar. Färre antal program kan också minska administrationen centralt i AMS och inom länsarbetsnämnderna. Detta tydliggör att det är fältarbetet på arbetsförmedlingarna som skall prioriteras samt att de högre organens roll är att stödja de lägre nivåernas arbete. 9.7 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder Det faktum att det med nuvarande höga arbetslöshet uppstår brist på arbetskraft inom yrkesgrupper som vårdpersonal, byggnadsarbetare, lärare etc. visar på de gångna årens misslyckade utbildnings- och arbetsmarknadspolitik. Stora ansträngningar måste göras för att komma tillrätta med flaskhalsarna på arbetsmarknaden. I annat fall kommer den höga arbetslösheten att permanentas med stora sociala problem som följd. Det måste bli en bättre balans mellan tillgången på utbildad arbetskraft och arbetsmarknadens efterfrågan. Det krävs en tydlig prioritering av sådan utbildning och praktikplatser som ökar utbudet av arbetskraft på de områden där bristyrken finns. Det är också nödvändigt att betona vikten av individuella handlingsplaner när det gäller att anpassa en arbetsmarknadspolitisk åtgärd till vad som efterfrågas på marknaden och vilka förutsättningar den enskilde har. Utan individuella handlingsplaner är det risk för att åtgärden inte får den väntade effekt som var meningen, och det blir en större kostnad än nödvändigt både för individen och för staten. Bristen på resurser för aktiv förmedling är därför ett stort problem. Vi vill reformera arbetsmarknadspolitiken genom att bland annat göra följande: Utveckla ett lärlingssystem för ungdomar så att möjligheterna att komma in på arbetsplatser ökar. Öka den lokala samverkan och minska rundgången i åtgärder och därmed minska arbetslösheten. Kommunerna, arbetsförmedlingarna och försäkringskassorna bör samverka för att hjälpa de arbetssökande. Arbetsmarknadsutbildningen bör i högre grad samordnas med det reguljära utbildningsväsendet. Den kvalificerade yrkesutbildningen måste utökas. Införa en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring med högre egenfinansiering som ger starkare incitament till alla former av arbete utan att skapa nya sociala problem. Stärka de lokala arbetsförmedlingarnas möjlighet att ge kompetent stöd till den arbetslöse. Stärka de arbetshandikappades ställning på arbetsmarknaden. bör reformeras och lönebidragssystemet utvecklas. Se över arbetsmarknadspolitiken så att den anpassas till marknadens krav. Det behövs ett nära samarbete mellan näringslivet och arbetsförmedlingarna runt om i landet för att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ska få den genomslagskraft som är önskvärd. 9.7.1 Förenkla de arbetsmarknadspolitiska programmen finns det ett 20-tal olika arbetsmarknadspolitiska program, och varje program har sitt eget regelverk. För att kunna frigöra resurser från både arbetsgivare, arbetssökande och arbetsförmedlingarna krävs att regelsystemen runt de arbetsmarknadspolitiska programmen förenklas och att antalet åtgärder minskar. Det bör finnas betydligt färre programtyper för att förenkla administrationen. Större flexibilitet i systemet efterfrågas bland arbetsgivarna, och framförallt måste möjligheter öppnas för att forma programtyperna efter varje persons individuella förutsättningar. Det finns anledning att gå vidare i arbetet med att minska antalet åtgärder. Vi ser positivt på AMS förslag om en reducering till tre programtyper; aktivitetsstöd, anställningsstöd samt projektstöd. Fördelen är mindre detaljregleringar och administration. Vidare blir det lättare för arbetsförmedlare och arbetssökande att överblicka regelverket som då också blir mer flexibelt. Tyvärr går utvecklingen inte entydigt mot ett enklare regelverk. som vissa förenklingar görs ökas krånglet på andra håll. Ett typexempel är införandet av anställningsstödet. Denna åtgärd som ändrades fyra gånger innehåller nu fem olika former av anställningsstöd med var sitt regelverk. För arbetsförmedlaren, och i ännu högre grad för den enskilde, är det omöjligt att hålla reda på vilka regler som gäller för vilken variant av anställningsstödet. 9.7.2 Arbetsmarknadsutbildningar som kompetenshöjande medel är ett bra verktyg om den fortsatta ambitionen är att ge alla gymnasiekompetens. Det är viktigt att innehåller kvalitet. Utbildningarna ska inte uppfattas som meningslösa, och de ska inte fungera som inkörsport till en rundgång av åtgärder mellan arbetslöshet och diverse lågbudgetutbildningar innan man får nästa period av arbetslöshetskassa. Vi vill satsa resurserna på gymnasiet, komvux, den högre utbildningen och kvalificerade yrkesutbildningar som visat sig leda till att flera får jobb efter det att utbildningen är avslutad. Vi anser att arbetsmarknadsutbildningen bör knytas närmare det reguljära utbildningsväsendet. Det reguljära utbildningsväsendet får på detta sätt en naturlig koppling till arbetsmarknaden. Arbetsmarknadsutbildningens roll bör vara att underlätta strukturomvandlingar i samhället, inte att ersätta det ordinarie utbildningssystemet. En ökande del av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna bör utgöras av yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningar. Ska utbildningsväsendet och omskolningen fungera på ett bra sätt måste utbildningsersättningarna samordnas. varierar ersättningen med huruvida man jobbat tidigare, om man ingår i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd eller studerar på egen hand. Ett sätt att förbättra finansieringen vid studier är att införa ett utbildningskonto där arbetstagare och arbetsgivare investerar i framtida kompetenshöjning. Se vidare kapitel elva. Studiemedelssystemet och förslaget till utbildningskonto bör utformas så att det blir mer enhetliga ekonomiska villkor för alla studerande, oavsett anledning till studierna. 9.7.3 Lärlingsutbildning och företagsförlagd utbildning Kraftiga insatser måste göras för att sänka trösklar för inträde i arbetslivet. Dessutom har gymnasieskolan blivit allt mer anpassad till elever med teoretiska färdigheter, vilket lett till att många inte trivs i den nuvarande gymnasieskolan. Därför behöver vi ett modernt, väl fungerande lärlingssystem inom gymnasieskolan och inom arbetsmarknadspolitiken. Inom gymnasieskolan bör ett nytt lärlingsprogram inrättas. Även kommuner som saknar egen gymnasieskola kan arrangera detta program genom att köpa den teoretiska delen hos en grannkommun. Det bör även finnas ett lärlingsprogram inom arbetsmarknadspolitiken. Lärlingsutbildningen ska knytas nära det lokala näringslivet. Att ungdomar i tidig ålder får fäste på den lokala arbetsmarknaden ger möjlighet till ett fortsatt boende på orten, vilket ger positiva regionalpolitiska konsekvenser. Ett visst mått av flexibilitet måste även byggas in i läroplanerna. Utbildningen ska mestadels vara förlagd till ett företag. Avtal beträffande lärlingslön, försäkringsfrågor med mera träffas i samarbete mellan arbetsförmedling, arbetsgivare och berört fackförbund. Utbildningen ska vara mycket individinriktad och kan följaktligen ta olika . Ett tak bör dock sättas för utbildningstiden, förslagsvis . Undantag kan dock göras när utbildning utformas för att kvalificeras till fortsatta studier vid universitet eller högskola. Företagen får ersättning från arbetsförmedlingen för utbildning eller handledning . För både lärlingsutbildningen inom gymnasieskolan och inom arbetsmarknadspolitiken gäller att den kvalitetssäkras, gärna med yrkesexamen efter branschens önskemål. Utbildningen avslutas med ett gesällprov eller yrkesprov. Alla elever med avslutad utbildning har behörighet till fortsatt yrkesutbildning på yrkeshögskola. Företagen har inget anställningstvång när lärlingen avslutat utbildningen. syn på lärlingsutbildning och yrkeshögskola utvecklas i särskilda motioner. 9.7.4 Vaggerydsmodellen Den så kallade Vaggerydsmodellen innehåller inslag av lärlingsutbildning och en nära knytning till det lokala näringslivet. I kombination med en yrkesinriktad utbildningsinsats får den arbetssökande möjlighet till praktik på flera företag. Grundfaktorerna i denna modell är följande: Arbetsförmedlingen håller samman och leder utbildningen, och de lokala arbetsgivarna har inflytande över utbildningens innehåll och mål. De lokala fackliga organisationerna medverkar. Arbetsgivarna tar emot det antal elever som man kan se ett eventuellt rekryteringsbehov av. Det är dock viktigt att påpeka att det inte är något tvång för arbetsgivaren att anställa någon efter det att utbildningen är avslutad. Arbetsförmedlingens arbetssökande får en möjlighet att kompetensutveckla sig i relation till den lokala arbetsmarknaden och visa upp sig för ett antal arbetsgivare. Antalet elever som utbildas ska vara relevant för den lokala arbetsmarknaden, och någon större överutbildning bör inte ske. Flexibiliteten inom de arbetsmarknadspolitiska programmen måste öka för att arbetsförmedlingarna på ett bättre sätt än ska kunna finna mer individanpassade lösningar. Efter genomförd utbildning erhåller eleven ett slutintyg från kursen där varje genomfört delmoment ingår. Vidare kommer intyget också att innehålla en beskrivning av de praktiska delarna som varje person har genomgått hos respektive arbetsgivare. Det blir alltså både ett studieintyg och ett arbetslivserfarenhetsbetyg. Denna modell har visat sig vara ett mycket effektivt redskap i matchningen mellan arbetssökande och arbetskraftsbehov. 9.7.5 Arbetspraktik Arbetsgivare som anordnat arbetspraktik ska delfinansiera åtgärden. Efter en överenskommelse med länsarbetsnämnderna skall anordnaren som regel betala ett finansieringsbidrag på och person. Det är bra att grupper såsom utrikes födda och arbetshandikappade kan undantas från kraven på finansieringsbidrag, likaså ideella organisationer som anordnar arbetspraktik. Vi menar att det dessutom är viktigt att statliga myndigheter undantas från finansieringsbidraget. Orsaken till detta är att det är samma huvudman och pengarna därmed bara går runt i systemet samt att viktiga arbetsuppgifter som exempelvis naturvård inom ram troligen aldrig blir utförda om ett finansieringsbidrag ska betalas från dessa myndigheters knappa anslag. 9.7.6 Sabbatsår/friår Enligt budgetpropositionen avser regeringen att genomföra ett försök med ett så kallat friår i tio kommuner. har varit positiva till att pröva friårsidén, varför försöksverksamheten välkomnas. Friåret/sabbatsåret bör dock begränsas till personer . Detta skulle ge möjlighet för många att komma in på en ny yrkesmässig bana som möjligheten till vikariat skulle minska arbetslösheten. Om detta ska komma ifråga måste företaget som beviljar ett sabbatsår tillsätta en vikarie som är arbetslös. Ett sabbatsår skulle också kunna bekostas av den enskilde individen genom förtida pensionsuttag. Till försöksverksamheten avsätts . Vi anser dock att det i dagens läge inte behövs särskilda medel för detta, eftersom idén bygger på att a-kassemedel nyttjas som i alternativfallet ändå skulle utbetalas. De pengar som krävs för administrationen av projektet bör tas inom befintliga budgetramar. 9.7.7 Datortek och datautbildning Kvaliteten och effektiviteten i datortekverksamheten har ifrågasatts på många håll. Statskontoret bör genomföra en studie av datortekverksamheten för att skapa ett säkrare underlag för en bedömning om den fortsatta verksamheten för datorteken. Alla arbetslösa utan dataerfarenhet bör erbjudas utbildning i grundläggande datakunskap som leder fram till att man tar ett datakörkort. Det finns ett speciellt europeiskt datakörkort (European Computer Driving License) framtaget av i tillsammans med andra dataföreningar i . Datakörkortet är standardiserat så att samma krav gäller för datakörkort i de länder som anslutit sig till ECDL. Dataerfarenhet ökar möjligheterna till ett framtida jobb. 9.7.8 Starta-eget-bidrag Starta-eget-bidraget är ett förhållandevis effektivt arbetsmarknadspolitiskt medel, eftersom det inneburit att många människor som annars skulle ha varit arbetslösa nu vågar att pröva på en företags- och affärsidé man kanske burit på . Uppföljningar av åtgärden visar också att många som startar eget med hjälp av detta stöd också fortsätter som egen företagare . Det finns anledning att understryka vad revisorer sagt om risken för att starta-eget-bidrag kan bidra till att tränga undan ordinarie arbetstillfällen. När myndigheterna beslutar om dessa bidrag måste det stå helt klart att det inte handlar om snedvridande konkurrens. 9.7.9 Flyttningsbidrag I konsekvens med våra tidigare förslag vidhåller vi att flyttningsbidraget ska avskaffas. Bidraget har ingen avgörande inverkan på människors benägenhet att flytta till ett arbete. Istället bör reseavdrag för pendling med bil underlättas genom höjningar av milersättningen samt sänkning av gränsen för att kunna göra avdrag för resor mellan arbete och bostad. Vi beräknar därmed en besparing på . Reseersättning för anställningsintervju eller studiebesök för en arbetssökande bör dock finnas kvar. 9.7.10 Övriga besparingar samlade förslag om ökade resurser för fler tjänster inom vård, omsorg och skola samt företags- och tillväxtfrämjande åtgärder tillsammans med sänkt skatt för hushållstjänster beräknas leda till att kostnaderna för de arbetsmarknadspolitiska programmen kan minska något. Mot bakgrund av detta minskas ramen med . Vidare avvisas regeringens förslag om att avsätta i särskilda medel inom ramen för köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader till projektbidrag för färre deltidsarbetslösa. Det är rimligt att det kan ske inom ordinarie verksamhet och ramar, särskilt när det är offentliga arbetsgivare såsom kommun och landsting som uppvisar de största bristerna på detta område. 10 Arbetslöshetsförsäkringen I en särskild motion presenteras syn på arbetslöshetsförsäkringen. Våra övriga förslag på näringslivs- och arbetsmarknadsområdet leder till att arbetslösheten sjunker, vilket innebär minskade kostnader för arbetslöshetsersättning. För varje tiondel procentenhet lägre arbetslöshet minskar utbetalningarna med . Vårt budgetförslag innebär bland annat en satsning på sänkt skatt inom tjänstesektorn och en förstärkning av kommunernas och landstingens ekonomiska resurser som kommer att innebära personalförstärkningar ute i verksamheterna. Till detta tillkommer en rad företagsfrämjande och tillväxtorienterade åtgärder som bidrar till att ytterligare sänka arbetslösheten och därmed arbetslöshetsersättningen. I Ds 1999:58, Kontrakt för arbete rättvisa och tydliga regler i arbetslöshetsförsäkringen, betonas värdet av en strukturerad sökprocess. Arbetsgruppen som gjort utredningen menar att de krav som ställs på en arbetssökande måste bli tydligare och mer strukturerade . Målet är att söktiderna förkortas och därmed också den totala omfattningen på antalet ersatta dagar. Om man lyckas förkorta den arbetslöses söktid skulle det minska utgifterna för arbetslöshetsersättningen med . stödjer de förslag som lades fram i utredningen. Ett genomförande av utredningens förslag skulle minska kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen. Istället för den höjning av ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen från som genomfördes vill vi återgå till . Vi prioriterar en sänkning av inkomstskatten, bland annat genom ett höjt grundavdrag, istället för höjda bidrag. För en mer utförlig genomgång av syn på arbetslöshetsförsäkringen hänvisas till särskild motion. Sammantaget kan en besparing på anslag 22:2 ske med . 11 och särskilda åtgärder för arbetshandikappade Det är nödvändigt att tillförsäkra de arbetshandikappade möjligheten till ett fortsatt aktivt arbetsliv. Inte minst när arbetsmarknaden har vänt uppåt gäller det att de arbetshandikappade får fäste på den ordinarie arbetsmarknaden. Lönebidragen är då ett effektivt instrument. Regeringen har haft dålig kontroll på sina myndigheter, varför panikbromsningar fick göras 1999, då en utlovad satsning på 90 miljoner i praktiken blev en indragning på bland annat på grund av övertrasseringar . råder anställningsstopp på vissa håll för tillsättande av nya lönebidrag. Osäkerheten är betydande om den långsiktiga inriktningen av regeringens politik. I förordningen för lönebidragsanställda bör på nytt införas en paragraf som innebär att om risk för uppsägning föreligger skall en sänkning av lönebidrag ej genomföras. Möjlighet till en ersättning på vid anställning i ideella organisationer skall gälla såväl vid nyanställningar som för dem som innehade anställning efter . får ett statsbidrag på för de merkostnader som bolaget har jämfört med andra företag, till exempel för den anpassade arbetstakten, att verksamheten finns i hela landet och anställningstryggheten för arbetshandikappade anställda. har cirka 30 000 anställda. har kritik riktats mot att affärsmässigheten i bolaget dominerar för mycket och att rekryteringen från de prioriterade grupperna minskat. Även andelen övergångar från till ordinarie arbeten har minskat, trots den goda konjunktur som rått . , som startade , har genomgått stora förändringar . Affärsmässigheten och kundfokus har blivit bättre, som kostnaden per arbetshandikappad sjunkit. Problemet för ett företag som är balansen mellan det sociala uppdraget och att driva verksamheten så effektivt som möjligt. Ett illustrativt exempel på detta är satsningen på servicetjänster som slagit in på i allt högre grad. Kraven är ganska höga på dem som ska arbeta med dessa tjänster att de är kundorienterade, serviceinriktade och har god förmåga att hantera stress, många personliga kontakter och besitter stor flexibilitet. Det är krav som många arbetshandikappade inte förmår leva upp till. Frågan är om inte volym bör minska något och en ökad tonvikt läggas på lönebidraget som instrument för att hjälpa de arbetshandikappade, inte minst när arbetsmarknadsläget är bättre. Det finns anledning till en bredare utvärdering och översyn av inriktning och uppdrag enligt vad som ovan anförts. Det sociala uppdraget måste komma mer i fokus utan att för den skull statens kostnader skenar iväg. Mycket talar också för att roll i arbetsmarknadspolitiken bör tonas ned i förhållande till andra instrument. Regeringen bör ta initiativ till en skyndsam översyn av i synnerhet men också arbetsmarknadspolitiken för de arbetshandikappade i stort. I avvaktan på en sådan utredning blir klar föreslås att förs över från till anslaget för lönebidrag. 12 Arbetstiden Människor har olika behov under olika perioder av livet. Exempelvis finns oftast önskemål om kortare arbetstider från småbarnsföräldrar. Under andra perioder av livet kan det finnas rakt motsatta önskemål om arbetstiden. Gemensamt är behovet av flexiblare arbetstider. 40 timmars arbetsvecka är naturligtvis ingen naturlag. Fasta arbetstider till 16 eller 8 till 17 är inte längre norm på arbetsplatser.