ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GO10450 · 2001-04-27 00:00:00 — Interpellation 2000/01:450 av () till statsrådet om kostnader för datakommunikation Den nya tekniken @ som inte är så ny längre @ sågs av många som lösningen på glesbygdens problem. Den har tyvärr visat sig ha ungefär samma problem och nackdelar, åtminstone för oss i inland, som andra kommunikationsslag har. Datatekniken, som skulle kunna vara ett verktyg som gör oss avståndsoberoende, har för många i glesbygden visat sig vara så dyr så de som bäst skulle behöva använda den inte har råd. Det handlar både om investeringskostnader och kommunikationskostnader. Jag är medveten om att investeringskostnaderna mer är en fråga för näringsministern men de hänger så intimt samman med kostnaderna för kunden att jag ändå vill lyfta det i det här sammanhanget. Regeringens utredare, , har presenterat ett förslag på hur kommuner där marknadskrafterna inte har intresse av att dra bredband ska få hjälp med investeringskostnaderna. Problemet är att kommuner som är små invånarmässigt, men stora ytmässigt, inte har ekonomiska möjligheter att stå för den del av kostnaderna som åläggs dem. Det är tyvärr just de kommunerna som för sin utveckling har ett oerhört stort behov av ett kommunikationsalternativ som är "avståndsoberoende". Förutom svårigheterna att i glesbygd få tillgång till bredband (eller annan teknisk lösning) så är priset för själva kommunikationen inte heller "avståndsoberoende". Priset på datakommunikation är beroende av var i landet man lever och verkar. I storstäderna som är tätbefolkade, för att inte säga överbefolkade, finns många abonnenter och användare vilket pressar priserna. I glesbygden där det är få användare blir kostnaden avsevärt mycket högre. Som expempel kan nämnas situationen i kommun med 7480 invånare. Ett företag i som skulle etablera en filial i (kommun) begärde in offert för datakommunikationskostnader. Kostnadsbilden var i det sammanhanget i och ca i . Det här innebär att kommuner som tvingas, för näringslivets utveckling, gå in och subventionera datakommunikationskostnader. Om vi verkligen menar allvar med att vi ska ha likvärdiga förutsättningar för att kunna leva, bo och verka i hela landet så borde teknikutvecklingen bidra till detta. Men för att utvecklingen på tekniksidan ska bidra till det måste också kostnadsbilden vara neutral oavsett var i landet tekniken används. Vilka åtgärder är ministern beredd att vidta med anledning av att kostnaderna för datakommunikation varierar kraftigt beroende på var i landet kunden befinner sig?
ip · GO10451 · 2001-04-27 00:00:00 — Interpellation 2000/01:451 av () till miljöminister om klimatfrågan och skogssänkor Skogen är vår värdefullaste naturtillgång, den är viktig som råvara när det gäller träprodukter och likaså när det gäller energiframställning. I skogen finns också stora miljövärden utifrån varierande biotoper. Den växande skogen har också stor betydelse när det gäller växthuseffekten. Världens skogar har den unika egenskapen att de tar upp koldioxid från luften, ju mera skogen växer desto bättre är det vad gäller klimatfrågan. Jag anser med anledning av detta att det är angeläget att frågan om skogen och s.k. sänkor tas med som en viktig faktor vid bedömningen och i arbetet med koldioxidfrågan. Detta bör gälla såväl på nationell svensk nivå som i det internationella arbetet inom EU och i uppföljningen av Kyotoprotokollet. Jag vill med anledning av detta fråga miljöministern: Är miljöministern beredd att arbeta för att frågan om skogssänkor finns med i ett konstruktivt arbete för att motverka växthuseffekten på nationell och internationell nivå?
ip · GO10452 · 2001-04-27 00:00:00 — Interpellation 2000/01:452 av () till miljöminister om översvämningar Många jord- och skogsägare har drabbats hårt av de stora översvämningarna runtom i . Det finns på sina håll stora markområden som fortfarande står under vatten. Detta är ett stort problem miljömässigt men också ekonomiskt för alla de som brukar sina marker. Med hänsyn till yttre påverkan, dvs. händelser som inte markägaren själv rår över, borde någon form av ersättning utgå för de stora förluster som uppstår. Att genom försäkring täcka alla skador och förluster i samband med översvämningar är inte möjligt. Endast invallningarna kan försäkras. Vädrets makter tillsammans med vattenkraftbolagens och myndigheternas agerande försätter markägaren i en ohållbar situation när översvämningarna blir så enorma som de har varit . Ersättningsreglerna bör därför ses över och även omfatta privatpersoner som inte kan erhålla ersättning från sina försäkringsbolag. Alla reglerade vattendrag styrs av en vattendom som miljödomstolen beslutar om. Där sätts gränser för avtappning och vattenmagasinering. Vad som inte finns med är kraftbolagens skyldigheter att i förebyggande syfte tappa vatten ur magasinen. För att detta ska bli möjligt måste en ändring av ske. vattennivå var över havet, den högsta nivå varit reglerad (). Den höga vattennivån oroar, därför att den sammanfaller med en kommande vårflod, som kKraftbolagen minskar avtappningen. Följer vattendomen kommer avtappningen att minska med . Det finns en samsyn mellan i , och räddningstjänsten att den extra tappningen borde ha fortsatt. Även i tillstyrker en extra tappning. Men det saknas rättslig grund för att låta den fortsätta. har stöd i lagen genom nuvarande vattendom och behöver inte tappa något extra. Genom lagen är de också skyddade från skadeståndskrav från de som får sina hus och marker dränkta. Endast vid fara för olyckshändelser kan länsstyrelserna beordra att öka avtappningen mer än vad vattendomen tillåter. Det betyder att skadan först ska åstadkommas innan åtgärder kan sättas in. Jag anser att nuvarande bestämmelser måste förändras i syfte att förhindra stora skador i samhället. En väg att gå är att i ålägga kraftbolagen skyldigheter att i förebyggande syfte tappa vatten ur magasinen. Med hänvisning till ovan vill jag ställa följande frågor till miljöministern: 1.Vilka åtgärder, utöver översyn av vattendomar, är miljöministern beredd att vidta för att förhindra stora översvämningar? 2.Vilka åtgärder avser miljöministern vidta för att kompensera de privatpersoner som drabbats av översvämningar och ännu inte fått någon ersättning?
ip · GO10453 · 2001-04-27 00:00:00 — Interpellation 2000/01:453 av () till statsrådet om gymnasiestudier I för huvudmän konstaterar att andelen elever som fullföljer sin gymnasieutbildning fortsätter att minska. av alla gymnasielever som började på gymnasieskolan fick slutbetyg . 1999 var siffran och 1998 var siffran . För att erhålla grundläggande behörighet till universitets- och högskolestudier ska en elev i sitt slutbetyg från nationellt eller specialutformat program ha betyget Godkänd på kurser som omfattar av de gymnasiepoäng som krävs för fullständigt program. Andelen elever med grundläggande behörighet till universitet och högskola var , vilket är en minskning jämfört med . I åtta av tio kommuner varierar andelen elever med grundläggande högskolebehörighet . I tio kommuner uppnådde alla elever grundläggande behörighet till fortsatta studier och i ytterligare 36 kommuner fick av eleverna denna behörighet. I tio kommuner saknade av eleverna grundläggande behörighet till högre studier. De nationella programmens andel har totalt sett minskat, och alltfler elever går på specialutformade och individuella program. Andelen elever som går på specialutformade program är . Ökningen har varit stor. , /97, var andelen . Införandet av teknikprogrammet har minskat andelen elever på specialutformade program 1 något, innevarande år, men kommer inte till rätta med gymnasieskolans problem. I genomsnitt byter program . av de elever med slutbetyg hade reducerad timplan, medan av eleverna mäktade med utökad studiekurs. Bakom varje avhopp ligger ett misslyckande. Den elev i gymnasieskolan som väljer att hoppa av, riskerar att misstolka orsakerna till avhoppet. Det handlar inte om att det är fel på eleverna. Dagens gymnasieskola skapar många misslyckanden. Den gymnasieutredning som arbetar har fått direktiv som inte med nödvändighet kommer att förändra situationen. Vad avser ministern göra för att ett färre antal elever ska avbryta sina gymnasiestudier? Vilka organisatioriska förändringar avser ministern föreslå i gymnasieskolan med anledning av ?
ip · GO10456 · 2001-04-27 00:00:00 — Interpellation 2000/01:456 av () till socialminister om akut personalkris i vården Svensk vård står inför en akut personalkris. Redan nu försvinner vårdplatser på grund av att vården varken förmår attrahera eller behålla sin personal. Bristen på personal gäller på alla nivåer. Det gäller undersköterskor och sjuksköterskor såväl som läkare. Problemet att få folk till vården är tydligt i alla led @ från brist på studenter till svårigheter att rekrytera och sedan hålla sin personal frisk och undvika sjukskrivningar och uppsägningar. Därtill kommer stora pensionsavgångar . studerade 30 000 elever på gymnasiets vårdlinje. är antalet under 4 000. Den nuvarande bristen på undersköterskor kommer därmed att öka än mer. Och detta sker i då en allt äldre befolkning gör att behovet ökar än mer av framför allt undersköterskor. På sjuksköterskeutbildningarna finns det studenter men andelen sjuksköterskor som arbetar inom vård och omsorg efter examen är . En färsk undersökning visar också att av sjuksköterskorna vill byta arbete. Läkarutbildningen är ytterligt populär men en undersökning bland läkarstudenter i slutet av sin utbildning visar att 60@70 % hellre vill arbeta i näringslivet än i vården. Vården klarar med andra ord inte av att konkurrera om högutbildad arbetskraft. För lite inflytande på arbetsplatsen, bristfällig och stelbent organisation, dåliga arbetsvillkor, hög stressbelastning är det som ligger bakom personalkrisen. Resultatet är uppsägningar och sjukskrivningar. Sjukskrivningsfrekvensen och framför allt långtidssjukskrivningar ligger mycket högt bland vårdanställda vid en branschvis jämförelse. Detta måste tas på mycket stort allvar. Denna situation har uppkommit genom en självutlösande spiral av personalbrist och ökat missnöje som tycks sakna slut. Men det mest oroväckande är effekten som detta får för dem som är i behov av vård. Med vårdplatser som försvinner och behandlingar som skjuts är personalbristen ett direkt hot mot enskilda människors trygghet. Med anledning av ovanstående vill jag fråga socialministern: Vad avser socialministern göra för att lösa den akuta personalkrisen? 2.Vad avser socialministern göra för att attrahera personal till att utbilda sig för arbete inom vården? 3.Vad avser socialministern göra för att vårdpersonal ska välja att arbeta kvar i vården?
ip · GO10457 · 2001-04-27 00:00:00 — Interpellation 2000/01:457 av () till jordbruksminister om djurtransporter Djuren har stått i fokus . Å ena sidan bevisar TV-bilder för oss att djur hanteras fruktansvärt vid transporter, på marknader och inför slakt på många håll i . Även om dessa bilder väcker ett stort obehag är det bra att EU:s beslutsfattare ständigt konfronteras med den bristande djuretiken. står djuren inför en annan form av plåga: den vidriga djursjukdomen mul- och klövsjuka. Att sjukdomen fått så starkt fäste i vissa av EU:s medlemsstater beror bl.a. på att alltför många djur har förflyttats och transporterats inom landet. Först genom mul- och klövsjukan har myndigheterna i vissa EU-länder fått en realistisk bild av hur många djur som faktiskt transporteras långa eller onödiga sträckor. Det är bra att dessa transporter fått uppmärksamhet, även om orsaken till uppmärksamheten är allt annat än önskvärd. Kanske kan mul- och klövsjukan bidra till insikt om att djur inte bör transporteras i onödan. Det borde ligga i producenternas intresse att begränsa transporterna av smittskyddsskäl. Detta, tillsammans med den starka opinion mot plågsamma djurtransporter som finns i många medlemsstater, borde bidra till att göra det möjligt att besluta om förändringar av jordbrukspolitiken och dess regelverk och bidrar till att vi slipper långa och onödiga djurtransporter. Mot denna bakgrund vill jag fråga jordbruksminister : Kommer jordbruksministern att verka för en ny syn på djurtransporter bland EU:s medlemsstater? Avser jordbruksministern verka för att EU ska besluta om större restriktioner och strängare regler för djurtransporterna? Hur verkar jordbruksministern för att EU ska få en jordbrukspolitik som är djuretisk och som begränsar de långa och onödiga djurtransporterna?
ip · GP101 · 2001-09-18 00:00:00 — Interpellation 2001/02:1 av () till justitieminister om ljuddämpare på jaktvapen fick jag svar från justitieminister på en fråga om att tillåta ljuddämpare ned till på jaktvapen, för att förebygga hörselskador. I svaret delade justitieministern min uppfattning om att det fanns anledning att analysera förutsättningarna för att genomföra en sådan förändring. Hon var dock inte beredd att ta ställning , utan sade sig vilja avvakta pågående analys av frågan. har avlämnat sin rapport till regeringen. Rapporten innehåller, vad jag fått erfara, inga som helst förslag eller synpunkter på frågan om att tillåta ljuddämpare på jaktvapen. Då det inte är frågan om att tillåta "tysta" vapen, utan enbart en reducering av smällen ned till och då det är handeldvapen och inte jaktvapen som är det stora problemet ur brottssynpunkt är jag mycket förvånad över att inte tagit ställning i frågan trots att den uppenbarligen är utredd. I ett svar på en skriftlig fråga från mig i detta ärende sade sig justitieministern inte beredd att uttala någon egen ståndpunkt. I stället påtalades att frågan bör övervägas ytterligare. Eftersom justitieministern i samma svar informerade om att tidigare utredning av frågan inte skett på regeringens uppdrag, undrar jag om justitieministern nu är beredd att formellt ge ett sådant uppdrag. Om inte justitieministern avser att låta utreda frågan, är då regeringen beredd att tillsätta en egen utredning som kan komma fram med ett underlag för beslut?
ip · GP1011 · 2001-09-24 00:00:00 — Interpellation 2001/02:11 av () till försvarsminister om utlokalisering av delar av FORGUS-verksamheten FMUHC i upphör och övergår i formationen FORGUS. FMUHC invigdes i och hann knappt komma i verksamhet förrän det beslutades att arbetsområdet skulle övergå i ny skepnad. FORGUS ledning verkar vara i sin uppbyggnad mycket lik den organisation som FMUHC hade byggt upp i Karolinen i . I (Karolinen) finns en stor kompetens på de områden inom försvaret som omfattas inom gamla FMUHC och som planeras för FORGUS. Enligt enhälliga beslut så ska FORGUS ledning förläggas till . Detta är helt rätt anser jag. Där finns nämligen landets kompetens inom området samlad. Vissa uppgifter som löses av FMUHC ska dock utlokaliseras till andra orter. Detta verkar vara underligt, onödigt och dyrt. FMUHC har de flesta av de tänkta kompetenserna, inhysta i fungerande lokaler, byggda för denna verksamhet och granne med andra verksamheter som kan samverka. Nämnas kan t.ex. och . Rekrytering av officerare, lärare och andra till försvaret hörande kunskap finns i närheten och möjligheten till arbetsbyte (rundgång) är god utan att behöva ändra bostadsort. Här kan också räknas in, liksom FSC på . Karlstadsområdet blir en av försvarets framtida orter där karriärmöjligheter finns för såväl civil som militär personal. Så vill liberalerna se det framtida försvarets lokaliseringar. Med anledning av ovanstående argument anser jag att Försvarsdepartementet borde ge Försvarsmakten direktiv att utnyttja befintliga resurser, investeringar och kompetenser i och därmed ompröva beslutet att utlokalisera delar av FORGUS från och Karolinen. Att utlokalisera delar av FORGUS-verksamheten och inte helt förlägga den till kommer att innebära förluster, avseende såväl kompetens som pengar. Vad avser försvarsministern göra åt detta?
ip · GP1013 · 2001-09-24 00:00:00 — Interpellation 2001/02:13 av () till jordbruksminister om den gröna boxen Sedan den beryktade tullstriden , över livsmedelskris, och bildandet av EEC som lett fram till, och gett oss, vår nuvarande jordbrukspolitik har det stått allt klarare att frågor om jordbruk och livsmedelsproduktionen kräver ett internationellt samarbete och samförstånd. Jordbrukspolitiken inom den europeiska unionen ifrågasätts ofta och med all rätt. I detta sammanhang räcker det med att konstatera att den utgör ett hinder för östutvidgningen och drabbar lågproducerande länder i tredje världen dubbelt. Överproduktionen inom unionen tenderar att slå ut deras redan svaga egna produktion och tullmurar hindrar dem från att exportera vad de till nöds annars skulle kunna. Dessa exempel är väl valda för att framhålla vidden av livsmedelsproduktionens globala karaktär. Unionen accepterar av konkurrensskäl inte nationella subventioner till det egna jordbruket. Det är gott och väl, konsekvenserna av att åter införa stöd skulle kunna bli mycket negativa men förhållandet hindrar till viss grad regional landsbygdsutveckling också hos oss. Mötet mellan jordbruks- och regionalpolitik sker lokalt, och är mycket olikartat och varierat. CAP värnar inte om den biologiska mångfalden, lika lite som tidigare nationella regleringar gjorde, då stengärdsgårdar, åkerholmar och öppna diken sågs som odlingshinder som skulle undanröjas. Lika viktigt är, enligt min mening, vården av kulturlandskapet. Om människor inte kan bo kvar inom ett område kommer mångfalden och kulturen inte att bevaras i trakten. Ett steg mot lösningen har tagits genom MacSharryplanen och Agenda 2000 som ledde fram till införandet av den "gröna boxen" i unionens jordbrukspolitik. Denna markerade en insikt om att vikten av biologisk och kulturell mångfald måste sätta sin prägel också på jordbrukspolitiken. Men kan man i bestämma vad som är värdefullt att bevara av de lokala särarterna? Det må vara blomängar i , handhackade terassodlingar i eller vilka odlingar som ska hållas öppna i och vilka våtmarker som ska återställas. Kunskapen om bevarandevärden finns på lokal och regional nivå. Det förefaller som om en betydande grad av medbestämmande bör ges medlemsstaterna som i sin tur då kunde delegera besluten till regional nivå. Lösningar i praktiken när det gäller att bevara ett företagsekonomiskt olönsamt jordbruk, men som har andra värden som gör det värt att bevara, handlar om kombinationsidéer @ nya produkter och ny produktion, IT, hantverk och turism. Detta riskerar att misslyckas om besluten fattas för långt borta. En högre procentsats av den nuvarande subventionsnivån bör, enligt min mening, användas till bevarande av jordbruk som är viktiga för kulturell och biologisk mångfald. Detta betyder minst en fördubbling av innehållet i den "gröna boxen". Mina frågor till jordbruksministern blir med anledning av ovanstående följande: Avser ministern att vidta åtgärder för att medlen i den "gröna boxen" i högre grad kan hanteras nationellt, regionalt eller lokalt? Och i så fall att procentsatsen för avsättning till den successivt höjs?
ip · GP1014 · 2001-09-24 00:00:00 — Interpellation 2001/02:14 av () till näringsminister om Postens hemställan om höjda porton vill att gällande pristak enligt 9§ postförordningen (1993:1709) för enstaka övernattbefordrade brev upp till ändras så att ett relevant "postindex" blir reglerande för priserna i stället för konsumentprisindex. Posten har beroende på prisstopp inte kunnat höja brevportot . Dock höjdes portot med innan prisstoppet trädde i kraft. Prisstoppet infördes för att skydda enskilda och små företag. Posten anser att man måste höja portot för att få lönsamhet på s.k. frimärkta försändelser. Det finns därför anledning att syna Postens portopolitik i sin helhet. har Posten sänkt portot för stora sändningar över från ca till dagens . har segmentet Enstaka försändelser höjts från till . Denna skillnad mellan de olika postsegmenten är ganska speciell för . Det normala i övriga är att portot för de olika segmenten är relativt lika. Posten kan snabbt förbättra sin lönsamhet genom att höja portot för stora sändningar. höjning skulle innebära ca och en anpassning till det europeiska portot skulle öka intäkterna än mer. En harmonisering av portot för stora sändningar skulle dessutom ge möjlighet till sänkning av portot för enstycksförsändelser. måste bestämma sig för om vi ska ha en avmonopoliserad postmarknad eller om vi ska återinföra monopolet för . Då kan det inte vara riktigt att pressa priset på den del av postmarknaden där konkurrens förekommer, så till den milda grad att man inte täcker sina kostnader. En annorlunda portopolitik från @ som är inriktad på att få den egna totala verksamheten lönsam skulle ge ett antal positiva konsekvenser. skulle mycket snabbt nå en acceptabel lönsamhet. Det blir möjligt att sänka portot för brev från privatpersoner och företag. Ägaren @ staten kan tillgodogöra sig viss förräntning av insatt kapital. Jag vill fråga näringsministern: Kommer ministern att vidta några åtgärder med anledning av att höjer priset på privatbrev och använder dessa intäkter till att sänka portot för företag?
ip · GP1015 · 2001-09-26 00:00:00 — Interpellation 2001/02:15 av () till näringsminister om kötider för uppkörning Det har presenterats en utredning som visar att de som lärt sig köra bil på trafikskolorna får vänta upp till månader innan de får chansen att avlägga förarprov hos . Detta är inte rimligt. Mindre än en tredjedel av 18-åringar har körkort. Ungdomar själva säger att de vill ha körkort men de har inte råd och inte tid. Vi är ett av de EU-länder i vilket det är dyrast att få körkort. Men lyckas man nu få pengar till körskolans undervisning så kan man dock som enskild inte göra något för att få sitt körkort. Körkort och trafikkunskap är i princip ett obligatorium och för många anställningar fordras körkortsinnehav. I sämsta fall kan man förlorat möjligheten till en anställning på grund av de långa väntetiderna. Uppkörningstiderna styrs av som inte kunnat anpassa sig till behovet. Självklart måste "uppkörning" kunna ordnas med kortare tidsintervall. Hur avser ministern möjliggöra att väntetiden för uppkörning blir sådan att körkort kan erhållas inom rimlig tid efter genomgången utbildning?