ip · GO10268 · 2001-02-19 00:00:00 — Interpellation 2000/01:268 av andre vice talman () till utrikesminister om har folk kämpat för att nå nationell självständighet. Efter det att lämnade 1975 har det varit annekterat av . därefter inledde befrielserörelsen sin kamp för självständighet. var det frågan om en väpnad kamp mot de marockanska ockupanterna. 1991 slöts ett vapenstillestånd och inom FN:s ram inleddes långa och svåra diskussioner om framtid. FN antog en fredsplan och parterna accepterade att frågan skulle avgöras genom folkomröstning. Båda sidor var alltså i princip överens om vilken metod som skulle användas för att nå ett avgörande i frågan. Hur det tekniska genomförandet skulle gå till kom parterna överens om . lyckades det Polisario, befrielseorganisation, och den marockanska regeringen, under FN:s och ledning, att i komma överens om ett folkomröstningsförfarande, som båda sidor accepterade. Enligt överenskommelsen skulle en registreringsprocedur av röstberättigade och en folkomröstning genomföras till . har den skjutits upp. Månaderna såg det ut som om en folkomröstning skulle kunna bli verklighet . förhalade emellertid åter tidpunkten för en folkomröstning genom att hävda att registrerings- och överklagningsproceduren när det gällde vilka som skulle vara röstberättigade, inte var fullständigt genomförd. har hela processen gått i stå. Det har blivit mycket tydligt att @ trots tidigare överenskommelser om att frågan skulle avgöras genom en folkomröstning och av obstruktioner @ fortfarande försöker undvika att FN:s resolutioner och beslut om folkomröstning förverkligas. Folkomröstningen, som beslutats av FN, har varit uppe till behandling vid ett flertal tillfällen i . händer ingenting när det gäller den fortsatta hanteringen av registreringen och överklagandena när det gäller röstberättigade. deltar i praktiken inte i detta arbete. Efter att accepterat förhandlingar och gått med på en uppgörelse om hur en folkomröstning ska gå till nonchalerar nu . Genom sin politik visar den marockanska regeringen en allvarlig brist på respekt för såväl som folkrätten. Den västsahariska befrielserörelsen har trots den långvariga marockanska obstruktionspolitiken visat stort tålamod som vapenstilleståndet varat. Trots att bröt den vapenvila som rått, genom att låta marockanska trupper överskrida den överenskomna stilleståndslinjen och bege sig flera kilometer in på Polisarios område, har Polisario avstått från motangrepp. är emellertid läget så skärpt att öppna stridshandlingar kan inträffa när som helst. Ett nytt krig kan utbryta. Polisario har förklarat att man är beredd att återuppta den väpnade kampen. Det finns dock, så länge inga strider blossar upp, en strimma av hopp om en fredlig uppgörelse @ en mycket tunn marginal, som krymper för var dag. I denna marginal kan och EU manövrera för att skapa fred, genom att EU med kraft ställer sig bakom en folkomröstning om framtid. Det finns bara en väg till fred och det är att återvända till Houstonöverenskommelsen och genomföra en folkomröstning, som innebär att folk självt får bestämma sin framtid. Nya sammanstötningar och krig mellan och Polisario skulle följas av en serie negativa effekter även för folk. Förutom att unga marockaners liv skulle förspillas skulle ett krig även innebära ett allvarligt ekonomiskt avbräck för landet. En betydligt större del än de av nationalbudgeten @ som den nuvarande ockupationen av kostar och som är nog så betungande för landet @ skulle slösas bort på ett förödande krig. lever en stor del av befolkning i landsflykt i . Deras framtid är osäker och skulle förvärras om strider skulle utbryta mellan och . En del företrädare för har förklarat att de inte betraktar de områden där de västsahariska flyktingarna lever som algeriska utan som marockanska. Det är alltså också tydligt att den västsahariska frågan påverkar stabiliteten i hela regionen. Utrikesministern förklarade i utrikesdebatt att "När det gäller stöder självklart rätt till självbestämmande. Vi stödjer också FN:s ansträngningar att hitta en lösning." Några initiativ från utrikesministerns sida angavs dock inte. Det finns vidare anledning att fråga sig vad utrikesministern avsåg med uttrycket "lösning". har i sin hållning när det gäller främst inriktat sig på humanitärt stöd till flyktingarna i . Detta är självfallet bra, men torde vara otillräckligt. Det finns en möjlighet att rädda FN:s anseende, freden i västra och förverkliga västsahariernas strävan efter nationell självbestämmanderätt. Det finns fortfarande en marginal där och EU kan manövrera för att skapa fred. Den består i att håller fast vid folkrätten och FN:s beslut om en folkomröstning i och genom att med kraft verka för detta i sin egenskap av ordförande i . Kärnfrågan är alltså vad ska göra , , och hur kommer att agera som ordförandeland i Europeiska unionen, när det gäller Västsaharafrågan. Jag vill fråga utrikesministern: Vilka initiativ avser utrikesministern ta i sin egenskap av ordförande i för att förmå EU att understödja FN:s beslut om en folkomröstning i ? Vilka initiativ avser utrikesministern att ta för att förmå EU att värna om FN:s prestige och anseende i frågan en om folkomröstning i ? Vilka initiativ avser utrikesministern ta för att förmå EU att förhindra en fördjupad konflikt i västra ? Vilka initiativ avser utrikesministern att ta för att förmå EU att ge de västsahariska flyktingarna ett starkare stöd och ökat bistånd?