ip · GP1012 · 2001-09-24 00:00:00 — Interpellation 2001/02:12 av () till försvarsminister om utlämningen av ryska krigsfångar Om detta må vi också berätta! På ett stenblock intill en grusväg i Bergslagen står det under en röd stjärna 1944", som en påminnelse om överlämnandet av drygt 2000 sovjetmedborgare till Stalinregimen. ungefär , finns en minnessten rest bredvid stenblocket. Minnesstenen är rest av ortsbor. Inskriptionen lyder: "Till minne av de mer än 2000 sovjetryska soldater som vistades i läger i under . Stenen restes av ortsbor på 55-årsdagen av de första soldaternas hemresa ." I en faktaruta i en artikel i av står följande skrivet om Sovjetfångarna: Kring slut återsändes ca 5,2 miljoner krigsfångar och flyktingar till . Omkring två miljoner var under kontroll av västmakterna, då allierade till . Totalt 4 000 ryska soldater flydde under kriget till , de flesta från tyskt tvångsarbete i eller . Över hälften överlämnades till , många förmodligen mer eller mindre mot sin vilja. lät ha kontroll över de ryska internerna. Det fanns hemliga agenter inne i lägren vars svenska personal avlönades av ryska staten. Regeringen tystade också ned hanteringen och överlämnandet av ryssarna, enligt historikern , "Flyktingpolitik i stormakts skugga" . Ryssarna var en svag och udda flyktinggrupp. De blev brickor i ett maktspel där det neutrala ville hålla sig väl med en segrande stormakt i vår närhet. I Bergslagen, och fanns sju interneringsläger för sovjetmedborgare, de flesta tyska krigsfångar. De fick röra sig fritt i samhället och kom därigenom i kontakt med de som bodde där kring lägren. Några av de deporterade ryssarna har barn i , barn som förlorade sina fäder i och med deporteringen. När det blev känt att beslutat att utlämna de ryska krigsfångarna, flydde en del från lägren vilket innebär att några finns kvar i någonstans. Om de som skickades tillbaka vet man bara att en del avrättades, en del sändes till arbetsläger och att en del placerades i en inre exil. kritiserade genom diplomatiska kontakter flyktingpolitik. ansåg att de sovjetiska flyktingarna måste repatrieras. Man kritiserade också att de sovjetryska krigsfångarna fick röra sig fritt i samhället och krävde att de skulle placeras i särskilda läger. tillmötesgick detta önskemål. tryckte också på vad gäller repatrieringen och lämnade de första fartygen under stort hemlighetsmakeri hamn med ca 900 sovjetiska flyktingar (RUT-PM Dnr 2000:1729). tillät en hel del flyktingar att komma in i landet . Det var först när en del av dem inte ville återvända till sina hemländer vid krigsslutet och anförde att de löpte risk för förföljelse i hemlandet, som svenska myndigheter och regeringen tvingades ta ställning i frågan. Den samlingsregering som regerade vid utlämningen av de sovjetryska medborgarna till Stalinregimen i bestod av , , och Socialdemokraterna. Historikern skriver i sin studie: "Sammanfattningsvis har vi ändå tillräcklig grund för att avvisa karakteristiken av repatrieringen som frivillig, oaktat svensk myndighet inte fattade beslut om förpassning eller utvisning i sammanhanget. De intagna i rysslägren fick inte individuellt välja om de ville resa eller inte, utan samlingsregeringens flyktingpolitik var att tvinga iväg dem alla. Metoden var en kombination av den sovjetiska inre regimen i lägren, ett av svensk myndighet nyinfört rymningsförbud samt svenska åtgärder i samband med själva avresan och tullbehandlingen ägnade att avhålla flyktingarna från protester och underlätta den sovjetiska personalens kontroll över dem. Detta var flyktingpolitik på ett annat plan än av utlänningslagen reglerade beslut om huruvida flyktingar fick stanna i eller inte." Informationen om vad som föranledde överlämnandet av de 2000 ryska krigsfångarna till är mycket knapphändig liksom vad som hände dem när de kom tillbaka. sammanfattar samtliga sovjetiska flyktingars vidare öden: "Någon säker statistik över vad som hände med de 5,2 miljonerna repatrierade sovjetmedborgare finns naturligtvis inte. En uppskattning på basis av tillgänglig information visar dock att minst 300000 avrättades, 2,5 miljoner sändes till fängelse eller tvångsarbetsläger, återstående 2,4 miljoner placerades i inre exil, i krigsmakten eller sändes hem." Detta innebär förstås också att denna skamfläck i svensk flyktingpolitik inte är känd bland människor och därmed inte heller bland de lärare som har att undervisa i en levande historia. Eftersom beslutet om utlämningen föranleddes av beslut av samlingsregeringen finns detta givetvis dokumenterat i svenska arkiv. Det är hög tid att vi får veta vad som hände de sovjetryska krigsfångar som , genom samlingsregeringen, utlämnade till . Regeringen borde därför öppna de svenska arkiven för att på så sätt göra det möjligt för forskare att gräva fram alla fakta. Mina frågor till statsrådet är: Vilka åtgärder har statsrådet för avsikt att vidta för att klarlägga vad som hände de 2000 sovjetryska krigsfångar som utlämnades till ? Vilka åtgärder har statsrådet för avsikt att vidta så att de svenska arkiven blir tillgängliga för de som vill forska kring vad som hände vid ryssutlämningen? Vilka åtgärder har statsrådet för avsikt att vidta för att ge sovjetryska krigsfångar som lyckades rymma och som fortfarande befinner sig i upprättelse? Vilka åtgärder har statsrådet för avsikt att vidta för att detta ska bli en del av den levande historien i ?