ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GP1040 · 2001-10-25 00:00:00 — Interpellation 2001/02:40 av () till finansminister om automatspel Regeringen fattade på sitt sammanträde beslut om att föreslå ett förbud av spelautomater av s.k. lyckohjulsmodell. har fattat ett liknande beslut . Redan i samband med det beslutet saknades en konsekvensutredning om effekterna av ett sådant beslut. Någon konsekvensutredning föreligger inte nu heller. Detta är anmärkningsvärt med tanke på den utveckling som marknaden för automatspel har genomgått . Förutsättningarna är helt annorlunda. Automatspelsmarknaden omsätter miljarder kronor . Lyckohjulen utgör endast en liten del av denna marknad. Konsekvenserna av ett förbud mot Lyckohjul skulle bli mycket omfattande; privata entreprenörer riskerar att slås ut, investerat kapital förstörs på grund av den extremt korta omställningsperioden, arbetstillfällen kommer att gå förlorade och ett skadligt monopol kommer att befästas på marknaden. Därför är en konsekvensutredning nödvändig innan kan fatta beslut. Det är inte rimligt att förbjuda Lyckohjul, men tillåta det snarlika @ som ägs av . Spelen är i det närmaste identiska; de finns i liknande miljöer och följer samma hårda regelverk. Den stora skillnaden mellan lyckohjulen och är att dominerar marknaden helt. omsatte ca och har ökat omsättningen med . är större än lyckohjulen. Dessutom har lyckohjulen ett bättre skydd mot spel av minderåriga än vad har. För att få ut sin vinst på ett Lyckohjul måste man be restaurangpersonalen om bistånd. I samband med detta sker ålderskontroll i tveksamma fall. Motsvarande kontroll finns inte för . Hur förklarar finansministern att lyckohjulen ska förbjudas, men inte ? Ett förbud skulle också drabba idrottsrörelsen i form av minskade intäkter. Ökad konkurens på spelmarknaden leder till minskade kostnader, framför allt hos de privata entreprenörerna. Detta i sin tur kan ge ett högre överskott och därmed större bidrag till idrottsrörelsen. Ett ensidigt förbud mot lyckohjulen skulle dessutom strida mot regeringsformen, andra stycket §20. Denna paragraf stadgar att inga beslut får fattas som diskriminerar enskilda företag. Mot bakgrund av ovanstående vill jag ställa följande frågor till finansministern: 1.Varför finns ingen konsekvensutredning i detta ärende? 2.Är finansministern beredd föreslå att fatta beslut som bryter mot regeringsformen? 3.På vilket sätt avser finansministern kompensera idrottsrörelsen för de minskade intäkter som ett monopol ger? 4.Ämnar finansministern ge de drabbade entreprenörerna en övergångsperiod?
ip · GP1042 · 2001-10-29 00:00:00 — Interpellation 2001/02:42 av () till statsrådet om bostadsbidraget Vid en offentlig utfrågning om bostadsbidraget () synliggjordes vad länge kritiserat, nämligen att makar och samboende med barn håller på att falla ur bostadsbidragssystemet. Förändringen av systemet , vilken fick genomslag hade syftet att minska statens utgifter och öka träffsäkerheten under bibehållande av de fördelningspolitiska målen. En successiv nedgång av anslagen från 9,2 miljarder till 4,1 miljard 2001 och med prognosen 3,9 miljarder , kan inte förklaras av bättre tillgång till arbetstillfällen. Den stora minskningen beror till stor del på den individuella prövning vilken infördes i stället för den samlade familjeinkomsten som bidragsgrundande inkomst. Begränsningen av den bidragsgrundande bostadsytan ledde till att familjer fick lämna egnahemsboende för att hyra lägenheter med mindre yta men högre hyra . Det bostadspolitiska stödet är i princip ett stöd för ensamstående med barn boende i hyresrätt. Fördelningspolitiskt är det mycket viktigt med ett selektivt stöd, och givetvis ska ensamstående med barn ha förtur i systemet. Problemet är bara att systemet för bostadsbidrag är så snävt tilltaget, att en stor grupp barnfamiljer som verkligen behöver det för att ha tillgång till ändamålsenliga bostäder och slippa trångboddhet, helt går miste om det. Risken att få betala tillbaka stora summor och därmed långsiktigt förstöra sin egen ekonomi, gör att ett stort antal personer inte söker bostadsbidrag, trots att de skulle vara berättigade. Hushållens bostadsbidragsskuld till staten är ca . Med hänvisning till det anförda ställs följande fråga till statsrådet : Vilka åtgärder avser ministern vidta för att förbättra möjligheterna för makar och sammanboende med barn att få del av bostadsbidraget?
ip · GP1044 · 2001-10-29 00:00:00 — Interpellation 2001/02:44 av () till statsrådet om de sociala arbetskooperativens framtid I mitt uppdrag som riksdagsledamot har jag besökt arbetskooperativ som startats av arbetslösa men jag har också kommit i kontakt med Kooperativet på som är ett socialt arbetskooperativ som skapar sina egna arbeten. EU:s Mål1 har gett bidrag till att utveckla idéerna. Men sen då? Den bild jag fått är att de som arbetar med att utveckla dessa kooperativ som nya företag gör ett fantastiskt arbete. En intresseorganisation har startat som ägs av sociala kooperativ i , SKOOPI. Många jag träffat har aldrig varit ute på arbetsmarknaden, är långstidssjukskrivna, människor med psykisk och social ohälsa eller helt enkelt inte är de personer som arbetsgivarna väljer när de nyanställer. Problemen är att när de startar ett socialt arbetskooperativ passar de inte in i den lagstiftning som finns för företag. De är varken ideella eller ekonomiska föreningar eftersom syftet inte är vinstintresse utan att det goda företaget ska ge gemenskap och att alla ska värderas lika och ges möjlighet att forma sina egna liv. Däremot är de alla en del av den sociala ekonomin eftersom de som ingår i kooperativet får sin försörjning genom bidrag, men vill försörja sig på eget arbete. Regeringsarbetet med frågan om social ekonomi har presenterat i en rapport där man sammanfattat det aktuella läget. Där framgår att en interparlamentarisk grupp tillsätts 2001 med uppdrag att arbeta vidare med frågan. Jag är övertygad om att det här ger nya arbeten för en grupp som annars även fortsättningsvis kommer att stå utanför arbetsmarknaden. Min fråga till statsrådet är hur statsrådet ser på de sociala arbetskooperativens framtid och behovet av stöd och ny lagstiftning.
ip · GP1045 · 2001-10-29 00:00:00 — Interpellation 2001/02:45 av () till justitieminister om bodelningsregler Vid en bodelning ska makarna dela samtliga tillgångar och skulder, för att båda parter ska kunna gå ekonomiskt likvärdiga ut ur förhållandet. Detta är det normala förfarandet. Såtillvida att tillgångarna och skulderna byggts upp under ett liv där ekonomin och ansvaret därför varit gemensam är det ett riktigt och rättvist system. Det har dock uppkommit ett fall där regler om bodelning fått besynnerliga, för att inte säga stötande, konsekvenser. Fallet rör en man som dömts att betala skadestånd till sin styvdotter efter sexuella övergrepp. Sedan flickans mor, mannens hustru, begärt skilsmässa har skulden på grund av skadeståndet räknats in som bodelningsbar egendom. Detta innebär att mannens egendom minskas med skadeståndsbeloppet, vilket leder till att kvinnan i praktiken får vara med och betala skadeståndet genom att det gemensamma giftorättsgodset minskar. Skulle skulden finnas kvar då kvinnan dör får dottern dessutom "ärva" den, genom att dödsboets tillgångar minskas med skuldbeloppet. Skadeståndet ska utgöra en reparation för den skadelidande @ även när skadan knappast kan ersättas, som vid kränkning på grund av brott. Skadeståndet har även en preventiv funktion i det att dess utdömande ska leda till att människor undviker handlande som medför skadeståndsskyldighet. I ovan beskrivna fall har ersättningen till dottern redan utgått enligt brottsskadelagen, varför reparationen uppfyllts. Däremot går den preventiva tanken, samt tanken om det personliga betalningsansvaret, helt om intet. Eftersom skadestånd döms ut på individuell grund är det en orimlig konsekvens att betalningsansvar @ enligt bodelningsreglernas nuvarande utformning @ kan överföras på annan än den som utdömts att utge skadestånd. I tionde kapitel finns regler om viss egendom som ska undantas vid bodelning. I tredje paragrafens första stycke står det: "Rättigheter som inte kan överlåtas, eller som i annat fall är av personlig art". Här skulle ett tillägg kunna göras om att samma sak ska gälla skyldigheter av personlig art @ till vilket skadestånd på grund av ett brott man blivit dömd till ansvar för torde gå att hänföra. I fjärde paragrafen föreskrivs undantag för enskild egendom. Då varje person har att ta ansvar för sina egna handlingar borde skadestånd på grund av dem kunna undantas från bodelningsbar egendom, i de fall betalningsansvaret träffar en för skadeståndet oskyldig part. Vilka åtgärder avser justitieministern vidta för att rätta till det påpekade missförhållandet?
ip · GP1046 · 2001-10-31 00:00:00 — Interpellation 2001/02:46 av () till justitieminister om polisbristen i Brottsförebyggande rådets siffror för visar att nu har blivit mest brottsbelastade kommun. Efter att ha legat högt i statistiken över anmälda brott per invånare har nu alltså t.o.m. gått om storstadsdistrikten , och . har polisens resurser beskurits kraftigt . har situationen blivit ohållbar. Svår brist på polisresurser råder i hela så möjligheterna för polisledningen och polisstyrelsen att omfördela resurserna är begränsade. Antalet poliser är för litet överallt, genomsnittsåldern för polismännen i är hög och antalet långtidssjukskrivna poliser i arbetsrelaterade sjukdomar är förfärande högt. För att polisverksamheten i ska kunna ligga på en för allmänheten någorlunda acceptabel nivå behöver länet omgående ett tillskott på minst 50 yngre poliser. För att det ska bli möjligt att rekrytera och behålla poliser i behöver lönenivån höjas för att minska det löneglapp som finns gentemot t.ex. . Detta är naturligtvis inte möjligt med de resurser som står i till buds. Mot denna bakgrund vill jag fråga statsrådet vilka åtgärder han är beredd att vidtaga för att förstärka polisen i .
ip · GP1047 · 2001-10-31 00:00:00 — Interpellation 2001/02:47 av () till statsrådet om bostadsbidraget infördes nya regler för bostadsbidrag. Statens kostnader för bidraget hade rusat i väg på ett icke önskvärt sätt. Syftet med de nya bestämmelserna var utöver att statens kostnader skulle minska även att stödet skulle gå till dem som bäst behövde det, dvs. träffsäkerheten skulle öka som de fördelningspolitiska målen skulle bibehållas. Ifrån sida ansåg vi att detta var rätt väg att gå. Bostadsbidragen har utvärderats och det visar sig att av bidragen träffar rätt. av bidragsmottagarna får för mycket och måste betala tillbaka medan får för lite och ersätts i efterhand. Anmärkningsvärt är också att det tar innan de som fått för lite pengar, mot vad de har rätt till enligt dagens bestämmelser, får en rättelse. Detta måste rättas till, eftersom man inte kan acceptera att de som bäst behöver pengarna inte får de pengar de behöver inom en rimlig tid. Det finns även, enligt , anledning att se över om familjerna på ett bättre sätt än genom statliga bidrag kan få en bättre ekonomi. Men så länge bostadsbidraget finns kvar så måste det fungera för familjerna som det var tänkt. Mina frågor till bostadsministern: 1.Vilka åtgärder avser ministern vidta för att de familjer, oftast ensamstående med barn, får bidraget utbetalat i rimlig tid? 2.Vilka åtgärder avser ministern vidta för förändringar så att träffsäkerheten för bostadsbidragen ökar?
ip · GP1055 · 2001-10-30 00:00:00 — Interpellation 2001/02:55 av () till finansminister om EU-skatter på alkoholdrycker I ett antal dokument har slagit fast att vi kommer att driva kravet på en ansvarsfull och restriktiv, europeisk alkoholpolitik med utgångspunkt i om folkhälsa. Inom EU finns en minimibeskattning för öl och spritdrycker, medan den för vin är noll. Det senare kan ses som en konsekvens av att vissa EU-länder snarare betraktar vin som ett livsmedel, än som en alkoholdryck. bereds ett arbete inom den europeiska kommissionen med ett förslag att införa såväl ett gemensamt golv som tak för alkoholbeskattningen. Skulle ett gemensamt tak för alkoholbeskattningen vinna gehör i EU kan vi förvänta oss ökade och inte minskade alkoholskador och samhällskostnader. Internationellt sett är de svenska punktskattenivåerna relativt höga, men kan vi peka på vår relativt begränsade omfattning av alkoholskador. Det finns ett starkt samband mellan dessa båda faktorer. Alkoholskatterna är viktiga ur flera aspekter. Dels som dämpande av konsumtion, för att därmed minska skadorna och dels som följdeffekt för samhällets kostnader vad gäller alkoholkonsumtion. Men det skattesystem som diskuteras inom EU riskerar att leda till såväl ökade alkoholskador som ökade kostnader i samma takt som alkoholskatterna minskar. EU:s inre marknad med regler för konkurrens på lika villkor och EU:s folkhälsopolitik riskerar därmed att regelbundet komma i konflikt med varandra. Givetvis uppstår stora skillnader när olika skattesystem ska mötas. Vi måste ha förståelse för att det inom en gemensam marknad måste finnas ett visst mått av närmande inom vissa områden. Vi måste även ta i beaktande att den europeiska alkoholindustrin är storproducent av många alkoholsorter och är därmed en stark lobbygrupp som givetvis verkar för låg beskattning av alkohol. Av den konsekvensutredning som genomfört, och som överlämnades till , framgår vilka allvarliga konsekvenser en skattesänkning kan komma att få. I utredningen konstateras bl.a: "Ökningen i totaldödlighet på grund av en ökad alkoholkonsumtion blir sannolikt avsevärd: 500@1000 ytterligare dödsfall i det gynnsammaste alternativet och betydligt mera i de övriga." Enligt den bedömningsgrund som utredning utgår ifrån kommer antalet döda i alkoholrelaterade sjukdomar, skador och olyckor att öka ytterligare. Inför anslutning till EU presenterade CAN () en internationellt ledd studie om konsekvenserna i av en prismässig respektive regelmässig anpassning till dansk, respektive tysk nivå av den svenska alkoholpolitiken. Studien visade en mycket kraftig ökning av skadebilden. Med hänsyn till de förslag som bereds i europeiska kommissionen är det angeläget att finansministern redovisar den överväganden i beredningsarbetet inför eventuella rådsbeslut beträffande skattesatser på alkohol. Med anledning av ovanstående vill jag fråga finansministern om han avser att verka mot att EU formellt fastställer en högsta skattesats för alkoholdrycker.
ip · GP1056 · 2001-10-31 00:00:00 — Interpellation 2001/02:56 av () till näringsminister om nya arbetsmarknader Att ha ett eget arbete är ett av de mest värdefulla ting för enskilda människor. Att mista jobbet är ofta snudd på katastrof för dem enskilda människan, men har också förödande effekter för orter och kommuner. Likt en präriebrand går varsel över landet och uppsägningarna haglar hårt och tätt. I riskerar var tionde arbetsför att mista jobbet. I och slår uppsägningarna hårt och i är hela kommunen bildligt talat skadeskjuten. har runt 40000 svenskar varslats om uppsägning @ en kraftig ökning jämfört med . Drygt hälften av varslen återfinns inom industrin. Ersättningsverksamheter, nya lokaliseringar och företagsfrämjande insatser uteblir, trots fagra löften. Tyvärr finns det inte mycket som tyder på att konjunkturen vänder upp . Tvärtom ser det svårt ut för jobben framöver. Över hela världen skrivs tillväxtprognoser ned. Jag har ofta frågat vad regeringen avser att vidta för åtgärder för att undanröja den hårda trend som stänger många arbetsplatser och leder till nya företagsnedläggningar. har det funnits en småföretagargrupp inom , men det har knappast givit något konkret resultat. Vad som skulle behövas nu är en offensiv näringspolitik, där villkoren för nya och växande små och medelstora företag fick nya chanser. Men ska nya företag kunna startas och befintliga företag växa och bli större krävs ett bättre näringspolitiskt klimat som gör det möjligt. Där har staten, men också kommunerna och institutioner som t.ex. banker, ett särskilt ansvar. Många platser blöder sade statsministern i ett frågesvar i . Det skulle behöva är nya arbetsmarknader där industrins bortfall av arbetsplatser skulle kompenseras av att t.ex. service- och tjänstesektorn fick stimulans att expandera. Det är även angeläget att reformera och stimulera de områden där kvinnor dominerar, såsom utbildning, vård och omsorg. Där har regeringen ett särskilt ansvar för att förenkla reglerna och bryta upp monopolen för dessa områden. Jag vill med det anförda fråga näringsministern: Vilka insatser avser statsrådet att göra för att dels säkra verksamheter, men framför allt att stimulera till nya arbetstillfällen också i nya branschområden?
ip · GP10100 · 2001-11-23 00:00:00 — Interpellation 2001/02:100 av () till statsrådet om staten och medborgarna Vi som är politiker har en skyldighet gentemot väljarna att sätta våra beslut i ett medborgarperspektiv. Vårt uppdrag innebär ett stort ansvar att bevaka politiken utifrån den enskilde individens perspektiv. Vi får inte försaka detta viktiga förtroende. Vi får inte blanda ihop våra roller med byråkratens och administratörens. har jag med stor oro följt en tydlig trend att statens kärnuppgifter kommit att sättas på undantag. Regeringen har på många punkter genomdrivit en politik där medborgarperspektivet satts på undantag. Viktiga statliga huvuduppgifter försummas. har regeringen inte sällan haft kritiska synpunkter på kommunernas prioriteringar och näringslivets verksamhet. Exemplen på områden där den statliga kärnverksamheten försummats är många. Låt mig nämna några: Rättsväsendet har urholkats genom att flera mindre tingsrätter lagts ned. Närpolisreformen har visat sig inte fungera i praktiken. Skolan klarar inte sin uppgift att alla barn ska nått godkänd position när de lämnar grund- och/eller gymnasieskolan. Postservicen försämras, särskilt på kassaområdet, där främst pensionärer och småföretagare kommer i kläm. Vägnätets nedslitning och den otillräckliga satsningen på landets vägar. Detta är till stor skada för såväl nyttotrafik som företagens transportbehov. Därtill kommer en kraftigt ökad olycksrisk för alla medborgare. Elförsörjningen i glesbygd är särskilt oerhört utsatt. Det leder till att många människor, inte sällan pensionärer, får vänta alltför länge på att elavbrott repareras. Näringspolitikens försummelser har lett till såväl arbetslivets konservering som en företagsflykt ur landet. På områden där kvinnor dominerar, såsom vård, omsorg och utbildning, hindras kvinnor från att starta och driva företag på grund av offentliga monopol. Nordiskt samarbete i TV-frågan har gått i stå. Trots utredningar och "prat i kvadrat". Regeringen och kulturministern har inte lyckats klara en elementär gränsöverskridande fråga. Gränsgångarnas vardagsproblem är legio och antalet hinder utgör fortfarande en "tjock katalog". De exempel jag visat på leder till slutsatsen att statsmakten inte har haft medborgarperspektiv då man iakttagit olika samhällsförändringar. Vi kan inte lösa 2000-talets frågor med 1970-talets svar. Genomgående är att den positiva stimulansen har uteblivit. Man löser inte arbetslöshetens problem med alltfler förtidspensionerade (nästan en halv miljon människor) med att enbart rikta in sig på de defensiva insatserna. Inom vårdsektorn har man inte tagit till vara den samordning i det s.k. som regeringen tillsammans med ett antal partier blev överens om. Tydligt är att samhällets svagaste medborgare @ barn och gamla @ far illa. Äldrevården saknar både resurser och stimulans. Skolan klarar inte sitt uppdrag. Det är dags att tänka om, peka ut en ny och konstruktiv färdriktning och låta gammal prestige läggas åt sidan. Jag vill med anledning av det anförda fråga konsumentministern: Vilka åtgärder avser statsrådet vidta för att få ett medborgar- och konsumentperspektiv på den statliga samlade verksamheten?
ip · GP10102 · 2001-11-23 00:00:00 — Interpellation 2001/02:102 av () till näringsminister om statliga satsningar på nya miljöarbeten Regeringen beslöt 1998 att försöka slå två flugor i en smäll. Då infördes lokala investeringsprogram i syfte att skapa fler riktiga arbeten och ett mer ekologiskt . och är det att dra slutsatser av projekten. Regeringens satsning kan svårligen beskrivas på något annat sätt än som ett dyrbart fiasko. Enligt uppgifter har de satsade resurserna fördelats på projekt i 136 kommuner. Resultaten vad gäller nya arbeten är minst sagt magra. Totalt har 17000 arbetstillfällen skapats, men av dem är endast 1600 nya, fasta arbeten. Det betyder att varje nytt riktigt arbete kostat landets skattebetalare . Om man ändå räknar alla 17000 tillfälliga arbetstillfällen som nya jobb, uppgår ändå kostnaden för skattebetalarna till per arbetstillfälle. Det är min bestämda uppfattning att dessa resurser hade kunnat användas på ett betydligt bättre sätt. Det är tyvärr inte första gången arbetsmarknadsprojekt av detta slag havererar. Ett annat misslyckat projekt gick under arbetsnamnet Viplan. Ett arbetsmarknadsprojekt för arbetslösa i fyra kommuner i . Regeringen betecknade själv projektet som ett viktigt "pilotprojekt". Totalt var det tänkt att 440 arbetslösa individer skulle genomgå . Det faktiska utfallet blev 75 deltagare varav 13 fullföljde. Den totala kostnaden för projektet beräknas till . Det betyder att alla resurser som regeringen anslog för projektet förbrukades trots det låga deltagarantalet. Detta medför att projektets kostnad per deltagare och vecka uppgick till . Kostnaden per deltagare och vecka blev därmed sju gånger högre än planerat. Jämfört med den allra dyraste yrkesutbildningen blev kostnaden per deltagare och vecka så hög. (IFAU, forskningsrapport 2000:11.) Med hänvisning till ovanstående vill jag till statsrådet ställa följande fråga: Vilka åtgärder avser regeringen vidta för att kunna förhindra att fler likartade, dyra och ineffektiva arbetsmarknadspolitiska satsningar sker ?
ip · GP10104 · 2001-11-23 00:00:00 — Interpellation 2001/02:104 av () till statsrådet om attityder i skolan genomförde den tredje undersökningen av allmänhetens, skolbarnsföräldrarnas, lärarnas och elevernas attityder till den svenska grund- och gymnasieskolan. Gruppen "allmänhet" omfattade personer i åldrarna , där också skolbarnsföräldrarna ingick. Gruppen "lärare" omfattade lärare från samtliga årskurser i grund- och gymnasieskolan. Gruppen "elever" omfattade elever från årskurs 7@9 i och elever från samtliga årskurser på gymnasiet. Uppseendeväckande i attitydundersökningen är lärarnas upplevda brist på inflytande utöver den pedagogiska verksamheten. Lärarna upplever brist på inflytande över extra stöd till elever med behov, storlek på klasser/undervisningsgrupper, skolmiljön, skolans användning av resurser m.m. En fjärdedel av lärarna uppger dessutom att de inte kan kritisera förhållandena i skolan utan att det drabbar dem själva på något sätt. Detta är mycket anmärkningsvärt i ett demokratiskt samhälle. Vidare framgår av undersökningen att det finns en ökad klyfta mellan vad föräldrar vill och vad de uppfattar att de kan vara med och bestämma om jämfört med . Med hänvisning till det anförda vill jag ställa följande frågor till : Vilka åtgärder avser ministern vidta för att underlätta för lärarna att kunna föra en kritisk skoldebatt? Vilka åtgärder avser ministern vidta för att stimulera till ökat föräldrainflytande i skolan?