ip · GP10136 · 2001-12-11 00:00:00 — Interpellation 2001/02:136 av () till utrikesminister om avdragsrätt för gåvor Den frivilliga biståndsverksamheten betyder mycket. Först och främst är den viktig för att den ofta kan bedrivas närmare folket i mottagarlandet än vad statlig biståndsverksamhet kan. I vissa fall är frivilliga hjälparbetare den enda vägen att förmedla utländskt bistånd. Dessa människor drivs av ett starkt ideellt engagemang och åstadkommer ofta stora resultat med förhållandevis små resurser. Den frivilliga hjälpen är också viktig för att förankra den internationella solidariteten hos det svenska folket. Fadderbarnsverksamhet, Röda Korset, Amnesty, och är exempel på verksamheter och organisationer som inte bara gör fantastiska insatser i fjärran länder utan också för in tredje världen i vår svenska vardagsmiljö. skänker svenska folket i storleksordningen en och till internationell hjälpverksamhet. Den internationella biståndsverksamheten utgör inte bara en moralisk plikt utan även en viktig del i vår samlade utrikes- och säkerhetspolitik. De fattigare folkens möjligheter att även de ta del av globaliseringens fördelar är av avgörande betydelse för såväl världens som och utveckling i en positiv riktning. Att stimulera ett ännu kraftigare frivilligt resursflöde från till behövande människor på andra kontinenter torde därför vara av största intresse för den . Ett sätt att göra detta på är att införa en avdragsrätt för gåvor till internationellt biståndsarbete. En avdragsrätt av denna typ finns redan i ett flertal andra länder, såsom , , , , , och . Det finns flera argument för att införa en avdragsrätt för gåvor till biståndsverksamhet: Den ger givaren möjlighet att styra bidrag till ändamål som han eller hon själv prioriterar och att få en fördel av detta. Den tydliggör för allmänheten det angelägna arbete som biståndsorganisationerna utför. Den ökar incitamentet för ideellt engagemang hos allmänheten och näringslivet. Den ökar intäkterna för landets erkända biståndsorganisationer. Den bidrar till att försvåra för oseriösa insamlingar eftersom dessa hamnar "utanför listan". Det finns alltså flera argument för att regeringen bör lägga fram ett förslag om att införa avdragsrätt för gåvor till internationell biståndsverksamhet. Avdragsrätten borde kunna utformas så att den gäller för gåvor till enskilda organisationer som utövar just internationell biståndsverksamhet, eller på något annat sätt verkar för internationellt samförstånd, demokrati eller respekt för de mänskliga rättigheterna. En sådan konstruktion skulle inte minst utgöra en naturlig del i en svensk utrikespolitik präglad av aktivt engagemang och solidaritet. Vad gäller den mer specifika utformningen kan förslagsvis ett högsta liksom ett lägsta belopp som är avdragsgillt fastställas, för enskilda respektive för företag. T.ex. skulle endast gåvor utöver , men högst ett halvt basbelopp, dvs. () vara avdragsgillt för enskilda. En övre gräns för företag skulle exempelvis kunna sättas till fem basbelopp, dvs. Den nedre gränsen syftar till att en del vardagssolidaritet som redan existerar, som att lägga en slant eller sedel i en bössa eller skicka en månatlig summa till ett fadderbarn, ska kunna fortgå utan att infogas i avdragssystemet. En övre gräns kan behövas för att det skulle kunna anses stötande om vissa människor använder denna metod för att kraftigt sänka sin skatt, även om personen själv inte får någon ekonomisk nytta av det. Vidare kan övervägas att endast gåvor till organisationer med s.k. 90-konton ska ge rätt till avdrag, och att får i uppdrag att upprätta en förteckning över organisationer till vilka gåvor kan anses avdragsgilla. Vidare bör i så fall organisationerna sända en uppgift till varje avdragsberättigad person eller företag, där det framgår hur mycket personen skänkt under föregående år. Det är sedan upp till var och en som så önskar att i sin självdeklaration yrka avdrag. Erfarenheterna från bl.a. och visar att endast av de som givit bidrag verkligen fullföljer med att yrka avdrag. Avdragsrätten skulle dessutom kunna utformas så att den har samma värde oberoende av givarens inkomst, förslagsvis i form av en reduktion på slutskatten. Beräkningarna av de ekonomiska konsekvenserna är naturligtvis behäftade med osäkerhet. Förutsättningarna för en bedömning är den nämnda skattningen av den nuvarande volymen av frivilligt bistånd, den utländska erfarenheten att alla gåvor inte dras av, begränsningsreglerna samt ett ställningstagande till den svåra frågan hur avdragsrätten kommer att påverka viljan att skänka pengar. Utifrån detta resulterar skattebortfallet i , vilket alltså motsvarar ett dubbelt så stort penningflöde till bistånd. En trolig bedömning är att huvuddelen av detta kommer att komma utöver den hittillsvarande volymen. Globaliseringen skapar enorma möjligheter för ökat välstånd och en utveckling mot ökad frihet och demokrati över hela världen. lever dock hundratals miljoner människor i akut fattigdom och under beklagansvärda och oacceptabla levnadsvillkor. Det är därför oerhört angeläget att och den övriga industrialiserade världen delar med sig och möjliggör för fler människor på jorden att få del av globaliseringens fördelar. Även solidariteten måste globaliseras! Vad ämnar statsrådet vidta för åtgärder för att förslaget om en avdragsrätt för gåvor till internationell biståndsverksamhet ska prövas? Ser statsrådet några andra åtgärder för att bidra till ett ökat frivilligt engagemang för internationell biståndsverksamhet?