ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
ip · GO10340 · 2001-03-28 00:00:00 — Interpellation 2000/01:340 av () till näringsminister om utlokalisering av statliga verk I den regionalpolitiska diskussionen framkommer ofta förslag om lokalisering av statliga verk. SOU 2000:108 föreslår en ny djurskyddsmyndighet som ett led i ett förbättrat djurskydd. Utredaren föreslår en lokalisering till , medan kommun med olika argument visar att det är naturligt att förlägga denna myndighet till . Uppgifter om statliga verk kan hämtas i statskalendern. Hur lokaliseringen sett ut finns inte samlat i något dokument. En sammanställning av en minienkät av handläggare visar nya lokaliseringar och omlokaliseringar. redovisas elva nya verk eller omlokaliseringar till . redovisas fyra till . redovisas tre till , ett till , ett till samt nio till . tycks trenden brytas med fem till , samt vardera ett till , , och . gäller ett till vartera , , , och . För i finns ingen uppgift om något statligt verk . Några kommuner (t.ex. och ) med tillgång till bra kommunikationer, och med omfattande bostadsöverskott skulle också kunna vara på förslagslistan för något statligt verk. Med hänvisning till det anförda vill jag ställa följande frågor till statsrådet: Vilken är statsrådets övergripande strategi för lokalisering av statliga verk? På vilket sätt avser statsrådet genomföra konsekvensanalyser inför ny- och omlokaliseringar av statliga verk?
ip · GO10341 · 2001-03-28 00:00:00 — Interpellation 2000/01:341 av () till statsminister om åtagande enligt Kyotoprotokollet , , inviger statsministern en ny etanolfabrik i . Det är ett välkommet och viktigt steg i omställningen av de svenska transport- och energisystemen. Jag och många andra har också noterat statsministerns personliga engagemang i fråga om växthuseffekten. har detta engagemang bl.a. tagit sig uttryck i ett brev till president där man begär att ska leva upp till sina åtaganden enligt Kyotoprotokollet. Det är bra, men borde också innebära att regeringen städar framför egen dörr. För att långsiktigt kunna ställa om transport- och energisystemen räcker det inte med vackra utfästelser och enstaka insatser, utan det krävs långsiktiga och strukturella insatser. Ännu har inte sett några sådana, tvärtom har vi t.o.m. sett ageranden från regeringen som leder i motsatt riktning. Det mest uppenbara felsteget är naturligtvis att regeringen i årets finansplan meddelar att man kommer att börja beskatta biobränslen. Ett sådant steg skulle vara ett dråpslag mot den industri som statsministern själv varit med om att inviga. Man borde också kunna förvänta sig att svenska myndigheter agerar i den riktning regeringen och statsministern anger. Tyvärr är det inte alltid så. , , fortsätter ge stöd till svensk export av miljöfarlig teknik, som t.ex. uppskattar världsmarknaden för förnybar energi till ca 700 miljarder och inriktar sig på att bli en stor aktör på denna marknad. Transportsektorn är i allt avgörande för om ska kunna nå klimatmålen och dessutom sätta ambitionsnivån än högre . Även om det är marknaden som tar fram bilmodeller och nya motorer är den politiska viljan avgörande för att visa vilket samhälle vi vill ha om fem, tio eller . Det räcker inte med lösa funderingar, utan krävs också handfasta insatser och utfästelser om politiskt agerande. Mot denna bakgrund vill jag fråga statsministern följande: 1.På vilket sätt arbetar regeringen för att ska kunna uppfylla sina åtaganden enligt Kyotoprotokollet? 2.Är statsministern beredd att verka för ett program för systematisk introduktion av biobränslen som drivmedel i och EU? 3.Är statsministern beredd att garantera en fortsatt skattebefrielse för biodrivmedel intill dess att de tagit över som drivmedel i ? 4.Kommer statsministern att verka för ett förändrat uppdrag till EKN så att dess verksamhet mer kommer att inriktas på att stödja export av miljövänlig teknik?
ip · GO10343 · 2001-03-28 00:00:00 — Interpellation 2000/01:343 av () till utbildningsminister om vidareutbildning till lärare Lärarbristen i är ett allvarligt hot mot skolans kvalitet. Enligt Kommunförbundets beräkningar kommer det snart att fattas över 20000 lärare i de svenska skolorna. Enligt statistik från /2000 hade av lärare inte någon examen från pedagogisk utbildning. av de obehöriga lärarna i kommunala skolor hade fast anställning. En del av bristen på utbildade lärare beror på de stora pensionsavgångarna och en del beror också på att för få studenter söker sig till lärarutbildningarna, särskilt inom naturvetenskapliga ämnen. Alla välmotiverade och välutbildade studenter, som vill bli lärare, måste uppmuntras att välja denna yrkesväg. Men genom riksdagsbeslut har det blivit svårare och dyrare för akademiker att vidareutbilda sig till lärare. har möjligheten funnits för en student att först läsa in en akademisk examen och sedan genomgå en förkortad lärarutbildning på två terminer. På t.ex. lärarhögskolorna i och väljer mer än hälften av studenterna denna studieväg. Dessa lärare med tidigare akademisk examen utgör en viktig resurs, inte minst för gymnasieskolan. Men enligt senaste beslut om ny lärarutbildning måste nu personer med akademisk examen komplettera med tre terminers lärarutbildning i stället för som två terminer. En välutbildad akademiker tvingas alltså låna mer pengar för att kunna välja läraryrket. Med tanke på de goda ämneskunskaper en examen ger, är det enligt slöseri med pengar och tid att på detta sätt försvåra för akademiker att vidareutbilda sig till lärare. Lärarbristen avhjälps verkligen inte genom att bestämmelserna försvårar för kvalificerade akademiker att bli lärare. Med tanke på att så många blivande gymnasielärare valt att först genomgå en ämnesutbildning är risken stor att antalet sökande till lärarutbildningarna nu minskar. I debatten som föregick beslutet om lärarutbildningen nämndes möjligheten till dispens för rätt till en förkortad lärarutbildning. Detta vore naturligtvis önskvärt, men det allra bästa vore om utbildningsvägen med två terminers komplettering fick öppnas generellt igen. Därför vill jag fråga om utbildningsministern avser att vidta några åtgärder för att underlätta för personer med akademisk examen att vidareutbilda sig till lärare.
ip · GO10345 · 2001-03-29 00:00:00 — Interpellation 2000/01:345 av () till miljöminister om bunkerolja miljöklass1 Utsläppen av dieselavgaser från sjöfarten är ett stort miljöproblem. De allra flesta fartyg saknar katalysator för avgasrening och använder bunkerolja av mycket dålig kvalitet ur miljösynpunkt. Vissa svenska rederier har installerat katalysatorer och använder bunkerolja av miljöklass1 i sina fartyg. Ett stort problem för dessa rederier är att det kan vara mycket svårt att få tag på bunkerolja av tillräckligt god kvalitet i andra europeiska hamnar. Bristen på bunkerolja av god kvalitet i förhindrar att katalysatorer installeras på fler fartyg. Därmed får vi onödigt höga luftföroreningar från sjöfarten. Vilka åtgärder avser miljöministern att vidta för att påverka övriga EU-länder så att bunkerolja av miljöklass1 blir tillgänglig i alla hamnar?
ip · GO10346 · 2001-03-28 00:00:00 — Interpellation 2000/01:346 av () till näringsminister om forskningsprogram för IT-säkerhet Vårt moderna samhälle blir alltmer beroende av IT. IT-revolutionen har förändrat vår tillvaro och kommer fortsatt att förändra, och förhoppningsvis förbättra, vår vardag. blir samhället mera sårbart på olika sätt. Banker, affärer, industrin och t.o.m. har svårt att fungera normalt om våra IT-system slås ut. En fråga som är och blir allt viktigare, är IT-säkerheten. För att vi ska kunna ha förtroende för IT krävs att systemen är säkra. Detta gäller t.ex. betalningssystemet. Det är nödvändigt att inga obehöriga kan komma in i systemen och komma åt andras tillgångar. Det gäller inom industrin då man överför information både inom och mellan företag. Inom sjukvården är det viktigt och effektivt att på ett säkert sätt kunna överföra uppgifter om enskilda människor till de som behöver uppgifterna. Samma sak gäller inom rättsväsendet och . måste ligga i topp då det gäller den allt viktigare elektroniska säkerheten. Detta är av central betydelse för svenskt näringsliv, samhälle och försvar. Olika aspekter på elektronisk säkerhet är av fundamental betydelse för ett alltmer nätverksberoende samhälle. Samhället måste tillsammans med näringslivet satsa på detta nya forsknings- och utbildningsområde. Vid BTH () finns (). Syftet med CES är att utveckla en kraftfull forsknings-, test- och utbildningsverksamhet inom informationssäkerhetsområdet. Verksamheten ska aktivt bidra till att hela vårt samhälle ska kunna fortsätta att utveckla IT-användningen, utan att säkerhetsaspekterna ska hindra denna utveckling. Verksamheten sker i nära samverkan mellan de offentliga/privata sektorerna och högskolan. Detta ger stora möjligheter till nya kommersiella produkter och tjänster inom informationssäkerhetsområdet. Verksamheten inom CES fokuserar på säkerhetsaspekter över områdena teknik, organisation, människa och över samtliga samhällsfunktioner. För att kunna ta ordentliga kliv inom vissa för samhället viktiga områden och driva på utvecklingen har staten tidigare via exempelvis Kommunikationsforskningsberedningen (KFB), öronmärkt pengar till viss programverksamhet. I den nya forskningsorganisationen är det som har övertagit ansvaret för forskningsfinansiering inom IT-området. Utrymmet för att, inom sin nuvarande budgetram, göra kraftfulla insatser inom informationssäkerhetsområdet är troligen mycket begränsat. Eftersom detta dock helt visst är ett område där har möjligheter att lägga sig i framkant skulle det vara en god satsning att staten öronmärker en summa pengar för att tillsammans med CES skulle kunna genomföra ett informationssäkerhetsprogram över . Förhoppningsvis skulle detta kunna generera ett antal nya innovationer till gagn för att ska behålla en tätposition inom IT-utveckling i världen. Vad avser näringsministern vidta för åtgärder för att ska bli ledande inom IT-säkerhet?
ip · GO10353 · 2001-03-21 00:00:00 — Interpellation 2000/01:353 av () till socialminister om läkemedelskommitté De snabbt ökande läkemedelskostnaderna beskrivs ofta som en gökunge i sjukvårdsboet. Problemet orsakas givetvis i grunden av att läkemedelsutvecklingen innebär stora nya möjligheter till bot/lindring av tidigare kanske obotbara sjukdomar, som utvecklingen gör att läkemedlen upptar en ständigt ökande del av sjukvårdskostnaderna. I debatten om hur kostnadsutvecklingen ska kunna begränsas diskuteras förslag som exempelvis att stryka vissa läkemedel ur förmånssystemet, att begränsa läkarnas förskrivningsrätt eller att höja patientens egen andel av kostnaden. En utväg att avsevärt minska kostnaderna kan vara att i stället öka läkarnas ansvarstagande och respektera deras bedömningsförmåga genom att ge dem någon form av stöd för att hantera läkemedelsförskrivningar. har de hanterat beslut om vem som ska få en viss sjukvårdsinsats betald av offentliga medel och borde därför på ett förnuftigt sätt kunna hantera behandlingar med mediciner. Men finns det uppgifter om att av de förskrivna läkemedlen används så som läkaren har förutsatt, beroende bl.a. på att patienterna inte vet varför de ska ta ett läkemedel och vad läkemedlet ska hjälpa dem med. De är bl.a. rädda för biverkningar och för att bli beroende. De har med andra ord inte blivit tillräckligt informerade. När de inte vet varför de ska ta ett läkemedel är det lätt att inse varför förskrivna läkemedel för ca inte kommer till användning. För att öka läkarnas ansvarstagande när det gäller förskrivning av läkemedel behöver de en kunskapsuppbyggnad och ett utvidgat samarbete med farmaceuter. Som exempel kan nämnas att av Losec förskrivs på icke godkända indikationer och endast av Xenicalförskrivningen sker enligt de riktlinjer som finns. Beslut om en patient ska få en sjukvårdande behandling på bekostnad baseras så gott som alltid på sjukdomens svårighetsgrad i just det aktuella fallet, inte på vilken sjukdom patienten lider av. Läkemedelsförskrivning skulle kunna hanteras på motsvarande sätt. I dagens system är däremot ett läkemedel antingen inne i systemet, exempelvis Viagra och Xenical, eller ute, som exempelvis antabus och hostmedicin. För relativt riskfria läkemedel kan en dellösning vara att göra ett läkemedel receptfritt. Det aktuella unika fallet med Losec är ett sådant exempel. Eftersom beslut som inte ingår i läkemedelsförmån vanligen måste fattas öga mot öga med patienten är det sannolikt att läkarkåren skulle vara betjänt av beslutsstöd i läkemedelsfrågor. Beslutsstödet skulle exempelvis kunna formuleras av en nationell läkemedelskommitté, huvudsakligen bestående av vård- och läkemedelsprofessionella ledamöter, som utarbetar och följer upp medicinska riktlinjer för läkemedelsförmånen. Mina frågor till socialministern är: Avser regeringen att höja läkarnas kunskapsnivå beträffande förskrivning av läkemedel, att verka för att samarbetet mellan läkare och farmaceuter utvidgas och att en läkemedelskommitté tillsätts för att stödja läkarna i medicinhanteringen?
ip · GO10347 · 2001-04-02 00:00:00 — Interpellation 2000/01:347 av () till näringsminister om utbyte av körkort fick jag ett brev från en person i min valkrets som förgäves försökt få sitt körkort från utbytt mot ett svenskt körkort. Brevskrivaren är bosatt i och anser att hon i likhet med brittiska medborgare borde kunna få sitt körkort utbytt mot ett svenskt . Men, hon fick nej av med motiveringen att varken tillhörde EU- eller EES-området. Samma besked fick hon av länsrätten och kammarrätten. Enligt körkortslagen (SFS 1998:488) 6kap. 7§ anges att körkort från EES-länder, och kan bytas direkt till svenskt körkort. I anslutningsfördraget mellan dåvarande EEC:s medlemsländer och gjordes vissa undantag för och , vilket medfört att dessa mer eller mindre brittiska öar inte har kommit att ingå i EES-området. Efter sex månaders vistelse i kan den som har ett körkort utfärdat på automatiskt få det utbytt mot ett brittiskt. På motsvarande sätt kan ett brittiskt körkort bytas till ett svenskt. Ett körkort från är dock inte utbytbart mot ett svenskt. Om brevskrivaren inte vill genomgå proceduren med att ta ett nytt körkort i måste hon flytta till och bo där , automatiskt få ett brittiskt körkort, återvända till och få sitt brittiska körkort utbytt mot ett svenskt. Denna Kafkaliknande situation förefaller mig orimlig. ligger, som bekant, i , mitt emellan EU-länderna och , och ön är ju i praktiken en del av . Enligt vad jag erfarit tillämpar dessutom myndigheterna på principen om automatiskt utbyte även av svenska körkort. Den svenska lagstiftningen på det aktuella området verkar vara ett onödigt byråkratiskt hinder för medborgarna. Körkort utfärdade på och liksom i andra länder och områden inom där fördragen inte gäller fullt ut bör rimligen kunna anses likvärdiga med svenska och därmed utbytbara. Enligt uppgift pågår i en översyn av körkortslagen och jag vill därför ställa följande frågor till statsrådet: Är statsrådet beredd att i samband med den översyn av körkortslagen, som enligt uppgift har inletts i , pröva frågan om att även länder och områden inom med nära relationer till EU- och EES-länder kan ingå bland de länder eller områden där utfärdade körkort automatiskt ska kunna bytas ut mot svenska körkort? I så fall, när kan en proposition överlämnas till ?
ip · GO10348 · 2001-04-02 00:00:00 — Interpellation 2000/01:348 av () till näringsminister om ett friår mitt i livet Ett friår mitt i livet skulle ge människor, som stressar och sliter på sitt arbete, en chans att få ett uppehåll och att komma igen till arbetslivet med förnyade krafter. Kostnader för sjukskrivningarna ökar oroväckande och en rapport visar att landstingsanställda kan vara sjukskrivna så mycket som . De försök med friår, som bedrivits i och i visar på positiva effekter vilket Statskontorets utredning om friåret också visar på. Det danska försöket pågick under större delen av 90-talet och ca 20000 personer har deltagit. Trelleborgsförsöket pågick och omfattade 350 personer. föreslår att en anställd kan ta ledigt upp till och få av a-kassa medan en arbetslös går in på den lediga platsen med lön. Man ska inte vara bunden till att utföra något speciellt utan det kan vara en återhämtning vid stress, tid till att umgås med familjen eller att utbilda sig. Utredningen visar alltså på flera positiva sidor och även negativa, men de positiva överväger. För den arbetslöse, som går in på den lediga platsen, innebär friåret en ökad självkänsla och motivation, underhåll av sina kvalifikationer, ökad arbetslivserfarenhet och ökade kontakter på arbetsmarknaden och en chans att få in en fot på arbetsmarknaden. För företagen ger det möjligheter till en mer flexibel och anpassad personalförsörjning och möjligheter till rotation. Företagen får genom friåret ökade möjligheter att överbrygga produktionsnedgångar och genom att behålla anställningsförhållandena undvika framtida omkostnader för rekrytering. Det är nu viktigt att Statskontorets utredning går ut på remiss så att det ger en möjlighet för ett genomförande av ett friår i . Min fråga till näringsminister blir därför om näringsministern avser verka för att Statskontorets utredning om ett friår kommer att gå ut på remiss.
ip · GO10349 · 2001-04-02 00:00:00 — Interpellation 2000/01:349 av () till näringsminister om sociala arbetskooperativ Ett socialt arbetskooperativ är en viktig metod i en rehabiliteringsprocess. Medlemmarna i de sociala arbetskooperativen är oftast de som står längst ifrån arbetsmarknaden, som man inte intresserar sig för, eller som hamnar mellan stolarna hos olika offentliga aktörer. De hamnar i en rundgång eller får inte plats någonstans därför att de är gränsfall i förhållande till lagar och bestämmelser. är ofta inte heller något alternativ för dessa människor. Man anses inte stå till arbetsmarknadens förfogande och är därmed inte aktuell för AMI:s insatser eller anses t.o.m. inte vara rehabiliteringsbar. Någon exakt definition av vad ett sådant här arbetskooperativ är finns inte. Men det fungerar som en egen juridisk person, det är en demokratiskt styrd ekonomisk förening och det erhåller någon form av ekonomiskt stöd från offentlig sektor. Människor som arbetar i kooperativet står utanför den ordinarie arbetsmarknaden, de måste vara i majoritet i föreningen och i lägre eller högre grad producera varor eller tjänster på en marknad. Vad ska då de här kooperatörerna leva på? Alla vill ju ha lön för det arbete man utför och den tid man lägger ned. Många av dessa människor kan inte arbeta heltid och när de arbetar är det med reducerad arbetskapacitet. Naturligt vore då att ersätta kooperativet med ett lönebidrag för arbetad tid. Men detta innebär problem. Ofta finns det inte pengar till lönebidrag, även när alla parter tycker att det är en lämplig åtgärd. kan tycka att personen inte står tillräckligt mycket till arbetsmarknadens förfogande, för att rekommenderas till en arbetsmarknadsåtgärd. Tillgång till lönebidragen varierar och den ersättningsnivån ska kontinuerligt sänkas till noll. Det som är viktigt är att kunna påbörja ett arbete, även om arbetsförmågan är liten i början. Sjukbidragen blir oftast då en försörjningskälla, men det är olämpligt att ha ersättning från socialförsäkringssystemet, när det handlar om arbete. Att kunna få lön för sitt arbete betyder mycket pedagogiskt och stärker självförtroendet. Ett statligt kooperatörsbidrag efter hur många som arbetar skulle kunna utgå, med hänsyn tagen till den tid man arbetar. Det kan vara kvarts-, halv- eller trekvartstid och heltid. Kooperatörsbidraget skulle kunna ligga på samma nivå som lönebidrag på heltid. Så länge som kooperatören arbetar i kooperativet ska bidraget ligga fast, och kunna ändras om arbetstiden ändras. I flera länder i finns positiv särlagstiftning om sociala arbetskooperativ, vilket kan verka som förebild för . Sociala arbetskooperativ kan också fungera för andra grupper utanför den ordinarie arbetsmarknaden. Min fråga till näringsministern blir därför om näringsministern avser verka för att regler tas fram för att kunna ta fram kooperatörsbidrag för människor som står mycket långt från arbetsmarknaden.
ip · GO10350 · 2001-04-02 00:00:00 — Interpellation 2000/01:350 av () till utbildningsminister om nationellt forskningsprogram för biologiska effekter av elektromagnetiska fält Genom en mycket snabb teknikutveckling med trådlös kommunikation så exponeras den svenska befolkningen för elektromagnetiska fält. Många av de tekniska tillämpningarna, som är under utveckling, kommer att arbeta på frekvenser, där nästan ingen bioeffektforskning bedrivits. Svensk industri har varit mycket framgångsrik inom mobil kommunikation, varför det är av nationellt intresse, att tekniken kan utvecklas på ett framgångsrikt och säkert sätt. Det är därför av största vikt att frågan om eventuella hälsoeffekter av elektromagnetiska fält, av dessa nya tillämpningar, omgående studeras med hög kompetens. har rekommenderat medlemsstaterna, "att medlemsstaterna, i syfte att öka kunskapen om elektromagnetiska fälts hälsoeffekter, bör främja och skaffa sig överblick över forskning om elektromagnetiska fält och människors hälsa som ett led i deras nationella forskningsprogram". Sådana nationella forskningsprogram avseende biologiska effekter av elektromagnetiska fält har startats i en rad EU-länder. Ett sådant nationellt forskningsprogram bör även starta om biologiska effekter av elektromagnetiska fält. skriver i sitt slutbetänkande att "riskerna med elektromagnetiska fält är så klarlagda att myndigheterna kan planera att vidta konkreta åtgärder" och att "av den kunskap som finns går det inte att avgöra vilka hälsorisker de elektromagnetiska fälten skulle kunna medföra, men vi anser att man redan nu bör tillämpa försiktighetsprincipen och intensifiera forskningen på området". Många ansedda forskare står bakom ett önskemål om att ett nationellt program skulle dimensioneras så att forskning av hög kvalitet möjliggörs och att det också kan innefattas av en forskarskola. Programmet kan lämpligen inordnas i den nya forskningsfinansieringen, men bör öronmärkas då den är av starkt tvärvetenskaplig karaktär. Min fråga till statsrådet blir då hur statsrådet kommer att verka för att ett nationellt forskningsprogram rörande biologiska effekter av elektromagnetiska fält inrättas.
ip · GO10351 · 2001-04-02 00:00:00 — Interpellation 2000/01:351 av () till statsrådet om meddelande- och yttrandefriheten Privatanställdas yttrandefrihet behöver stärkas. Arbetstagare vågar inte framföra kritik och synpunkter om förhållanden på arbetsplatsen. Kritik som tystas ned tenderar att dyka upp på annat sätt, t.ex. som hälsoproblem. Yttrandefriheten för anställda inom stat och kommun är grundlagsskyddad, medan privatanställda saknar ett sådant skydd. Efter en mängd motioner från utreddes frågan av , som i departementspromemorian Ds 2001:9 föreslår att det införs en lag om skydd för privatanställdas yttrandefrihet. Förslaget innebär en arbetsrättslig lag som bygger på den struktur, som diskrimineringslagarna har och ansluter till MBL:s preskriptionstider m.m. Förslaget innebär att privata arbetsgivare inte får eftersöka källan eller ingripa med åtgärder, t.ex. avsked, mot arbetstagare som till massmedierna ger åsikter och upplysningar om de delar av företagets verksamhet som ligger inom eller med anknytning till det allmänna. Det skydd för meddelar- och yttrandefriheten som föreslås är detsamma som gäller för det allmänna. De problem som påtalas i motionen 1999/2000:A811 Medbestämmandelagen från är att privata företag alltmer tar över tidigare uppgifter från det allmänna, och att meddelarskyddet då inte gäller. Med detta förslag skulle de problemen åtgärdas. Däremot blir det fortfarande fritt att inom den privata industrin avtala om tystnadsplikt för de anställda vad gäller företagets verksamhet. Vad ämnar statsrådet göra för att gå vidare med en remiss och en proposition för att stärka meddelande- och yttrandefriheten?