ip · GP1081 · 2001-11-16 00:00:00 — Interpellation 2001/02:81 av () till utrikesminister om och de mänskliga rättigheterna interpellerade när det gällde situationen i . Då handlade det om politiska fångars kamp mot införandet av de s.k. F-typ-fängelserna med ensamceller och den grymhet med vilken myndigheterna genomförde dessa förändringar. har ett sjuttiotal människor dött i hungerstrejker eller till följd av polisens övergrepp mot fångarna. rapporterade att man fått många redogörelser från personer som blivit olagligt gripna och torterade i i sydöstra . "Listan över tortyroffer är oändlig och inbegriper även kvinnor och barn", skriver Amnesty. "Tortyren äger oftast rum hos polisen innan den gripne ställs inför rätta. Men övergrepp förekommer också på vägen till, från och i fängelserna" skriver man vidare. Amnesty är mycket kritiskt till de s.k. F-typ-fängelserna, eftersom fångarna där tas i förvar i ensamceller, vilket ökar möjligheterna för fångvaktare och polis att begå övergrepp. Det har ibland framställts som att dessa F-typ-fängelser skulle var mer humana, eftersom de till utseende och form liknar moderna fängelser i . Ett sådant synsätt är dock ytligt och felaktigt, eftersom man bortser från hela det samhälle och det politiska system i vilket dessa fängelser byggs. förklarar att: "Isoleringshäkten är just en av de bidragande faktorerna bakom tortyr och misshandel i ". Den juridiska proceduren är även den rättsvidrig. Många fångar tillåts inte träffa sina advokater, sina familjer, vänner eller läkare. Bekännelser framtvingas under tortyr och används sedan som bevis vid rättegångarna. Ofta döms människor på otillräcklig bevisning och enbart utifrån bekännelser. I ett rättsligt system av någorlunda anständighet godtas inte bekännelser i sig som tillräcklig grund för fällande dom. Det bör understrykas att tortyr inte bara drabbar den som torteras. Den försätter även familj och vänner i svårt traumatiskt tillstånd. Försvinnanden och utomrättsliga avrättningar sköts en politiker från det kurdiska partiet i sitt hem inför familjens ögon. Det är ingen tvekan om detta var ett attentat med politiska motiv @ en utomrättslig avrättning. ställdes och inför rätta. Efter rättegången ska de ha sänts till . Representanter för fängelset förklarar emellertid att man inte tagit emot dem där. Det är alltså oklart var och befinner sig. Det är stor risk att de "försvinner". I sitter även samvetsfångar, som , fängslade. För henne kräver Amnesty omedelbar och villkorslös frigivning. Assyrier/syrianers och kaldéers rätt till sin kultur I lever en stor grupp assyrier/syrianer och kaldéer. Antalet assyrier/syrianer och kaldéer är större i än i . I bor närmare 70000 tillhörande denna folkgrupp, i endast 50000. Assyrierna/syrianerna och kaldéerna är liksom kurderna en i det turkiska samhället diskriminerad folkgrupp. Många assyrier/syrianer och kaldéer är svenska medborgare, men många av dem @ inte minst de unga @ önskar resa till och se de platser de kommer ifrån; de söker sina rötter. Detta har dock de turkiska myndigheterna länge inte tillåtit. Sedan frågan uppmärksammades och diskuterades i den svenska kom dock löften från turkiska myndigheter och ministrar att detta förbud upphävts varpå flera assyrier/syrianer och kaldéer reste till . När de väl kom dit förhindrades de likafullt att resa till de platser de fått löfte om att besöka. Man kan alltså notera att turkiska myndigheter inte uppfyller sina löften och utfästelser @ oavsett om det handlar om konvention om mänskliga rättigheter, löften om att söka uppfylla Köpenhamnskriterierna eller löften gentemot utvandrade minoriteter. Man struntar helt enkelt i dem. När det gäller mänskliga rättigheter har situationen försämrats sedan Köpenhamnskriterierna formulerades och blev kandidatland till EU. Efter attentatet mot är det stor risk att de turkiska myndigheterna använder "kampen mot terrorismen" som förevändning och täckmantel för övergrepp riktade mot politiskt oppositionella och inte minst mot den stora kurdiska minoriteten i landet som kämpar för nationella och kulturella rättigheter. har som enda land med en majoritet muslimer som invånare ställt upp med militärt stöd till krig i . Detta kan bidra till att kritiken mot brott mot mänskliga och demokratiska rättigheter i mildras. Det finns en fara för att ledande politiker i i sin strävan att hålla samman den allians man tillsammans med skapat, inför och under kriget i , lättare överser med MR-brott i och även öppnar dörren till EU-medlemskap. Vår uppfattning är att uppträdande i inte ska vara någon merit inför ett EU-inträde. Tvärtom anser vi att ett land med en lista över tortyroffer som är "oändlig" snarare medverkar till att skapa terrorism än att stävja den. Turkiska myndigheter har gjort stort nummer av att man gjort några förändringar i vissa lagar när det gäller kurdernas rättigheter och i frågan om tortyr. Det är uppenbart att dessa förändringar inte inneburit något i praktiken. De är, enligt Amnesty, ord utan handling. Det räcker för det första inte med att skriver om några enstaka lagar. Det rättsliga systemet måste reformeras i sin helhet. Det räcker inte heller med att man ändrar lagtexter. Lagtexterna måste även tillämpas i praktiken. Först när detta skett kan medlemskap i bli en fråga att diskutera på allvar. Med utgångspunkt från ovanstående vill jag ställa följande frågor till utrikesministern: Avser utrikesministern att vidta några åtgärder för att få ett stopp på användandet av tortyr i ? Avser utrikesministern att vidta några åtgärder för att förmå att uppfylla Köpenhamnskriterierna? Avser utrikesministern att vidta några åtgärder för att förmå den turkiska regeringen att uppfylla sina löften gentemot assyrier/syrianers och kaldéers möjligheter att besöka sina hembyar för att söka sina rötter?