frsrdg · GO04RR12 · 2001-01-01 00:00:00 — Övriga åtgärder som erbjöds sökande utan sfi-betyg med bristande kunskaper i svenska är olika former av praktik, ofta inom kommunen, anställningsstöd, okvalificerade arbeten och anpassad arbetsmarknadsutbildning. Ett fåtal av dem som besvarat frågan uppger att sökande utan sfi kan erbjudas ett lämpligt arbetsmarknadspolitiskt program. Av revisorernas intervjuer framgår att förmedlingarna hanterar de inskrivna utan sfi på olika sätt. De elever som går på sfi och är inskrivna får enligt uppgift från förmedlingarna inget eller begränsat stöd från förmedlingarna. Som framkommit ovan skiftar det mellan kommunerna huruvida sfi-elever skrivs in eller inte på förmedlingarna . På förmedlingarna finns dock också personer inskrivna som saknar sfi-betyg men som inte går i sfi. Det kan vara fråga om personer som avbrutit sina sfi-studier, men också om invandrare som har arbetat i , men som inte har sfi-betyg och inte heller motsvarande kunskaper. I ett par kommuner erbjöds den arbetssökande utan sfi projektanställning, ibland med uttalat syfte att den sökande ska bli berättigad till a-kassa. En sådan anställning är ofta i regi. Det förekommer också att arbetsförmedlingen och kommunen gemensamt försöker hitta projektanställningar eller olika former av praktik för dem som söker arbete och inte har sfi. En förmedlare framhöll att det är bra att de sökande får a-kassa eftersom förmedlarna då kan ställa högre krav på dem. En annan påpekade att projektanställningar kunde vara bra för att de sökande ska bli intresserade av arbeten som de inte tänkt sig tidigare, t.ex. arbete inom vården. En arbetsförmedlare påpekade att projektanställningar ibland kan vara så "dåliga" att de arbetssö kande blir svåra att motivera för arbete efteråt. Risken att arbetssökande utan sfi "går runt i systemet" påtalas av ett antal arbetsförmedlare. Vid en förmedling skrevs sökande utan sfi in, men fick ingen hjälp av förmedlingen trots att de inte gick på sfi. Enligt handläggaren fanns det inga förutsättningar för förmedlingen att hjälpa en sökande utan sfi-betyg. Gemensamt för de intervjuade är att de menade att de sökande som inte har sfi-betyg inte har någon reell möjlighet att få arbete och inte heller delta i något arbetsmarknadspolitiskt program. Sfi-intyg är i stort sett utan betydelse för förmedlarna. Några arbetsförmedlare berättade dock om projekt som elever utan sfi har deltagit i och som trots det fallit väl ut. En arbetsförmedling uppgav att man skulle starta en utbildning för dem som inte har klarat sfi. Utbildningen ska bestå av språkutbildning kombinerat med arbetsmarknadskunskap och praktik. En annan förmedling hade för avsikt att köpa språkundervisning från en folkhögskola. I ett par av de kommuner som revisorerna besökt fanns också ett närmare samarbete mellan kommunen och arbetsförmedlingen när det gällde dem som inte klarat sfi. I ett par kommuner försökte socialförvaltningen och arbetsförmedlingen gemensamt lösa hur arbetssökande skulle kunna slippa vara beroende av socialbidrag för sin försörjning. Någon förmedlare menade dock att arbetsförmedlingen och socialförvaltningen har olika mål. mål var i första hand att hålla nere kostnaderna för socialbidrag och kommunen anställde därför enligt förmedlaren arbetslösa bara för att de skulle bli berättigade till a-kassa. Arbetsförmedlingens mål var i stället att hitta en varaktig anställning. Arbetssökande som i stort sett är analfabeter Av de handläggare som besvarat frågorna som rör arbetssökande som har så stora problem med att skriva och tala svenska att de i stort sett är analfabeter angav knappt hälften att de hade sådana sökande. De vanligaste åtgärderna som vidtogs var olika former av praktik, ibland arrangerad tillsammans med kommunen eller hänvisning av den sökande till grundvux eller sfi. Endast en liten del av dem som besvarat enkäten angav att dessa sökande inte var en fråga för arbetsförmedlingen utan för kommunen och att man i princip inte hade några åtgärder för denna grupp. Omkring en fjärdedel av förmedlarna angav allmänt stöd i form av vägledning, arbetspsykolog, syokonsulent, allmänt samarbete och arbetsmarknadsinformation som de åtgärder som fanns att tillgå. Övriga åtgärder som angavs var bl.a. , , lönebidrag, anställningsstöd, starta eget och hänvisning till okvalificerade arbeten. Vissa förmedlare ansåg att det regelmässigt borde gå att använda resurser när det gäller yrkesutbildning för dem som inte kan svenska tillräckligt. Värdering av invandrares kompetens Värdering av invandrares kunskaper från hemlandet har diskuterats . Svårigheterna består i dels att få en korrekt bild av den utbildning eller erfarenhet som personen har med sig, dels att jämföra denna med svensk utbildning och motsvarande svenska erfarenheter. Utebliven eller felaktig värdering av invandrares kompetens leder till att deras möjligheter att få arbete försvåras om deras kunskap och erfarenheter inte kan bedömas av arbetsgivaren. Det innebär också att den kompetens som finns hos dem som invandrat inte tas till vara. För den enskilde handlar det dels om validering av kunskaper och kompetens inhämtade på olika sätt för att få betyg som ger behörighet för vidare studier, dels om att få ett kompetensbevis, yrkesbevis eller branchcertifikat av något slag riktat till arbetslivet, dvs. validering av yrkeskompetens. Validering kan också beröra det pedagogiska fältet, bl.a. anpassning av utbildningens uppläggning och genomförande i förhållande till den vuxnes förutsättningar och förkunskaper. I revisorernas granskning Invandrarpolitikens inriktning och resultat (Rapport 1991/92:12) underströk revisorerna vikten av att kartläggning av flyktingarnas och andra invandrares utbildning och erfarenhet samt översättning och värdering av examina görs så snabbt och . Validering av yrkeskunskaper och kortare utbildning tillkallade regeringen en särskild utredare med uppgift att lägga fram förslag till ett organ som skulle ha till uppgift att värdera hur utländsk yrkesutbildning på gymnasial nivå förhöll sig till motsvarande svensk utbildning. I direktiven (dir. 1998:23) anförde regeringen att invandrarnas utländska yrkesutbildning och arbetslivserfarenheter måste tas till vara för att målen för den svenska integrations- och arbetsmarknadspolitiken ska kunna uppnås. För att öka invandrares integration i det svenska samhället och för att öka deras möjlighet att komma in på den svenska arbetsmarknaden menade regeringen att det inte räcker att erbjuda dem t.ex. utbildning i svenska för invandrare eller andra utbildningar. I utredningens betänkande Validering av utländsk yrkeskompetens (SOU 1998:165) lades principförslag till uppbyggnaden av en organisation för validering av utländsk yrkeskompetens på gymnasial nivå och som skulle vara tillämpbar även för angränsande nivåer. Enligt utredningen skulle yrkeskompetensen bedömas genom ett kompetensprov. I budgetpropositionen för (prop. 1999/2000:1, utgiftsområde 16) angav regeringen att den avsåg att initiera ett pilotprojekt med validering av invandrares yrkeskunskaper i ett antal län samt att utvidga pilotprojekten till en bredare försöksverksamhet som ska omfatta alla former av yrkeserfarenheter och kunskaper, oavsett om de erhållits i eller i något annat land. Regeringen har på nytt tillkallat en utredare för att behandla validering av vuxnas kunskap och kompetens (dir. 1999:86). Avsikten var enligt uppgift från att de principförslag som lämnats i betänkandet skulle utvecklas. I direktiven diskuteras tillvaratagandet av utländsk yrkeskompetens. Regeringen anför följande: Många invandrare, och andra personer som studerat och arbetat utomlands, bär med sig yrkeskunskaper och arbetslivserfarenheter när de kommer till som måste tas till vara bättre. Detta får särskild betydelse inom yrkesområden där det råder brist på personer med lämpliga kunskaper och kompetens. Om denna yrkeskompetens inte tas till vara leder det både till kostnader för samhället och frustration hos dessa människor som önskar att få använda sin kunskap och kompetens inom relevanta yrkesområden. Det är vidare en av förutsättningarna för att svenskt arbetsliv ska kunna tillföras nödvändig kompetens. Utredaren ska i ett första steg organisera och leda ett antal pilotprojekt i syfte att utveckla modeller för validering av utländsk yrkeskompetens som arbetsmarknaden kräver för visst yrke. Syftet med pilotprojekten är att utveckla modeller och metoder för validering av utländsk yrkeskompetens på gymnasial nivå och, om utredaren finner det lämpligt, på vissa eftergymnasiala nivåer. Utredaren ska i ett andra steg föreslå reformer och planera en utvidgad försöksverksamhet med validering av vuxnas kunskap och kompetens på gymnasial nivå och vissa eftergymnasiala nivåer. I ett tredje steg ska utredaren pröva behovet av ett nationellt system för validering av vuxnas kunskap och kompetens. Uppdraget i dess helhet ska vara slutfört . I budgetpropositionen har regeringen föreslagit att ska avsättas för utveckling av den försöksverksamhet med validering av utländska yrkeskompetens som genomförs av utredningen. I propositionen Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt (prop. 1992/2000:98) framhöll regeringen att andra länders utbildning måste bli lättare att värdera för svenska arbetsgivare. Man angav att system för validering skulle ses över i syfte att underlätta för utrikes födda att komplettera sina kunskaper till att bättre överensstämma med kraven på den svenska arbetsmarknaden. Regeringen återkom senare ekonomiska vårproposition och angav då att de kompletterande utbildningarna av arbetslösa invandrare med utländsk utbildning inom hälso- och sjukvård, läraryrken samt teknik och naturvetenskap ska förstärkas. Detta var enligt regeringen ett led i att bättre ta till vara arbetskraftsresurser och avhjälpa bristerna inom dessa utbildningskategorier. Man tillade också att för invandrare som startar och driver småföretag ska rådgivningen utvecklas och svenskundervisning och introduktion av nyanlända förbättras. De allra flesta arbetsförmedlare som revisorerna intervjuat uppger att de ser till att översätta de betyg som de sökande har med sig från hemlandet så snart det är möjligt. Några förmedlare påpekar dock att de översatta betygen oftast inte är till någon nytta då det finns sökande med svenska betyg som man är säkrare på vad de innebär. Vid några förmedlingar skickas betyg till översättning endast vid behov. Några lokala initiativ finns också när det gäller validering. I har t.ex. utbildningsnämnden inrättat ett Valideringscentrum där personer med utländsk bakgrund kan få sin yrkesutbildning och sina arbetslivserfarenheter kartlagda, bedömda och bekräftade. Efter en första bedömning av personens bakgrund och förutsättningar kommer han eller hon att hänvisas till gymnasieskolan eller kommunala vuxenskolan som svarar för valideringen. Värdering av utländska högskoleexamina Värdering av utländska akademiska examina infördes som en invandrar- och arbetsmarknadspolitisk åtgärd för att ta till vara kompetensen hos dem som kom till med en utländsk högskoleutbildning. Syftet med värderingen av utländska utbildningar är att stödja invandrare som kommer till och som har svårt att komma in på den svenska arbetsmarknaden därför att arbetsgivare inte kan bedöma värdet av den utländska utbildningen. Värdering kan gälla både reglerad och oreglerad utbildning. Reglerade yrken värderas av respektive sektorsmyndighet. Exempel på reglerade yrken och ansvariga sektorsmyndigheter är som bedömer slutförda utländska utbildningar inom vårdområdet för vilka det finns bestämmelser om legitimation. bedömer utländska utbildningar och yrkeskunskaper inom flygyrkena. bedömer avslutade utländska utbildningar inom lantbruk för vilka finns bestämmelser om legitimation. bedömer avslutade utländska sjöbefälsutbildningar. bedömer utländska lärarutbildningar hos personer som kommer från länder utanför EES-området. ansvarar dessutom för värdering av utländsk högskoleutbildningar som avser icke reglerade yrken. tillkallades en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till åtgärder inom högskolan för att öka mångfalden med avseende på social och etnisk bakgrund bland studenter och lärare. Utredaren skulle bl.a. ge förslag till åtgärder för att stödja nya grupper av studerande i högskolemiljö, och därigenom även förbättra deras förutsättningar att hävda sig i arbetslivet. Utredaren skulle också föreslå åtgärder för att högskolan i ökad utsträckning skulle kunna ge kompletterande utbildning till invandrare med utländsk högskoleutbildning för att underlätta deras inträde i arbetslivet. I en delrapport från Utredningen om social och etnisk mångfald i högskolan , Den långa vägen till arbete - en översyn av kompletterande högskoleutbildningar för invandrare med akademisk bakgrund, konstaterade utredaren när det gäller validering att det finns ett system etablerat inom högskolan för att stödja de utländska akademikernas inträde på arbetsmarknaden genom värdering av utländska högskoleutbildningar och genom att universitet och högskolor tillgodoräknar studerande utländska högskoleutbildningar vid studier i . Vidare bedriver arbetsmarknadsmyndigheterna i samarbete med universitet och högskolor olika kompletteringsutbildningar för olika yrkesgrupper m.m. En övergripande slutsats som utredaren drog är att systemet är tillräckligt utbyggt och utformat men menade att det fortfarande återstod metodutvecklingsarbete. Utredaren konstaterade däremot att omfattningen av utbildningar och kurser inom högskolan riktade till invandrarakademiker är begränsat och att efterfrågan på sådana utbildningar är betydligt större än tillgången. Det är huvudsakligen genom beställd uppdragsutbildning av arbetsmarknadsmyndigheterna som denna typ av utbildning erbjuds inom högskolan. De kurser som ges är huvudsakligen olika former av svenskundervisning och i vissa undantagsfall särskilda kompletteringar. Svenskkurserna är huvudsakligen inriktade mot gäststuderande från utlandet, men öppna även för andra t.ex. invandrare med akademisk högskoleutbildning som behöver komplettera sina svenskkunskaper. Utredaren bedömde att förutsättningarna för universitet och högskolor att öka omfattningen av nödvändiga kompletteringsutbildningar för utländska akademiker inom ordinarie resursramar är begränsade. Utredaren menar att fortsatt satsning behövs på kompletteringsutbildningar för utländska akademiker inom högskolan. Ett tydligare uppdrag till högskolorna med tillhörande resurser att anordna utbildningar för utländska akademiker skulle enligt utredaren skapa förutsättningar för en samlad funktion inom högskolan för att ge stöd och rådgivning såväl åt studenter som inåt högskolan. Förslagen bereds inom . De arbetsförmedlare som revisorerna intervjuat framhöll att de sökande som har utbildningar från hemlandet inte kan få någon hjälp med kompletteringar för svenska förhållanden. Ett undantag är personer med utländsk läkarexamen. Förmedlarna menar att det är angeläget att införa motsvarande möjligheter för andra yrkesgrupper. Såsom nämnts tidigare anger regeringen i budgetpropositionen att man avser att ge i uppdrag att genomföra kompletterande utbildning för personer med utländsk högskoleexamen inom olika bristyrken, i första hand inom hälso- och sjukvårdsområdet samt lärare, tekniker och naturvetare. har frågan om hur invandrade läkares och tandläkares kompetens tas till vara diskuterats. De krav som ställs för att invandrade läkare och tandläkare ska kunna praktisera i påstås vara för höga, och reglerna anses vara för krångliga. prövar och meddelar bevis om behörighet i form av legitimationer, bevis om specialistkompetens, intyg m.m. för hälso- och sjukvårdspersonal med såväl svensk som utländsk utbildning. För att ska göra en bedömning krävs att den sökande har invandrarstatus och har en avslutad utbildning inom berört yrkesområde. ger besked om nödvändiga kompletteringar för varje enskild läkare som vill praktisera läkaryrket i . För att ska kunna bedöma den medicinska kompetensen måste en läkare med utländsk examen, men utan specialistkompetens, genomgå ett medicinskt kunskapsprov följt av en allmäntjänstgöring . Syftet med det medicinska kunskapsprovet är att fastställa att läkaren besitter grundläggande medicinska kunskaper motsvarande svensk läkarexamen. Läkare med specialistbehörighet måste göra provtjänstgöring . Läkarna måste själva ordna sådan tjänstgöring. Därtill måste läkaren genomgå kurser i socialmedicin och författningskunskap. För att få svensk tandläkarlegitimation behövs också genomgånget språkprov och kunskapsprov. Språkprov för utländsk vårdpersonal anordnas av på uppdrag av . Antal provtillfällen är obegränsat. Före provet kan man genomgå särskilda språkkurser, skräddarsydda för olika kategorier av vårdpersonal. Kurserna är frivilliga. finansierar 60 platser på den förberedande kursen inför språkprovet. Enligt uppgifter från täcker dessa platser inte behovet, utan många fler behöver gå den förberedande kursen. Vissa länsarbetsnämnder finansierar också platser på kursen. Enligt uppgift från klarar de som genomgått undervisning i sjukvårdssvenska språkprovet betydligt bättre än dem som inte har gått någon förberedande språkkurs. Kunskapsprovet avser både teori och handarbete. Efter en praktik kan tandläkaren ansöka om legitimation. Praktikplatsen måste ordnas på egen hand. Sjuksköterskor, sjukgymnaster och vissa andra yrkesgrupper måste genomgå ett medicinskt kunskapsprov, praktiktjänstgöring samt en kurs i socialmedicin och författningskunskap med godkänt resultat. För vårdutbildningar från EU-länder ställs dock inga formella kompletteringskrav. rekommenderar att man skaffar sig kunskaper i svenska och författningskunskap men det är arbetsgivaren som bestämmer villkoren. uppger att var ca 1 600 läkare under komplettering till svensk legitimation. Närmare 140 läkare med utbildning utanför EU/EES-området erhåller svensk legitimation. har i samarbete med arbetsförmedlingen startat en utbildning som vänder sig till läkare med utländsk examen. Arbetsförmedlingen köper utbildningen av medicinkliniken, som tar emot tre läkare i taget. Även och i har i samarbete med startat en preparandkurs för utländska läkare inför kunskapsprovet. Tanken är att stödja och hjälpa utländska läkare hela vägen fram till legitimation. Det kan ta mellan två och för en läkare med utländsk utbildning att erhålla svensk läkarlegitimation. Man understryker från att kompletteringskraven fungerar som en garanti för patienterna att de läkare som praktiserar i har en fullgod utbildning. har gjort en genomgång av de utländska läkare som finns anmälda på arbetsförmedlingarna. fanns 281 anmälda arbetssökande utländska läkare inskrivna på arbetsförmedlingarna, av vilka 27 redan erhållit svensk legitimation. Av de övriga var 25 anställningsbara som läkare eftersom de erhållit beslut från om kompletteringsvillkor. Det stora flertalet hade inte genomgått godkänt språkprov och visat erforderlig medicinsk kompetens och var därför inte behöriga att utöva läkaryrket. För ungefär hälften återstod godkänt språkprov trots att de i många fall erhållit besked om sina villkor . Enligt bedömning visar statistiken att behovet av riktad och förstärkt utbildning i svenska språket är påtagligt. Svårigheter att uppfylla språkvillkoret är det främsta skälet till att vägen till legitimation är lång. En annan faktor som enligt förlänger processen är att många utländska läkare föreställer sig att kunskapsprovet förutsätter omfattande förberedelser. Det bör dock enligt vara möjligt för en utbildad läkare med viss yrkeserfarenhet att genomgå godkänt kunskapsprov utan tidsödande litteraturstudier. Praktik i svensk hälso- och sjukvårdsmiljö torde vara att föredra. anser att de projekt som pågår i landet väsentligt kommer att underlätta för de utländska läkarna att nå legitimation inom rimlig tid. Revisorernas överväganden och förslag Ett av målen för integrationspolitiken är lika rättigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund. Revisorerna menar att goda språkkunskaper och egen försörjning är viktiga faktorer för att uppnå detta mål. Språkkunskaper har stor betydelse för att invandrare ska kunna tillvarata sina rättigheter och fullfölja sina skyldigheter på samma villkor som infödda. Ett annat skäl är att arbetsgivare ofta kräver goda språkkunskaper. Ett eget arbete ger möjligheter att delta i samhällslivet på ett annat sätt än om man saknar ett arbete. För att ge invandrare förutsättningar till egen försörjning är en väl fungerande arbetsmarknad och arbetsmarknadspolitik av stor betydelse. Svenskundervisningen för invandrare infördes och har varit föremål för ett antal omorganisationer och förändringar. Olika granskningar av verksamheten har visat att undervisningsresultaten har varit otillfredsställande. Exempel på kritik som har lämnats är att många elever inte klarar undervisningen och att möjligheterna till individuell anpassning inte är tillräckliga. Revisorernas granskning visar att resultaten för sfi-eleverna fortfarande inte kan anses tillfredsställande. Statistik från SCB visar att endast omkring hälften av dem som påbörjade studier /94 har uppnått godkänd nivå . Det finns även tecken på att studieresultaten försämrats något för dem som börjat . Många elever gör också studieuppehåll och studieavbrott. Statistik visar att antalet avbrott och studieuppehåll inte heller har minskat . Granskningen visar också att de som avbrutit sina studier i mycket låg utsträckning återkommer till undervisningen och därefter klarar sina studier. För att få reda på vilka faktorer som är av betydelse för hur man klarar studierna har revisorerna låtit göra en analys av den statistik som finns i sfi-registret. Analysen visar bl.a. att äldre elever med kortare skolbakgrund klarar sfi sämre och att män avslutar studierna med sfi-betyg i lägre utsträckning än kvinnor. Språklig bakgrund spelar mindre roll för resultatet. Resultaten bekräftas av revisorernas enkät till sfi-ansvariga och sfi-lärare i ett antal kommuner. I enkätsvaren framhålls också andra orsaker till att elever kan ha svårigheter med studierna, såsom problem med hälsan, låg motivation och problematiska sociala förhållanden. Även här framgår att språkliga, men även kulturella, skillnader spelar mindre roll. De elever som har högst sannolikhet att göra uppehåll eller avbrott i sina studier är äldre män med kort utbildning. Samma grupp gör också flest avbrott i studierna av okänd anledning. Revisorerna menar att det är tydligt att sfi-undervisningen inte är anpassad till den grupp elever som har de sämsta förutsättningarna att tillgodogöra sig Dessutom anser revisorerna att det är otillfredsställande att statistik inte bättre speglar undervisningens resultat när det gäller kön, ålder och utbildningsbakgrund. Av granskningen framgår att svenskundervisningen för invandrare ofta bedrivs i grupper indelade efter utbildningsbakgrund. De lärare revisorerna intervjuat menar att genom att individualisera undervisningen är det möjligt att ha grupper med olika bakgrund och olika förutsättningar för inlärning. I kommuner med litet elevunderlag är möjligheterna till gruppindelningar begränsade. I revisorernas enkät framgår dock tydligt att sfi-lärarna menar att en ökad individualisering av undervisningen krävs för att fler elever ska kunna klara sfi. Kritik riktas också mot sfi för att eleverna stannar för länge i utbildningen. I granskningen har framkommit att elever går på sfi år utan att egentligen förbättra sina språkkunskaper. Sfi beskrivs ibland närmast som en social verksamhet. Detta förhållande försämrar självfallet statistiken över elevernas genomströmningstid. Granskningen visar också att sannolikheten att fullfölja studierna och bli godkänd endast ökar marginellt efter ett visst antal dagar. Svenskutbildningen för invandrare är densamma för samtliga elever, trots att eleverna har olika bakgrund, förutsättningar och behov.