frsrdg · GO04RS1 · 2001-01-01 00:00:00 — När ett nytt ordförandeland presenterar sitt arbetsprogram skall det alltid övervägas om regeringen skall informera kammaren muntligt om sin syn på programmet. Regeringen bör överväga i vilken utsträckning EU-frågor kan tas upp i särskilda skrivelser eller i propositioner i olika sakfrågor. En särskild årlig EU-debatt där en företrädare för regeringen deltar bör anordnas. Uppföljning av regeringens agerande i EU Regeringens skyldighet att redovisa sitt agerande i EU för skall regleras i riksdagsordningen. Regeringen bör i den årliga EU-skrivelsen redovisa vilka eventuella åtgärder domar från som rör har föranlett. I skrivelsen bör också de direktiv redovisas som inte genomfört trots att tidsfristen för genomförandet löpt ut liksom de åtgärder som regeringen avser att vidta för att avhjälpa bristerna i genomförandet. och är två skilda parlament. Det är värdefullt med goda kontakter mellan de svenska Europaparlamentarikerna och ledamöter men deras olika mandat skall inte sammanblandas. Kontakter bör även fortsättningsvis gå genom partierna, men det finns anledning att utveckla kontakterna mellan Europaparlamentarikerna och andra delar av . Till exempel bör utskotten och överväga att bjuda in Europaparlamentariker till utfrågningar, öppna eller slutna. Möjligheten att i ordna ett öppet seminarium där Europaparlamentarikerna deltar skall utnyttjas. Stödfunktioner för kunskaps- och informationsinhämtning Inom erbjuds en mängd tjänster som kan vara ett stöd i EU-arbetet, t.ex. av EU-upplysningen, och utredningstjänsten. Dessa tjänster bör göras mer kända för att kunna utnyttjas bättre. Det ankommer på att med utgångspunkt i referensgruppens förslag närmare utveckla stödfunktionerna. Regeringens informationsverksamhet har inte begränsats på det sätt som var avsett när ansvaret för EU-information till allmänheten flyttades över till . Frågan om allmänhetens tillgång till EU-information efter det svenska ordförandeskapet bör utredas gemensamt av riksdag och regering. Förändringar i utskottens arbetsformer (kap. 7) Utgångspunkten för våra förslag är ett jämnare propositionsavlämnande och att utskotten skulle behöva ägna mindre men mer meningsfull tid åt att behandla de fristående motionerna. Genom att koppla samman motionsberedningen och annan ärendeberedning med uppföljning och utvärdering samt EU-bevakning skall den bli mer meningsfull. skall tidsåtgången för motionsberedningen minska så att utskotten får mer tid för andra uppgifter. Utvecklingen av de fristående motionerna 1988/89-2000/01 Det finns inte någon tydlig tendens över tiden när det gäller antalet väckta motioner under allmän motionstid. väcktes flest motionsyrkanden vid allmänna motionstiden (ca 8 800) och minst 1992 (ca 5 000). Att frekvensen växlar sammanhänger i första hand med antalet partier som inte ingår i eller mer varaktigt samarbetar med regeringen. De fristående motionerna avgörs efter flyttningen av den allmänna motionstiden från vår till höst 1996 i mycket stor utsträckning under samma som de väcks. Variationerna mellan utskotten i fråga om remitterade motionsyrkanden under allmän motionstid är betydande. De utskott som fått flest motioner får cirka sex gånger fler motionsyrkanden än de som får minst. För de flesta utskott är utvecklingen stabil eller ganska stabil. Bara en mycket liten andel av motionerna bifalls. Andelen är mindre . En hel del motioner som avslås får dock ett positivt gensvar i den bemärkelse att utskottet instämmer i resonemangen i motionen men menar att tillräckliga åtgärder redan vidtagits eller att frågan är under utredning. Kommitténs syn på de fristående motionerna Vi anser att motionsrätten har stor betydelse för den demokratiska processen i vårt land. Det stora intresse som finns i den svenska för att väcka självständiga ledamotsinitiativ genom motioner torde vara i det närmaste unikt i världen. Det är uttryck för en stark önskan hos ledamöter och partier att vilja påverka samhällsutvecklingen inte bara direkt genom omedelbara riksdagsbeslut utan också genom att skapa opinion med långsiktig verkan. Det långsiktiga syftet med att väcka motioner är givetvis att få genomslag i riksdagsbeslut för de förslag som motionen innehåller. Det stora antalet motioner i kombination med den låga bifallsfrekvensen visar dock enligt vår uppfattning att syftet på kort sikt med att väcka motioner i de flesta fall är att väcka uppmärksamhet och bilda opinion. De många upprepningarna av tidigare motionsförslag ger ytterligare stöd åt denna slutsats. På grund av det berednings- och behandlingstvång som gäller även för motionerna i den svenska innebär det stora antalet en betydande arbetsbörda för , främst för utskotten. En besvärande omständighet är onekligen att motionstillströmningen är så ojämnt fördelad mellan utskotten att motionerna riskerar att få olika behandling beroende på vilket område de väcks inom. I vissa utskott kan således de fristående motionerna ges en förhållandevis grundlig behandling, medan i många utskott, kanske de flesta, motionsbehandlingen får en mer rutinmässig karaktär. Enligt vår mening är den nuvarande situationen när det gäller behandlingen av de fristående motionerna inte tillfredsställande. Våra förslag syftar till att utskotten skall ägna mindre men mer meningsfull tid åt de fristående motionerna och mer tid åt uppföljning/utvärdering och EU-bevakning. Frågan om motionernas behandling är emellertid en fråga av så stor vikt för riksdagsarbetet att vi anser att utredningsarbetet bör fortsätta. I tidigare riksdagsbeslut (1994, 1998) har utskotten rekommenderats att planera arbetet för hela valperioden med fördjupning på olika områden under olika år. Några utskott har börjat arbeta i linje med intentionerna bakom dessa riksdagsbeslut, men genomslaget för det nya arbetssättet är enligt vår mening otillfredsställande. Vi är dock medvetna om att arbetssituationen kan gestalta sig olika för utskotten och att förutsättningarna därmed skiljer sig åt för att arbeta på det rekommenderade sättet. För utskott vars arbete domineras av propositioner och budgetfrågor och där motioner och lagstiftningsfrågor spelar en undanskymd roll kan detta arbetssätt te sig mindre relevant och bör i så fall givetvis inte tillämpas. Vi vill hålla fast vid huvudlinjerna i de tidigare riksdagsbesluten och sammanfattar våra förslag i sex punkter: Utskotten behöver bli mer självstyrande Vi anser att utskotten skall ägna mer tid åt uppföljning/utvärdering och åt EU-bevakning. innebär det en förskjutning av utskottsarbetet från beslutsfattande med anledning av propositioner och motioner till utredningar och analyser på eget initiativ. Det är viktigt med bryggor mellan utskottens traditionella och nya uppgifter Vi vill se utskottens arbete med uppföljning/utvärdering och EU-frågor som ett led i en förbättrad och fördjupad beredning av de formella riksdagsärendena. Utskotten behöver planera mer långsiktigt och mer tematiskt Varje ämnesområde inom ett utskotts beredningsområde bör behandlas minst två gånger , första gången under det första och under något av de följande riksmötena. Efter genomgången av utskottets hela beredningsområde 1 av valperioden gör utskottet en planering för resten av valperioden. Minst en behandling under det andra, tredje eller fjärde skall vara mer ingående och innehålla inslag av uppföljning/utvärdering och EU-bevakning. Utskotten skall vid behov kunna ge motionerna en förenklad behandling Förenklad beredning kan användas vid det första och vid de övriga riksmöten då utskottet inte bestämt sig för att ha en fördjupad ärendeberedning. Vid förenklad behandling kan motionsförslag som behandlar frågor där beslutanderätten enligt utskottets uppfattning bör ligga kvar hos regeringen, en förvaltningsmyndighet eller hos kommunerna kunna avstyrkas utan ytterligare beredning. I fråga om motionsförslag som upprepas bör vid förenklad behandling utskottet hänvisa till tidigare ställningstagande. Kanslicheferna får en central roll i planeringen av utskottsarbetet Kanslichefen bör ägna sina krafter åt att planera och organisera utskottets arbete samt att leda utskottskansliets arbete. Vid behov skall kanslichefen föreslå utskottet att information om utvecklingen på ett visst område inhämtas t.ex. genom av kansliet utförda kunskapsöversikter, studiebesök, utfrågningar eller undersökningar i utskottets egen regi med hjälp av egen eller extern personal. Utskottens arbete bör fortlöpande diskuteras och utvärderas I ordförandekonferensen kan ett erfarenhetsutbyte äga rum på politisk nivå. För kanslicheferna finns ett forum av motsvarande slag i de kanslichefsmöten som regelbundet anordnas av riksdagsdirektören. Vissa personalförstärkningar bör enligt vår uppfattning ske i utskottsorganisationen och i de för gemensamma funktioner som rör utredningsmetodik, budgetfrågor, EU-frågor, internationella frågor, informationsteknik, informationssökning och upphandling av konsulttjänster m.m. Utbyggnaden beräknas kosta och ske successivt . Kommittéförslagen i ljuset av uppgifter (kap. 8) kan sägas ha sex uppgifter som har att göra med ställning som det främsta demokratiska statsorganet. representationsfunktionen: att avspegla åsiktsfördelningen bland väljarna beslutsfunktionen: att fatta de avgörande besluten för samhällsutvecklingen kontrollfunktionen: att övervaka regeringens arbete initiativfunktionen: att ta initiativ i frågor som inte tas upp av regeringen opinionsbildningsfunktionen: att vara en central debattarena kvalitetsfunktionen: att förutse framtida problem innan de blir akuta. Representationsfunktionen berörs inte direkt av vårt arbete och initiativ- och kvalitetsfunktionerna endast i viss utsträckning. Besluts-, kontroll- och opinionsbildningsfunktionerna berörs däremot ganska mycket. beslutsfunktion har förstärkts och förbättrats med genom-förandet av den nya budgetprocessen. Vår utvärdering har visat att samord-ningen av budgetbesluten, kontrollen över statsutgifternas utveckling och framförhållningen när det gäller de övergripande budgetbesluten har blivit bättre. Den förstärkning av beslutsfattarroll som skulle åstad-kommas genom en koncentration av budgetregleringen i tiden har inte förverkligats fullt ut. Åtgärder, som syftar till att undvika budgetarbete vår och höst, föreslås därför. Centralt för beslutsfattande är också utskottens arbete. Utskotten bör ägna mer tid åt uppföljning, utvärdering och EU-frågor som ett led i en förbättrad och fördjupad beredning av riksdags-ärendena. arbete med uppföljning och utvärdering av tidigare fattade beslut är även en del av kontrollfunktionen. Den ökade användningen inom staten av resultatstyrning har ställt ökade krav på i detta hänseende. Aktiviteten på området uppföljning och utvärdering har ökat men inte tillräckligt. Vi föreslår en handlingsplan för att stärka genomförandet av ett förändrat arbetssätt när det gäller uppföljning och utvärdering. kontroll av regeringen när det gäller förhandlingarna i EU-frågorna är av två slag - dels en kontroll på förhand av hur regeringen avser att lägga upp förhandlingarna i rådet och dess arbetsgrupper, dels en kontroll i efterhand av genomförandet av denna förhandlingsstrategi. För att förbättra förutsättningarna för denna kontroll föreslås att ökade krav ställs på information från regeringen i olika hänseenden. Vi anser att utskotten bör följa viktiga frågor redan under kommissionens beredningsarbete men även under den fortsatta beslutsprocessen i EU. Det demokratiska kravet på att skall ha en roll som ett opinionsbildningsorgan kan uppfyllas genom att det arbete som utför redovisas öppet och debatteras i kammaren. Vi understryker att den skriftliga redovisningen först och främst bör ske genom utskottsbetänkandena och den muntliga genom kammardebatterna. Vi föreslår åtgärder i syfte att förstärka dessa båda redovisningsformer. Beträffande initiativfunktionen anser vi att det traditionella utskottsarbetet i alltför stor utsträckning styrs både till ämne och tidpunkt av kammarens remiss av propositioner, skrivelser, motioner och förslag från olika riksdagsorgan. Utskotten bör bli mer självstyrande och ta fler egna initiativ framför allt när det gäller uppföljning och utvärdering och EU-bevakning. För att bättre kunna förutse problem innan de blivit akuta behöver skaffa sig mer och bättre kunskap om den aktuella verkligheten. Detta kan ske genom undersökningar av utfallet av beslutade åtgärder på olika områden, alltså genom uppföljning och utvärdering. Kommitténs fortsatta arbete (kap. 9) Vi avser att fortsätta utredningsarbetet med olika frågor. För det första finns det anledning att närmare utreda skrivelsers och redogörelsers funktion i riksdagsarbetet samt frågan om huruvida motionsrätt bör finnas på dessa dokument. För det andra avser vi att utreda frågor som har anknytning till de effekter som politikområdena och övergången till kostnadsbudgetering kan få för . Till dessa frågor hör förändringarnas effekter för rambeslutsmodellen och utskottsindelningen, men också andra frågor kommer i sammanhanget att bli aktuella att behandla. Inriktningen av detta arbete bör vara att slå vakt om och stärka grundlagsfästa finansmakt. För det tredje bör en fortsatt utredning ske av behandlingen av motioner från den allmänna motionstiden. I detta sammanhang kan också motionsinstitutets utformning komma att beröras. Någon förändring av motionsinstitutet som kräver grundlagsändring bör dock inte komma i fråga. Härtill kommer vissa uppgifter som har att göra med det fortsatta utredningsarbetet när det gäller den statliga revisionen. Detta utredningsarbete bör bedrivas i samråd med kommittén för att behovet av parlamentarisk insyn och parlamentariskt inflytande skall kunna tillgodoses. Kommittén är också beredd att åta sig uppdrag till riksdagsstyrelsen att utreda behov av egna resurser för insatser av revisionsliknande karaktär. Vi räknar med att huvuddelen av arbetet utförs . Problemet med dubbelarbete vår och höst (avsnitt 4.3) (s) (), () och () anser att det finns starka skäl som talar för att övergripande restriktioner för statens utgifter skall fastställas i samband med den ekonomiska vårpropositionen. Riktlinjerna för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som regeringen föreslås presentera i den ekonomiska vårpropositionen med kommitténs förslag riskerar annars att bli politiska ambitioner, utan förankring och utan styreffekt. Dessutom kan de långsiktiga frågorna hamna i skymundan om utgiftstaket behandlas i samband med budgetpropositionen . Tidiga beslut om övergripande ramar och restriktioner behövs också för regeringens budgetarbete. Enligt reservanterna bör och regeringens budgetprocesser ses som en helhet. I kommitténs förslag har konsekvenserna för regeringen inte belysts tillräckligt och tillräcklig hänsyn har inte tagits till regeringens behov. Det är enligt reservanternas mening väsentligt att och regeringen kommer överens om en gemensam ordning för hantering av budgetpolitiken i form av utgiftstak och saldomål och anslagsbeslut . Europaparlamentarikernas rätt att delta i debatter i kammaren (avsnitt 6.5 och 6.7) (fp) () anser att EU-politiken måste föras närmare medborgarna. Politiker i måste göra Europapolitiken mer vardaglig. Ett steg i denna riktning vore att ge Europaparlamentarikerna ett eget formaliserat och öppet forum för återrapportering. De svenska Europaparlamentarikerna bör därför ges möjlighet att delta i särskilt anordnade EU-debatter i den svenska . Ekonomisk-politiska mål och övergripande budgetrestriktioner (avsnitt 4.2.4) (v) () anser att ett beslutat utgiftstak bör kunna omprövas av med hänsyn till makroekonomiska förhållanden och andra övergripande politiska mål som t.ex. mål för ökad sysselsättning. Han anser vidare att det finns skäl att utvärdera takets funktion både vad gäller dess omfattning och vissa enskilda delar i systemet som t.ex. budgeteringsmarginalens funktion. Eftersom kommittén inte tagit ställning till vilka utgifter som bör inrymmas under utgiftstaket eller hur flexibelt systemet med utgiftstak bör vara har han kunnat ställa sig bakom slutsatserna i betänkandet. Problemet med dubbelarbete vår och höst (avsnitt 4.3) (v) () understryker att det är viktigt med en väl fungerande budgetprocess i . Kommitténs förslag innebär inget hinder för regeringen att internt i sitt arbete använda preliminära tak och ramar . Skattelagstiftningen i budgetprocessen (avsnitt 4.4) (v) () anser liksom kommittén i övrigt att skattelagstiftningen i budgetprocessen fungerat väl efter vissa initiala svårigheter. Reservanten vill dock ifrågasätta om beslutsordningen på detta område är lika stabil som beslutsordningen när det gäller budgetens utgiftssida. Det kan diskuteras om nuvarande system är så robust att det klarar också mer oklara parlamentariska förhållande än dem som rått . arbete med EU-frågorna (avsnitt 6.1-6.9) (v) () anser att kommitténs förslag om en stärkt roll för är ett värdefullt steg i rätt riktning. Han konstaterar också att kommitténs tolkning av praxis innebär att ställningstagande i praktiken blir politiskt bindande för regeringen. Därmed finner han inte anledning att avge reservation mot kommitténs skrivningar. arbete med EU-frågorna (avsnitt 6.1-6.9) (mp) () konstaterar att kommitténs tolkning av praxis innebär att ställningstagande i praktiken blir politiskt bindande för regeringen. Därför avstår hon från att reservera sig mot kommitténs skrivningar. Enligt mening är det en lämplig ordning att utskotten avger yttranden till och till regeringen. Direktbevakning av EU:s institutioner (avsnitt 6.8.2) (m) Per () och () anser att inte behöver någon direktbevakning i . Den information som behövs kan inhämtas genom andra kanaler, t.ex. genom representation vid EU. Förändringar i riksdagsarbetets miljö (kap. 3) 9 Utvärdering av budgetprocessen (kap. 4) 11 arbete med uppföljning och utvärdering (kap. 5) 14 arbete med EU-frågor (kap. 6) 16 Förändringar i utskottens arbetsformer (kap. 7) 18 Kommittéförslagen i ljuset av uppgifter (kap. 8) 21 Kommitténs fortsatta arbete (kap. 9) 22 Förslag till riksdagsbeslut 25 Uppföljning och utvärdering 29 Förändringar i utskottens arbetsformer 30 2 Arbetets bedrivande 33 3 Förändringar i riksdagsarbetets miljö 35 3.6 Ledamöternas politiska uppdrag utanför 43 3.7 Utbyggnaden av den politiska tjänstemannakåren 45 3.9 Kontakterna med intresseorganisationer och företag 50 3.11 Mediernas rapportering om 55 3.12 Förtroendet för 56 3.13 Synen på hur sköter sina uppgifter 58 3.14 inför 2000-talet 59 4 Utvärdering av budgetprocessen 61 4.2 Övergripande utvärdering av budgetprocessen 61 4.2.1 Förbättrad koordinering av budgetarbetet 62 4.2.2 Mindre långdragen budgetreglering, men dubbelarbete vår och höst 63 4.2.3 Budgetarbetet möjligt att klara ett valår 64 4.2.4 Ekonomisk-politiska mål och övergripande budgetre-striktioner är viktiga styrnings- och planeringsinstrument 66 4.2.6 ställning i den statliga budgetprocessen 67 4.3 Problemet med dubbelarbete vår och höst 70 4.3.2 Inga preliminära ramar 72 4.3.4 Särskild ordning under valår 74 4.3.5 Utvecklat stöd till oppositionspartierna 75 4.3.6 Uppföljning och utvärdering som en integrerad del av budgetprocessen 76 4.4 Skattelagstiftningen i budgetprocessen 78 4.4.1 Arbetsfördelningen mellan finansutskottet och skatte-utskottet 79 4.4.2 Behovet av lagrådsgranskning innan regeringen lägger fram proposition 80 4.5 Budgetdebatterna i kammaren 81 4.5.1 Ämnesindelade kontra sammanhållna debatter 82 4.5.2 Den allmänpolitiska debatten flyttas 83 4.6 planering av arbetet 85 4.7 Författningsregleringen av budgetprocessen 86 4.7.1 Vissa bestämmelsers placering i budgetlagen eller riksdagsordningen 87 4.7.2 Den ekonomiska vårpropositionen 87 4.7.4 Permanentning av utgiftsramar 89 4.7.5 Inhämtande av yttrande från finansutskottet 91 4.7.6 Förteckning över anslagsämnen inom utgiftsområdena 91 4.8 Vissa utestående frågor 92 5 arbete med uppföljning och utvärdering 93 5.2 och de nya styrformerna 94 5.3 resurser för uppföljning och utvärdering 96 5.3.1 Den särskilda utvärderingsgruppen - verksamheten 96 5.3.2 Resurser hos utskotten 97 5.3.3 Resurser hos revisorer 98 5.3.4 Resurser hos 99 5.4 Utskottens beredningsområden och arbete 100 5.4.1 Utskottens och departementens beredningsområden 100 5.4.2 Utskottens arbete 102 5.5 Vad och hur har följt upp och utvärderat? 5.5.1 Uppföljnings- och utvärderingsinformation som utskotten tagit fram 104 5.6 Synen på uppföljning och utvärdering 108 5.7 Kommitténs ställningstagande: En förbättrad uppföljnings- och utvärderingsverksamhet i 111 5.7.2 En handlingsplan för 115 6 arbete med EU-frågor 121 6.3.1 Utskottens arbete med EU-frågor 124 6.3.2 Hanteringen av faktapromemorior 128 6.3.3 Hur utskottens synpunkter kan komma till uttryck 130 6.4.2 Regeringens underlag till nämnden 134 6.4.3 Ytterligare extra suppleant 134 6.4.4 Offentliga utfrågningar 135 6.4.5 Nämndens ställningstaganden 136 6.6 Uppföljning av regeringens agerande i EU 139 6.6.2 Regeringens agerande i ministerrådet 140 6.6.4 Genomförandet av direktiv 6.7 Kontakter med Europaparlamentarikerna 142 6.8 Stödfunktioner för kunskaps- och informationsinhämtning 143 6.8.1 Stöd i EU-arbetet 143 6.8.2 Direktbevakning av EU:s institutioner 144 6.9 EU-information till allmänheten 144 7 Förändringar i utskottens arbetsformer 147 7.2 Utvecklingen av de fristående motionerna 1988/89-2000/01 148 7.2.1 Väckandet av fristående motioner 148 7.2.2 Resultaten av behandlingen av de fristående motionerna 151 7.3 Kommitténs syn på de fristående motionerna 153 7.4 Utskottens arbetsplanering 155 7.4.1 Frågans tidigare behandling 156 7.4.2 Utvecklingen under den innevarande valperioden 157 7.4.3 Kommitténs överväganden om utskottens arbetsformer 159 7.4.4 Nya resurser tillförs utskotten och vissa stödjande funktioner 167 8 Kommittéförslagen i ljuset av uppgifter 169 8.2 Hur berör kommitténs arbete uppgifter? 8.3 Hur förbättras fullgörandet av uppgifter med anledning av kommittéförslagen? 9 Kommitténs fortsatta arbete 179 10.3 Lagen om statsbudgeten 182 Problemet med dubbelarbete (avsnitt 4.3) (s) 185 Europaparlamentarikernas rätt att delta i debatter i kammaren (avsnitt 6.5 och 6.7) (fp) 187 Ekonomisk-politiska mål och övergripande budgetrestriktioner (avsnitt 4.2.4) (v) 189 Problemet med dubbelarbete (avsnitt 4.3) (v) 189 Skattelagstiftningen i budgetprocessen (avsnitt 4.4) (v) 190 arbete med EU-frågorna (avsnitt 6.1-6.9) (v) 190 arbete med EU-frågorna (avsnitt 6.1-6.9) (mp) 191 Direktbevakning av EU:s institutioner (avsnitt 6.8.2) (m) 191 Bilaga 1 Lagförslag 193 Förslag till lag om ändring av regeringsformen 193 Förslag till lag om ändring av riksdagsordningen 194 Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1059) om statsbudgeten 197 Bilaga 2 Summary 199 Översyn av vissa riksdagsfrågor - 205 antar förslaget i bilaga 1 till lag om ändring i regeringsformen. antar förslaget i bilaga 1 till lag om ändring i riksdagsordningen. antar förslaget i bilaga 1 till lag om ändring i lagen (1996:1059) om statsbudgeten. uppdrar åt riksdagsstyrelsen att inom riksdagsförvaltningen utveckla möjligheten att bedöma de samhällsekonomiska konsekvenserna av olika budgetförslag (avsnitt 4.3.5). tillkännager för regeringen som sin mening vad kommittén anfört om särskilda resultatskrivelser (avsnitt 4.3.6). tillkännager för regeringen som sin mening vad kommittén anfört om lagrådsgranskning av skatteförslag i budgetpropositionen (avsnitt 4.4.2). tillkännager för regeringen som sin mening vad kommittén anfört om vissa bestämmelsers placering i budgetlagen eller riksdagsordningen (avsnitt 4.7.1). godkänner riktlinjerna för arbete med uppföljning och utvärdering (avsnitt 5.7). godkänner riktlinjerna för arbete med EU-frågorna (avsnitt 6.1-6.9). tillkännager för regeringen som sin mening vad kommittén anfört om information från regeringen till utskotten, och kammaren om EU-frågor (avsnitt 6.3, 6.4, 6.5, 6.6).