frsrdg · GO04Rr10 · 2001-01-01 00:00:00 — Med helårsstudenter menas antal registrerade studenter på ett kurstillfälle multiplicerat med kursens poäng och och dividerat med 40. Tabellen visar att universiteten hyser stora andelar av studenterna i grundutbildningen. Men väsentliga delar av grundutbildningens expansion har varit förlagd till s.k. små och medelstora högskolor. Grundutbildningens omfattning och förändring Källor: Lärosätenas årsredovisningar 1999 i procent av antal universitet 20 190 37 000 19 200 - universitet 11 620 20 000 15 300 + universitet 6 560 9 150 7 420 + högskola 5 540 13 000 7 800 + Högskolan i 1 260 3 300 2 560 + högskola 460 6 000 4 930 + Högskolan 3 500 8 000 3 880 + 9 090 11 020 9 760 + 3.3.2 Forskningens omfattning och finansiering publicerade 1999 en rapport om forsknings- och utvecklingsarbete inom den svenska högskolesektorn. Enligt rapporten var lärosätenas intäkter för forskning och forskarutbildning totalt . Andelen externt finansierad forskning var totalt med stora variationer mellan olika lärosäten. Också villkoren vid extern forskningsfinansiering kan variera. Mest omfattande var forskningen vid äldre universitet och fackhögskolor. Sammantaget svarade dessa för av de totala forskningsintäkterna. Men forskningen växer - relativt sett - snabbast vid de mindre högskolorna som tidigare saknade fasta forskningsresurser. Mellan budgetåren 1993/94 och ökade deras forskningsintäkter med . På dessa lärosäten motsvarar detta en ökning av forskningen med . Fördelningen av forskningsintäkter och externt finansierad forskning framgår av tabell 3.2. Forskningens omfattning samt andel extern finansiering på åtta Källa: Forskning och utvecklingsarbete i med fokus på högskolesektorn - basfakta. intäkter i (m kr) Lärosätets andel av högskole- sektorns forskning Andel externt finansierad forskning universitet Inom finansieras forskningen inom humaniora och samhällsvetenskap i huvudsak med medel från . ska enligt riksdagsbeslut stödja forskning inom områden med anknytning till . har också preciserat att ska vara mottagare av stiftelsens medel till sådan forskning. Enligt utförde högskolesektorns lärare -professorer, lektorer, adjunkter och forskarassistenter - totalt närmare 16 000 årsverken detta år. Över hälften av dessa årsverken utfördes av lärare med doktorsexamen. Därutöver bidrog också doktorander, forskningsingenjörer och laboratoriepersonal etc. med FoU-insatser motsvarande ca 3 000 årsverken. Jämfört med 1995/96 hade andelen årsverken av lärare med Ökningen var tydligast inom gruppen högskolor. Vid vårdhögskolorna hade andelen fördubblats från . Inom samma lärosäte kan inte obetydliga skillnader förekomma mellan olika utbildningar och ämnesområden. Ovan har framhållits (avsnitt 2.2.2) att högskolelagens krav på vetenskaplig grund samt på beprövad erfarenhet ger utrymme för olika tolkningar om var tyngdpunkten ska eller kan ligga inom olika utbildningar. Utbildningsprofilen inom ett lärosäte kan därmed ha viss betydelse för andelen disputerade lärare. Fördelningen mellan de åtta besökta lärosätena framgår av tabell 3.3. Fördelning av lärare med och utan doktorsexamen på åtta besökta Antal årsverken av lärare utförda av disputerade lärare universitet 1 464 981 1 106 583 450 142 348 101 118 46 104 81 199 41 433 91 Innebörden av en högskolemässig utbildning Genomgående uppger man på alla besökta lärosäten att lärarnas kompetens och forskning är avgörande för att högskolelagens krav på en högskolemässig utbildning ska kunna uppfyllas. Men detta innebär inte att kraven på forskningens djup och bredd är likriktade inom olika ämnen. 3.4.1 Lärarnas kompetens och forskning avgörande faktorer Flera lärosäten - även s.k. små och medelstora högskolor - betonar att man eftersträvar spetskompetens. Men också på sådana lärosäten finns nyanser. Kompetenskraven kan vara skilda för lärosätets profilämnen jämfört med ämnen som främst har sitt berättigande som - i och för sig - viktiga delar i större programutbildningar. Språk är exempel på sådana ämnen. Inom andra lärosäten ser man forskningen mer som viktig för att skapa en levande kunskapsmiljö inom regionen än för att ta fram spetskompetens. Genomgående framhålls att disputerade lärare inte är någon garanti i sig för en högskolemässig utbildning. Lärarna måste också själva vara aktiva i kunskapsbildningen - dvs. forskningen - för att kunna förmedla ett vetenskapligt förhållningssätt med kritisk prövning och en beredskap att ta till sig ny kunskap. Flera problem anges med att rekrytera kvalificerade lärare. Många påpekar en allmän och tilltagande brist på disputerade. För få disputerar i förhållande till utbildningens expansion. Bristen på disputerade lärare är tydligare inom vissa områden. Det handlar bl.a. om lärare/forskare inom systemvetenskap och datakunskap där industrin är en svår konkurrent till högskolan. Det handlar också om utbildningar, där det saknas vetenskapliga traditioner och därmed både disputerade lärare och forskning. Här nämns både lärarutbildningar, vårdutbildningar och ingenjörsutbildningar som exempel. Inom dessa områden arbetar man mycket med kompetensutvecklingsprogram och nätverk mellan olika lärosäten. Problemen beskrivs emellanåt som svårbemästrade. Forskningsprofil och kompetensutveckling hör ihop Utveckling av forskningsprofiler betonas genomgående för att klara en långsiktig kompetensutveckling. Detta är emellertid problematiskt till följd av den ökande andelen externt finansierad forskning. Flertalet både företrädare för lärosätenas ledningar och enskilda lärare/forskare påpekar det riskfyllda i att bygga långsiktig kompetens på kortsiktig, extern finansiering. Behovet av en stabil finansiering av både forskningen och forskarutbildningen framhålls som centralt för att klara en långsiktig kompetensutveckling inom lärosätet. Ett särskilt problem utgör ämnen, bl.a. inom teknikområdet, där förändringstakten är så snabb att tillräcklig kunskap och kompetens inte hinner byggas upp. De vetenskapliga metoderna förändras inte. Men den forskningsanknytning som rör ny kunskap blir problematisk, särskilt på högre utbildningsnivåer. Exempel på sådana nya områden är elektronik och biokemi. Utbildningens expansion skapar både möjligheter och hinder Utbildningens expansion har medfört ökade möjligheter att rekrytera mer kvalificerade lärare inom flera områden. Men expansionen beskrivs av flertalet som ett problem i sig. Kortsiktiga ambitioner med att klara utbildningsuppdragen i kombination med nedskärningar och en produktionsdrivande resurstilldelning riskerar att ta över långsiktiga ambitioner med att bygga upp och utveckla kompetens. Lärosätena ersätts bl.a. i enlighet med fullgjorda helårsprestationer. Med helårsprestationer menas summa avklarade högskolepoäng på en kurs eller delkurs dividerat med 40. 3.4.2 Ständig kamp för ett vetenskapligt förhållningssätt Flera lärare/forskare framhåller att högskolemässigheten med ett vetenskapligt förhållningssätt till kunskap måste försvaras. Inte minst gäller detta gentemot studenterna. På flera lärosäten anges att de största omsorgerna om studenterna i dessa avseenden rör dem som studerar inom s.k. programutbildningar och på högre utbildningsnivåer. Där anser många lärare/forskare också att det är lättare att få studenternas gensvar i arbetet med en kritisk, rationell inställning till kunskap. På lägre utbildningsnivåer är många studenter inte mogna för ett sådant synsätt. En del lärare/forskare uttrycker det som att det finns ett väldigt sug från studenterna efter eviga och odiskutabla sanningar. Men flera lärare/forskare framhåller den stora skillnaden mellan olika studenter i dessa avseenden. Betydelsen av lärarens eget förhållningssätt till kunskap betonas, också på lägre utbildningsnivåer. Återigen framhålls vikten av att bygga upp och utveckla lärarnas kompetens. 3.4.3 Vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet På flertalet lärosäten aktualiseras frågan om hur kravet på högskolemässighet ska tolkas för yrkesutbildningar som har integrerats i högskolan reform. Frågan om hur man ska göra avvägningar mellan kravet på vetenskaplig grund och kravet på beprövad erfarenhet diskuteras mycket. Exempel ges på spänningar och konflikter när akademiska krav börjar ställas på utbildningar som var rena yrkesutbildningar, främst de tidigare lärarseminarierna. Inom andra områden, bl.a. ingenjörsutbildningar, yttrar man sig positivt över att få in reflexion kring kunskapsbildningen inom området. För att bedöma vetenskaplig grund och forskningsanknytning finns nu utvecklade kriterier och verktyg. Men sådana har inte utvecklats för att bedöma det som i högskolelagen benämns beprövad erfarenhet. Därmed befarar man en form av akademisk slagsida när denna aspekt ska bedömas i bl.a. yrkesutbildningar. På flera lärosäten efterlyser man en öppnare och mer problematiserad diskussion kring kraven på vetenskaplig grund och på beprövad erfarenhet. 3.5 Flera likheter i lärosätenas arbete med högskolemässighet Ovan framgår att lärosätena skiljer sig starkt åt när det gäller förutsättningar att leva upp till högskolelagens krav på en högskolemässig utbildning. Vid diskussionerna med lärosäten framträder emellertid flera likheter både i fråga om synen på dessa frågor och i fråga om de processer som ska hanteras för att högskolelagens krav på en högskolemässig utbildning ska vara uppfyllda. 3.5.1 Många obalanser som hakar i varandra Vid grundutbildningens planering ska tillgängliga ekonomiska resurser användas för att rekrytera kompetenta lärare och intresserade studenter till en utbildning som uppfyller kraven på högskolemässighet. Ett genomgående problem är att dessa tre variabler i många fall inte följs åt. Flera obalanser ska hanteras. På flera lärosäten framhåller lärarna/forskarna att uppdraget med grundutbildningen ger allt mindre tid för egen forskning. Länkarna mellan forskning och utbildning riskerar då att bli allt lösare. På ett lärosäte ser man ett klart problem med att antalet medicinstudenter ökar kraftigt medan forskningen släpar efter. Brist på studenter till utbildningar inom naturvetenskap och teknik På många lärosäten är bristen på sökande studenter till utbildningar inom områdena teknik och naturvetenskap påtaglig. Dessa utbildningar är högt prioriterade av statsmakterna. Enligt regleringsbreven för 1997-2000 skulle på sju av de åtta besökta lärosätena antalet helårsstudenter inom det tekniska och naturvetenskapliga området utgöra mellan en tredjedel och hälften av det totala antalet helårsstudenter. krav var också att skulle denna andel ytterligare öka i en totalt sett tilltagande utbildningsvolym. Men trots väl meriterade lärare/forskare har man - ibland stora - problem med att fylla angivna s.k. utbildningsplatser. Detta blir ett hot mot utbildningens ekonomi och mot den kompetens på lärosätena som har utvecklats inom området. Ofinansierade kostnadsökningar ger studenterna mindre lärartid Besparingar och ofinansierade kostnadsökningar påverkar både dyra utbildningar med stora inslag av laborationer och billigare utbildningar där tillströmningen av studenter är stor och produktionskraven höga. Enligt budgetunderlaget på ett av de besökta lärosätena har grundutbildningens lönekostnader ökat med medan intäkterna via grundutbildningsanslaget har varit oförändrade eller minskat. Lönerna svarar för av lärosätets totala kostnader. Lärosätets ledning bedömer att cirka hälften av denna ofinansierade kostnadsökning har kunnat med hjälp av rationaliseringar medan den resterande delen av ofinansierade kostnadsökningar går ut över undervisningen. Detta är ett hot mot lärarnas/forskarnas ambitioner med att klara kraven på en högskolemässig utbildning. Flera lärare/forskare betonar vikten av seminarier samt att studenterna får handledning och återkoppling på enskilda arbeten som väsentligt för grundutbildningens högskolemässighet. Bristande handledning framhålls också av professor som en viktig förklaring till att den vetenskapliga kvaliteten inte hade kunnat upprätthållas i det ovan refererade projektet lågvattenmärken (se avsnitt 2.2.3). framhåller lärare/forskare på de besökta lärosätena att handledningen är ett mycket resurskrävande arbetsmoment. Med ökande skillnader mellan utbildningens kostnader och intäkter har undervisningsgrupperna blivit större, och det blir allt svårare att få tillräckligt med lärartid till seminarier och handledning. Detta betonas också av Där menar man att storföreläsningar håller på att ta över helt inom det humanistisk-samhällsvetenskapliga området. Forskarutbildningen är viktig för tillgången på lärare. Under sin utbildning svarar doktoranderna också för en del av grundutbildningens lärarkompetens, inte minst i utbildningar med många laborativa inslag. Forskarutbildningen bidrar även till att bygga upp forskningsmiljöer som är viktiga länkar mellan forskning och utbildning. Men för att klara de examensmål som sätts upp för forskarutbildningen krävs extern finansiering. Svårt att finansiera smala ämnen Smala ämnen, bl.a. språk, är viktiga inslag i många breda utbildningsprogram och i lärarutbildningen. Också här har man i många fall kompetenta och väl meriterade lärare/forskare. Men smala ämnen bär ofta inte sina kostnader till följd av begränsad efterfrågan från studenterna. De måste därför i många fall finansieras med stöd från bredare och mer efterfrågade utbildningar som inte är prioriterade av statsmakterna. Av tabell 3.1 framgår att grundutbildningen har befunnit sig i kraftig - mycket kraftig - expansion på sju av de åtta besökta lärosätena. Även om utbildningen är kursbaserad rör många utbildningsprogram tidsperioder som är eller längre. Lärosäten under expansion måste därför planera och investera för perioder som spänner medan anslagsmedlen är ettåriga. En tidsmässig obalans kan då uppstå mellan utgifter i form av mer långsiktiga investeringar i lokaler och lärare/forskare samt intäkter i form av ettåriga anslagsmedel. Obalanserna hakar i varandra Dessa obalanser uppträder inte var för sig utan i många fall . Lösningen på en obalans medför ofta konsekvenser för en annan. Det gör lärosätenas prioriteringssituation svåröverskådlig och komplicerad. Kortsiktiga problem och lösningar riskerar då att ta över så att långsiktiga problem och lösningar skyms eller måste prioriteras bort. Exempel på långsiktiga problem är forskningens profilering och lärarnas kompetensutveckling. Ovan framgår att dessa faktorer anges som klart viktigast för en högskolemässig utbildning. 3.5.2 Är distansutbildningen en lösning? Vid överläggningarna med de åtta lärosätena diskuterades i vilken mån distansutbildningen erbjuder lösningar eller ytterligare problem för lärosätenas möjligheter att genomföra en högskolemässig utbildning. I flera fall är distansutbildningen ännu av begränsad omfattning. Erfarenheterna tyder ändå på att distansutbildningen kan ha fördelar när det gäller högskolemässigheten. Utbildningsformen förutsätter att den enskilda studenten är aktiv under utbildningen och kommunicerar med läraren och andra studenter via det skrivna språket. Detta ger god träning och den enskilda studenten uppmärksammas. Men här ligger också en begränsning då utbildningsformen förutsätter att läraren är mer eller mindre kontinuerligt tillgänglig via sin dator. Utbildningsformen ställer stora krav på lärarresurser. Initialt kräver också distansutbildningen stora investeringar. För tentamen får studenten i många fall komma till det ansvariga lärosätet och tentera tillsammans med studenter som följer traditionell utbildning. Distansutbildningens målgrupper är i stor utsträckning de som ryms under benämningen livslångt lärande. Lärosätenas uppföljningar visar emellertid att jämfört med studenter i traditionellt bedriven utbildning har de som läser på distansutbildning ett lägre intresse av att fullfölja utbildningen med tentamen. Genomströmningen i distansutbildningen är lägre än i traditionell utbildning, vilket ger en sämre finansiering med dagens system för resurstilldelning. Sammantaget tyder erfarenheterna på att distansutbildningen har högskolemässiga fördelar inom många områden. Utbildningsformen förutsätter aktiva studenter, som också blir förhållandevis mycket uppmärksammade och bekräftade av lärare och andra studenter. Men med de grupper som har rekryterats till distansutbildningen är denna dåligt lämpad för dagens system för resurstilldelning. 3.6 Lärosätenas kontroll och redovisning av högskolemässigheten Lärosätenas eget ansvar för utbildningens kvalitet betonas ofta. I ett skede där utbildningen kraftigt expanderar som resurserna stramas åt är det av intresse att belysa vilka system lärosätena har för att säkra och redovisa utbildningens kvalitet. Information från sådana kontrollsystem kan fylla två väsentliga funktioner. Informationen kan fungera som stöd och vägledning för lärosätets ledning liksom för lärare och forskare om vilken kvalitet utbildningen har i olika avseenden. Informationen kan också fungera som en form av produktanpassad varuinformation från lärosätet till studenter, blivande studenter och andra i omgivningen som har intresse av utbildningens kvalitet. Detta förutsätter att lärosätet tar ansvar för att det finns överblickbar och lättillgänglig information om relevanta kvalitetsaspekter i olika utbildningar. 3.6.1 Kvalitetskontroll i utbildningen Form och innehåll för examination framhålls genomgående som en viktig del av inlärningen. Inom ett lärosäte framhålls att kvalitetsavstämningar bör ske på examensnivå inte på kursnivå. Inom ett par lärosäten har man arbetat mycket aktivt med att utveckla examinationens form och innehåll, ofta i samverkan med andra lärosäten. Inom andra lärosäten anser man att examinationen har utvecklats negativt . Allt färre lärare ska examinera allt fler studenter. En vanlig modell är att man använder sig av s.k. duggtentor (t.ex. upp till fem högskolepoäng) i kombination med skrivna examensarbeten. Inom flera lärosäten påpekar man att studiemedelssystemet styr lärare och studenter i denna riktning. De flesta är i princip positiva till extern examination, dvs.kunskapskontroll under medverkan av bedömare utanför den egna institutionen, företrädesvis från andra lärosäten. Men detta tillämpas knappast alls. Man hänvisar till både ekonomiska och praktiska hinder. Det finns också en skepsis när det gäller möjligheterna att kommunicera över olika kulturgränser kring examinationen. På några lärosäten framhåller man att extern examination inte har framförts som något krav från lärosätets studenter. Landets centrala studentorganisation (SFS) betonar emellertid vikten av en rättssäker examination. Där ser man gärna en utveckling mot mer av externa examinatorer och mot att handledare och examinatorer är åtskilda vid redovisningen av projekt- och uppsatsarbeten. En liknande uppfattning framförs av studentkår. Några lärosäten känner väl igen den bild som framträder på nationell nivå med en förhållandevis låg andel avlagda examina i förhållande till antalet registrerade studenter och antalet nybörjarstudenter. Man ser det som ett klart bekymmer. Studenterna avbryter utbildningen tillfälligt eller mer definitivt eller går över till andra lärosäten före examen. Olika åtgärder har prövats för att behålla studenterna fram till examen. Andra lärosäten kan visa en klart mer positiv bild av sin examination. Uppsatser, projektarbeten och examensarbeten Mycket varierande praxis framträder i diskussionerna om studenternas skriftliga arbeten. En skillnad rör uppsatskraven. Inom en del utbildningar är uppsatskravet obligatoriskt redan på A-nivå eller nybörjarnivå. Inom andra utbildningar uppträder detta krav först på C-nivå, dvs. I sådana fall krävs som regel i stället skriftliga projektarbeten. Ofta genomförs dessa som grupparbete. Det är en öppen fråga hur man i sådana fall försäkrar sig om högskolemässigheten hos enskilda studenter. Från studentkår framförs att det vetenskapliga förhållningssättet måste komma in tidigare i grundutbildningen, t.ex. genom att metodinslag läggs in på utbildningens A- och B-nivå. Det är också skillnader i uppsatsernas behandling. Det är inget genomgående mönster att handledaren/läraren lämnar över bedömningen av uppsatsen till en kollega. Men i flera fall - dock långt i från alla - bedöms uppsatsen av någon mer person än handledaren/läraren. (Som framgår av definitionen ovan är detta emellertid inte liktydigt med extern examination.) Uppsatser, projektarbeten och examensarbeten seminariebehandlas som regel med studenter och lärare. På högre utbildningsnivåer förekommer också avstämning av större utbildningsavsnitt, s.k. symposieveckor. Studenterna får då presentera och försvara sina arbeten både muntligt och skriftligt. I många fall betonas vikten av lokala, nationella och internationella nätverk. Nätverken är ofta ämnesinriktade och kan avse olika aspekter, t.ex. examination. Nätverken ger referenspunkter för olika typer av avstämningar. Lärarna/forskarna framhåller att man via nätverken stämmer av kvaliteten i den egna utbildningen. I den meningen kan de fungera som kontrollstationer. Via nätverken utvecklas också samverkan kring utbildning och examination, ofta på högre utbildningsnivåer. 3.6.2 Redovisning av kvalitetskontroll i utbildningen Kursvärderingar är det vanliga sättet att följa upp och redovisa olika aspekter på utbildningens kvalitet. Utvärderingarna ger studenternas syn på utbildningen direkt efter genomförd kurs. Lärarnas syn på utbildningen följs inte upp med samma regelbundenhet. Aspekter som rör utbildningens högskolemässighet ingår ofta inte explicit i blanketternas frågor. En erfarenhet från ett lärosäte där man följer upp studenterna också efter genomförd utbildning är att studenterna först reflekterar över aspekter som rör högskolemässigheten. Kursvärderingarna hanteras olika. I något fall sammanställs de kursvis och diskuteras regelbundet av kurs- och programansvariga. Men i många fall är det oklart hur kursvärderingarna används. Vanligen saknas sammanställ-ningar och analys. Det är därmed svårt att få en överblick och kunna följa utvecklingen av utbildningens starka och svaga sidor över tiden. Utöver kursvärderingar förekommer också flera exempel på självvärderingar och expertvärderingar, s.k. peer reviews. Inte i något fall ges exempel på någon mer systematiserad och lätt tillgänglig information om högskolemässigheten i olika utbildningar på lärosätena. Några exempel ges emellertid på att man nu håller på att bygga upp system för att mer kontinuerligt kunna följa utbildningens kvalitet, inklusive aspekter på högskolemässighet. 3.7 Nationellt bedriven kvalitetskontroll 3.7.1 Erfarenheter av nationell kvalitetskontroll kvalitetskontroll finns beskriven i revisorernas rapport granskande och främjande roll (rapport /2000:3) avsnitt 4.2.3. Inom de åtta lärosäten som har besökts i denna del av revisorernas högskolegranskning finns fleråriga erfarenheter av nationellt bedriven kvalitetskontroll av grundutbildningen med både positiva och negativa besked. På de åtta lärosätena har t.o.m. prövat totalt 103 ansökningar om examensrätter och 3 ansökningar om vetenskapsområden. Verket tillstyrkte ansökningar om vetenskapsområden i två fall och avstyrkte i ett fall. Regeringen fattar beslut om vetenskapsområden. Utfallet av prövningen av examensrätter framgår av tabell 3.4. Prövning av examensrätter vid åtta lärosäten t.o.m. examensrätter Beviljade med villkor Avslagna Examensrätter Summa Ny prövning av examensrätter 62 1 13 76 Omprövning av examensrätter 15 13 4 32 Summa 77 14 17 108 I revisorernas ovannämnda rapport (granskande och främjande roll) redovisas utfallet av verkets prövning av examensrätter fram t.o.m. (i rapportens tabell 4.3). Av den redovisningen framgår att fram t.o.m. var andelen avslag för offentliga utbildningsanordnare i genomsnitt av ansökta examensrätter. På de nu besökta lärosätena är andelen avslagna examensrätter fram t.o.m. . 3.7.2 Synpunkter på den nationellt bedrivna kvalitetskontrollen