frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — Anteckningen om psykiskt arbetshandikapp (punkt 3), är anmärknings- värd. nödgas konstatera att det inte finns något dokumente- rat samtycke i akten och heller inga anteckningar som visar när och hur uppgiften har tillkommit. Möjligen kan uppgiften ha tillkommit i samband med en kartläggning vid (arbetshandikapp är, och var, en förutsättning för att kunna komma i fråga för en utredning hos ). Enligt föreskrifterna till det tillståndsbaserade system som gällde LQQDQ lagens tillkomst, skulle en dylik handikappkodning grundas på något objektivt underlag, exempelvis ett läkarintyg. Något sådant har inte kunnat återfinnas i akten. Om uppgiften förts in i AF90 HIWHU lagens tillkomst borde naturligtvis D.S:s samtycke ha utverkats och dokumenterats, i enlighet med lagen om arbetsförmedlingsregister. noterar att Arbetsförmed- lingen i har tagit bort handikappkoden, men arbetsförmedlingen uppmanas av länsarbetsnämnden att ändra noteringen arbetshandikappkod 6 borttagen till arbetshandikappkod borttagen. kan konstatera att uppgifterna under punkt 4 och 5 kan ha funnits i AF90 . Av självinskrivningsdelen på en inskriv- ningsblankett i akten framgår att D.S. själv uppgivit att hon har (svenskt) körkort. På denna blankett finns även en uppgift om att D.S. blev svensk medborgare . Uppgifter om körkort och medborgarskap kan givetvis vara av stor betydelse för en arbetssökande. Detta kan även gälla uppgift om exempelvis presentationsform (punkt 2). anser att det ankommer på arbetsförmedlingen att tillsammans med den arbetssökande regelbundet gå i genom och uppdatera vissa grundläggande viktiga uppgifter, för att försäkra sig om att inga förändringar skett. Mot bakgrund av att D.S. varit inskriven på arbetsförmedlingen , är det enligt länsarbetsnämndens mening allvarligt att så inte förefaller ha skett. får överväga om det finns anledning att på något sätt se över kontrollen av att grundupp- gifterna rörande arbetssökande med långa inskrivningstider är korrekta. gjorde därefter i en senare skrivelse följande rättelse. har i sitt yttrande skrivit att (arbetshandikapp är, och var, en förutsättning för att kunna komma i fråga för en utredning hos ). Så är inte fallet. Även personer utan handikapp, exempelvis långtidsarbetslösa personer, kan erbjudas plats vid . Då antalet platser är begränsat har däremot personer med arbetshandikapp vanligtvis prioriterats. I beslut anförde VWI -2 (NEHUJ bl.a. följande Enligt lagen (1994:459) om arbetsförmedlingsregister får varje arbetsförmed- ling och hos en verksamhets- område föra arbetsgivar- och arbetssökanderegister för bl.a. handläggning av ärenden som rör platsförmedling och arbetsförberedande åtgärder i form av vägledning, utbildning och yrkesinriktad rehabilitering. För en arbetssökande får i registret antecknas ett antal uppgifter som kod för medborgarskap, körkortsinnehav, tidpunkter och händelser vid kontakt med arbetsförmed- lingen eller , beslut om arbetsmarknadspolitiska åtgärder m.m. En kod för arbetshandikapp får registeras, men endast med den arbets- sökandes skriftliga samtycke. före tillkomsten av lagen om arbetsförmedlingsregister gällde att uppgift om arbetshandikapp fick registreras efter tillstånd av Datainspektionen och med stöd av skriftlig dokumentation, framför allt läkarutlåtanden. Utredningen ger inte ett klart svar på frågan om D.S. erhållit information om registret och vilken presentationsform som överenskommits. Emellertid framgår att i vart fall uppgifter om D.S:s medborgarskap och innehav av körkort varit felaktiga i registret. Därtill kommer att en anteckning om handikappkod lagts in utan vare sig stöd av skriftlig dokumentation eller med D.S:s skriftliga samtycke. dessa noteringar tillkommit har inte kunnat utredas. Det ligger i sakens natur att anteckningar om en arbetssökande i arbets- förmedlingens register skall vara korrekta. Som länsarbetsnämnden påpekar kan dylika uppgifter i registret vara av stor betydelse för en arbetssökande och anteckningar måste därför göras med stor noggrannhet. har i remissvaret förklarat att det ankommer på arbetsförmedlingen att tillsammans med den arbetssökande regelbundet gå igenom och uppdatera vissa grundläggande viktiga uppgifter i registret för att försäkra sig om att inga förändringar skett. Jag delar helt denna uppfattning. Att det förekommer ett antal felaktigheter i förevarande ärende inger i sig betänkligheter. Dessa förstärks i brist på nöjaktiga förklaringar till hur felaktigheterna har uppkommit. Jag välkomnar därför att länsarbetsnämnden som uppges i yttrandet överväger åtgärder för att säkerställa att registren innehåller korrekta uppgifter. Jag vill framhålla att jag ser särskilt allvarligt på att en kod för arbets- handikapp antecknats utan att något stöd föreligger och utan att de regler som gäller i dylika situationer har iakttagits. Då det inte kunnat fastställas vem som infört koden, går jag emellertid inte vidare i saken. Kan en arbetsförmedling kräva att en sökande skall skriva på Även fråga om formuleringen av ett sådant krav (Dnr 739-1999) inkom, i egenskap av ombud för T.O., med en anmälan mot handläggaren vid arbetsförmedlingen i , en enhet inom i län. uppgav som bakgrund till anmälan i huvudsak följande. Arbetsförmedlingen i tillstyrkte T.O:s ansökan om starta-eget-bidrag samt rekommenderade denne att vidta vissa åtgärder, vilket också skedde. avslogs dock ansökan av arbets- förmedlingen. Med anledning av handläggningen yrkade T.O. skadestånd hos (), som avslog hans yrkande. anförde i sin anmälan hos JO bl.a. att åsidosatt sin tjänsteplikt genom att inte tillkalla auktoriserad tolk för att förklara bl.a. kontraktiva frågor för T.O. i samband med starta-eget- ärendet. gjorde vidare gällande att uttryckt sig på ett auktoritärt sätt i ett icke signerat brev till T.O. Till anmälan hade fogats brevet från , i vilket bl.a. följande anfördes. Jag har emottagit ditt brev på engelska och tackar för detta men då vi befinner oss i måste jag be dig komma in med en motivering på svenska. Utredning och yttrande infordrades från i län. I remissen angavs att yttrandet skulle avse främst utformningen av brev. anförde bl.a. följande. menar att utformningen av det personliga brevet till T.O. kunde varit mer professionell. Om det finns behov av översättning av brev från arbetsförmedlingens kunder till svenska är det självklart att detta görs. Enligt Förvaltningslagen skall arbetsförmedlingen när så bedöms nödvändigt anlita auktoriserad tolkhjälp. I föreliggande ärende gäller det en person som under ett flertal år (1:a daganteckning är från 1992-11-30) varit arbetssökande. Brevet som innehåller önskemålet om sökandens synpunkter på svenska avsändes för att kunna handlägga en överklagan. Denna gällde ett avslag på Starta Eget där man under ärendets tidigare handläggning kunnat kommunicera på svenska. varit intresserad av arbetsmarknadsutbildning inom restaurang och storhushåll. En förutsättning för att klara detta är att ha tillräckliga kunskaper i svenska eftersom utbildningsmaterialet är på svenska. Enligt länsarbetsnämndens bedömning är det inte orimligt att ställa krav på att kommunicera på svenska när man varit aktuell som arbetssökande samt att man är intresserad och tror sig klara av en arbetsmarknadsutbildning /01:JO1 som är på svenska. uppgav i en kommentar till remissvaret bl.a. att T.O. avstått från arbetsmarknadsutbildningen inom restaurang och storhushåll just på grund av sina bristande kunskaper i svenska. I beslut anförde VWI -2 (NEHUJ bl.a. följande. Enligt 8 § förvaltningslagen (1986:223) bör en myndighet vid behov anlita tolk när den har att göra med någon som inte behärskar svenska eller som är allvarligt hörsel- eller talskadad. I förarbetena (prop. 1985/86:80 s. 27 f.) anförs att den som behöver tolk vid sina kontakter med myndigheterna bör få sådant bistånd i all rimlig utsträckning, samt att kostnaden för samhällets tolkservice måste stå i rimlig proportion till den betydelse som ärendet har för den enskilde. Det uttalas vidare att det självfallet ytterst får bero på en prövning av omständigheterna i det särskilda fallet, om behov av tolkhjälp skall anses föreligga. I förvaltningslagen används begreppet tolk för att beteckna både den som tolkar muntligen från ett språk till ett annat och den som gör en skriftlig översättning av en handling. Bestämmelsen är därför tillämplig även när det är fråga om översättning av handlingar som ges in till en myndighet. Som framgår ger lagstiftningen inte stöd vare sig för att en obligatorisk skyldighet att bistå med tolk skall anses föreligga för en myndighet eller för att myndigheten regelmässigt skall översätta alla inkommande handlingar på främmande språk. Om ett dylikt behov föreligger skall bedömas med hänsyn till samtliga omständigheter i ett ärende, som t.ex. ärendets mer eller mindre invecklade beskaffenhet och ärendets vikt för den enskilde. Det skall alltså ske en prövning i det särskilda fallet när en fråga om tolkhjälp eller översättning aktualiseras hos en myndighet. har emellertid i sitt brev till T.O. hänvisat till att vi befinner oss i som skäl för att inte acceptera hans skrivelse på engelska och låta översätta den. Med hänsyn till hur hon formulerat sig är det enligt min mening uppenbart att någon prövning av behovet av översättning inte gjorts. Det ankommer inte på mig, som inte heller har tillräckligt underlag, att uttala mig om hur en sådan bedömning borde ha utfallit. Jag ställer mig också mycket kritisk till formuleringen i brev. Det åligger självfallet en befattningshavare vid en myndig- het att bemöta en enskild på ett korrekt och hövligt sätt. Ironiska formu- leringar som jag närmast uppfattar det som hör inte hemma i detta sammanhang. Jag noterar att länsarbetsnämnden synes dela min uppfattning om det olämpliga i uttryckssättet i brevet. Överenskommelse har träffats om återbetalning av felaktigt utgiven arbetslöshetsersättning genom avräkning vid senare utbetalning av arbetslöshetsersättning. överenskommelsen kunde betecknas som frivillig. om arbetslöshetskassans ansvar att beakta den återbetalnings- (Dnr 1352-1998) Statstjänstemännens arbetslöshetskassa (SEA) beslöt att L.H. inte skulle anses vara arbetslös i arbetslöshetsförsäkringens mening den 1 januari 1995den och att han skulle återbetala vad han erhållit i arbetslöshetsersättning med . Som motivering angav kassan att L.H. bedrivit egen verksamhet och att han förfarit svikligt mot kassan och brustit i sin skyldighet att anmäla ändrade förhållanden. I beslutet angavs vidare att L.H. för det fall han inte kunde betala tillbaka hela beloppet på en gång kunde skriftligen lämna ett förslag till en avbetalningsplan som kassan skulle ta ställning till. över ett förslag till avbetalningsplan innebärande en återbetalning med . Förslaget godtogs av kassan genom en som beslut betecknad skrivelse . I en förbindelse bekräftade L.H. att han skulle återbetala sin skuld med det angivna beloppet. begärde därefter omprövning av kassans beslut . Vid omprövning vidhöll kassan beslutet. Läns- rätten i har sedermera genom dom avslagit L.H:s dit anförda överklagande av kassans omprövningsbeslut. med en anmälan till JO mot arbetslös- hetskassan. Han anförde att han hade tvingats under utpressningsliknande förhållanden att acceptera en återbetalningsplan som innebar att han måste leva på ett belopp som underskred fastställt existensminimum med . Genom förfarandet med en överenskommelse hade han förlorat möjligheten att överklaga saken. Han begärde att JO skulle utreda om kassans återkrav hade skett i enlighet med gällande bestämmelser, såväl vad gällde kassans tillvägagångssätt som dess tolkning av begreppet skäligt belopp i återbetalningsbestämmelsen i 36 § lagen om arbetslöshetsförsäk- ring. Han gjorde vidare gällande att handläggare vid kassan brustit i sin skyldighet att informera honom eftersom han trots begäran inte fått besked om var i regelverket det står att kassan får dra belopp under existens- minimum. Till anmälan hade fogats L.H:s förslag till 2000/01:JO1 avbetalningsplan ställt till tjänstemannen vid kassan. Förslaget hade följande lydelse: Efter kontakt med ber jag att få lämna förslag till avbetalningsplan. Enligt ert beslut från 1997-11-13 anser ni att jag är skyldig att återbetala 113.615:- till SEA. Jag anser att ert beslut är fattat på felaktiga grunder och kommer att överklaga ärendet inom angiven tid (). Ni hävdar att återbetalning skall påbörjas utan att frågan om skuld slutgiltigt är avgjord. hävdar att en påbörjad återbetalning ej innebär att jag accepterar skulden och att jag därför fortfarande har möjlighet att överklaga. hävdar även att jag ej har rätt till existensminimum, vilket jag anser att jag har. På en direkt fråga om vad SEA kan anse är ett rimligt belopp att återbetala , kom hon fram till att min nuvarande a-kassenivå ska vara 1.505:-/vecka efter skatt och hon ansåg att jag borde kunna betala tillbaka i en takt av 500:-/vecka. För att få andrum i detta läge som jag betraktar som ej förhandlingsbart från er sida, eftersom min enda försörjning utgörs av de pengar som jag får från SEA, accepterar jag hennes förslag och krav. Om detta förslag till avbetalningsplan accepteras av er, ber jag att ni möjligt betalar ut de pengar som ni har innehållit sedan 1997-09- 25. Vidare hade till anmälan fogats kassans svar av följande lydelse. BESLUT ANGÅENDE FÖRESLAGEN AVBETALNINGSPLAN Till Statstjänstemännens Arbetslöshetskassa (SEA) har inkommit en begäran från dig om att få göra återbetalning av den skuld du har till SEA med /vecka. SEA accepterar att du återbetalar din skuld med det belopp motsvarande /vecka (/månad). Så snart SEA erhållit bifogade förbindelse kommer SEA att ombesörja utbetalning av innehållen arbets- löshetsersättning med avdrag för det överenskomna återbetalningsbeloppet. Ärendet remitterades till () för utredning och yttrande. I remissen angavs att kassans handläggning av "kvittningsfrågan" särskilt skulle kommenteras. SEA anförde i ett yttrande som fogats till remissvaret bl.a. följande. Vad gäller frågan om skäligt belopp enligt 36 § ger tillämpnings- bestämmelserna till nämnda avsnitt ingen ledning . SEA avstår från försöket att semantiskt tolka frågan om "skäligt belopp" men vill i sammanhanget konstatera att även återbetalningstiden bör vara rimlig till sin längd. Med nuvarande återbetalningstakt kommer skulden att vara återbetald först om drygt 4 ½ år under förutsättning att ingen ändring sker av avbetalningstakten. Vad som kommer bort i den juridiska hante- ringen är att L.H. enligt SEA:s mening oriktigt erhållit 113.615:- kr i arbets- löshetsersättning. I denna fråga pågår Länsrättens prövning. ett framtida riktvärde om vad som skall anses vara skäligt belopp enligt 36 § (nuvarande 68 §) . Detta skulle i många fall avsevärt underlätta kassans 2000/01:JO1 beslut i återbetalningsärenden. SEA avvisar bestämt medlemmens påstående om "utpressning" eller utpressningsliknande förhållanden. Varje medlem behandlas korrekt och sakligt. Försäkringsenheten vid AMS uppgav bl.a. följande. Återkravet som ligger till grund för L.H:s klagomål är beslutat med stöd av 36 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring. I 36 § andra stycket anges att skäligt belopp får vid senare utbetalning innehållas i avräkning på vad som betalats ut för mycket. Bestämmelsen om återbetalningsskyldighet har numera sin motsvarighet i 68 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. har inte meddelat föreskrifter eller på annat sätt definierat vad som är ett skäligt belopp. Det måste bedömas vad som är skäligt med hänsyn till förhållandena i varje enskilt fall. Bedömningen skall givetvis innefatta ett hänsynstagande till ersättningens betydelse för ersätt- ningstagarens och hans familjs försörjning, men sådana faktorer som beloppets storlek och hur återbetalningen skulle ta måste också vägas in. Det ankommer således på kassan att överenskomma med sin medlem om betalningssätt och storlek av återbetalningsbelopp. Är parterna överens torde beloppen som skall återbetalas upplevas som skäliga. Enligt Försäkrings- enheten bör i första hand kassan försöka överenskomma med medlemmen om en återbetalning av hela det belopp som personen erhållit för mycket. Kvittningsregeln blir aktuell först då en sådan uppgörelse inte kan nås. Av för arbetslöshetskassor framgår att kassan i första hand skall söka få till stånd frivillig återbetalning. För det fall den återbetalningsskyldige, trots påminnelser eller förnyade krav, missköter eller på annat sätt motsätter sig betalning, bör kassan göra en ansökan om betalningsföreläggande och verkställighet hos . Kassan bör då också göra en bedömning om indrivningsåtgärder med hjälp av kronofogde är meningsfulla, dvs om möjlighet synes föreligga att få betalning för fordringen och, om så är fallet, om arbete och kostnader för indrivningen är skäliga i förhållande till det återbetalningspliktiga beloppet. Om beloppet överstiger åtta gånger gällande högsta dagpenning bör sådan indrivningsåtgärd vidtagas. En arbetslöshetskassa saknar tillräcklig insyn i den enskilde med- lemmens samlade ekonomi för att kunna göra en adekvat bedömning av vad som får anses vara existensminimum. är den myndighet som kan verkställa en dom eller utfärda ett betalnings- föreläggande som kan ligga till grund för verkställighet (utmätning). Denna myndighet har möjlighet att göra en sådan fullständig utredning om den återbetalningsskyldiges ekonomiska situation som krävs för att kunna fastställa vederbörandes existensminimum. Kassans möjlighet att kräva ersättningstagaren på betalning bygger enbart på överens- kommelser med den enskilde. Kassan har tillsammans med L.H. gjort upp en avbetalningsplan. Eftersom en överenskommelse har träffats mellan kassan och L.H. har anledning inte funnits för kassan att överlämna hanteringen till . Det finns emellertid anledning för kassan att nu överväga ett sådant överlämnande enär L.H. motsätter sig en avbetalning på det sätt som överenskommits och det sammanlagda beloppet som kassan har beslutat att återkräva dessutom är . Försäkringsenheten finner inte att Statstjänstemännens arbetslöshetskassa i detta ärende handlagt kvittningsfrågan på sätt som avviker från vad AMS anförde för egen del följande. Som framgår av utredningen finns det författningsenligt stöd för att innehålla arbetslöshetsersättning i avräkning på belopp som skall återbetalas. fall finns en överenskommelse mellan L.H. och arbetslöshetskassan om hur återbetalningsskyldigheten skall fullgöras. Det finns inget som tyder på att denna överenskommelse skulle ha tvingats fram på något obehörigt sätt av AMS delar den bedömning som har gjorts av Försäkringsenheten att det inte finns fog för något antagande att arbetslöshetskassan handlagt ärendet på något felaktigt sätt. Även i övrigt ansluter sig AMS till de bedömningar som Försäkrings- enheten har gjort. I beslut anförde VWI -2 (NEHUJ följande. 5lWWVOLJ UHJOHULQJ P P Vid den i ärendet aktuella tidpunkten gällde lagen (1973:370) om arbetslös- Enligt 36 § skulle under vissa omständigheter återbetalning ske av utbetald arbetslöshetsersättning. I samma lagrum, andra stycket, föreskrevs att om det förelåg en sådan återbetalningsskyldighet fick vid senare utbetalning av arbetslöshetsersättning skäligt belopp innehållas i avräkning på vad som betalats ut för mycket. Enligt 102 § gällde en arbetslöshetskassas beslut , om inte annat angavs i beslutet eller bestämdes av den myndighet som skulle pröva beslutet. bestämmelser återfinns numera i lagen (1997:238) om arbetslöshets- Vid tillkomsten av bestämmelsen om att skäligt belopp fick innehållas vid senare utbetalning anfördes i förarbetena (prop. 1973:56, s. 237) att regeln infördes efter mönster av 20 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). I förarbetena till AFL uttalades (prop. 1962:90 s. 384) att möjlig- heterna till kvittning måste begagnas med urskillning och att skälig hänsyn i varje särskilt fall måste tas till den ersättningsberättigades och hans familjs Bestämmelsen i lagen om arbetslöshetsförsäkring ger arbetslöshetskassan rätt att genomföra s.k. tvungen kvittning. Härmed avses att myndigheten ensidigt genomför kvittningen genom att den avger en kvittningsförklaring, en till mottagaren riktad förklaring att myndigheten avräknar sin fordran på återbetalning mot mottagarens fordran på senare utfallande arbetslös- En kvittning kan också baseras på en överenskommelse mellan myndigheten och ersättningsmottagaren. vid en dylik överenskommelse skall dock vara frivillig, dvs. ha uppfattat situationen så att han verkligen haft en valmöjlighet (se bl.a. Lavin, Återbetalning av social ersättning, s. 186). Jag konstaterar att kassan hade fattat ett beslut som innebar att L.H. skulle återbetala som han enligt kassans mening Beslutet gällde som framgår av redogörelsen Det ålåg därför kassan att vidta åtgärder för att verkställa beslutet och detta i princip utan avvaktande av att det vunnit laga kraft. ville uppskjuta verkställigheten hade han möjlighet att göra detta genom att överklaga återbetalningsbeslutet och i det sammanhanget begära inhibi- Han överklagade visserligen beslutet men framställde inte något yrkande om inhibition. förefaller i stället ha varit inställd på att inleda återbetalning av det fastställda beloppet utan att avvakta utgången av ett överklagande. också såvitt framgår av omständigheterna beredd att låta återbetalningen ske genom kvittning av honom tillkommande löpande utbetalningar av Jag ser därför inte något fel i att arbetslöshetskassan tog upp en diskussion om en överenskommelse om återbetalning genom kvittning. frivillig lösning av problemet kan ofta vara att föredra eftersom den åter- betalningspliktige därigenom själv kan ta ansvar för sin del i uppgörelsen. sådant alternativ torde också positivt främja resultatet av avbetalningen av Det bör dock uppmärksammas att det även vid frivillig kvittning får anses ankomma på kassan att självständigt beakta sociala synpunkter (jfr Lavin a.a., s. 190) och se till att det belopp som innehålles blir enligt lag- textens ord i 36 § andra stycket lagen om arbetslöshetsförsäkring skäligt. den begränsningen ligger att hänsyn måste tas till att den försäkrade får så mycket kvar av sin ersättning som om andra tillgångar saknas behövs för hans och hans familjs försörjning. I den överenskommelse som träffades mellan kassan och L.H. att betala ett belopp om som avbetalning på skulden, vilket skulle innehållas på den ersättning om ca efter skatte- avdrag som han hade rätt till i form av arbetslöshetsersättning. att se att det finns en rimlig social proportion mellan dessa belopp och menar att kassan försummat att vid uppgörelsen beakta L.H:s försörjningssituation. Det kan som framgått av det anförda inte godtas att kassan utan sådant beaktande accepterar ett avbetalningsförslag från den försäkrade. således inte AMS uppfattning att ett överenskommet avbetalningsbelopp i alla lägen skall anses som ett skäligt belopp. Man måste vidare ha klart för sig att den försäkrade som ålagts en återbetalningsskyldighet befinner sig i ett underläge gentemot kassan. regel har han befunnits ha förfarit felaktigt i detta fall enligt kassans egen terminologi svikligt genom att undanhålla kassan viss information. ligger nära till hands att en försäkrad i en sådan situation försöker att gottgöra vad han felat i en så snabb takt som möjligt. Det blir då viktigt för kassan att självständigt bevaka att en försäkrad under sådana förhållanden inte tar på sig en återbetalningsbörda som han inte mäktar bära. måste också vara lyhörd för andra signaler i den försäkrades agerande och verkligen ställa sig frågan om den överenskommelse som träffas är i grunden frivillig från den försäkrades sida. Om kassan hade gjort detta i L.H:s fall skulle den ha funnit att hans förslag till avbetalningsplan utgick från vissa förutsättningar. För det första bestred han återbetalningsskyldigheten men hade fått besked från kassan om att