frsrdg · GO04ER1 · 2001-01-01 00:00:00 — parlamentariska församling 2000/01 ER1 Europarådsdelegation överlämnar bifogade redogörelse för verksamheten inom den parlamentariska församlingen . Till redogörelsen är fogad en förteckning över av församlingen antagna rekommendationer, resolutioner och andra beslut. , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , 1 roll i det europeiska samarbetet 5 1.1 Den parlamentariska församlingens roll och uppgifter 5 2 Den parlamentariska församlingens verksamhet 6 2.1 Sessionen 2000 6 2.2 Budget och omstrukturering av verksamheten 7 2.4 Utvidgning av medlemskretsen och granskning av efterlevnaden av åtaganden 7 2.4.2 Nya medlemmar: och 8 2.4.8 Ackreditering av ledamöter 11 2.5 Politiska frågor 11 2.5.3 Relationerna med andra internationella organisationer 12 2.6 Demokrati och mänskliga rättigheter 12 2.6.1 Avskaffande av dödsstraffet 13 2.6.2 EU:s grundrättighetsstadga 13 2.6.3 Mekanismen för att skydda de mänskliga rättigheterna 14 2.7 Sociala och ekonomiska frågor 14 2.8 Europeiskt talmansmöte i 15 2.10 Besök och möten i 16 3 Den svenska representationen 17 4 Huvudområden för församlingens verksamhet 19 4.1 Granskning av hur medlemsländerna uppfyller sina åtaganden 19 4.2 Politiska frågor 22 4.3 Juridiska frågor och mänskliga rättigheter 25 4.3.1 EU:s grundrättighetsstadga 25 4.3.3 Sexuellt likaberättigande 27 4.4 Ekonomi och utveckling 27 4.5 Sociala frågor, hälso- och familjefrågor 29 4.6 Kultur och utbildning 30 4.7 Naturvetenskap och teknik 30 4.8 Miljö, regionalplanering och lokal förvaltning 30 4.9 Befolknings- och flyktingfrågor 31 4.10 Jordbruk och landsbygdsutveckling 32 4.11 Kontakter med nationella parlament och med allmänheten 32 4.12 Jämställdhet mellan kvinnor och män 33 Förteckning över församlingens beslut 34 1 roll i det europeiska samarbetet historiska uppdrag är att bidra till utveckling på grundval av krav på demokrati, mänskliga rättigheter och rättstrygghet. har under ett drygt halvsekel bidragit till byggande av en gemensam europeisk värdegrund och är genom sina konventioner en viktig normgivande institution inom europeisk politik. tillhörde grundarna när stadgar undertecknades av tio västeuropeiska stater i . genomgick omfattande förändringar. Efter följde , , frigörelse, upplösning och skapandet av Europeiska unionen i . Slutet av det polarisering i gjorde en utvidgning av möjlig. Arbetet i har präglats av utvecklingen i Öst- och . Medlemskretsen har vidgats och /2001 hade 41 medlemsländer. Dessutom var det då klart att och skulle tillträda . Den parlamentariska församlingens roll och uppgifter Inom ram samarbetar såväl medlemsländernas regeringar som deras parlament och regionala politiska organ. arbetar på tre politiska nivåer: ett beslutande och verkställande organ - ministerkommittén, ett rådgivande och pådrivande organ - den parlamentariska församlingen och ett organ för samarbete på lokal och regional nivå - den europeiska kongressen för lokala och regionala organ, Kommunalkongressen. Ledamöterna i den parlamentariska församlingen utses av medlemsländernas parlament. Antalet representanter i de nationella delegationerna fastställs i förhållande till landets invånarantal. var antalet delegater i församlingen 291. Det fanns lika många suppleanter. Därtill deltar med särskild gäststatus parlamentariska delegationer från stater som ansökt om medlemskap. Av dessa återstår två länder, och , när och blivit medlemmar. Parlamentariker från , och deltar i församlingens arbete med observatörsstatus. har på nytt ansökt om medlemskap och beviljades särskild gäststatus. Även om den från början kallades rådgivande församlingen, har man successivt gått över till beteckningen parlamentariska församlingen. har partisamarbetet över gränserna fått allt större betydelse. Följande fem partigrupperingar är verksamma inom : den socialistiska gruppen (SOC), det (EPP/CD), den europeiska demokratiska gruppen (), den liberala, demokratiska och reformistiska gruppen (LDR) samt den förenade europeiska vänstern (UEL). Ett trettiotal parlamentariker tillhör ingen gruppering. Sedan tillkomsten 1949 har den parlamentariska församlingen inom ram arbetat för att främja fred och frihet, de mänskliga rättigheterna, demokratins och rättsstatens principer samt social rättvisa i . lingen har aktivt medverkat till utvidgningen av . I arbetet har ingått att förbereda kandidatländer för medlemskap, bedöma om villkoren för medlemskap är uppfyllda och bistå de nya medlemsländerna i deras demokratiska utveckling. Församlingen har varit pådrivande i frågor som de mänskliga rättigheterna och minoriteters rättigheter samt bidragit vid tillkomsten av ett stort antal konventioner. Genom utvidgningen av medlemskretsen har fått en mer heterogen sammansättning än under de första decennierna. Det ställer speciella krav när det gäller att upprätthålla värderingar och principer. Den parlamentariska församlingen anser det viktigt att säkerställa att grundläggande värderingar - och därigenom dess trovärdighet - inte försvagas. Det räcker inte med att ett land ingår en principiell förbindelse att respektera de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Uppföljningen och kontrollen av efterlevnaden av dessa principer är en viktig del av verksamheten i den parlamentariska församlingen, ministerkommittén och kongressen för lokala och kommunala myndigheter. Det är särskilt viktigt att stärka och konsolidera de demokratiska krafterna i Öst- och samt stödja ländernas strävan att bygga upp demokratiska institutioner, ett oberoende rättsväsende och skydd för nationella minoriteter, stärka de mänskliga rättigheterna och avskaffa dödsstraffet. En omvärld som starkt förändrats har satt krav på verksamhetens inriktning och det europeiska samarbetet. På grundval av de förslag till förnyelse av organisationen som utarbetades i samband med har reformeringen av den parlamentariska församlingens arbetsmetoder satt fart. Som ett led i uppföljningen av dessa förslag har församlingen godkänt en revidering av sin stadga (dok. 8750) för att bättre uppfylla kraven på kvalitet och effektivitet. Den parlamentariska församlingens verksamhet möttes i fyra delsessioner . Samtliga hölls i . Delsessionerna ägde rum , , och . Det ständiga utskottet, som beslutar på församlingens vägnar mellan delsessionerna, sammanträdde och . En s.k. minisession hölls i med deltagande av det ständiga utskottet, byrån och flera fackutskott. De fyra delsessionerna debatterade församlingens rapporter, avgav rekommendationer till ministerkommittén, antog resolutioner och direktiv samt gjorde uttalanden i aktuella frågor. De rapporter som lades fram för församlingen och det ständiga utskottet hade förberetts av de 14 fackutskott som sammanträtt i , eller i något av medlemsländerna på inbjudan av respektive lands parlament. Till president för församlingen omvaldes , . En ledamot kan enligt praxis väljas till president i högst tre är församlingens 21:e president och leder församlingens arbete . Kammarsekreteraren, som kallas för generalsekreterare, väljs av församlingen på förslag av ministerkommittén (§ 63). omvaldes enhälligt vid septembersessionen. Budget och omstrukturering av verksamheten Verksamheten har ökat i den parlamentariska församlingen främst till följd av det ökade antalet medlemsländer. Resurserna har dock inte ökat i samma takt som förväntningarna och trycket på organisationen. har haft i stort sett oförändrade resurser. Församlingens budget uppgick till . I och med att församlingen beslöt att dess prioriteringar och strukturer skall ändras för att effektivisera verksamheten fattades även ett beslut om en ny utskottsorganisation. är antalet utskott tio i stället för fjorton. För att tillgodose principen att varje församlingsledamot får plats i minst ett utskott har sammansättningen av ett flertal utskott och mandatuppdelningen mellan de nationella delegationerna förändrats. Den svenska delegationen vid session bestod av sex ordinarie ledamöter: (), ordförande, (), vice ordförande, (), (), () och () som ersatte () sedan hon lämnat . Suppleanter för dessa var (), (), (), (), () samt von der Esch (kd). valdes till ordförande i underutskottet för relationer med icke-medlemsländer. valdes till vice ordförande i det tillsatta underutskottet för utveckling av turismen. omvaldes till vice ordförande i utskottet för vetenskap och teknik. Delegationen förberedde delsessionerna vid möten i och i . hölls gemensamma möten med de kommun- och landstingspolitiker som ingår i den svenska delegationen till för lokala och regionala organ, Congress of Local and , . Utvidgning av medlemskretsen och granskning av efterlevnaden av åtaganden Med utvidgningen av medlemskretsen har uppföljning och kontroll av efterlevnaden av medlemsländernas åtaganden blivit en allt viktigare del av verksamhet. Församlingen har tillsatt ett granskningsutskott, som varit verksamt . Utskottet har till uppgift att kontinuerligt granska att alla med lemsländer respekterar grundläggande principer och uppfyller de åtaganden som gjorts i samband med att ett land blivit medlem. Utskottet har tagit över de granskningsuppgifter som tidigare åvilat de politiska och juridiska utskotten och utskottet för förbindelser med europeiska icke-medlemsländer. Dess ledamöter utses av de fem politiska grupperna (i motsats till de andra utskotten där medlemmarna utses av de nationella delegationerna). Härutöver ingår de politiska och juridiska utskottens ordförande ex officio. möten är inte öppna för andra än ledamöterna. granskade församlingen fyra landsrapporter: , , och . Andra stater som är föremål för granskning är , , , , och . har sin egen tematiska övervakningsprocedur. Även har en roll som övervakare av att reglerna för den lokala självstyrelsen efterlevs. Valövervakning är ett komplement till granskningen av demokratiseringsprocessen. Parlamentarikerförsamlingen har engagerat sig i ett stort antal valövervakningsinsatser, oftast i samarbete med och . Parlamentariker som valövervakare är ur politisk synvinkel av största betydelse trots att de nästan enbart deltar som korttidsobservatörer. Den parlamentariska församlingen har sänt valövervakare till , , , , och . Nya medlemmar: och Europeiska stater som ansökt eller kommer att ansöka om medlemskap i kan beviljas speciell gäststatus enligt församlingens beslut . Vid utgången av 2000 var och på väg att bli medlemmar. och delegationer fortsätter att delta med gäststatus i församlingens verksamhet. utvidgning i inleddes genom medlemskap . Vid junisessionen 2000 debatterade församlingen och medlemskap. beslöt vid det 107:e mötet att bjuda in och som nya medlemmar. och anhöll om att få bli medlemmar 1996. När deras ansökningar behandlades fördes en principdebatt om de geografiska gränserna för . Resultatet av debatten blev att församlingen ansåg att , och på grund av sina kulturella band till fick anhålla om medlemskap. En fredlig lösning på problematiken kring spelade en central roll för och eventuella inträde i . I debatten vid junisessionen drog församlingen slutsatsen att utvecklingen i båda länderna varit positiv och rekommenderade att ministerkommittén gick vidare i frågan om medlemskapet. Det fanns dock viss tveksamhet om detta var den rätta tidpunkten för tillträde. Traditionen är att nya medlemmar tas in av ministerkommittén med konsensus. De internationella valobservatörerna vid allmänna val vittnade om oegentligheter med valsedlar och rösträkningen. Valet beskrevs som en besvikelse av omvärlden. beslöt dock vid sitt möte att bjuda in och som nya medlemmar i . Inbjudan skulle bekräftas när datum för inträdet var beslutat. Som förutsättning för medlemskapet sattes att och regeringar redovisade framsteg när det gällde demokrati och de mänskliga rättigheterna samt i lösningen av konflikten om . manades att rapportera om de åtgärder som vidtagits när det gällde kritik som framförts av den internationella valobservatörsmissionen. beslöt att regelbundet övervaka den demokratiska utvecklingen i och . En parlamentarikerdelegation besökte de båda länderna och rapporterade vid januarisessionen 2001 om utvecklingen. I och med uppgörelsen i upphörde kriget i . Enligt fredsavtalet består av en muslimsk-kroatisk federation och en bosnienserbisk republik. mottog en anhållan om medlemskap från . På grund av de militära aktiviteterna sköts handläggningen . Församlingens byrå bestämde att fortsätta handläggningen och sände ut en delegation som övervakade parlaments- och presidentvalet . En utredningsman utsågs med uppgift att kontrollera kandidatlandets förutsättningar att uppfylla medlemskapsåtagandena. Den utveckling som bedömdes gå åt rätt håll har stannat av. Vägen tillbaka till ett normalt och stabilt samhälle har visat sig vara lång. Landets gemensamma institutioner fungerar inte tillfredsställande. Förutsättningarna för att höja standarden beträffande demokrati och mänskliga rättigheter är fortfarande mycket dåliga. har ett kontor i . Kontoret har till uppgift att stödja en utveckling mot demokratiska institutioner, oavhängiga medier samt respekt för de mänskliga rättigheterna. I hölls landets tredje allmänna val sedan freden blev ett faktum. Församlingen sände en ad hoc-kommitté för att övervaka valet i samarbete med . De parlamentariska valövervakarna konstaterade i sin slutkommuniké att den politiska stämningen i landet är fortsatt spänd. Konsolideringen av demokratin i landet har försenats till följd av att de politiska partierna inte lyckats bli eniga om en ny vallag. lämnade in sin medlemskapsansökan . Som ett led i ansökningsprocessen har en ad hoc-kommitté besökt . Församlingen fortsätter att utarbeta ett yttrande om ansökan om medlemskap. anhöll om medlemskap 1993. Det vitryska parlamentets gäststatus har dock suspenderats av byrån på rekommendation av det politiska utskottet. Den omedelbara anledningen var att president efter en grundlagsstridig folkomröstning avsatte det folkvalda parlamentet och själv utsåg ett parlament som följaktligen saknade demokratisk legitimitet. hade utlyst parlamentsval till . tillsammans med och konstaterade att valet ingalunda uppfyllde internationell standard av fritt och demokratiskt val. Oppositionsmedlemmar hade inte kunnat framföra sina åsikter på grund av trakasserier. Under de förhållanden som rådde i landet bedömde de tre parlamentariska församlingarna att det inte fanns förutsättningar att sända valobservatörer till . , FRJ, ansökte om medlemskap i . lämnade då ansökan till församlingen för kännedom men den behandlades inte. FRJ som består av delrepublikerna och har varit föremål för internationella sanktioner för sin roll i de krig som bröt ut i samband med upplösning. Efter president- och parlamentsvalet i som förde till presidentposten efter har landet kommit ut ur sin mångåriga isolering. har accepterats som medlem i och i . Den nya regimen anhöll på nytt om medlemskap . vidarebefordrade den till parlamentarikerförsamlingen för yttrande. Som ett första steg i medlemskapsproceduren utsåg byrån två framstående jurister vars uppgift är att undersöka om det juridiska systemet uppfyller krav. Landets politiska utveckling kommer att granskas noga. I församlingen är det det politiska utskottets uppdrag att utarbeta en rapport. Det juridiska utskottet lämnar ett uttalande beträffande rapporten. Ytterligare ett steg på väg mot demokrati togs i när opposition, en koalition av 18 partier, vann delrepublikens parlamentsval. En ad hoc-delegation från bevakade valet . planerar vittgående samarbete med när det gäller att upprätta en fungerande förvaltning och rättsstat i . För detta syfte planeras ett kontor i . Även har möjlighet att delta i verksamhet. i 1993 gick in för en ny typ av observatörsstatus för . Det är ministerkommittén som beslutar om ett lands observatörsstatus. Beslutet träder i kraft sedan parlamentarikerförsamlingen har lämnat ett positivt yttrande. Med stöd av beslutet får en observatör delta i det samarbete som är underställt ministerkommittén. land med observatörsstatus måste dessutom anhålla om att få sända observatörer till den parlamentariska församlingen som fattar beslut i frågan. , och medverkade som observatörer i den parlamentariska församlingen. I enlighet med stadgan skall församlingen vid öppnandet av den årliga sessionen kontrollera och ratificera medlemmarnas och gästernas ackreditering. Vid den första delsessionen ifrågasattes den ryska delegationens ackreditering med hänvisning till konflikten i . Med anledning av kriget i beslutade den parlamentariska församlingen vid aprilsessionen att frånta de ryska delegaterna deras rösträtt. Beslutet krävde enkel majoritet. Förutom kärnämnet uppföljning av medlemsstaternas förpliktelser ägnade församlingen mycket tid åt konflikten i samt utvecklingen på . Tjetjenienfrågan blev det dominerade ärendet . valde 1996 in som den tidigare väpnade fasen i pågick. medlemskap i var från början ifrågasatt. De som röstade för det ryska inträdet argumenterade för en strategi som innebar att länder tas in i medlemskretsen redan innan alla villkor är uppfyllda i förhoppning om att genom granskningsprocedur och dialog påskynda en demokratisk utveckling. Den långdragna tjetjensk-ryska konflikten har tydligt visat att endast en politisk lösning på konflikten skulle kunna skapa fred i regionen. Parlamentarikerna fördömde kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i och krävde ett eldupphör. Akut humanitär hjälp var aktuell särskilt inför en annalkande vinter. Krav på att internationella humanitära hjälp-organisationer skulle få tillträde till området upprepades. En spänning mellan parlamentarikerförsamlingen och ministerkommittén uppstod när det gällde hur man skulle gå vidare. Parlamentarikerna ansåg att ministerkommittén tydligt borde ha fördömt kränkningarna av de mänskliga rättigheterna i . Församlingen rekommenderade att ministerkommittén vid uteblivna framsteg vidtog åtgärder att utesluta från . Balkanfrågan och Kosovokrisen förekom upprepade gånger på dagordningen . Församlingen och det ständiga utskottet hade extrainsatta debatter om den politiska situationen i efter president- och parlamentsvalet . Situationen på har behandlats i församlingen ur olika perspektiv: den allmänna interna demokratiska utvecklingen på , situationen i Kosovo och flyktingproblemen till följd av kriser. Sedan kom till har eftersträvat en synligare roll i arbetet med att genomföra den. Den parlamentariska dimensionen som demokratisk kontrollmekanism i fullföljandet av stabilitetspakten betonades. Vidare underströks vikten av att länderna i regionen medverkade aktivt i pakten och ökade det ömsesidiga samarbetet. Församlingen ansåg att i samarbete med andra internationella aktörer bör medverka till en stabil utveckling i hela . Förutsättningen för varaktig fred och stabilitet är att länderna genomför demokratiska reformer, respekterar de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Dessa krav är villkor för medlemskapet i . Relationerna med andra internationella organisationer Utvecklingen på och i norra samt erfarenheter av gemensamma insatser i samband med valobservationer i ett flertal länder har visat att i samarbete med andra organisationer på ett positivt sätt kan bidra till främjandet av fred och demokrati. Dialogen med andra organisationer av betydelse för är fortsatt livlig. samarbetar med både allmänpolitiska organisationer och fackorgan. roll och samarbete med andra internationella organisationer fortsatte att vara en av de centrala frågorna . Ökat samarbete med andra internationella organisationer kommer även i fortsättningen att vara en prioriterad verksamhet. Samarbetet mellan EU, och och deras respektive parlamentariska församlingar samt med FN och dess fackorgan utvärderas vid särskilda debatter samt i samband med möten mellan ledande representanter för dessa institutioner. FN:s generalsekreterare besökte på inbjudan. FN:s 55:e generalförsamling debatterade relationerna mellan FN och . deltog i debatten på vägnar. Generalförsamlingen antog en resolution om organisationernas relationer. Trots att är en regional organisation bevakar den parlamentariska församlingen den politiska och ekonomiska utvecklingen över hela världen. Den tilltagande globaliseringen påverkar i hög grad de europeiska ländernas samhälleliga utveckling. Ett exempel på utomeuropeiska krisområden som församlingen har följt är . Det politiska utskottets planerade resa till har på grund av oroligheterna skjutits upp . Demokrati och mänskliga rättigheter bärande idé är att respekt för de mänskliga rättigheterna skapar en fast grund för fred och säkerhet. konvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna undertecknades 1950. Konventionen övervakas av . Den nya för de mänskliga rättigheterna har varit verksam undet drygt två Domstolen är permanent och ersätter både Europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna och den tidigare . Den nya domstolens domare arbetar på heltid i . är sammansatt av en domare från varje land som tillträtt . Regeringarna föreslår domarkandidater men det är den parlamentariska församlingen som utser domstolens ledamöter. Den svenska domaren är vice ordförande. 50-årsjubileet för för mänskliga rättigheter uppmärksammades av församlingen vid septembersessionen med en enkel ceremoni och en debatt om domstolens verksamhet. Demokrati och de mänskliga rättigheterna återkom i många olika debatter . Förekomsten av dödsstraff i vissa medlemsländer har alltid varit föremål för intensiv bevakning. I takt med utvidgningen har påtryckningar på vissa medlemsländer i syfte att avskaffa dödsstraffet i deras lagstiftning ökat. /2001 hade 39 av rådets 41 medlemsstater ratificerat tilläggspotokoll nr 6 till som förbjuder dödsstraff. , som tidigare hårt kritiserats för att inte fullfölja sina åtaganden, förbjöd dödsstraff i sin lagstiftning . återstår två länder, och , som inte har tagit detta steg. Parlamentarikerförsamlingen har bevakat kurdledaren fall sedan rättegången i mot honom började. Församlingen ansåg att fastställandet av dödsstraffet mot honom var oacceptabelt. Domen överklagades till för de mänskliga rättigheterna. Domstolsbehandlingen började och förväntades pågå . Arbetet med den grundrättighetsstadga som EU:s stats- och regeringschefer godkände i debatterades i parlamentarikerförsamlingen på initiativ av . Motionen (dok. 8542 [1999]) fick stöd av flera medlemmar i de svenska, danska och finska Europarådsdelegationerna. Vid ett möte i enades om att inrätta ett organ, konventet, som anförtroddes uppgiften att utarbeta ett utkast till en stadga av politisk karaktär om de grundläggande rättigheterna inom EU. I konventet ingick två representanter för vart och ett av EU:s nationella parlament. Den svenska representerades av () och (). hade två observatörer i det förberedande EU-organet. EU-stadgan var både och på församlingens dagordning. Stadgan ansågs utgöra både en utmaning och ett problem när det gällde framtid. Principerna om demokratin, de mänskliga rättigheterna och rättsstaten stärktes nu mera målmedvetet än i . Parlamentarikerna menade dock att tillräcklig hänsyn inte togs till meka nism för att skydda de mänskliga rättigheterna. Denna borde utnyttjas i arbetet med EU-stadgan för att undvika överlappande funktioner. mål har länge varit att gemenskapen skall tillträda om de mänskliga rättigheterna. I samband med frågestunder med den tyska förbundkanslern och med ordförande ställde frågan om huruvida detta också var gemenskapens vision. Det logiska steget efter Nicebeslutet är att EU:s institutioner förbinder sig att skydda de mänskliga rättigheterna på samma sätt som 41 medlemsstater gör, sade generalsekreterare i ett pressmeddelande . Mekanismen för att skydda de mänskliga rättigheterna Den europeiska konventionen om förhindrandet av tortyr och annan omänsklig och förnedrande behandling eller bestraffning antogs av ministerkommittén och trädde i kraft .