frsrdg · GO04Rr10 · 2001-01-01 00:00:00 — Värden som enligt remissinstanserna också bör ingå i en samhällsekonomisk analys är bl.a. utbildningens betydelse för ett demokratiskt samhälle och ett innovativt näringsklimat. För den enskilde individen anges bl.a. utbildningens betydelse för en ökad livskvalitet och för en personlig utveckling. Ett par remissinstanser framhåller också svårigheten att dra slutsatser om samband mellan utbildningen och produktivitetseffekter. Remissinstanserna menar att detta bör leda till försiktighet i slutsatser om utbildningens samhällsekonomiska värde. Ett par remissinstanser menar emellertid att en ökad lönsamhet för den enskilda individen skulle kunna stimulera till en ökad och en bredare rekrytering. Bland remissinstanserna finns ett brett stöd för revisorernas förslag om en grundlig översyn av antagningsreglerna där sökbeteendet hos olika åldersgrupper analyseras. Flera remissinstanser betonar att olika åldersgrupper i högskolans utbildning inte bör ställas mot varandra. I flera yttranden efterlyses också resonemang och analyser av högskolans roll när det gäller kompetensutveckling och det livslånga lärandet. Många lärosäten och även organisationer kommenterar revisorernas förslag om högskolans styrning. Grundinställningen är positiv, särskilt i fråga om principdokumentets officiella karaktär och den ökade öppenheten. Men flera remissinstanser uttrycker oro över att detta förfaringssätt kan leda till en ökad och mer detaljerad centralstyrning, vilket man bestämt motsätter sig. revisorers rapport högskolemässighet (rapport /01:1) har remissbehandlats. Totalt har följande 39 remissinstanser anmodats eller beretts tillfälle att yttra sig: (namnbyte fr.o.m. till ) Studentkåren vid (fr.o.m. ) Följande remissinstanser har avstått från att lämna skriftliga yttranden: I anslutning till de yttranden som lämnats från och har yttranden även lämnats från fakultetsnämnder och institutioner vid dessa universitet. Nästan alla remissinstanser uttalar sig i allmänt positiva ordalag om rapporten. Enligt ger rapporten på ett förtjänstfullt sätt en kort bakgrund till och sammanfattning av högskolesektorns förändringar, framför allt . ställer sig rent allmänt positivt till rapporten. () menar att rapporten är en intressant och tankeväckande läsning. anser att rapporten väl beskriver högskolans situation med de effekter som förändringarna har bidragit till och med de problem som högskolan brottas med för att uppnå god kvalitet i grundutbildningen. menar att rapporten ger en klar och kortfattad genomgång av hur statsmakternas krav på en högskolemässig utbildning har vuxit fram och kommit att uttryckas i lagar och förordningar. Den bild som ges av hur högskolemässigheten hanteras på åtta lärosäten stämmer väl överens med situationen på det egna lärosätet. Liknande synpunkter framförs av och samt . ser de flesta fakultetsnämnderna det som värdefullt att utredningar av detta slag genomförs. Man välkomnar arbetssättet och anser att frågan är mycket angelägen. Från är man i allt väsentligt positiv till iakttagelser och konstateranden i rapporten och ser det som en styrka att denna typ av studier genomförs av bedömare som inte är involverade i den dagliga verksamheten. menar att revisorerna generellt redovisar grundläggande aspekter på ett förtjänstfullt sätt och visar ödmjukhet för frågans komplexitet. Liknande synpunkter framförs av (). är man positiv till att revisorerna närmare har granskat begreppet högskolemässighet och dess koppling till högskolelagen. framhåller att frågan är särskilt angelägen i ett skede av stark utbyggnad och internationalisering. Också välkomnar rapporten och instämmer i huvudsak i dess resultat inklusive den kritik som riktas mot genomförda bedömningar. - som intervjuats i granskningsarbetet - ser detta som ett värdefullt inslag i högskolans egen strävan att utveckla sin verksamhet. KTH uttrycker sig i liknande ordalag. menar att det är en utomordentligt bra rapport som sakligt och klarsynt ger en bild av den högre utbildningens situation. Revisorerna har identifierat samtliga problem och speglar lärosätenas farhågor när det gäller möjligheter att leva upp till lagstadgade krav och egna ambitioner. () formulerar sig på liknande sätt. SLU framhåller också att frågan om vad som ska karaktärisera och utgöra kvalitet i SLU:s olika typer av utbildningar är mycket aktuell. studentkår ser rapporten som en nödvändig påminnelse om högskolelagens krav. Enligt studentkåren försummas ofta dessa krav när högskolesektorn analyseras. Kritiska kommentarer förekommer emellertid också. Inom några lärosäten - bl.a. vid - hade man önskat mer långtgående analys och slutsatser. saknar en analys av de konstnärliga utbildningarna. () önskar att granskningen hade utmynnat i mer konkreta förslag. Studentkår saknar en diskussion om lärarnas pedagogiska kompetens. En stor andel av remissinstanserna - bl.a. , , , , , , , , , , SUHF och SFS - framhåller sambanden mellan förutsättningar för högskolemässighet och lärosätenas ekonomiska situation med besparingar och ökade kostnader. är man mest kritisk över att revisorerna inte har gått längre med en analys av denna fråga. skulle ha välkomnat ett initiativ till omfattande analys av högskolans totala resursbehov. Man betonar att högskolesektorn känner stor oro för de långsiktiga konsekvenserna av den hittillsvarande utvecklingen av den ekonomiska situationen. Innebörden av en högskolemässig utbildning I rapporten konstaterar revisorerna att enligt nu gällande lagstiftning ska högskolans utbildning bygga på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet. Vidare ska det finnas ett nära samband mellan högskolans forskning och utbildning. Utbildningen ska också utveckla studenternas förmåga till självständig och kritisk bedömning, till självständig problemlösning samt till informationsutbyte på vetenskaplig nivå. Vid diskussioner med företrädare för åtta lärosäten framhålls kompetenta och forskningsaktiva lärare som den mest väsentliga faktorn för att leva upp till högskolelagens krav på vetenskaplig anknytning. Många efterlyser också en öppnare och mer problematiserad diskussion om hur kravet på beprövad erfarenhet ska värderas och viktas gentemot kravet på vetenskaplig grund. Flertalet remissinstanser kommenterar frågan om begreppet högskolemässighet ur olika perspektiv. Många lärosäten - bl.a. , , , , , , , , , och - betonar vikten av disputerade och forskningsaktiva lärare för att uppfylla kravet på ett nära samband mellan utbildning och forskning. Några lärosäten - bl.a. , och - betonar förhållningssättet till kunskap som en central del i högskolemässigheten. menar att en kritisk analys och ett självständigt tänkande är en central behållning av akademisk utbildning med dagens snabba kunskapsutveckling och stora informationsflöde. Studentkårerna vid och framför liknande synpunkter. Båda kårerna betonar vikten av att studenterna förmedlas en sådan inställning till kunskapsinhämtandet redan vid utbildningens introduktion. Kårerna föreslår bl.a. olika slag av introduktionsutbildning och metodundervisning. I yttrandena från ett par lärosäten - främst och - påpekas att forskningsbegreppet behöver förtydligas. framhåller att forskningsbegreppet kommit att användas på flera skiftande sätt. Benämningarna forskningsprojekt, utvecklingsprojekt och utredningsprojekt används synonymt. betonar att frågan har fått ökad aktualitet när uppdragsforskningen har expanderat. I yttrandet från framhålls att forskningsbegreppets oklara innebörd har påverkat statistik. i har bl.a. konstaterat att enklare typer av konstruktionsarbete har omklassificerats som forskning i OECD-statistiken. Flertalet lärosäten framhåller allt större svårigheter med att leva upp till en forskningsanknuten utbildning till följd av en ökad obalans mellan de kvalitativa kraven på utbildningen och tillgången på resurser. Flera lärosäten menar att smärtgränsen redan är nådd och att de ekonomiska resurserna inte kan tillåtas minska mer. En stor andel av lärosätena kommenterar också begreppet beprövad erfarenhet. framhåller att högskolans yrkesutbildningar kan ha mycket olika karaktär, men gemensamt är att utbildningarna bygger på både vetenskap och beprövad erfarenhet. Enligt verket är det inte möjligt att utveckla generella kriterier för speciell yrkesrelevans. Men man ser det som viktigt med både vetenskaplig kompetens och djup yrkesförtrogenhet i verkets granskningsarbete. hänvisar till skrivningar om yrkesrelevans i verkets rapport om vårdutbildningar. Där framhåller verket bl.a. vikten av att reflektera över det aktuella yrkesfältet i utbildningen. Högskolan menar att det är viktigt att man också överväger hur frågan om yrkesrelevans kan integreras i lärprocesserna också i de mer teoretiska utbildningarna. menar att som en följd av kunskapsutvecklingen kan delar av den förtrogenhetsbaserade kunskapen föras över till teoretisk påståendekunskap, varför forskningsanknytningen är grundutbildningens grundbult. ser den beprövade erfarenheten som en del av kunskapsuppbyggnaden. framför liknande synpunkter. Där menar man att det är viktigt att begrepp som högskolemässighet och beprövad erfarenhet problematiseras och diskuteras ur olika perspektiv på både central och lokal nivå. Flera remissinstanser vill gå längre och önskar ett klargörande av begreppets innebörd i högskoleutbildningen. framhåller att det finns ett stort behov av att begreppet klargörs, speciellt för högskolans kortare och nyare utbildningar. Också SLU önskar ett klargörande av begreppen högskolemässighet och beprövad erfarenhet. menar att det nu är särskilt viktigt att utveckla kriterier för att värdera begreppet beprövad erfarenhet. Man hänvisar till att försöksverksamheten med kvalificerad yrkesutbildning - benämnd KY - har blivit omfattande och att denna utbildning vänder sig till samma målgrupper som högskolans yrkesutbildningar. För att kunna utveckla de egenskaper som ska profilera högskolans utbildning är det, enligt , därför viktigt att nu lyfta fram och diskutera högskolemässighetens innebörd. SLU känner en viss oro för att yrkesutbildningar tenderar att bli alltför långa och teoretiska och menar att kravet på forskningsanknytning måste betyda olika saker i olika utbildningar. Också i instämmer helt i att högskolelagens krav på högskolemässighet behöver preciseras. Denna högskolas huvudsakliga uppdrag rör yrkesutbildning. Diskussioner pågår ständigt om vad högskolemässigheten innebär för utbildningen. Ett klargörande av begreppet framhålls därför som synnerligen värdefullt, särskilt i fråga om begreppet beprövad erfarenhet. Några remissinstanser - bl.a. , och - betonar ett nära samband mellan teori och praktik. framhåller teori och praktik som varandras förutsättningar samt att vetenskapen ger verktyg att systematiskt och metodiskt pröva erfarenheten. Ett par lärosäten - bl.a. och - framhåller att frågan om högskolemässighetens innebörd är beroende av hur gränserna dras mellan olika utbildningsformer. SLU betonar att detta har aktualiserats av införandet av kvalificerad yrkesutbildning (KY) som ligger nära nyare och korta yrkesutbildningar inom högskolan. Bland annat betonar också att högskolemässighetens innebörd inte enbart är en nationell angelägenhet. Frågan måste också ses i ett internationellt perspektiv. Många obalanser i kravet på en högskolemässig utbildning I rapporten konstaterar revisorerna att utöver kvalificerade lärare behöver lärosätena ha tillgång till ekonomiska resurser och intresserade studenter för att genomföra en högskolemässig utbildning. Mellan dessa tre variabler uppträder - ofta - flera obalanser, vilka försvårar lärosätenas prio Kortsiktiga krav som rör lärosätenas utbildningsuppdrag riskerar då att ta över långsiktiga krav som rör forskning och kompetensutveckling. kan detta bli ett hot mot möjligheterna att bedriva utbildning med god högskolemässig kvalitet. Vid kraftig expansion kan också tidsmässiga obalanser uppstå, då lärosätena måste göra fleråriga investeringar, medan anslagen är ettåriga. Flertalet remissinstanser kommenterar denna fråga och instämmer i revisorernas analys. Många kommenterar också frågan utifrån egna erfarenheter. menar att revisorerna har gjort en riktig analys och konstaterar att det ofta råder obalans mellan de tre viktiga komponenterna. Den viktigaste komponenten är enligt verket kvalificerade lärare. menar att resurstilldelningssystemet förutsätter en kontinuerlig tillväxt av studenter. Detta kan leda till att utbildningsutbudet anpassas till kortsiktiga trender i efterfrågan vilket sker till priset av ökade svårigheter att nå ut till nya grupper och att introducera nya, för samhället väsentliga, utbildningsinslag. konstaterar att ges inte förutsättningar för att leva upp till kraven på en forskningsanknuten utbildning. Därmed saknas också förutsättningarna för verksamheten i ett långsiktigt perspektiv. Högskolan menar att dagens planering av grundutbildningen till stor del präglas av satsningen på naturvetenskap och teknik. Man frågar sig hur långsiktig den satsningen är. instämmer helt i revisorernas analys och betonar att planeringsförutsättningarna bör vara stabila och inte ändras med kort varsel för att lösa kortsiktiga eller mer tillfälliga frågor. konstaterar att mycket ska ske med kort varsel och ofta i otakt med lärosätets uppgifter. Högskolan ser egentligen inga möjligheter till mer långsiktig planering. delar helt revisorernas uppfattning i frågan och menar att regeringens utbildningsuppdrag är mycket ryckiga. Som exempel anger man bl.a. examenskraven för grundskollärarexamen. Målet sattes till 500 examina för . Därefter ökade examenskraven till 630 för den därpå följande treårsperioden, 2000-2002. Men sedan sjönk åter examenskraven till 420 för den därpå följande perioden, 2003-2005. menar att man har krav på verksamheten som man vill leva upp till, men att man saknar ekonomiska resurser för forskning. Därmed är det svårt att koppla grundutbildningen till forskning. Högskolan ser forskarskolor som en bra idé. Men man har inte tilldelats partnerskap som är kopplade till högskolans profilområden. konstaterar att de ekonomiska förutsättningarna med nuvarande resurstilldelningssystem inte passar ihop med högskolans bildningsroll. Resurstilldelningssystemet har också en negativ inverkan på de uppgifter som rör kunskaps- och kompetensutveckling. föreslår att distansutbildningens resurstilldelning enbart kopplas till registrerade studenter. SLU bekräftar rapportens slutsats och framhåller att problemet är särskilt allvarligt för småämnen. har inlett samarbete med och i dessa fall för att upprätthålla en forskningsanknuten utbildning. SUHF delar revisorernas slutsats och konstaterar att det finns en grundläggande obalans i systemet. Förbundet konstaterar att har högskolesektorn tilldelats åtaganden utan att ytterligare resurser har tillförts sektorn. I stället har besparingar genomförts. Enligt förbundet måste detta grundläggande faktum finnas med i en analys över högskolans framtida målsättning och uppdrag. Flera lärosäten - bl.a. , , tekniska högskola och - nämner också forskarutbildningen som ytterligare en viktig faktor för att långsiktigt kunna bedriva en högskolemässig utbildning. Lärosätena menar att forskarutbildningen är otillräcklig i förhållande till utbildningens planerade expansion och kommande pensionsavgångar. Lokala system för kontroll och redovisning av högskolemässigheten Revisorerna konstaterar att varje lärosäte bär det huvudsakliga ansvaret för utbildningens kvalitet. Ansvaret delas av studenter och högskolans personal. Flera insatser pågår för att kontrollera och följa upp frågor som rör högskolemässigheten. På lägre utbildningsnivåer behövs emellertid en skärpt uppmärksamhet kring dessa frågor. För studenter och andra intressenter är det också svårt att få en överblickbar information om hur man arbetar för att leva upp till högskolelagens krav. Flertalet remissinstanser yttrar sig i denna fråga. Till övervägande del är kommentarerna positiva. Men det finns invändningar. Dessa gäller bl.a. svårigheten att fånga och redovisa högskolemässigheten i ett enkelt system. Invändningarna rör också en mer allmän tveksamhet inför nya redovisningssystem, som man befarar blir nya pålagor utan erforderlig finansiering. instämmer i revisorernas slutsats och kan tänka sig att stödja lärosätena när ett sådant arbete ska initieras. Verket föreslår emellertid ingen författningsändring. ser ett system för lokal redovisning av högskolemässighet som en bra utgångspunkt för att informera presumtiva studenter. Systemet ger också lärosätena struktur i det kvalitetsarbete som redan pågår. Högskolan påpekar att där ger utbildningsplanerna mer information om högskolemässigheten än kursvärderingarna. Man menar att den som bemödar sig kan få information om utbildningens kvalitet. Men informationen kan göras mer lättillgänglig. I högskolans yttrande konstateras också att i revisorernas förslag anges vedertagna metoder för forskningsanknytning och vetenskaplig grund. Däremot sägs ingenting om hur begreppet beprövad erfarenhet kan påverka t.ex. krav på lärarkompetens, pedagogiska metoder och examensformer. Högskolan påpekar att om inte detta redovisas finns en uppenbar risk att nya utbildningar från praxisfält snabbt låses upp mot traditionella akademiska arbetssätt och värderingar. Flera lärosäten är positiva till att utveckla lokala system för att redovisa högskolemässigheten i sin utbildning. ser positivt på att detta görs i samverkan med liknande utbildningsområden på andra högskolor och gärna också internationellt. delar revisorernas uppfattning att högskolemässigheten behöver följas upp och att åtgärder bör vidtas inom ramen för högskolans löpande kvalitetsarbete där så behövs. Man ställer sig emellertid tveksam till ett nytt redovisningssystem. kan uppgifter i årsredovisningen användas i detta syfte. menar att det är viktigt att högskolans expansion noga följs och att eventuella negativa effekter av en snabb tillväxt kan åtgärdas. Högskolan påpekar vikten av att sektorn tillförs resurser för sådana insatser. delar revisorernas slutsats att det behövs ett system som är lätt att överblicka för redovisning av hur högskolemässigheten utvecklas. Högskolan menar att ett sådant system också kan användas i det dagliga arbetet med att utveckla högskolan. Också i är positiv till förslaget. Men man betonar att en förutsättning för detta är att kvalitetskraven definieras så att det finns en gemensam förståelse av begreppet högskolemässighet. Flera lärosäten - bl.a. , , , /och SLU - hänvisar till att dessa insatser kan eller bör vara en integrerad del i kvalitetsarbete. Man menar att de självvärderingar som ingår i dessa granskningar bör kunna vara en utgångspunkt. Några remissinstanser är mer avvaktande till eller avvisande mot revisorernas förslag. I yttrandet från konstateras att inom de olika fakultetsnämnderna är uppfattningarna delade om värdet av att kunna redovisa sin högskolemässighet i olika avseenden. skriver i sitt yttrande att hur legitimt ett sådant system än kan verka, så ser man med oro på att högskolan åläggs alltfler uppgifter av denna karaktär. Den totala arbetsinsats som läggs ner på denna typ av uppgifter blir betydande och det finns en risk att kärnverksamheten blir lidande. Högskolan menar att denna synpunkt måste beaktas i sammanhanget. SFS framhåller i sitt yttrande att man har svårt att se hur högskolemässigheten ska redovisas. Organisationen anför att högskolans expansion har lett till att kvaliteten i grundutbildningen har urholkats. Studentantalet har ökat i snabbare takt än lärarantalet. Enligt SFS bör därför arbetet med att skapa en högskolemässig utbildning inledas med att resurser satsas på att utöka lärarkåren. avvisar förslaget helt. tolkar revisorernas förslag så att graden av högskolemässighet ska redovisas. Man menar att det inte finns några enkla nyckeltal för det. Vidare framhåller att frågan om huruvida en utbildning är högskolemässig endast kan besvaras med ja eller nej. Man betonar att om ett lärosäte har examensrätt för en utbildning så är denna högskolemässig. Nationell kontroll av högskolemässighet Revisorerna konstaterar att ett system för nationell kontroll av grundutbildningens kvalitet har utvecklats . svarar för dessa bedömningar. Generellt ser lärosätena den nationella kontrollen som väsentlig för att klargöra innebörden av högskolelagens krav på högskolemässighet och för att vara kvalitetsdrivande under högskolans expansion. Men kritik och invändningar riktas också mot verket för oklara budskap och för verkets förfaringssätt vid indragning av examensrätter. Bland remissinstanserna kommenteras denna fråga av och sju lärosäten. framhåller i sitt yttrande att man tar till sig de klagomål om brist på tydlighet som kommit fram för att förbättra kommande prövningar. pekar man på vikten av att lärosätena är tydliga i sina redovisningar inför prövningarna. Verket välkomnar också ett förtydligande av handläggningsordningen vid indragning av examensrätter. menar i sitt yttrande att det är naturligt att statsmakterna utövar nationell kontroll. Denna bör enligt avse verksamhetens kvalitet och inte arbetet med kvaliteten. framhåller också att viktiga förutsättningar vid granskningsarbetet är hög granskarkompetens och en tydlig rollfördelning samt väl utvecklade kriterier för granskningen och klar status på de sakkunnigas rapport i granskningsarbetet. Några lärosäten kommenterar uppläggningen av verkets kvalitetsarbete. delar uppfattningen att det är viktigt med en nationell auktoritet för att granska utbildningens högskolemässighet. I yttrande betonas vikten av att ett sådant granskningsarbete inte är föremål för politisk påverkan. Man delar också uppfattningen att verkets granskarkompetens ska utvecklas. påpekar att detta - även i fortsättningen - bör ske som verket utnyttjar den kompetens som finns på lärosätena. föreslår att ordet kvalitetsbedömning används i stället för det föråldrade ordet kvalitetskontroll i argument och rubriksättning. konstaterar att verkets nya uppgifter förutsätter ett stort ofinansierat arbete på de granskade högskolorna. I högskolans yttrande betonas vikten av att de system som väljs för lärosätenas kontroll och redovisning av utbildningens högskolemässighet är tydliga, administrativt enkla och väl förankrade på lärosätena. Några andra lärosäten kommenterar själva kvalitetsarbetet och dess resultat. menar att kontrollfunktion lämnar lärosätena i ett rättslöst tillstånd. uppfattar emellertid verkets granskarroll som främjande för verksamheten. SLU kommenterar de kriterier som använder i sitt granskningsarbete. I revisorernas rapport framförs risken att dessa kvalitetskriterier kan leda till att forskningsanknytning gynnas framför beprövad erfarenhet. SLU finner denna kommentar högintressant. betonar att högskolans värdesystem också måste kunna värdera de korta yrkesutbildningarnas särart. Revisorernas slutsatser och förslag Närmare hälften av remissinstanserna instämmer i huvudsak i revisorernas slutsatser och förslag. Men i flera fall förekommer både kompletterande kommentarer och restriktioner i anslutning till remissinstansernas mer generella bedömningar. Klargör kraven på högskolemässighet Revisorerna föreslår att högskolelagens krav på vetenskaplig grund och forskningsanknytning i all högskoleutbildning förtydligas. bör kravet på beprövad erfarenhet i vissa yrkesutbildningar utvecklas. Nästan alla remissinstanser tar ställning till dessa förslag och ställer sig bakom förslagen. Slå vakt om lärosätenas långsiktiga handlingsutrymme Revisorerna föreslår att lärosätenas långsiktiga handlingsutrymme främjas. Regeringen bör redovisa till i vilken omfattning och på vilket sätt intentionerna högskolereform har uppfyllts. Omkring två tredjedelar av remissinstanserna tar ställning till dessa förslag och ställer sig också bakom dem. Ingen remissinstans avstyrker förslagen. Utveckla lokala system för redovisning av högskolemässighet