frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — Då överförmyndaren inte besvarat brevet tillskrev överförmyndaren . anmodade överförmyndaren att inkomma med fullmakt. Fullmakten inkom till överförmyndaren . Först besvarade överförmyndaren breven. En så lång handläggningstid är givetvis inte acceptabel. Jag är således kritisk till att överförmyndaren dröjt för länge med att besvara de aktuella breven. Ett på JO:s initiativ upptaget ärende angående handläggningen av ett ärende om godmanskap (Dnr 352-2000) I ett beslut anförde -2 3HQQO|Y följande. ,QLWLDWLYHW P P 2000/01:JO1 Med anledning av iakttagelser som jag gjorde vid inspektion av Överförmyndaren i beslutade jag att fortsätta granskningen inom ramen för ett särskilt initiativärende. Föredraganden i ärendet upprättade en promemoria med i huvudsak följande lydelse. är god man enligt 11 kap. 4 § för N.H. I årsräkning har den gode mannen, som är bror till N.H., uppgivit att gåvor givits till S.H., M.H., F.H. Årsräkningen är granskad utan anmärkning av i genom . I årsräkning har den gode mannen redovisat gåvor till S., F., fadern , S:s tre barn och F:s tre barn med sammanlagt . Även denna årsräkning är granskad utan anmärkning av nämnden. I årsräkning har den gode mannen redovisat gåvor till E., S., F. med barn med sammanlagt . Redovisningen är granskad utan anmärkning av nämnden. I årsräkning har den gode mannen redovisat gåvor till syskonbarn med och ett utgivet lån enligt revers med . Av reversen framgår att den gode mannen till N.H. betalar enligt följande. Under 19992001 amorteras som N.H. ger till sina syskonbarn i form av gåva. Årsräkningen är granskad utan anmärkning av överförmyndaren Hans Hyttsten. Av akten framgår vidare att överförmyndaren förordnat som god man enligt 11 kap. 2 § 2 st för N.H. med uppgift att bevaka hans rätt vid upprättande av lånehandling med S.H. som gäldenär och N.H. Av denna redogörelse framgår således att överförmyndarnämnden/överför- myndaren godkänt årsräkningar där gåvor givits till den gode mannen och hans familj. Ärendet remitterades till Överförmyndaren i för yttrande över vad som framförts i promemorian. Överförmyndaren Hans Hyttsten anförde i sitt remissvar följande. kommer jag i kontakt med ärendet, då N.H:s far E. avlider. S.H., som är god man för N. och brodern gör en framställan via bouppteckningsmannen, om att få dela N:s arvslott mellan sig, något som jag inte godkänner. Skrivelse om detta finns i akten. Jag upptäcker då också, att gode mannen S.H. tagit ut mycket pengar från huvudmannens egna medel, och fördelat till sig själv och anhöriga, och att det skett med tidigare överförmyndarens godkännande. N.H:s del av arvet efter fadern sätts in på hans konto. Med det vill jag säga att jag visste att gode man och anhöriga inte får ta del av huvudmannens pengar. Då jag senare granskar årsräkningen ser jag att gode mannen S.H. på nytt tagit ut från huvudmannen och fördelat detta till sig själv och anhöriga som gåva. Jag hade ett möte med S.H. där jag klart sa till att allt som hade tagits ut från huvudmannens pengar till gåvor var lagstridigt. Jag hittade sen på konstruktionen med en revers som skulle amorteras i form av gåva. Jag måste när konstruktionen kom till ha fått ett hjärnsläpp. Det fanns väl nån tanke och tro, att på detta sätt lösa situationen och få slut på Jag vet att jag handlat felaktigt och mot gällande 2000/01:JO1 bestämmelser. Jag har träffat S.H. och gått igenom det PM Ni skickat. Även brodern var med på den träffen. Jag sa att jag gjort ett felaktigt beslut som jag nu ändrade och att de som tagits ut som gåva skulle återbetalas. Båda sa att de inte kände till att man inte fick ta ut gåvor. De hade ju som gått, fått den tidigare överförmyndarens god- kännande för detta. Båda är nu villiga att betala tillbaka gåvan , genom en avbetal- ningsplan. Någon sådan har än inte upprättats, men i den årsredovisning S.H. gjort finns upptagen en skuld till N.H. Jag har också haft ett möte med tidigare överförmyndaren, . Han har svårt att minnas ärendet, men säger att han inte känt till bestämmelserna om att god man inte får ge gåva, och han är uppriktigt ledsen att han gjort fel i handläggningen. Då återstår frågan, hur man skall göra med de som utgått i gåva för åren 19951997. Skall det bero eller skall det tas upp som fordran i årsräkningen ? Och skall den då kvarstå som fordran åren framöver eller är det påkallat att kräva en avbetalningsplan även här? Jag önskar JO:s vägledning om detta. Jag har också tänkt tanken, om S.H. kan stå kvar som god man. Han säger att han handlat i god tro och med överförmyndarens godkännande och det är ju riktigt. Vad jag inhämtat från personalen från det gruppboende där N.H. har sin bostad, så är S.H. och även hans bror mycket engagerade i N., besöker honom ofta, kommer på anhörigträffar och sköter så att det inte fattas honom något. Jag menar därför att S.H. får fortsätta sitt uppdrag. Jag har gjort ett allvarligt misstag som jag nu rättat till genom att upphäva beslutet, och skall med gode mannen S.H. göra upp en avbetalningsplan på det belopp som togs från huvudmannen . och gavs som gåva till anhöriga. JO:s PM gör att jag nu är mycket noggrann och observant och jag i fortsättningen inte accepterar att god man ger ut gåva från huvudman. Enligt 14 kap. 12 § (FB) får en förordnad god man inte ge bort den enskildes egendom, om det inte är fråga om personliga presenter vars värde inte står i missförhållande till den enskildes ekonomiska villkor. Med överförmyndarens samtycke får den enskildes inkomster användas till understöd åt anhöriga eller andra som står den enskilde nära. Av 12 kap. 8 § FB framgår att en god man inte har rätt att företräda den för vilken han förordnats, om det uppstår fråga om bl.a. rättshandling mellan denne, å ena sidan, och den gode mannen, å andra sidan. Av 11 kap. 2 § FB följer att det i en sådan situation skall förordnas en särskild god man som bevakar huvudmannens rätt. En huvudman som har god man enligt 11 kap. 4 § FB förordnad för sig kan själv ge gåvor om han eller hon kan ge uttryck för en egen vilja. Överförmyndarens tillstånd behövs därför inte när huvudmannen själv ger bort sin egendom eller tar ut pengar från sina bankkonton. Jag vill dock påpeka att om en överförmyndare anser att huvudmannen begagnar sig av sin rättsliga handlingsförmåga till skada för sig själv måste överförmyndaren överväga om det bör vidtas några åtgärder för att motverka huvudmannens Kan huvudmannen inte avhållas från skadliga dispositioner kan anordnande av förvaltarskap bli aktuellt. Förekommer det att en god man enligt överförmyndarens uppfattning inte i tillräcklig utsträckning tillvaratar huvudmannens intressen bör, enligt min mening, ett byte av god man övervägas (jfr JO 1996/97 s. 418). En god mans förvaltning skall granskas av överförmyndaren i första hand med ledning av ingiven förteckning samt års- och sluträkningar. utredningen i ärendet framgår att överförmyndarnämnden/överförmyndaren godkänt årsräkningar som har innehållit uppgifter om att gåvor med stora belopp givits till den gode mannen och hans familj. givetvis ha lett till att överförmyndarnämnden/överförmyndaren utövat sin kontrollfunktion och aktivt vidtagit erforderliga åtgärder för att dels undersöka huvudmannens förmåga att ge uttryck för sin egen vilja, dels närmare kontrollera den gode mannens sätt att sköta sitt uppdrag. årsräkningen har även bifogats ett gåvobrev avseende gåvor till den gode mannen och familjen undertecknat av S.H. i egenskap av god man för Mot bakgrund av reglerna i 12 kap. 8 § FB och 14 kap. 12 § FB är det obegripligt att årsräkningen godkänts utan anmärkning. De brister i handläggningen som förekommit i detta ärende är av mycket Jag är därför ytterst kritisk till överförmyndarnämn- dens/överförmyndarens bristfälliga tillsyn över godmanskapsärendet, särskilt mot bakgrund av den skada som N.H. kan ha förorsakats genom överför- myndarnämndens/överförmyndarens underlåtenhet att vidta erforderliga åt- Mitt intryck är att överförmyndaren numera insett vikten av att till- synsskyldigheten utövas enligt gällande bestämmelser och på ett sådant sätt att huvudmännens rätt inte äventyras. Med anledning härav har jag beslutat att inte gå vidare i saken. Den av överförmyndaren i remissvaret ställda frågan föranleder inte någon kommentar från min sida. Med den allvarliga kritik som ligger i det sagda avslutar jag ärendet. Fråga rörande myndigheters skyldighet att vara tillgängliga via elektronisk post (e-post) (Dnr 2146-1999) I en anmälan till JO framförde KG klagomål mot och uppgav i huvudsak följande. Enligt en artikel i vägrade att befatta sig med inkommande e-postmeddelanden där avsändaradressen innehöll domännamnet . Denna typ av e-postadresser kan vem som helst skaffa sig gratis och de ger möjlighet att läsa och sända e-post närhelst man har tillgång till en dator som är uppkopplad till Internet. Det uppgivna skälet till kommunens åtgärd var att anställda vid två kommunala förvaltningar bombats med e-postmeddelanden med kränkande eller föro- lämpande innehåll. Det är naturligtvis mycket beklagligt att tjänstemän hos fått mottaga meddelanden med sådant innehåll. Enligt KG mening går dock kommunens åtgärd för långt. Den kan jämställas med t.ex. att kommunen vägrar att besvara telefonsamtal från ett visst riktnummerområde. KG begärde att JO skulle utreda om genom den vidtagna åtgärden på ett olämpligt eller otillåtet sätt begränsat kommunmedlemmars och andras rätt till kommunikation. Efter remiss anförde Kommunstyrelsen i i yttrande följande. blev två förvaltningar utsatta för mail- bombning. Några e-mail var ställda till kommunen, medan andra medde- landen skickades direkt till enskilda tjänstemän. Meddelandena var direkt an- stötliga med bl.a. sexuellt innehåll. Vem som skickade e-mailen gick inte att utläsa då dess avsändare använde sig av hotmailadresser. IT-chefen i beslutade att stoppa all e- post med domänen . Detta genomfördes på så sätt att man via Kommunens leverantör av datadrift, i , försökte spärra do- mänen i Kommunens brandvägg. Det visade sig inte helt lätt praktiskt eftersom brandväggen bara möjliggjorde att man stoppade Ip- nummer och inte domäner. Domänen består av flera Ip-num- mer, beroende på att använder sig av flera Internetservrar. tog därför spåra alla servrar. Detta innebar att först efter en kortare tid lyckades man stoppa samtliga e-mail med domänen till 2000/01:JO1 kommunen och dess tjänstemän. Hotmail internetservrarna skickade dock automatiskt ut ett svar att domänen inte var åtkomlig. tog man bort spärrfunktion för hotmail internetservrarna vilket innebar att alla e-mailfunktioner fullt ut fungerade. Därefter har ännu så länge inga kända trakasserier förekommit. har inte på något sätt försökt att begränsa kommun- medborgarnas och andras självklara rätt till kommunikation. Arbetsmiljö- lagen och inte minst de förändringar som införts i jämställd- hetslagen gällande sexuella trakasserier ställer stora krav på arbetsgivaren att agera. Allmänhetens rätt till information med myndigheten kan då som i detta fall synas komma i konflikt med myndighetens, i egenskap av arbets- givare, omsorg om de anställda. Kommunen har emellertid varit tillgänglig för besök, post och telefonsamtal dvs i så stor utsträckning som under rå- dande omständigheter har varit möjligt. De personer som försökt nå Kom- munen via användandet av hotmail har också fått reda på att e-mailet inte nått sin adressat och således haft möjlighet att på annat sätt ta kontakt med kommunen. Sammanfattningsvis vill som sin ståndpunkt framhålla att något fel inte har begåtts och menar därför att anmälan inte bör föranleda någon åtgärd från JO:s sida. KG lämnades tillfälle att kommentera remissvaret men hördes inte av. -2 %HUJJUHQ anförde i beslut följande. Det är vanligt att myndigheter har egna e-postadresser. Om en myndighet har en sådan adress innebär detta bl.a. att enskilda kan skicka meddelanden av olika slag till myndigheten med e-post och därigenom t.ex. anhängiggöra ärenden. Några författningsföreskrifter som innebär skyldighet för myndigheter att ha e-postadresser finns inte. Sålunda finns inte heller några föreskrifter i författning rörande förpliktelser för myndigheter att vara tillgängliga via e-post (jfr 5 § förvaltningslagen [1986:223]). Mot bakgrund av det anförda har granskningen i detta ärende tagit sikte på om har agerat på ett olämpligt sätt genom beslutet att stoppa all e-post från en viss domän. Kommunstyrelsen har i remissyttrandet redovisat skälen till beslutet och även beskrivit hur det genomfördes. Jag har inte några invändningar mot kommunens åtgärder. Offentlighet och sekretess samt yttrande- och 6RFLDOWMlQVW VDPW KlOVR RFK VMXNYnUG Läkare har utan medgivande lämnat ut sekretesskyddade uppgifter rörande patient och dennes make till polis och överförmyndare Fråga om läkaren haft lagstöd för sina (Dnr 4228-1998) I en anmälan till JO gjorde B.Å. gällande att husläkaren vid husläkarmottagningen i lämnat ut uppgifter rörande honom och hans hustru . i strid med bestämmelser i sekretesslagen (1980:100), SekrL. Av anmälan framgick bl.a. följande. hade för hans anmälan till JO varit patienter hos sedan fem till . hade en konstaterad hjärnskada, s.k. vaskulär demens, men var inte i behov av vård på institution. lämnade in en anmälan till i , i vilken hon begärde att nämnden skulle utse en god man för Z.Å. gjorde en polisanmälan, vari hon angav att hon misstänkte B.Å. för bedrägeri gentemot Z.Å. och att han utsatte Z.Å. Anmälan remitterades till förvaltningschefen vid i . Denne överlämnade som remissvar yttranden upprättade av produktionschefen vid Centrala produktionsområde och verksamhetschefen vid primärvården inom Centrala produktionsområde, . anförde bl.a. följande. har i anmälan till JO hemställt att JO skulle överväga åtal eller discip- linär åtgärd mot doktor . anser att agerande utsatt B.Å. och dennes hustru för psykisk terror och djupt skakat dessa. anser vidare att handlat grovt felaktigt och omdömeslöst genom att inte tala med B.Å. och dennes hustru innan hon gjort anmälan till överför- myndarnämnd och gjort polisanmälan. Kammaråklagaren har beslutat att lägga ner förundersökning då brott ej kan styrkas. yrkade i ansökan hos tingsrätten att god man skulle utses för Z.Å. har motsatt sig godmanskap. Då överför- myndarnämnden tillstyrkt att godmanskapet skulle upphöra beslöt tingsrätten att det interimistiska godmanskapet för Z.Å. Anledningen till läkarintyg med begäran om anord- nande av godmanskap grundade sig på att patienten hade en demenssjukdom och för att skydda patienten. Hon bedömde att patienten p.g.a. sin sjukdom 2000/01:JO1 inte kunde tillvarata sina egna intressen, dvs hjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person. hade vid besök hos uppgett att hon blivit misshandlad av maken. kunde inte utesluta misshandel. gör också en anmälan till polisen, då hon är orolig för patienten och då hon inte kan utesluta brott. anser i sina bilagor att ljuger på ett flertal punkter. På vissa punkter kan det förefalla vara vissa missförstånd, men annars uppfattar jag att de uppgifter lämnar, både i polisanmälan och i övrigt, baserar sig på de uppgifter patienten har givit. Därmed inte sagt att uppgifterna skulle vara sanna. Patienten kan ju t.ex. ha uppgivit att maken har rest till , men han tycks i stället ha rest till enligt sina egna uppgifter, men här baserar sig ju uppgifter naturligtvis på de uppgifter hon fått av patienten. Viss kompletterande information kan också fås ifrån distrikts- sköterskans omvårdnadsjournal och t.ex. på sidan 12 omnämns att patienten till distriktssköterskan uppger att maken skulle ha hämtat ut från bank. Sammanfattningsvis anser jag att de uppgifter som lämnar baseras på de uppgifter patienten har lämnat till henne som ansvarig läkare och att man inte på de uppgifterna har kunnat utesluta brott och jag anser att agerat på ett sätt som inte kan anses felaktigt, då hon genom anmälan till polisen försökt utröna om brott förelegat eller inte. Det är ju polismyndighetens skyldighet att utreda om brott föreligger eller ej. Även om patienten har haft en demenssjukdom kan man ju för den sakens skull inte utesluta att patienten på olika sätt skulle kunna ha utsatts för över- grepp. förklarade sig i sitt yttrande instämma med vad anfört. Med anledning bl.a. av vad som anfördes i remissvaret remitterades ärendet till för yttrande. anförde i ett beslut av överdirektören bl.a. följande. I anmälan görs gällande att felaktigt lämnat ut sekretessbelagda uppgifter rörande patienten , dels genom inlämnande av intyg till över- förmyndarnämnden angående behov av god man, dels genom en polisan- mälan i vilken görs gällande att patientens make utsatt patienten för miss- handel och bedrägeri. uppgett att hon utfärdat intyg om behov av godman- skap för Z.Å. och att hon sänt intyget till överförmyndarnämnden Såvitt framgår av handlingarna i ärendet har hon gjort detta på eget initiativ utan att en begäran från rätten förelegat. intyget till överförmyndarnämnden innehåller uppgifter om patientens hälsotillstånd som omfattas av sekretess enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100). Polisanmälan innehåller även uppgifter rörande patientens make som omfattas av sekretess enligt samma lagrum. Av 7 kap. 1 § sekretesslagen följer att en uppgift inte får lämnas ut, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller hans närstå- ende lider men. Som huvudregel gäller sekretessen inte i förhållande till den enskilde själv och kan i övrigt helt eller delvis efterges av honom eller henne. Sekretessen enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen kan även brytas under vissa i lag angivna förutsättningar. Bland annat gäller enligt 14 kap. 2 § femte stycket samma lag att sekretess inte hindrar att uppgift som angår misstanke om brott för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse lämnas till åklagarmyndighet, polismyndighet eller annan myndighet som har att ingripa mot brottet. Till denna typ av brott hör de allra allvarligaste brotten t.ex. mord, dråp, våldtäkt, grovt rån, mordbrand och grovt narkoti- Paragrafen föreskriver inte någon skyldighet utan innebär en möj- lighet att lämna ut uppgifter om brottsmisstankar t.ex. genom en anmälan till gYHUVlQGDQGH DY LQW\J WLOO |YHUI|UP\QGDUQlPQGHQ Skyldighet inom hälso- och sjukvården att anmäla patients behov av god man föreligger bara för verksamhetschef i situation som anges i 2 § 3 p för- ordningen (1996:933) om verksamhetschef inom hälso- och sjukvården. bestämmelsen följer att verksamhetschefen ansvarar för att överförmyndaren underrättas när en LQWDJHQ person kan behöva god man eller förvaltare enligt samt när ett förvaltaruppdrag bör upphöra. enligt 2 kap. 3 § förordningen (1998:1531 / UlWWHOLJHQ -2 V DQP ) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område med vissa begränsningar skyldig att utföra undersökningar och ge utlåtande över dessa på begäran av En sådan begäran kan avse bland annat intyg om hälsotillstånd i fråga om anordnande av godmanskap (11 kap. 17 § ). måste emellertid anses falla inom ramen för en läkares ansvar att se till patientens bästa och, i de fall behov av god man föreligger, verka för att en sådan anmälan görs. Läkaren har då att söka få patientens samtycke till en Vid ett sådant samtal med patienten skall naturligtvis en noggrann dokumentation rörande patientens inställning göras. inte lämnar sitt samtycke hindrar sekretessen att en anmälan görs. ett samtycke ej kan lämnas eller om patienten inte förstår vad saken gäller har läkaren att pröva om det står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Handlingarna i ärendet ger vid handen att patienten inte förstår riktigt vad saken gäller och att hennes ställningstagande kan variera från till en (Enligt journalanteckningar har patientens make /1998- 01-08/ uttryckt en önskan om att skulle utfärda ett intyg rörande behov av god man. Vid samma tillfälle, efter att patienten uttryckt att hon inte hade tid att träffa för ett samtal angående intyget, meddelade patientens make att något intyg inte längre var aktuellt.) I denna situation kan det vara svårt eller till och med omöjligt att inhämta patientens samtycke och då återstår, i enlighet med det ovan sagda, för läkaren att göra en menbedömning enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen. samt av yttrande från verksamhetschefen framgår inte att dr gjort en sådan bedömning. De brottsmisstankar som de utlämnade uppgifterna gäller rör brott med lind- rigare straffskala än fängelse och bestämmelsen i 14 kap. 2 § sekre- tesslagen är därför inte tillämplig. Även i denna situation borde i första hand ha inhämtat patien- tens samtycke och fört noggranna anteckningar rörande patientens inställ- Det finns inte heller i detta avseende några uppgifter i handlingarna som talar för att gjort en menprövning enligt 7 kap. 1 § sekre- tesslagen innan uppgifterna lämnats ut. Sammanfattningsvis anser att uppgifterna i ärendet talar för att försökt att tillvarata patientens intressen och att hon därvid gjort vad hon ansett stått i hennes makt att göra. Det går emellertid inte att bortse ifrån att hon brutit mot sekretesslagens bestämmelser när hon gjort anmälan till överförmyndarnämnden och polismyndigheten. mer inte några omständigheter som talar för att gjort en menbe- dömning enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen vid utlämnande av uppgifterna. bristfälliga dokumentationen vittnar dock om en beklaglig brist på kunskap om de aktuella sekretess- och dokumentationsbestämmelserna hos dr Sekretessfrågorna inom hälso- och sjukvården är sakligt och juri- Det hade därför varit lämpligt att rådgjort med sin verksamhetschef som har ett övergripande ansvar för att sekretessfrågorna inom verksamheten sköts på ett korrekt sätt. Det kan emellertid diskuteras om inte en skyldighet för en läkare i öppenvården att anmäla behov av god man för en patient, i likhet med vad som gäller inom den slutna vården, Dessutom finns motsvarande skyldighet inom Enligt 42 § andra stycket första punkten socialtjänstförordningen (1981:750) är socialnämnden skyldig att anmäla sådant behov till överför- Mot bakgrund av att personal inom den öppna hälso- och sjukvården i ökande omfattning torde komma i kontakt med patienter i situa- tioner som den aktuella borde frågan om behov av en lagändring närmare , som bereddes tillfälle att yttra sig över Socialstyrel- sens remissvar, hänvisade till yttranden avgivna av och anförde bl.a. följande. Omständigheterna i ärendet och patientens sjukdomsbild talar för att i och med utlämnandet av uppgifter om patienten gjort bedöm- ningen att patienten inte skulle lida men av att uppgifterna lämnades ut. om denna s.k. prövning inte formulerats i text i journalen kan man således anta att en s.k. menprövning gjorts av . När det gäller polisanmälan torde det vara orimligt att läkare skall känna till vilka brott som kan leda till fängelse eller ej. skriver i sitt yttrande ville göra det bästa för sin patient och tillvarata hennes intressen. Det juridiska regelverket för anmälan till överförmyndarnämnd underlättar inte för läkare i öppen vård att göra det bästa för sina patienter. regelverket ses över för att bättre tydliggöra för läkare i öppen vård hur de skall hantera komplexa frågeställningar, där det rör patienter med sjukdomar som t.ex. demens, som gör att patienten inte kan ta ställning och där även anhöriga kan ha en annan uppfattning än läkaren. var sjukdomsbilden komplex och patientens symtombild av sådan art att man inte kunde inhämta samtycke och ställningstagande. När det gäller utlämnade uppgifter rörande patientens närstående, dvs maken, finns det väl fog för kritik, men måste ju ärendet bedömas i sin helhet och det är naturligtvis en juridisk tolkningsfråga om och i vilken omfattning närstående lidit men. Att jag som verksamhetschef inte kontaktades skulle kunna bero på att var övertygad om att hon handlade rätt och då fanns ju från hennes sida ingen anledning att kontakta mig.