frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — uppgav sammanfattningsvis följande. Under mötena i den s.k. PEK-gruppen hade man ofta nämnt B.S. och hans livränta. gjorde därför en rad dataslagningar på B.S. visade resultatet för en kollega som också ansåg att ärendet borde utredas. Kort därefter besökte lokalkontoret i och nämnde då för en handläggare där att B.S. borde bli föremål för utredning. nästa besök på Vellingekontoret hörde hon sig för om något hänt och lämnade också B.S:s personnummer. gjorde hon en rad dataslagningar för att se om något hänt i ärendet, vilket det, såvitt framgick, inte hade gjort. Hon gjorde därefter upprepade dataslagningar, bl.a. den 18 , för att se om något hänt i ärendet. hon i anslutning därtill skulle ha ringt anonymt till vid , troligen omkring , åkte hon bil tillsammans med handläggaren från kontoret i . frågade då henne vem som var handläggare av B.S:s ärende. svarade att hon var en av handläggarna av ärendet. hur ärendet fortskred. svarade att hon fått ärendet och 2000/01:JO1 att det var mycket besvärligt. förnekade att hon skulle ha bett att få vara anonym. Hon var väl medveten om att hon inte kan få anonymitetsskydd. Möjligen kan hon ha sagt något i stil med att hon inte ville ha sitt namn spritt överallt. framhöll att hennes motiv inte hade varit att skada B.S. eller att kränka hans integritet. Hennes handlande hade enbart styrts av hennes stora intresse av att försäkrings- kassans verksamhet skall vara effektiv. Hon hade inte lämnat uppgifter utanför myndigheten. Vid de tillfällen då hon slog i datorn hade det inte en enda gång föresvävat henne att hon överträtt sina befogen- heter. förnekade att hon skulle ha diskuterat B.S:s livränta med polisassistent på det sätt som denne påstår. Hon kommer ihåg mötet med Per , vilket skett under . De hade inte uppehållit sig vid B.S:s livränta . uppgav sammanfattningsvis följande vad gäller de journal- anteckningar som hon respektive antecknade i B.S:s journal. Journalanteckningen hade följande lydelse: Anonym anm per tel som uppger att S tillträder en ny befattning med 3.000:- mer . Handl överlämnas till som efter omorganisation är ny handläggare. Journalanteckningen hade följande lydelse: Tel fr S. Vill ha mer info ang anonyma anm. Jag har ej akten framme men uppger vad som står i journalen 980514 och att vad jag kan komma ihåg var anmälaren en kvinna med skånsk dialekt. uppgav att uttryckligen begärt att få vara anonym under hänvisning till sitt arbete i PEK-gruppen, vars chef . hade känt sig tveksam till att gå med på begäran, men gjorde det för hon kände att hon ville skydda en arbetskamrat. När det gäller journalanteckningen hade hon känt sig tvungen att hålla fast vid att det var en anonym anmälan. Hon kunde inte ge någon förklaring till att hon dessutom lade till att det rört sig om en kvinna som talade med skånsk dialekt. Hon hade känt sig pressad av att hon gått med på krav på att få vara anonym. hade återkommit och frågat vad som hänt i ärendet, men hade svarat undvikande.Vid ett tillfälle hade frågat rent ut om hon fortfarande ville vara anonym, vilket hon ville. Hennes befattning med B.S:s ärende började . Hon hade enbart betraktat det som ett vanligt efterkontrollsärende och handlagt det som ett sådant. uppgav sammanfattningsvis följande. Han fick ett anonymt samtal från en kvinna gällande B.S:s livränta. Han fick intryck av att kvinnan ringde från en myndighet, men han kände inte igen rösten och han vet inte vem som ringde. Det hörde till ovanligheterna att han blev anonymt kontaktad rörande någon som bodde på annan ort än i . Han medgav att han gjorde fel som inte dokumenterade anmälan och vidarebefordrade den till vederbörande kontor. Det berodde enbart på slarv från hans sida. Anledningen till att han gjorde dataslagningar var för att utröna om det låg någon substans i den anonyma )|UVlNULQJVNDVVDQV EHG|PQLQJ anförde sammanfattningsvis följande. konstaterar att överträtt sina befogenheter när hon företog dataslagningarna eftersom hon inte varit handläggare av B.S:s ärende. Hon har också förhört sig om ärendet på olika lokalkontor och försökt påverka utredningens fortskridande. anser inte att hennes på- stående att hon handlat enbart för effektivitet bär trovärdighetens prägel. Utredningen visar, enligt kassans mening, att hon metodiskt och med ett visst inslag av förslagenhet bedrivit något som närmast liknar en kampanj mot B.S. Utredningen har också visat att påstående att hon inte begärt att få vara anonym är falskt. Det finns också vissa omständigheter som tyder på att den anonyma kvinnan som ringt till skulle kunna vara . Inte heller hennes påstående att hon inte nämnt något om B.S. till någon utanför kassan vinner stöd av utredningen, vilket framgår av Per uppgifter. anser att mot bakgrund av den mängd frågetransaktioner hon gjort och hennes begäran att få vara anonym varit väl medveten om att hon inte haft behörighet att blanda sig i handläggningen av B.S:s ärende. Vad gäller agerande anser att det handlar om brister i det förvaltningsrättsliga förfarandet som ter sig mycket anmärkningsvärda. befattning med ärendet har däremot inte varit behäftad med brister. Vad slutligen gäller har hans handläggning av ärendet utvisat stora brister. anser att , som inom Helsingsborgskontoret arbetar med PEK- ärenden, härigenom får anses ha haft behörighet att företa den första men inte de följande frågetransaktionerna. Den första transaktionen gällde nämligen en 030-bild, som utvisar den anmäldes identitet och adress. Eftersom därigenom måste ha sett att det rörde sig om en person som tillhörde ett annat lokalkontor borde han då ha vidarebefordrat anmälan till det kontoret. Avslutningsvis har redogjort för vilka regler som gäller för behörigheten att använda dataregistret och hur man från kassan infor- merar om detta. Därav framgår följande. 5HJOHU JlOODQGH EHK|ULJKHW DWW DQYlQGD GDWDUHJLVWUHW RFK NDVVDQV LQIRUPDWLRQ RP JlOODQGH EHK|ULJKHWVUHJOHU I föreskrift 1993:22, som har upphört att gälla fr.o.m. , stadgades om ADB-säkerhet vid den tekniska hanteringen av ADB-systemet rörande ADB-säkerhet, driftsansvar, systemansvariga tjänste- män samt regler om bestämmande av behörighet för de tjänstemän som tilldelats behörighetskort. En tjänsteman har endast behörighet att ta del av de uppgifter han behöver 2000/01:JO1 för att kunna utföra sina arbetsuppgifter. Behörigheten följer alltså av tjänste- åliggande, inte av innehavet av det s.k. behörighetskortet. I systemet är inbyggt möjligheten att göra begränsningar i behörighetskortets använd- ningsområde. Detta innebär att behörighetskort för t.ex. en handläggare inom pensionsområdet begränsas till att omfatta endast de registeruppgifter som han behöver tillgång till för att kunna utföra sitt arbete. Alla tjänstemän som tilldelas behörighetskort får skriva på blanketten . I denna kvittens erinras tjänstemannen bl.a. om att han i och med kvitterandet av kortet ansvarar för att kortet används endast vid handläggning av tjänsteärenden och i den utsträckning som krävs för att han skall kunna utföra sina arbetsuppgifter. Denna erinran torde rättsligt inte ha större värde än den s.k. tystnads- pliktsförbindelsen, vilken endast tjänar som upplysning om förekomsten av tystnadsplikt, som följer av SekrL och som gäller för tjänstemannen alldeles oavsett om han har skrivit på någon förbindelse eller ej. informerar kontinuerligt om behörighetsregler och kontroll rörande efterlevnaden av datasäkerhets- och sekretessföreskrifter och även information särskilt om bestämmelserna i . Med anledning av det inträffade har informationsinsatserna förstärkts och regelverket har ingående behandlats vid för försäkringsenhetens lokalt funktionsansvariga för förvaltningsrätt och sekretess. Vidare har kassans ledning vid konferens för lokal- kontorens chefer framhållit, att ledningen ser allvarligt på förseelser rörande sekretess och ADB-säkerhet och att arbetet med utarbetande av policy- dokument för den nya Skånekassan är påbörjat, vari kommer att ingå en sanktionsrutin vid konstaterade förseelser. har tagit del av remissvaret. Han har förklarat sig inte ha något att tillägga. I före gällande föreskrifter (RFFS 1993:22) om ADB-säkerheten hos och de allmänna försäkringskassorna angavs i 14 § att de ADB-system som innehåller person- uppgifter eller är av väsentlig betydelse för verksamheten skall skyddas av behörighetskontrollsystem, om det inte är uppenbart obehövligt. Den anställde skulle inte ges vidare behörighet att ta del av eller påverka innehållet i sådana ADB-system än vad han behövde för att kunna sköta sina arbetsuppgifter. Behörigheten gällde endast rätt att utnyttja registren för handläggning av tjänsteärenden. Behörigheten var personlig och fick inte överlåtas. Enligt 21 § i den då gällande datalagen (1973:289) kunde den som olovligen beredde sig tillgång till upptagning för automatisk databehandling dömas för dataintrång till böter eller fängelse i högst . Av utredningen framgår att vid sammanlagt 24 tillfällen /01:JO1 den 26 januariden gjort förfrågningar rörande B.S. i socialförsäkringens ADB-register, trots att hon inte handlagt något ärende rörande honom och han dessutom tillhörde ett annat lokalkontor. har hävdat att det enbart var hennes starka engagemang för att verksamhet skall vara effektiv som låg bakom hennes handlande. Det stora antalet förfrågningar i , vilka skett , ger dock intryck av att det även skulle kunna finnas andra skäl bakom hennes agerande. Detta intryck förstärks av att tog upp B.S:s ärende med tjänstemän vid lokalkontoret . Hon har också gjort en anmälan till och diskuterat B.S:s ärende med vid lokalkontoret . Enligt begärde att få vara anonym. har förnekat detta och i stället uppgett att hon kan ha uttryckt ungefär att hon inte ville ha sitt namn spritt överallt. Jag anser dock att uppgift framstår som trovärdig, särskilt som hon inte torde ha haft något eget intresse av att få att framstå som en anonym anmälare. Jag finner det därför klarlagt att begärt att få vara anonym. Sammantaget ger agerande bilden av att hon på egen hand bedrivit en utredning rörande B.S. trots att hon inte var behörig därtill. borde i stället endast ha kontaktat lokalkontoret i och berättat om sina iakttagelser rörande B.S. och därefter inte vidare ha tagit befattning med ärendet. Jag anser det vidare klarlagt att olovligen berett sig tillgång till socialförsäkringens dataregister. De objektiva rekvisiten i 21 § datalagen är således uppfyllda. Omständigheterna är sådana att jag har övervägt att inleda förundersökning. Vid en samlad bedömning av vad som inträffat har jag emellertid stannat för att avstå från en sådan åtgärd. Jag har därvid beaktat påståenden om att hon dels endast haft socialförsäkringens effektivitet i åtanke, dels inte förstått att hon överskred sin behörighet när hon gick in i dataregistret. Jag anser därför att handlande mer utmärkts av oförstånd och bristande kunskap om gällande regler än av en medveten önskan att skada B.S. Jag stannar därför vid att rikta synnerligen allvarlig kritik mot för hennes agerande. Av utredningen framgår att , efter sitt samtal med , antecknat i B.S:s journal att hon mottagit en anonym anmälan rörande denne. Detta gjorde hon trots att hon visste vem uppgiftslämnaren var. Hon har därefter, , vid ett telefonsamtal med B.S. vidhållit att det var en anonym anmälan och också lagt till en mer detaljerad beskrivning av den som ringde. Jag anser att det är synnerligen anmärkningsvärt att en tjänsteman vid medvetet ljuger om en uppgift. förtjänar allvarlig kritik för sitt agerande. +DQV /LQGVWU|P Som angett i sitt remissvar har förfarit felaktigt dels genom att företa förfrågningar som han saknade behörighet till, dels genom att underlåta att efter dokumentation av det anonyma samtalet vidarebefordra ärendet till behörigt kontor. För vad nu sagts förtjänar han kritik. I övrigt har inte något framkommit som motiverar ett uttalande från min sida. JO är inte heller behörig att pröva frågor om skadestånd. Ärendet här avslutas. En försäkringskassa har mot den försäkrades vilja lämnat ut handlingar till utländsk myndighet (Dnr 1960-1999) I en anmälan till JO klagade på att allmänna försäkrings- kassa mot hans uttryckliga begäran hade skickat sekretessbelagda handlingar till . Sedan akt lånats in och granskats i relevanta delar remitterades ärendet till för utredning och yttrande. I sitt remissvar hänvisade kassan (direktören ) inledningsvis till en redogörelse från lokalkontorsområde Västerort (försäkringsspecialisten ). Av denna redogörelse framgår bl.a. följande. var den försäkrade på besök hos sin rehabiliterings- handläggare med anledning av förestående prövning av förtidspension. Den försäkrade uppgav då att han inte vill att EUpapper angående hans pension skickas till då han är flykting och inte vill att de turkiska myndigheterna ska få reda på var han befinner sig. Vid besöket ifylldes blanketten Staf 263, Uppgifter för prövning av rätt till förtidspension/- sjukbidrag. I denna skrev den försäkrade att han helst inte vill att pensions- handlingarna sänds till . fattades beslut om att den försäkrade hade rätt till halv förtidspension istället för sjukpenning. skickade en pensionshandläggare ett brev till den för- säkrade med uppmaning att fylla i markerade frågor i den med brevet bifogade blanketten. Det angavs att det var med anledning av att den för- säkrade förvärvsarbetat i och kunde ha rätt till pension därifrån. Pensionshandläggaren har uppenbarligen inte noterat uppgifterna om att den försäkrade inte önskar att handlingar skickas till . Normalt finns ingen anledning för pensionshandläggarna att läsa journalnoteringar men noteringen på Staf 263 borde ha uppmärksammats. På denna står att den försäkrade helst inte vill att pensionshandlingarna sänds till . Det finns en konvention om pension mellan och som innebär att den försäkrade måste ansöka om pension från . Det var således en ansökningshandling som skickades till den försäkrade och frågorna var även ställda på turkiska. [torde avse 1997; JO:s anm.] inkom den ifyllda blanketten från den försäkrade. [torde avse 1997; JO:s anm.] skickade pensions- 2000/01:JO1 handläggaren blanketten till pensionsmyndigheten i och då hade blanketten kompletterats med uppgifter som ifyllts av . Det var bl.a. uppgift om den försäkrades adress. inkom ett brev från pensionsmyndigheten i med begäran om läkarintyg och beslut. Detta för att kunna handlägga ansökan om pension. skickade en handläggare kopia av läkarutlåtande och beslut om förtidspension till pensionsmyndigheten i . ringde den försäkrade och undrade varför försäkrings- kassan meddelat att han fått pension. återkom den försäkrade i ärendet och angav bl.a. att han fått reda på att en rättslig prövning enligt terroristlagen gjorts i och att han blivit dömd. Den försäkrade begärde vid samtalet en skriftlig redogörelse om varför handlingar skickats till trots att han inte ville detta. skickar försäkringsspecialisten inom pensionsområdet ett skriftligt svar till den försäkrade. I denna angavs att pensionsavdelningen inte observerat att den försäkrade inte ville ansöka om pension från . I brevet ställdes frågan om varför den försäkrade fyllde i blanketten (ansökan om pension) och då inte meddelade oss att det kunde innebära en fara. Vidare anges att inte hade skickat blanketten till mot hans vilja. Klart framkommer att den försäkrade fyllt i en blankett om ansökan av pension i trots att man av blanketten borde kunna utläsa att den ska skickas till . Den försäkrade har dock klart och tydligt uppgivit att han inte vill att handlingar ska skickas till . Av denna anledning borde en personlig kontakt tagits med den försäkrade innan ansökningsblanketten skickades till honom eller innan det att handlingar skickades till . tillade bl.a. följande. X uppgav på sin ansökan om förtidspension daterad , under övriga upplysningar, att han helst inte ville att hans pensionshandlingar skulle sändas till . Detta finns också antecknat i journalanteckning daterad . Pensionshandläggaren har inte uppmärksammat dessa uppgifter i akten. Då X i ansökan uppgivit att han förvärvsarbetat i har handläggaren sänt ansökningsblankett för erhållande av pension i till X. Handlingarna har sedan sänts till för handläggning. I 20 kap. 9 a § lagen om allmän försäkring framgår att till ett utländskt socialförsäkringsorgan får utan hinder av sekretess lämnas sådana uppgifter om enskilda som behövs vid tillämpningen av en internationell överens- kommelse som anslutit sig till. Pensionshandläggaren sände över handlingar rörande X till med anledning av konventionen om pension mellan och . anser inte att X:s pensionsärende har handlagts på ett tillfredsställande sätt. Det är mycket viktigt att den som skall handlägga ett ärende tar del av all information i ärendet, så att viktig information inte förbises. X:s pensionshandlingar skulle inte ha sänts till . Även om X fyllt i hemsänd ansökningshandling kan han därmed inte anses ha lämnat sitt samtycke till att han nu ville ansöka om pension från . Lokalkontoret 2000/01:JO1 borde [ha] kontaktat X innan handlingarna skickades till . Lokalkontoret har lämnat en skriftlig redogörelse till X varför hans handlingar sändes till och bett om ursäkt för det inträffade. ser allvarligt på det inträffade och beklagar det obehag som detta medfört för X. X kommenterade remissvaret genom ombud. I sitt beslut anförde -2 3HQQO|Y följande i bedöm- ningsdelen. Enligt 20 kap. 9 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) får en försäkringskassa till ett utländskt socialförsäkringsorgan utan hinder av sekretess lämna sådana uppgifter om enskilda som behövs vid tillämpningen av en internationell överenskommelse som anslutit sig till. Av förordningen (1981:208) om tillämpning av en konvention mellan och rörande social trygghet framgår att nämnda konvention jämte tillämpningsföreskrifter skall lända till efterrättelse här i riket. Av utredningen i ärendet framgår att har skickat handlingar som normalt är föremål för sekretess enligt 7 kap. 7 § sekretesslagen (1980:100) till ett turkiskt socialförsäkringsorgan med anledning av nämnda konvention mellan och rörande social trygghet. Av den ovan nämnda sekretessbrytande regeln i AFL fram- går att handlande inte står i strid med sekretesslagens bestämmelser. Det sagda innebär emellertid inte att det var korrekt av att översända de aktuella handlingarna till det turkiska försäkringsorganet. Av journalanteckningar i X:s pensionsärende framgår tydligt att X inte önskade att hans handlingar skulle skickas till . Kassan borde därför enligt min mening inte ha översänt handlingarna dit. Kassan har lämnat en skriftlig redogörelse till X om varför hans handlingar översändes till och bett om ursäkt för det inträffade. Försäkrings- kassan kan dock inte undgå kritik för sitt handlande. Åtal mot en tjänsteman för brott mot efterforskningsförbudet i 2 kap. 4 och 5 §§ yttrandefrihetsgrundlagen (Dnr 610-1996) På uppdrag av JO Lavin väcktes åtal mot direktören vid , , enligt följande gärnings- beskrivning. har som chef för den statliga myndigheten och folk- minnesinstitutet genom brev till och telefonsamtal med i efterforskat vem eller vilka personer som lämnat uppgifter om institutets omorganisation till redaktionen för radioprogrammet . Uppgifterna hade offentliggjorts i ett radioinslag i P 1 . Efterforskningen har skett uppsåtligen. Lagrum: 2 kap. 4 och 5 §§ yttrandefrihetsgrundlagen I en dom dömde för brott mot efterforskningsförbud till dagsböter. I domskälen antecknades bl.a. följande: Det är ostridigt att dels i brev av , dels vid ett telefonsamtal med , har frågat henne vem eller vilka personer som lämnat uppgifter om en före- stående omorganisation av till redaktionen för radioprogrammet samt bett henne undersöka detta. Han har vidare i telefonsamtalet frågat om det var hon som hade lämnat uppgifterna. Enligt 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen är varje svensk medborgare tillförsäkrad rätten att till författare och andra upphovsmän samt till utgivare, redaktioner, nyhetsföretag och företag för framställning av filmer eller ljudupptagningar lämna uppgifter i vilket ämne som helst för offentlig- görande i radioprogram, filmer och ljudupptagningar. Vidare föreskrivs i 2 kap. 4 § samma lag att ingen myndighet eller annat allmänt organ får efter- forska den som har lämnat uppgifter enligt 1 kap. 2 §. Av 5 § samma kapitel framgår att för efterforskning i strid med 4 § döms, om efterforskningen har skett uppsåtligen, till böter eller fängelse i högst . Fråga är i målet om varit att anse som företrädare för det allmänna, vilket är en förutsättning för att 2 kap. 4 § yttrandefrihetsgrund- lagen skall vara tillämplig, samt om de gärningar begått är att anse som efterforskning i samma lagrums mening och därmed är straff- belagda. är anställd som direktör vid (). Av förordningen (1993:654) med instruktion för Språk- och folk- minnesinstitutet framgår bl.a. att institutet är en myndighet för vilken verks- förordningen är tillämplig och att institutets direktör är chef för myndigheten. har således, såsom direktör för , varit att anse som företrädare för det allmänna på sådant sätt att vad som föreskrivs i 2 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen är tillämpligt beträffande honom (jfr betr myn- dighetsbegreppet m.m. prop. 1975/76:204 s. 145 och 1975/76:160 s. 128 ff). Förbudet om efterforskning i yttrandefrihetsgrundlagen har utformats med tryckfrihetsförordningen som förebild. Av motiven till tryckfrihetsförord- ningen framgår att vad som förbjuds är att söka utröna vem som står bakom ett publicerat meddelande såsom författare eller meddelare när denne inte framträder öppet (prop. 1975/76:204 s. 145). Det kan i och för sig ifråga- sättas om , när han uppdragit åt Maj Reinhammar att undersöka 2000/01:JO1 vem som lämnat uppgifter till media, gjort sig skyldig till brott mot efterforskningsförbudet eller endast till anstiftan av sådant brott, vilket inte är straffbart. Genom att vidtagit åtgärder för att ta reda på vem som varit uppgiftslämnare, dvs i lagens mening efterforskat uppgiftsläm- naren, skall han enligt tingsrättens mening anses som gärningsman. har vidgått att syftet med hans åtgärder var att klarlägga vem som lämnat uppgifterna om institutets omorganisation till media. Han har således uppsåtligen brutit mot efterforskningsförbudet. Trots att Maj Reinhammar förklarat för att hon inte avsåg att undersöka vem som varit uppgiftslämnare, eftersom detta skulle vara brotts- ligt, skrev till Maj Reinhammar i ett brev av bl.a. att han bett henne ta reda på vem (vilka) som lämnat uppgifterna samt att han nu fått kännedom om att de uppgifter som lämnats till radio- programmet Folkminnens redaktion kommit Reinhammar. Han har i anslutning till detta skrivit: Jag önskar en förklaring och vill därför träffa Dig (ensam) här på mitt tjänsterum 1 / 2 . Det är lämpligt att vi då också diskuterar Din plats i den nya organisationen. Även om syfte endast varit att få kontakt med uppgifts- lämnare för att rätta felaktiga sakuppgifter är hans förfarande att bedöma som brottsligt. Det är dock, enligt tingsrättens mening, uppenbart att inte endast sökt få kännedom om vem som lämnat uppgifterna till redaktionen utan att han också använt uppgifterna mot Maj Reinhammar, eller i vart fall uttryckt sig på sådant sätt att det för Maj Reinhammar måste ha stått klart att hennes underlåtenhet att undersöka och upplysa om vem som lämnat uppgifter till media kunde medföra negativa konsekvenser för henne på arbetsplatsen. Det brott har gjort sig skyldig till är mot denna bakgrund allvarligt. yrkade i att åtalet skulle ogillas. JO bestred ändring. Hovrätten ändrade i en dom tingsrättens dom- slut endast på det sättet att antalet dagsböter sänktes. I hovrättens domskäl antecknades följande.