frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — polisen att ingripa mot vare sig bussens förare eller dess passagerare i syfte att förhindra ett sådant förfarande. Jag kan mot den angivna bakgrunden inte finna annat än att det saknades rättsligt stöd för polisens inledande åtgärd att hindra bussen från att köra in Den fråga som härefter uppkommer är om polisen hade stöd för att hindra passagerarna att lämna bussen efter det att denna hade tillåtits köra fram till en bränslepump samt därefter avvisa bussen med passagerare från platsen. Det är uppenbart att busspassagerare efter att ha lämnat bussen kan komma att bilda en folksamling i den bemärkelse som jag har angett i det före- Reglerna i 13 c § PL tillåter emellertid inte att polisen i syfte att förhindra en befarad ordningsstörning vidtar åtgärder för att förhindra att en folksamling kommer till stånd. Regeln tillåter enligt sin ordalydelse endast ingripanden mot redan existerande folksamlingar. För att man skall kunna ingripa mot en folksamling på grund av en befarad ordningsstörning krävs enligt 13 c § PL att denna genom sitt uppträdande utgör en omedelbar fara för den allmänna ordningen. Detta innebär att faran måste vara konkret och påtaglig. Såvitt gäller tillämpningen av 13 § PL har en persons blotta närvaro på en plats inte ansetts innebära en sådan konkret fara ens om det är känt att vederbörande brukar bråka och uppträda ordnings- störande (, Polislagen. En kommentar, tredje uppl. s. 95). Som har nämnts har det inte framkommit några uppgifter om att fot- bollssupportrarna skulle ha uppträtt ordningsstörande medan de befann sig i Hur de skulle ha uppträtt om de hade tillåtits lämna denna kan bara 2000/01:JO1 bli föremål för antaganden. har i remissvaret som enda grund för bedömningen att busspassagerarna utgjorde en omedelbar fara för den allmänna ordningen på platsen åberopat hur ett antal oidentifierade supportrar hade betett sig i anslutning till matchen i . emellertid i detta hänseende konstateras dels att det inte fanns någon utredning som visade om någon eller några av dessa personer befann sig i den buss som stannade vid Nalles Motell, dels att ett ordningsstörande beteende och på en helt annan plats inte utgör en sådan konkret indikation på omedelbar fara för den allmänna ordningen som åsyftas i 13 c § PL. Det är vidare uppenbart att inte heller det förhållandet att tre passagerare trots förbud lämnade bussen kan anses innebära att en folk- samling genom sitt beteende utgjorde en omedelbar fara för den allmänna Det kan av nu angivna skäl konstateras att också polisens handlande efter det att bussen hade tillåtits köra in på området saknade stöd i 13 c § PL. Av vad som har sagts i det föregående framgår att inte heller 24 § PL var tillämplig vid tillfället. För att polismyndigheten med stöd av denna paragraf skall kunna förbjuda tillträde till ett visst område eller anvisa deltagare i en folksamling att följa viss väg krävs att det föreligger allvarliga störningar av den allmänna ordningen och säkerheten eller risk för sådana störningar samt att åtgärden är nödvändig för att ordningen eller säkerheten skall kunna Också i detta fall måste risken vara konkret (prop. s. 82). Såvitt gäller befogenheten att anvisa väg tillkommer att det varken i lagtexten eller motivtexten finns någonting som tyder på att regeln i 24 § andra stycket PL skulle innefatta rätt att anvisa väg för fordon. Jag har i ett tidigare ärende behandlat frågan om de rättsliga förutsättningarna för att anvisa färdväg för fordon med fotbollssupportrar (JO 1993/94 s. 108 f.). Jag övergår härefter till att behandla dokumentationen av ingripandet. framgår av redogörelsen för den rättsliga regleringen skall enligt 27 § PL protokoll föras över ett ingripande som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. I paragrafen anges sedan närmare vilka uppgifter som skall finnas i ett sådant protokoll. I utredningen har inte framkommit något protokoll av det slag som avses i 27 § PL. Den enda dokumentation som finns är det ingripandemeddelande som har nämnts i det föregående. Av detta kan emellertid inte utläsas vilken befattningshavare vid polismyndigheten som fattade beslutet om ingripandet, och det har inte heller på ett fullständigt sätt angetts vilka polismän som medverkade vid detta. Vidare saknas en tillfredsställande redogörelse för skälen för ingripandet och för vad som i övrigt förekommit vid tillfället. vill särskilt framhålla att det inte är tillräckligt att som grund för ett in- gripande ange endast det lagrum som har tillämpats. framgår av ingripandemeddelandet, men det finns däremot inte några namn- uppgifter avseende de personer som ingripandet riktat sig emot. Att man i ett fall som det här aktuella inte dokumenterar några namnuppgifter framstår emellertid som naturligt, eftersom det skulle innebära en betydande olägen- het för de personer som utsatts för ingripandet att stanna kvar på platsen i avvaktan på att polisen tar upp sådana uppgifter. Man måste emellertid då på något annat tydligt sätt ange de personer som ingripandet riktats mot t.ex. i 2000/01:JO1 ett fall som det här aktuella genom att ange bussens registreringsnummer och antalet passagerare så att det i efterhand inte kan uppkomma någon oklarhet i detta hänseende. Det kan sammanfattningsvis konstateras att den tillgängliga dokumenta- tionen inte uppfyller de krav som polislagen uppställer. Mina iakttagelser i detta ärende är av den arten att det finns anledning att fästa uppmärksamhet på förhållandena. Jag över- lämnar därför en kopia av beslutet dit. Jag överlämnar vidare en kopia av beslutet till justitieutskottet för kännedom. Fråga om rättsenligheten av polisens spaningsmetod att an- vända en inköpt motorcykel av märket som lockbete i brottsutredningar samt vissa uttalanden om de problem som kan uppkomma till följd av skador på eller vållade av ett polisen tillhörigt motorfordon som är försäkrat (Dnr 3240-1998) publicerades i en artikel om en udda polismetod som hade använts av i . Enligt artikeln hade myndigheten inköpt en motorcykel av märket , som var värd , och ställt den på i som lockbete, varefter motorcykeln hade tillgripits och gärningsmannen gripits efter en kort färd. Med anledning av uppgifterna i artikeln beslutade FKHIV-2 (NOXQGK att ta upp förhållandena till utredning i ett särskilt ärende. handlingar i ärenden infordrades. lysningar inhämtades från polisöverintendent . anmodades härefter att inkomma med utredning och yttrande enligt följande. Vilka överväganden gjordes inför köpet av motorcykeln? med gällande bestämmelser att använda statens medel för att köpa in motor- cykeln och använda den på det sätt som gjordes (jfr JO 1992/93 s. 192)? Vilken bedömning gjordes av risken att förlora motorcykeln? Vilka allmänna överväganden gjordes inför användningen av motor- Vilka överväganden föregick beslutet att ställa ut motorcykeln på Vikinga- gatan och på och vad var syftet med Myndigheten skulle vidare yttra sig och redovisa sin bedömning av det som hade kommit fram. Av yttrandet skulle bl.a. framgå om det var förenligt med 2 § 1 polislagen (1984:387) att använda motorcykeln på det sätt som gjorts. i (länspolismästare ) 2000/01:JO1 inkom med ett yttrande. Härefter begärdes yttrande från och Riksåklagaren med utgångspunkt i de frågor som ställts till i . (överdirektören ) och Riksåklagaren (biträdande riksåklagaren ) inkom med yttranden. *HQRPJnQJ DY KDQGOLQJDU Av en polisanmälan upprättad i ärende och en prome- moria upprättad av inspektören framgick bl.a. följande. Inom ramen för en insats med anledning av stölder av motorcyklar av fabrikat () parkerade polisen den i ärendet aktuella motorcykeln på . när han färdades i en bil på . Eftersom denne tidigare hade varit misstänkt för stöld av , bestämde man sig för att hålla honom under uppsikt. Han gick ur bilen och fram till motorcykeln, där han stannade , varefter han körde från platsen i sin bil. Han lyfte på motorcykelns låskätting och vred på styret, varefter han lämnade platsen. tillsammans med en annan person. Sedan också den andre personen hade undersökt motorcykeln, dröjde sig denne och J.P. kvar till dess två andra personer som befann sig i närheten hade försvunnit. De gick fram till motorcykeln och klippte av låskättingen med en bultsax, varefter de åkte därifrån i J.P:s bil. fram till motorcykeln och tog bort kättingen. och hans kamrat tillbaka och bröt motorcykelns tändningslås, varefter de åter lämnade motorcykeln. återkom J.P., varefter han startade motorcykeln och åkte från platsen. följde efter J.P. hade stannat på en grusplan ställde sin motorcykel så att de två cyklarna stod framhjul mot framhjul. försökte då komma undan genom att köra från platsen. , som ansåg att det var stor risk att J.P. skulle komma undan tog ett språng över till den stulna motorcykeln men lyckades inte hålla sig kvar på denna. som tappade greppet om J.P. för- lorade denne kontrollen över motorcykeln, som kolliderade med och skadade en parkerad bil. försvann springande från platsen och lyckades und- komma. Han anhölls i sin frånvaro och greps . Enligt ett beslagsprotokoll upprättat togs en bil och fem bärbara datorer i beslag på den adress där försöket att gripa J.P. 3ROLVP\QGLJKHWHQV L 6WRFNKROPV OlQ \WWUDQGH *XQQR *XQQPR I fråga om bakgrunden till och övervägandena inför köpet av motorcykeln anförde polismyndigheten i huvudsak följande. Antalet stölder av HD-motor- cyklar hade ökat markant. Av de cyklar som stals hade 80 stycken eller inte återfunnits vid tiden för de aktioner som är aktuella i ärendet. Den låga andelen återfunna HD-motorcyklar talade för att det var fråga om en organiserad brottslighet, och detta antagande stöddes av det förhållandet att ett antal av motorcyklarna hade återfunnits hos med- lemmar av kriminella mc-gäng. Den aktion som är aktuell i ärendet medförde bl.a. att tre personbilar, fem bärbara datorer, åtta radioapparater och en cd- växlare togs i beslag. Vidare minskade efter aktionen antalet stölder av HD- motorcyklar . Huvudskälet till inköpet av HD-motorcykeln var att denna skulle användas i spaningsverksamhet. Sådan användning som kom att att äga rum på var inte någonting som motiverade inköpet utan betraktades snarare som en välkommen bieffekt. Inköpet av motorcykeln finansierades med medel som hade ställts till polismyndighetens förfogande för bekämpandet av mc-brottslighet. I polismyndighetens yttrande anfördes i övrigt följande. Vilken bedömning gjordes inför risken att förlora motorcykeln? I inledningsskedet av aktionen då de misstänkta första gången observerades på bevakades motorcykeln av fem polismän, varav fyra förfogade över varsin personbil medan den femte innehade en spaningsmotorcykel. för stölden deltog ytterligare 10 polis- män i aktionen. Vad beträffar risken att förlora motorcykeln fanns en omfattande bered- skap av handlingsalternativ som var kopplade till olika möjliga händelse- förlopp. Visserligen var syftet, om motorcykeln skulle komma att stjälas, med aktionen att söka följa efter motorcykeln till något garage för att där eventuellt kunna beslagta de redan stulna HD-motorcyklarna eller delar av dessa. Men om motorcykeln stulits på ett sådant sätt att det uppstått risk för att den skulle gå förlorad var direktiven till de närvarande polismännen att ingripa på platsen för att förebygga detta. Naturligtvis fanns en teoretisk risk att motorcykeln skulle gå förlorad vid aktionen men sannolikheten för detta bedömdes som mycket liten. I polis- verksamhet uppstår situationer där statens tillgångar riskerar att delvis förlora sitt värde. Om enbart detta skulle få styra polisens val av metoder skulle effektiviteten i verksamheten minska markant. I förevarande fall är det de inblandade polismännens uppfattning att någon konkret risk för att motorcykeln skulle gå förlorad inte uppstod. Att man tvingades använda våld vid gripandet förändrar inte den bedömningen. Om motorcykeln gått förlorad hade statens tillgångar ändå inte minskat nämnvärt eftersom motor- cykeln var stöldförsäkrad. Vilka allmänna överväganden gjordes inför användningen av motorcykeln? De allmänna överväganden som gjordes utgick ifrån behovs- och proportion- alitetsprincipen i 8 § polislagen (1984:387). När det gäller behovsprincipen kan konstateras att det innan aktionens genomförande hade bedrivits ett omfattande traditionellt spaningsarbete för att utreda HD-stölderna. hade t.ex. kartlagt var de mest brottsaktiva motorcykeltjuvarna bodde och 2000/01:JO1 bevakat dessa intensivt i hopp om att detta skulle leda till något garage där stulna motorcyklar förvarades. Metoden ledde inte till något resultat. En annan traditionell spaningsmetod som provades var att hårdbevaka de största infartslederna till de stadsdelar där stölderna var särskilt frekventa i syfte att upptäcka och följa efter när en känd motor- cykeltjuv körde in i stadsdelen. T.ex. bevakades och i detta syfte, men också det utan framgång. De berörda polismännen hade således inga uppslag till hur de skulle lösa sin arbetsuppgift. Det var först när alla andra metoder och möjligheter var uttömda som det bestämdes att aktionen skulle genomföras som en sista utväg. När det gäller aktionens förenlighet med proportionalitetsprincipen ställdes den kränkning som aktionen skulle kunna innebära mot syftet med denna. Syftet var som ovan nämnts att uppdaga och förhindra fortsatt grov, organ- iserad MC-relaterad brottslighet. för aktionerna hade projektet i sin ärendebalans 80 st pågående förundersökningar avseende stulna, ej återfunna HD-motorcyklar. Inte i någon av dessa undersökningar fanns någon skäligen misstänkt person. Mot bakgrund av detta och att det var grov organiserad mc-relaterad brottslighet som var föremål för aktionen bedömdes denna metod inte stå i missförhållande till syftet. Allmänna överväganden gjordes också över huruvida aktionen kunde vara att anse som en provokation. I diskussionerna om detta togs hänsyn till att motorcykeln inte var någon exklusiv variant. Den hade inte någon lyx- utrustning som väckte uppmärksamhet. Vidare var förutsättningen att motor- cykeln skulle parkeras på en av mest trafikerade och upplysta gator, , vilket inte på något sätt skulle kunna anses underlätta en stöld. Med i bedömningen togs också att motorcykeln skulle låsas med ett kraftigt, av försäkringsbolagen godkänt lås. Det fanns således inget, varken med hänsyn till uppställningsplatsen, motorcykelns värde eller frekvensen av potentiella gärningsmän på platserna, som pekade på att den av polisen parkerade motorcykeln löpte en större risk att stjälas än andra fordon som parkerats i . Med utgångspunkt från detta gjordes bedömningen att polisen inte genom att parkera motorcykeln på de nämnda platserna kunde anses locka eller utmana någon att stjäla motorcykeln. En annan fråga som hypotetiskt ställdes var om åtgärden, i fall den skulle komma att anses som provokation, var tillåten. I detta avseende gjordes be- dömningen att åtgärden skulle bli att betrakta som en bevisprovokation eftersom åtgärden syftade till att skaffa bevis om redan begången brotts- lighet, d.v.s. bevis avseende någon eller några av de 80 ouppklarade HD- stölderna. Vilka överväganden föregick beslutet att ställa ut motorcykeln på och på och vad var syftet med åtgärderna? Inför beslutet att parkera motorcykeln diskuterades vilka platser som det skulle kunna ske på. Det intresse som kom att styra var att platserna måste vara lämpliga ur spaningssynpunkt. Därför valdes två platser som var öppna för insyn och i och med detta också lättspanade. Platserna valdes också för att de var lämpliga att påbörja ett efterföljande ifrån såtillvida att antalet flyktvägar därifrån var begränsade. De möjliga flyktvägarna var därför lätta att förutse och en effektiv övervakning kunde därför ske om motorcykeln Ett annat övervägande som styrde valet av platser var att dessa inte skulle besitta egenskaper som i sig själv kunde locka eller utmana någon att stjäla Detta intresse sammanföll naturligtvis med intresset av att platserna skulle vara lätt att överblicka. Vad gäller valet av tidpunkterna så har dessa enbart motiverats av att projektet vid tillfällena haft möjlighet att samla tillräckligt med personal. Detta medförde att platserna och motorcykelns färd på ett tillfredsställande sätt kunde övervakas och att det förestående gripandet kunde säkerställas. Som nämnts i föregående svar fanns inom projektet starka misstankar om att det onormalt stora antalet stölder av HD-motorcyklar var en del av den grova, organiserade mc-relaterade brottsligheten som fått fäste i stockholms- Av de direktiv och beslut som styr medelsanvändningen för polis- myndigheten hade klart framgått att denna form av brottslighet utgör ett allvarligt hot mot de grundvalar som vårt samhälle vilar på. dessa brott skulle därför ha högsta prioritet. Mot bakgrund av detta be- dömdes det som nödvändigt att relativt snabbt komma till rätta med Som nämnts ovan fanns för aktionerna 80 st öppna för- undersökningar avseende stulna, icke återfunna HD-motorcyklar. betingade var för sig ett värde . stulna HD-motorcyklar som återfunnits var omidentifierade. starka misstankar om att motorcyklarna efter att de blivit stulna omidentifierades och plockades ner i något garage för att sedan transporteras Det bedömdes vara av yttersta vikt att identifiera detta eventuella garage och de personer som var delaktiga i den hanteringen för att sedan kunna gripa de personer som organiserade brottsligheten. Det primära syftet med aktionen var dock att undersöka om några kända kriminellt brottsaktiva personer skulle visa intresse för den parkerade HD- Om så visade sig vara fallet skulle dessa hårdbevakas under kvällen för att söka efter ledtrådar till de personer som organiserade brotts- Skulle motorcykeln komma att stjälas var tanken att motorcykeln skulle efterföljas till den lokal där det kunde tänkas att den skulle omidentifieras och plockas ned. Syftet var att i det eventuella garaget skaffa bevis om något eller några av de 80 ouppklarade brott som det ankom på projektet att utreda. Riksdag och regering har genom olika beslut meddelat att polismyndig- heterna bl.a. skall prioritera bekämpandet av grov och organiserad brotts- lighet som utförs av s.k. outlaw-grupperingar eftersom dessa utgör ett angrepp på grundvalarna för samhället. För att kunna göra detta på ett effektivt sätt fick polismyndigheten . extra i anslag. uttryckliga begränsningen av användningsområdet för detta engångsbelopp var att det inte fick användas som lönemedel. Motsatsvis följer enligt myn- dighetens mening att pengarna var fria att användas till de saker som bäst främjade de uppsatta målen. Enligt de materiellt insatta polismännen var det som bäst främjade bekämpandet av mc-relaterad brotts- lighet inköp av en HD-motorcykel. har vid en i efterhand gjord bedömning inte kunnat finna att de ansvariga polismännen i detta avseende handlat i strid med någon föreskrift eller ens i övrigt förfarit 2000/01:JO1 olämpligt med hänsyn till vad anslaget på . var avsett att användas till. Risken att förlora motorcykeln Vad gäller den bedömning som de ansvariga polismännen gjorde av risken att förlora motorcykeln så har myndigheten på grundval av det inhämtade underlaget inte kunnat finna anledning till negativ kritik. Polisverksamhet är riskabel p.g.a. dess innehåll. Det fanns i förevarande fall en teoretisk möjlighet att motorcykeln skulle kunna gå förlorad men såvitt myndigheten kunnat finna ut var denna risk ytterst liten. En annan sak är att som framgår av förundersökningsprotokollet våld användes vid gripandet. Det är också att notera att även om det osannolika inträffat att motorcykeln gått förlorad så var denna stöldförsäkrad. Den största skada som staten kunnat drabbats av var således självriskdelen i försäkringen. Myndighetens bedömning är därför att risken för, och storleken av, den skada som skulle kunna uppkomma uppvägdes av syftet med aktionerna, d.v.s. att klara upp 80 st motorcykelstölder. Det är också myndighetens uppfattning att planeringen av aktionerna och personalresursen var sådana att de ansvariga polismännen måste anses ha vidtagit de lämpliga åtgärder som enligt 3 § förordning (1995:1300) om stat- liga myndigheters riskhantering krävs av en myndighet för att begränsa skador eller förluster. Angående de överväganden som gjordes inför användningen av motorcykeln Det är till att börja med polismyndighetens uppfattning att de vidtagna åtgärderna inte är sådana som medborgarna gentemot det allmänna är skyddade mot genom 2 kap. Regeringsformen ((RF). Åtgärden kan därför inte anses stå i strid med grundlagen. Det finns inte heller något annat uttryckligt förbud i författning mot den här typen av åtgärder. Detta innebär emellertid inte nödvändigtvis att åtgärderna är tillåtna enligt gällande rätt. För detta krävs att åtgärderna är förenliga med de allmänna principerna för polisingripanden, behovs- och proportionalitetsprinciperna, som kommit till uttryck för i 8 § polislagen (1984:387). Det är mot bakgrund av dessa principer som lagligheten av vad som benämns okonventionella metoder skall bedömas. Om den vidtagna åtgärden skulle vara att anse som en okonventionell spaningsmetod ligger det närmast tillhands att betrakta den som en provokation. Av de uppgifter som inhämtats framgår att det primära syftet med att parkera motorcykeln på platserna var att utröna om några kända kriminellt belastade personer skulle visa intresse för denna. Dessa personer skulle sedan bevakas för att söka efter information om den grova, organiserade brotts- lighet som antogs vara anledningen till att 80 st HD-motorcyklar inte kunnat återfinnas. Det framgår emellertid också av de inhämtade uppgifterna att de ansvariga polismännen inför åtgärderna haft vad som inom straffrätten kallas för eventuellt uppsåt i förhållande till att motorcykeln skulle kunna bli stulen. De insåg, även om det inte var det direkta uppsåtet, att motorcykeln kunde bli stulen men valde ändå att genomföra aktionen för att kunna återfinna de tidigare stulna HD-motorcyklarna. Innan ett övervägande görs om det var fråga om en bevis- eller brotts- provokation måste en bedömning göras om åtgärderna överhuvudtaget kan anses falla in under begreppet provokation. Enligt förarbetena till polislagen (SOU 1982:63 s 129) skall med provokation förstås när polisen i sitt 2000/01:JO1 brottsbekämpande arbete ...lockar eller utmanar någon till en handling som kan vara besvärande eller på annat sätt negativ för denne.... Enligt myndigheten kräver polisberedningens definition därmed att åtgärden i sig själv skall ha sådana egenskaper att den innebär en viss psykisk påverkan på en persons vilja att företa en viss handling. En liknande uppfattning synes hävda i sin bok (Se s 59 f). I förevarande fall parkerade polisen den låsta motorcykeln på ett sådant sätt och med en sådan utrustning att den inte på något sätt blev mer lockande att stjäla än andra motorcyklar som parkerats i . Åt- gärden i sig själv kan därför inte ha utgjort ett psykiskt angrepp på någons vilja eller på annat sätt ha uppmuntrat till stöld. Åtgärden är därför enligt myndighetens sätt att se det inte tillräckligt provokativ för att inrymmas i polisberedningens definition. Visserligen hade som tidigare nämnts de ansvariga polismännen en form av eventuellt uppsåt till att låta motorcykeln stjälas men för att bestämma om en viss åtgärd skall anses utgöra en provo- kation måste, för att återigen använda straffrättsliga termer, såväl de objektiva som de subjektiva rekvisiten vara uppfyllda. I förevarande fall kan de subjektiva rekvisiten sägas vara uppfyllda men inte de objektiva eftersom åtgärderna i sig själva, i ordens egentliga betydelse, inte kan anses ha lockat eller utmanat någon att företa viss handling. Om de vidtagna åtgärderna ändå, på grundval av rättskällor som myndig- heten inte känner till, skulle bedömas som provokation vill myndigheten på hypotetisk grund yttra sig om huruvida åtgärden är att hänföra till bevis- eller brottsprovokation.