frsrdg · GO04RB1 · 2001-01-01 00:00:00 — Årsredovisning för riksbank 2000/01 RB1 Enligt 10 kap. 3 § lagen (1988:1385) om riksbank lämnar direktion bifogade redovisning för verksamhet . Redovisningen lämnas enligt samma lagrum till , revisorer och riksbanksfullmäktige. att fastställer resultat- och balansräkning enligt förslaget. På direktionens vägnar: I beslutet har deltagit (ordförande), (förste vice ordförande), (andre vice ordförande), och . Föredragande har varit . Balans- och resultaträkningar 43 Bilaga 1 Kalendarium 59 Bilaga 2 Remissyttranden 61 Bilaga 3 i ekonomisk vetenskap 63 är en myndighet under . Enligt 9 kap. 12 § rege-ringsformen är rikets centralbank med ansvar för penning-politiken. Målet för är att upprätthålla ett fast penningvärde. ska också främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. leds av en direktion som utses av riksbanksfullmäktige. Fullmäktiges roll är att utse direktionsledamöter och att utöva kontroll över verksamhet. Fullmäktiges ledamöter utses av . Fullmäktigeledamöter är (ordförande), (vice ordförande), , , , , , , , och . Suppleanter är , , , , , , , , , . och . meddelade att hon inte längre står till förfogande som suppleant i fullmäktige. har därefter utsett till ny suppleant. Till ledamöter i direktion utsågs : ordförande och riksbankschef med en mandatperiod , förste vice ordförande med en mandatperiod , andre vice ordförande med en mandatperiod , med en mandatperiod , med en mandatperiod och med en mandatperiod . omvaldes av fullmäktige för en mandatperiod . meddelade att hon inte längre står till förfogande för omval till direktionen vid utgången av sin mandatperiod. Fullmäktige valde till ledamot av direktionen med en mandattid . I samband med omorganisationen av gjordes en förändring av de områden för vilka direktionsledamöterna är beredningsan-svariga. Här redovisas de beredningsområden som direktionsledamöterna haft . är ordförande i direktionen och ledningsgrupp och ansvarar för beredning av ärenden som rör bankens legala frågor med mera. är ledamot av det allmänna rådet i , president och ordförande i styrel-sen för och ledamot av Internatio-nella valutafondens guvernörsstyrelse. ansvarar för beredningen av penning- och valuta-politiken, frågor om finansiella riskhantering samt frågor som rör ägandet av bolag, AB och . har därutöver internationella uppdrag bland annat som ledamot av Europeiska unionens ekonomiska och finansiella kommitté och som riksbankschefens ställföreträdare i , och . ansvarar för beredningen och samordningen av internationella frågor och av den finansiella sektorns EMU-förberedelser samt för intern och extern information. Därtill ansvarar för beredningen av administrativa frågor. biträder riksbankschefen i styrelsen för och har även olika internationella uppdrag inom G10 och . ansvarar för beredningen av forskningsfrågor, Riksban-kens internrevision samt remissfrågor. ansvarar för beredning av frågor om finansiell stabilitet. är även ordförande i bolag, AB och . har även internationella uppdrag med inriktning på tillsynsfrågor inom bland annat G10 och Europeiska central-banken. har varit ansvarig för beredningen av mark-nadsoperationer inklusive betalningsmedelsfrågor och IT-frågorna i banken. En viktig del av direktionens arbete utgörs av den externa kom-munikationen. höll de sex direktionsledamöterna mer än hundra anföranden varav 37 skrivna som alla finns tillgängliga på hemsida. Anförandena har oftast handlat om den aktuella penningpolitiken, men även om andra ämnen som EMU/EU, ny ekonomi och finansiell stabilitet. Vid sidan om protokollen från direktionens penningpoli-tiska möten är de skrivna anförandena den främsta kanalen för de enskilda direktionsledamöterna att signalera hur de ser på den framtida penningpoli-tiken. ekonomiska utveckling kännetecknades av hög tillväxttakt, mycket stark sysselsättningsökning samt låg inflation. För att upprätthålla prisstabilitet och därmed bidra till en långsiktigt hållbar utveckling valde att höja styrräntan , februari respektive december. låg styrräntan på . uppgick den årliga genomsnittliga inflationstakten till mätt med KPI och till mätt med den underliggande inflationen, UND1X. Det innebär att inflationen underskred det uppsatta prisstabilitetsmålet på , men höll sig inom toleransintervallet . Vid årets inledning påverkades konsumentprisindex (KPI) av sänkta räntekostnader för egnahemsägare, vilket resulterade i en lägre ökningstakt för KPI än för UND1X. Skillnaden mellan de båda måtten minskade successivt och mot årets slut sammanföll oftast tolvmånaderstalen för KPI och UND1X. Olika inflationsmått (samtliga beräknas av ) Konsumentprisindex (KPI) = Genomsnittlig prisutveckling för den privata Underliggande inflation (UND1X) = KPI exklusive hushållens räntekostnader för egnahem och direkta effekter av ändrade indirekta skatter och subventioner. Inhemsk underliggande inflation (UNDINHX) = KPI exklusive importprisför-ändringar, ändrade räntekostnader och direkta effekter av ändrade indirekta skatter och subventioner. Harmoniserat konsumentprisindex (HIKP) = KPI exklusive räntekostnader för egnahem, bostadsrättsavgifter, lotteri, tips och toto med mera. HIKP innehåller även vissa kostnader som inte ingår i KPI till exempel barnomsorgsavgifter. Den underliggande inflationen, UND1X, utvecklades förhål-landevis stabilt som dess delkomponenter varierade. Priserna på importerade varor steg markant medan prisökningen för inhemska varor och tjänster var långsam. Prisuppgången för importerade varor var främst ett resultat av fortsatt höjda råoljepriser och en svag växelkurs mot dollarn - den valuta som många råvaror prissätts i. Råoljepriset föll tillbaka något mot årets slut, men genomsnittspriset kom ändå att ligga högre än 1999. Det höga råoljepriset och stigande priser på andra råvaror fick ett begränsat genomslag på priserna för bearbetade varor bland annat beroende på hård internationell konkurrens. För bearbetade svenska konsum-tionsvaror steg prisökningstakten något och under årets sista månader uppgick ökningstakten till . Målet för penningpolitiken är enligt riksbankslagen "att upprätthålla ett fast penningvärde". Denna målformulering har preciserat på följande sätt. Målet för penningpolitiken är att begränsa inflationen, mätt med konsumentprisindex, till . Detta mål har gällt . Merparten av penningpolitikens effekt på inflationen bedöms komma ett till . baserar därför sin politik främst på en bedömning av inflationsutvecklingen i detta tidsperspektiv. Penningpolitiken kan förenklat beskrivas med hjälp av en enkel handlingsregel. Om inflationsprognos ett till visar att inflationen kommer att avvika från det uppsatta målet ändras reporäntan normalt sett i samma riktning. Handlingsregeln är emellertid inte mekanisk. Penningpolitiken får effekter på inflationen både före och efter ett till två års intervallet. Det kan därför finnas skäl att ta hänsyn också till bedömningar avseende perioder utanför detta tidsintervall. har också angett två specifika skäl att avvika från handlingsregeln. Konsumentpriserna ett till framåt kan påverkas av faktorer som inte bedöms få en varaktig inverkan på inflationen. Tillfälliga effekter av detta slag på inflationen kan välja att bortse från. Det ska i så fall göras tydligt när beslut om reporäntan tas. I praktiken har penningpolitiken bedrivits med ledning av den underliggande inflationen, UND1X. Ett annat skäl till att avvika från beslutsregeln kan vara att en återgång till infla-tionsmålet skulle kunna ge upphov till stora realekonomiska kostnader. Det kan i en sådan situation finnas skäl att försöka återföra inflationen till målnivån mera gradvis. Priserna på tjänster stiger vanligtvis snabbare än priserna på varor, bland annat beroende på att produktivitetsutvecklingen och konkurrenstrycket oftast är lägre för tjänsteproduktion än för varuproduktion. har emellertid prisökningstakten för tjänster avtagit. Denna utveckling fortsatte , då prisökningarna var lägre för tjänster än för varor. Den främsta orsaken till detta är att en allt större del av tjänstesektorn utsatts för ökande konkurrens. I synnerhet gäller detta el- och telemarknaderna. Priserna på dessa båda områden föll 2000 med i genomsnitt . Den svenska inflationen var 2000 lägre än i de flesta EU-länder. Den genomsnittliga inflationen enligt det internationellt harmoniserade konsu-mentprisindexet, HIKP, blev i , medan genomsnittet för euroområdet var . Inflationsförväntningarna låg väl i linje med inflations-målet enligt olika enkäter efter en uppgång . Mot årets slut ökade den förväntade inflationstakten något medan förväntningarna på endast förändrades marginellt. Dessa stabila förväntningar bidrog till att dämpa eventuella inflationsimpulser från ett stigande kapaci-tetsutnyttjande. Stark internationell konjunktur men frågetecken var ett bra år för världsekonomin. Tillväxttakten ökade jämfört med i , och . För kom 2000 att utgöra det nionde året av oavbruten tillväxt. Inflationstakten steg successivt i flertalet av de stora länderna men prisökningarna var begränsade sett i ett längre tidsperspektiv. En bidragande faktor till uppgången var det stigande oljepriset. I euroområdet och särskilt i steg också den underliggande inflationen. Mot bakgrund av ett stigande inflationstryck och den starka tillväxten fortsatte penningpolitiken att föras i åtstramande riktning i flera viktiga under årets inledning. Detta gällde och Storbritan-nien där centralbankerna höjde sina styrräntor till 6,5 respektive 6 pro-cent. Den största förändringen av styrräntan genomfördes av den , som successivt höjde sin styrränta från . Kurserna på aktiebörserna nådde i flera länder en toppnivå uppgång. Nedgången därefter var särskilt markant på börser med stor andel IT-relaterade aktier. Detta försämrade finansieringsmöjlig-heterna för mer riskfyllda investeringar. Ränteskillnader mellan företags- och statsobligationer vidgades också. bidrog denna utveckling och ett fortsatt högt oljepris till ökad osäkerhet om den internationella konjunk-turen. Osäkerheten var särskilt märkbar i till följd av de obalanser som byggts upp i den amerikanska ekonomin, framförallt i form av ett mycket lågt inhemskt sparande som resulterat i stora bytesbalans-underskott. En tydlig avmattning noterades i . Även i euroområdet kan tillväxttoppen ha nåtts . ökade också osäkerheten om den japanska återhämtningens uthållighet. Vid slutet av året beräknades tillväxten inom OECD-området ha uppgått till - den högsta tillväxten på mer än . Det innebar också en betydligt starkare tillväxt än de knappa , som förväntades vid årets början. Den amerikanska dollarn förstärktes ytterligare mot euron , bland annat beroende på stora finansiella flöden från till . En högre tillväxt under ett flertal år och en högre räntenivå bidrog sannolikt till att placerare uppfattade som en mer attraktiv plats för kapital-investeringar än euroområdet. Höga investeringar i ny informations-teknologi samt väl fungerande arbets-, produkt- och kapitalmarknader före-föll ha bidragit till den starka utvecklingen i . I takt med att den amerikanska ekonomin började mattas av förändrades dock delvis marknadens perspektiv på utvecklingen i och euron stärktes gradvis. Från mitten av året försvagades kronan mätt i TCW-termer med , framförallt till följd av en försvagning mot dollarn. Kronans försvagning mot dollarn sammanföll i hög grad med eurons försvagning mot dollarn. noterades också en viss försvagning av kronan gentemot euron, vilket kan ha berott på den finansiella oron, portföljomplaceringar i samband med premiepensionsvalet och kortränte-differensen mellan och euroområdet. Den förbättrade världskonjunkturen bidrog till fortsatt stigande inter-nationella långräntor under årets inledning. inleddes emellertid en successiv nedgång och räntenivån för tioåriga statsobligationslån föll under loppet av 2000 med i euroområdet och med i . Hög tillväxt och lägre arbetslöshet En stabil och stark uppgång, präglad framförallt av en stark inhemsk efter-frågan, dominerade den svenska konjunkturutvecklingen . dämpades uppgången något bland annat beroende på oron på de finansiella marknaderna. Hushållens konsumtion fortsatte att stiga kraftigt . Framförallt ökade konsumtionen av varaktiga varor. En rad gynnsamma faktorer bidrog till konsumtionsuppgången, bland annat ökad sysselsättning, kraftig reallöne-tillväxt och låga räntenivåer. Hushållens förmögenhetsställning stärktes också betydligt framför allt som en följd av att aktie- och småhusinnehav ökade i värde. Hushållens tilltro till både den egna ekonomin och till ekonomiska situation var god. Industrikonjunkturen utveck-lades starkt, även om en viss avmattning från en hög nivå blev tydlig mot årets slut. Industrins investeringar fortsatte att öka, stimulerade av ett högt kapacitetsutnyttjande och god lönsamhet. Bostadsinvesteringarna fortsatte också att öka om än från en låg utgångsnivå. Det totala antalet påbörjade nya lägenheter steg med jämfört med med huvuddelen av ökningen förlagd till storstadsregioner. Den starka sysselsättningsökning, som inleddes , accelererade . Expansionen skedde främst i privat och offentlig tjänstesektor. Den öppna arbetslösheten minskade snabbt i synnerhet och föll mot årets slut till av arbetskraften. Tecken på rekryteringsproblemen började synas på arbetsmarknaden med betydande skillnader i efterfrågan och tillgång på arbetskraft mellan olika regioner. Arbetsproduktiviteten bedöms ha ökat 2000, det vill säga snabbare än , trots att utvecklingen dämpades av den kraftiga sysselsättningsökningen inom tjänstesektorn. formulerade flera fackförbund sina avtalskrav för den kommande avtalsrörelsen. Lönekraven var högre än i förra avtalsrörelsen som resursutnyttjandet var mer ansträngt. Den starka konjunkturutvecklingen bidrog till en gynnsam utveckling av den offentliga sektorns sparande. Den offentliga sektorns totala sparande beräknas 2000 ha uppgått till av BNP. Den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld, som andel av BNP, minskade från . tillhörde därmed de länder inom EU som uppvisade de starkaste offentliga finanserna. Penningpolitiska överväganden och beslut Under inledningen av 2000 förväntades en stabil och bred svensk konjunk-turuppgång och en ytterligare förbättring av det internationella kon-junkturläget. I inflationsrapporten hade UND1X-inflationen bedömts komma att öka och överstiga målet som riskbedömningen talade för en något ytterligare högre inflation. Med hänsyn bland annat till osäkerheten i samband med höjdes emellertid inte reporäntan . Den analys som gjordes i inledningen av 2000 talade för ett något högre pristryck från omvärlden än vid publiceringen av inflationsrapporten . direktion beslöt därför att höja reporäntan till . De svenska tillväxt- och inflationsutsikterna förändrades inte på något avgörande sätt , sommaren och hösten. Visserligen talade konjunkturuppgången och ett successivt stigande kapacitetsutnyttjande i ekonomin för att reporäntan skulle komma att behöva höjas ytterligare, men överraskade de inkommande inflations-signalerna positivt. Till detta bidrog större effekt än väntat av avregleringar. Mycket talade också för att ett allmänt hårt konkurrenstryck höll tillbaka inflationen. Till bilden hörde också en bättre produktivitetsutveckling än väntat. I inflationsrapporten presenterade reviderade beräkningar av produktionsgapet, ett statistiskt mått på graden av resursutnyttjande, som bättre än tidigare samvarierade med de senaste årens inflationsutveckling. I samma riktning - för ett lägre inflationstryck än tidigare beräknat - talade löneutvecklingen och av mätningar av bristtal inom olika delar av ekonomin. Vid rådande tillväxttakt bedömdes det därför dröja ytterligare innan det stigande resursutnyttjandet skulle utgöra ett hot mot inflationsmålet. Den potentiella tillväxttakten bedömdes vara 2-2,, vilket är högre än den genomsnittliga tillväxten . har den svenska ekonomin genomgått stora förändringar som bedöms ha påverkat den trendmässiga utvecklingen av såväl produktivitet som arbets-kraftsutbud. Den totala faktorproduktiviteten, det vill säga den del av arbetsproduktiviteten som brukar hänföras till teknisk och organisatorisk utveckling i vid mening har utvecklats positivt. Den ökade användningen av informationsteknologi kan också ha bidragit till en mer gynnsam produktivitetsutveckling. Investeringarna i informations- och telekommunikationsteknologi har varit stora i och inslaget av "ny ekonomi" bedöms vara större än i till exempel euroområdet. Det finns dock brister i det statistiska underlaget. I syfte att öka kunskapen om dessa frågor inledde ett samarbete med SCB om mätning och analys av den svenska produktivitetsutvecklingen. Den starka konjunkturutvecklingen förväntades i inflationsrapporten fortsätta . En viss nedrevidering hade dock gjorts i ljuset av bland annat en svagare internationell konjunktur. Tillväxten beräknades ändå uppgå till , vilket bedömdes leda till ett allt mer ansträngt resursutnyttjande. I en utblick mot 2003 bedömdes de grundläggande förutsättningarna för en fortsatt god tillväxt som gynnsamma som tillfälliga effekter inte förväntades begränsa pristrycket i samma utsträckning som . Utvecklingen framåt förväntades resultera i en successivt stigande inhemsk inflation. UND1X-inflationen bedömdes i ett huvudscenario komma att uppgå till och till . hade riskbilden förändrats och osäkerheten i bedömningarna ökat. De riskfaktorer som bedömdes kunna bidra till en högre inflation än i huvudscenariot var främst växelkursen, oljepriset och löneutvecklingen. Dessa uppåtrisker balanserades delvis av att den internationella utvecklingen kunde bli svagare än vad som antagits i huvudscenariot. Med beaktande av riskbilden bedömdes inflationen mätt med UND1X uppgå till på ett respektive . beslöt att mot denna bakgrund höja reporäntan till . Syftet med ränte-höjningen var att bibehålla prisstabiliteten och en fortsatt god och stabil utveckling i svensk ekonomi. beslöt att ändra in- och utlåningsräntan (räntekorridoren) så att reporäntan utgjorde räntekorri-dorens mittpunkt. In- och utlåningsräntor ska inte fortsättningsvis användas för penningpolitisk signalering. Det är ambition att agera på ett förutsägbart sätt. Vid de tillfällen då direktionen ändrade reporäntan var besluten väl i linje med vad marknaderna väntade sig. Sammanfattningsvis var 2000 med god tillväxt (), accelererande sysselsättning och prisstabilitet. har tillväxten i ekonomin i genomsnitt uppgått till och infla-tionstakten till . Detta kan jämföras med andra då motsvarande tillväxtsiffra var och inflationstakten . Ett av verksamhetsmål är att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. redovisar mot den bakgrunden regelbundet sin syn på utvecklingen i det finansiella systemet. Det gångna året har fört med sig betydande svängningar på finansmarknaden som skuldsättningen i hushållsektorn ökat. Trots detta uppvisar den finansiella sektorn fortsatt god stabilitet. Ett av verksamhetsmål är att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende, vilket innebär att övervakar betalnings-systemet i sin helhet. Övervakningen bedrivs inom två huvudområden. För det första övervakas den finansiella infrastrukturen, i syfte att minimera systemrisker och undvika effektivitetsförluster som sammanhänger med hur infrastrukturen är uppbyggd. Den andra delen rör bankerna, som är de centrala aktörerna i betalningssystemet då de förmedlar kontobetalningar. har ingen roll som tillsynsmyndighet för enskilda institut, men följer i sin stabilitetsanalys utvecklingen i banksektorn, särskilt de fyra storbankerna. Syftet med denna övervakning är dels att bedöma riskerna för att det uppstår problem i banksystemet som kan leda till allvarliga störningar i betalningssystemet, dels att hålla beredskap för eventuella kriser som skulle kunna uppstå. Avregleringar, ökad internationalisering, snabbare kommunikation, tekniska innovationer och alltmer sofistikerade finansiella instrument har medfört att de finansiella marknaderna kan hantera allt större finansiella risker. Detta ger förutsättningar för högre ekonomisk tillväxt eftersom en effektivare risk-spridning leder till att sparande bättre kan kanaliseras till investeringar inom olika områden. Internationaliseringen ökar risken för att finansiella kriser i ett land eller i en stor bank snabbt sprider sig till andra banker och länder. Regelverk och tillsynsverksamhet i varje land måste därför löpande anpassas och samarbete mellan länder utvecklas. Det ställer krav på flexibilitet både hos internationella och nationella institutioner. Ett intensivt arbete med att förbättra gemensamma regler och standarder för finansiell verksamhet pågår inom ramen för olika internationella samarbetsfora. har inget direkt ansvar för tillsynsverksamhet eller regelverk, men har i sin övervakningsroll ett starkt intresse av att hålla sig informerad om och påverka utformningen av tillsyn och regler. deltar därför aktivt i de internationella och nationella samarbetsgrupper som behandlar frågor om hur marknadens och de finansiella institutens risktagande ska begränsas. Det viktigaste sättet att minska risken för finansiella kriser är goda regelverk vars efterlevnad kontrolleras av väl fungerande tillsynsmyndigheter. En viktig del i tillsynen är att försäkra sig om att bankernas individuella riskhanteringssystem tillämpas och är tillförlitliga. Därutöver behövs över-gripande analys och bedömningar av den samlade riskuppbyggnaden i hela banksystemet eftersom riskbedömningar av enskilda institut inte nödvändigtvis fångar upp de samlade riskerna i hela systemet. En viktig del i roll i att främja ett väl fungerande betalningssystem är därför att analysera utvecklingen i de stora bankerna samt riskutvecklingen i systemet som helhet. publicerar resultatet av sina bedömningar i rapporten . Bedömningarna är inriktad på tre områden: Strategiska risker orsakade av långsiktiga förändringar på de finansiella marknaderna. Strukturella förändringar kan påverka bankernas intjäningsförmåga och lönsamhet. Det kan exempelvis leda till att bankerna ökar sitt risk-tagande i syfte att kortsiktigt återställa vinstnivåerna. Kreditrisker i banksektorn som sammanhänger med den makroekonomiska utvecklingen på medellång sikt. Överdrivna förväntningar om kommande inkomstströmmar kan till exempel leda till att såväl efterfrågan som utbudet av krediter ökar mer än vad som är långsiktigt hållbart. I förlängningen kan en sådan utveckling orsaka förluster i banksektorn som kan hota stabiliteten i betalningssystemet. Specifika risker i bankerna som på kort sikt skulle kunna hota den finansiella stabiliteten. Stora fordringar på en enskild motpart kan exempelvis leda till att finansiella problem hos denna får stora spridningseffekter. Att publicera analysen är ett av medel för att bidra till att förhindra att bankerna ökar sitt risktagande på ett sätt som i förlängningen skulle kunna leda till en finansiell kris och problem i betalningsväsendet. Genom att uppmärksamma bankerna på riskerna finns möjlighet att vidta åtgärder. Analysen diskuteras också med de myndigheter, till exempel , som förfogar över andra medel för att begränsa bankernas risknivå. Vid allvarliga störningar i betalningssystemet eller vid andra synnerliga skäl får ge krediter eller bevilja garanti för att stödja likviditeten i banker och andra företag som står under tillsyn. löpande analys av det finansiella systemet är en viktig grund för de bedömningar som måste göras när stabiliteten i betalningssystemet är hotad. Om en kris uppstår måste samordnade åtgärder vidtas snabbt av berörda myndigheter. à jour-håller därför ständigt den organisa-tion och de rutiner som ska tillämpas vid en kris. förbättrades bankernas lönsamhet. Stigande provisionsintäkter från bankernas fondförvaltning och mäklarverksamhet i kombination med fallande kreditförluster förbättrade resultatet. forsatte överskottet från bankernas traditionella in- och utlåningsverksamhet att minska.