frsrdg · GO04RR12 · 2001-01-01 00:00:00 — För att läsaren snabbt skall få en uppfattning om de viktigaste slutsatserna så har dessa samlats i kapitel 1 under rubriken resultatsammanfattning. har antalet invandrare i ökat snabbt. var andelen utrikes födda av totalbefolkningen . Motsvarande andel hade ökat till 1970 och till vilket motsvarar drygt 970 000 individer. av de utrikes födda har numera förvärvat svensk medborgarskap. Dessutom finns en växande grupp s.k. andra generationsinvandrare dvs. barn födda i med minst en förälder född utomlands. Gruppen omfattar mer än 700 000 individer. Invandringens struktur har förändrats. bestod invandrarna i huvudsak av arbetskraftsinvandrare från . Enligt folk och bostadsräkning var av de utrikes födda boende i födda i något annat nordiskt land och födda i . har invandringen ändrat karaktär. Andelen flyktingar och anknytningsfall har ökat. Många är födda utom . Sammansättningen på gruppen utrikes födda boende i har därför förändrats. var födda i något annat nordiskt land, födda i övriga och födda utom . Tidigare studier om invandrares arbetsmarknad Full sysselsättning och jämn inkomstfördelning har varit centrala mål för den ekonomiska politiken i . Dessa målsättningar har ansetts vara viktiga att uppfylla på både nationell och individuell nivå. På nationell nivå är hög sysselsättning en resurs för att erhålla en stor nationalprodukt, vilken är grunden för den materiella välfärden. Dessutom är det sannolikt lättare att nå de fördelningspolitiska målen med en stor nationalprodukt än med en mindre. På individuell nivå är tillgång till ett arbete av central betydelse för individens försörjning. En ojämn fördelning av sysselsättning i befolkningen kan således antas bidra till en ojämn fördelning av inkomster. formulerade 1975 ett antal invandrarpolitiska mål. Ett sådant är det s.k. jämlikhetsmålet vilket bl.a. innebär att invandrare skall ha samma chanser på arbetsmarknaden som den infödda befolkningen. Jämlikhetsmålet för således tolkas som att målsättningen om full sysselsättning och jämn inkomstfördelning också gäller för invandrare. Flera undersökningar visar också att invandrarna var väl integrerade på arbetsmarknaden, se exempelvis Wadensjö (1972), (1975) och (1983). låg invandrarnas sysselsättningsgrad i nivå med eller över inföddas. Detta gällde för flertalet invandrargrupper. Målsättningen om full sysselsättning uppfylldes både för invandrare och infödda. uppkom dock de första tecken på en försämrad arbetsmarknad för invandrare. Sysselsättningen minskade och arbetslösheten ökade relativt infödda. Försämringen förstärktes trots den kraftiga högkonjunkturen och trots att många av de nyanlända invandrarna (flyktingarna) var relativt välutbildade. Det är visserligen begripligt att det tar för en flykting än för de tidigare arbetskraftsinvandrarna att komma ut på arbetsmarknaden men det är knappast rimligt att betydande invandrargrupper som anlände ännu endast hade svag anknytning till arbetsmarknaden. Dessutom ökade skillnaderna mellan olika invandrargrupper. Speciellt utomeuropeiska invandrare hade hög arbetslöshet och låg sysselsättning. Målet om full sysselsättning uppnåddes enbart för infödda. lågkonjunktur som också sammanföll med den kraftiga invandringen från under 1992-1994 - så förstärktes dessa tendenser ytterligare och måste sysselsättningsläget betraktas som katastrofalt dåligt för vissa invandrargrupper. förefaller dock läget ha stabiliserats. För många invandrargrupper är arbetslösheten fortfarande mycket hög men den tycks inte fortsätta att öka. En sammanfattning av efterkrigstidens sysselsättningsutveckling bland invandrare finns i tabell 1.1 Tabell 1.1 Index för sysselsättningsgrad och arbetsinkomst i åldern . Index totalbefolkning är 100.x) År Index för sysselsättningsgrad. Åldersstandardiserad Index för årsarbetsinkomst per capitaxx) Män Kvinnor Båda kön 1950 xxx) xxx) 120 xxx) 1960 100 110 105 xxx) 1967 xxx) xxx) 110 122 1978 95 101 98 99 1987 90 88 89 xxx) 1991 84 83 83 75 1994 77 74 75 64 1995 75 72 74 xxx) 1996 75 73 74 xxx) 1999 77 73 75 xxx) x) Hur index utlöses framgår av följande exempel. var index för sysselsättning 105. Detta betyder att sysselsättningsgraden bland utrikes födda var högre än i totalbefolkningen. Enligt motsvarande tolkning var sysselsättningsgraden lägre för utrikes födda än i totalbefolkningen. , 1960 och 1967 avser index utländska medborgare. Flertalet utrikes födda hade då utländskt medborgarskap. Eftersom infödda dominerar totalbefolkningen så blir index vid en jämförelse med infödda praktiskt taget desamma som i tabellen. xx) Inklusive individer i åldern utan någon arbetsinkomst . Det finns inte tillräckligt med information för att standardisera arbetsinkomst för ålder. xxx) Ingen information. Utvecklingen är inte något specifikt för . Även i stora invandringsländer som , , och har samma utveckling observerats. Invandrare som anlände har haft en betydligt sämre inkomst- och sysselsättningsutveckling än tidigare invandrare; se exempelvis Strömback (1986), (1992), Borjas (1991) och (1994) för respektive land. Orsakerna till det observerade förloppet är ännu inte helt klarlagda. Det finns hypoteser som kan sammanfattas i termer av förändringar på utbudssidan och förändringar på efterfrågesidan. På utbudssidan har vi invandringens ändrade sammansättning. var invandrarna etniskt och kulturellt närliggande den infödda befolkningen. Exempelvis bestod invandringen till nämnda länder i huvudsak av européer. Därefter har andelen utomeuropéer ökat kraftigt. Den kulturella bakgrunden och därmed kunskapsmassan i vid mening för dessa invandrare har varit annorlunda än för tidigare invandrare. Trots att många är välutbildade kan deras "avlägsna" etniska och kulturella bakgrund göra att innehållet i utbildningen inte är anpassad till invandrarlandets arbetsmarknad. Till detta kommer att många arbetsgivare sannolikt är osäkra på den kompetens som de nya invandrarna har. Även risken för diskriminering på etnisk och rasmässig grund kan antas vara större än gentemot tidigare invandrare. Många invandrare har sannolikt inte heller det nätverk som behövs för att åstadkomma många sökkanaler på arbetsmarknaden. På efterfrågesidan är troligen förändringar i invandringsländernas ekonomiska struktur betydelsefulla. Detta har medfört förändrade kompetenskrav på arbetskraften vilket kan förklara varför inte enbart invandrare utan även lågutbildad infödd arbetskraft i många länder har svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. I ett tjänstesamhälle är kraven högre på information och kommunikation på arbetsplatsen. Detta förutsätter i sin tur ofta en kompetens som är specifik för invandrarlandet. Det kan vara fråga om att behärska det skrivna språket, förstå beteenden hos individer, att ha insikt om institutionella förhållanden och att klara relationer med myndigheter och organisationer. Detta är kompetenskrav som kan vara svåra att nå upp till både för invandrare (även välutbildade sådana) och för lågutbildad infödd arbetskraft. Förändringarna från efterfrågesidan har således allmänna verkningar för arbetskraften där invandrarna endast utgör en del. Dessutom tyder genomförda studier på att sättet att organisera produktionen i svensk ekonomi missgynnar invandrares möjligheter att komma in på arbetsmarknaden, se Broome, , och (1996). För tillkommer ytterligare en speciell omständighet som kan sammanfattas i "Hela strategin" som var ett viktigt inslag i invandrings och integrationspolitiken talet och början av 1990 talet. Syftet med strategin var att sprida ut nyanlända flyktingar över hela landet. Genom att undvika koncentration av flyktingar till vissa geografiska områden så förväntades att förvärv av svenskkunskaper skulle underlättas vilket i sin tur antogs förbättra chanserna på arbetsmarknaden. Praktiken blev dock annorlunda. Flyktingar fördelades ofta ut till olika kommuner mer efter var bostäder fanns och mindre efter var sysselsättningsmöjligheter fanns se SOU 1995:76. detta kan antas ha negativt påverkat flyktingarnas möjligheter att få arbete. Det finns fortfarande kvar inslag som påminner om "Hela strategin". Av de flyktingar som kommer till så väljer en del individer själva från början plats för eget boende. Sannolikt faller valet ofta på en plats där tidigare invandrade landsmän redan bor. Andra individer passerar genom någon flyktingförläggning (enligt uppgift från utgör dessa numera av flyktingarna). Efter vistelse på förläggning sker flyttning till någon kommun. I allmänhet sker flyttningen först sedan någon handläggare funnit någon kommun som är villig att ta emot flyktingen. Det förefaller sannolikt att en kommuns villighet att ta emot flyktingar är beroende av tillgången till bostäder. Det finns således även nu en betydande risk att tillgång till bostad blir mer utslagsgivande än möjligheten att få arbete. Det finns ännu ingen total utvärdering av sysselsättningseffekterna för flyktingar av "Hela strategin". Däremot finns det observationer som visar att det finns mycket stora skillnader mellan olika regioner i hur man lyckats integrera flyktingar på arbetsmarknaden. Flyktingarnas genomsnittliga sysselsättningsgrad i landet blir således starkt beroende av hur flyktingarna är fördelade över landet. I en studie av och (2000) undersöktes bosnier som anlände till 1993 och 1994. Vid en observation 1997 visade det sig att det finns kommuner där av de bosniska männen i åldern förvärvsarbetade medan det finns andra kommuner där motsvarande andel endast är . Högst förvarsfrekvens bland bosnierna finns i "småföretags-distriktet" i . Lägst förvarsfrekvens finns i Malmö-Landskronaområdet, i , i några Blekingekommuner och i flera norrlandskommuner. Riksgenomsnittet låg på . låg något högre än riksgenomsnittet. Även de framtida möjligheterna på arbetsmarknaden påverkas av om man snabbt kommer ut på arbetsmarknaden. I en nyligen framlagd doktorsavhandling visas att den framtida ekonomiska avkastningen för en flykting av att snabbt komma ut på arbetsmarknaden är väsentligt större än om samma flykting genomgår ett arbetsmarknadspolitiskt utbildningsprogram, se (1999). Kunskaper förvärvas av att befinna sig på arbetsmarknaden. Till en del kan skillnaderna i bosniernas sysselsättningsgrad förklaras av olikheter mellan kommunerna i allmänt efterfrågetryck på arbetsmarknaden och i viss mån av näringslivsstruktur. Men det finns uppenbarligen också andra förklaringar som vi ännu så länge endast kan ha hypoteser om. Sannolikt finns regionala olikheter i arbetsmarknadens funktionssätt. Studier av företagskultur, sociala kontaktnät och informationsspridning i småföretagsdistriktet tyder på att korta besluts gångar som ofta sker i informella nätverk, se och (1984). I de informella nätverken finns också en närkontakt mellan offentliga myndigheter och näringsliv vilket kan förväntas skapa en effektivitet i lokalt mottagande och introduktion av flyktingar på arbetsmarknaden. Det förefaller sannolikt att även övriga sökprocesser på arbetsmarknaden i betydande grad sker genom utnyttjande av information i nätverken vilket kan antas underlätta skapandet av närkontakt mellan arbetssökande och arbetsgivare. Föreligger närkontakt kan arbetsgivare snabbt bedöma den sökandes kompetens liksom den sökande snabbt kan bedöma om man passar för ett visst arbete. Sker inte anställning så finns i det informella nätverken information som sannolikt enkelt kan överföras till den sökande i det fortsatta sökarbetet. I de informella nätverken har olika företagare goda kunskaper om varandras behov av olika sorters arbetskraft. Det är tänkbart att det också finns andra nätverk som är specifika för invandrare i småföretagsdistriktet. Det finns i området invandrare från som kom redan på 1960 och 1970 talen och som varit väl integrerade på arbetsmarknaden. Möjligen har dessa också fungerat som kontaktförmedlare inför infasningen på arbetsmarknaden för senare invandrargrupper. Det är dock svårt att veta vilken betydelse detta kan ha haft. Tidiga invandrargrupper från finns också i många andra kommuner som och som arbetsmarknadsintegrationen där är svag för de studerade bosnieninvandrare. Ännu så länge finns endast ett fåtal studier kring arbetsmarknaden för den andra generationen invandrare. En sådan studie är (1997). Av denna framgick att arbetsmarknaden för andra generationsinvandrare är väsentligt bättre än för första generationsinvandrare (utrikes födda) i samma åldrar. För den andra generationsinvandrare som är födda är sysselsättning och arbetslöshet ungefär som bland infödda svenskar i samma åldrar. För de som är födda är situationen mer splittrad. För de med europeisk bakgrund är situationen nära den som gäller för infödda svenskar i samma åldrar. Däremot har andra generationsinvandrare med utomeuropeisk bakgrund väsentligt sämre arbetsmarknad. Antalet generationsinvandrare med utomeuropeisk bakgrund som nått förvärvsarbetande åldrar är ganska litet. Gruppen kommer dock att växa snabbt under . Liknande resultat erhöll och (1998) och (2000). Syftet med denna undersökning är tvåfaldig. För det första skall vi beskriva och analysera invandrarnas situation på svensk arbetsmarknad . Centrala variabler i detta sammanhang är sysselsättning och arbetslöshet. För det andra skall vi granska invandrarnas deltagande i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Har dessa åtgärder kommit olika invandrargrupper till det efter deras behov? Det är naturligtvis inte självklart hur man skall mäta behovet av arbetsmarknadspolitiska insatser hos en befolkningsgrupp men hög öppen arbetslöshet i gruppen är en indikator på ett sådant behov. En intressant fråga är således om det finns invandrargrupper som man "missar" i de arbetsmarknadspolitiska programmen dvs trots hög öppen arbetslöshet så är man kanske i liten utsträckning i de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Studier avgränsas till utrikes födda personer dvs. andra generations invandrare ingår ej. En koncentration på utrikes födda kan motiveras med att det är bland dessa som tidigare studier har observerat hög arbetslöshet. Dessutom varierar arbetsmarknadsläget starkt mellan olika delgrupper av utrikes födda. Som nämndes ovan ligger sysselsättning och arbetslöshet bland andra generationsinvandrare ganska nära vad som gäller för övriga infödda. Underlaget för beskrivningen av invandrarnas arbetsmarknad har varit årsmedeltal. Uppgifter om arbetskraftstal, sysselsätt ningstal och arbetslöshet har inhämtats . Vi har därvid studerat följande grupper av utrikes födda efter invandringsperiod. Vissa av de sistnämnda delgrupperna kan dock inte säruppdelas efter samtliga invandringsperioder. Exempelvis var invandringen mycket liten från flertalet av de utomeuropeiska områdena. Antalet individer i urvalen blir för få och sammanslagningar är nödvändiga. har utrikes födda också delats upp efter om man har kvar sitt utländska medborgarskap eller om man förvärvat svenskt medborgarskap. Uppgifter om invandrarnas deltagande i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder har inhämtats genom en sambearbetning mellan AMS Händel-databas och SCBs register över rikets totalbefolkning. I nedanstående punkter redogörs för de viktigaste resultaten från undersökningen. Framställningen är därvid uppdelat så att punkterna 1-5 hänför sig till den del av undersökningen som beskriver invandrarnas arbetsmarknad medan punkterna 6-10 sammanfattar hur invandrarna tagit del i de arbetsmarknadspolitiska insatserna . De invandrarna som anlände gick in med relativt låg sysselsättning och hög arbetslöshet. Man har i stort stannat kvar i detta läge även . Trots allt längre vistelsetid i så har inga endast små förbättringar skett. Den djupa lågkonjunkturen har säkert varit bidragande. Många av dessa invandrare har varit borta så länge från arbetsmarknaden att man har anledning att vara pessimistisk om de någonsin kan få ett arbete. Lågkonjunkturen innebar lägre sysselsättning och högre arbetslöshet både för infödda och utrikes födda men försämringen var starkast bland utrikes födda. Den relativa försämringen för utrikes födda var mest tydlig . Därefter har en stabilisering skett. betslösheten bland utrikes födda är fortfarande hög men ökar inte mer. Att de utrikes föddas position försämrades relativt infödda kan hänföras till några omständigheter. En är den stora invandringen från under 1992-94 som åtminstone inledningsvis var en invandring till arbetslöshet. En annan är att även invandrargrupper som vistats mycket länge i (invandrade ) har fått lägre sysselsättningsgrad och högre arbetslöshet jämfört med infödda. Främst tycks detta gälla tidigt anlända invandrare från . Tidigt anlända invandrare från har således klarat sig bättre. Invandrare från utom och som anlänt är alltför få i för att vi här skall kunna säga något bestämt. Flera tidigare undersökningar har visat att naturaliserade invandrare har ett klart bättre arbetsmarknadsläge än invandrare som har kvar sitt utländska medborgarskap. Naturaliserades arbetslöshet och sysselsättningsgrad låg ofta i närheten av inföddas. Denna bild har delvis ändrats . Under detta årtionde har ett stort antal av 1980-talets flyktingar förvärvat svenskt medborgarskap. Bland de naturaliserade har således tillkommit grupper med en svår arbetsmarknad vilket har gjort att både arbetskraftstal och sysselsättningstal fallit ganska ordentligt i genomsnitt för naturaliserade jämfört med infödda . Naturaliserade har dock fortfarande en bättre arbetsmarknad än utländska medborgare men en utjämning har således skett. har fördelningen mellan fasta anställningar och tidsbegränsade anställningar ändrats på svensk arbetsmarknad. Tidsbegränsade anställningar har fått större betydelse och speciellt bland invandrare. Bland infödda sysselsatta män var andelen tidsbegränsade anställningar . Andelen ökade till och låg sedan kvar på denna nivå till slutet av årtionde. Bland infödda kvinnor var uppgången från år år . Bland utrikes födda män var andelarna respektive år , och . Bland utrikes födda kvinnor var respektive andelar , och . En sysselsättningsmöjlighet är att bli företagare. Ett motiv för en person att bli företagare är att det är svårt att få anställning. Mot denna bakgrund borde man förvänta en ökad andel företagare bland invandrare . Det finns också sådana tendenser. Bland utrikes födda män fanns en uppgång i andelen företagare . Därefter har andelen varit tämligen . Variationerna över tiden är dock ganska måttliga för hela gruppen utrikes födda i genomsnitt. Däremot finns mycket stora variationer mellan olika invandrargrupper. finns sådana variationer utan att man kan se några speciella skillnader i arbetsmarknadsläge. Exempelvis har invandrare från låg andel företagare medan invandrare från har hög andel företagare. Båda grupperna har en relativt god ställning på svensk arbetsmarknad. Högst andel företagare finns bland invandrare från . Enligt Regeringens proposition 1995/1996:222 skall arbetsmarknadspolitiken speciellt prioritera grupper med svag ställning på arbetsmarknaden. Till dessa grupper räknas ungdomar, äldre, arbetshandikappade, långtidsarbetslösa och utomnordiska medborgare. Att tillhöra en prioriterad grupp innebär rimligen dels att arbetslösheten är hög i gruppen dels att gruppens andel av arbetsmarknadspolitiska insatserna är större än gruppens andel av samtliga arbetslösa. Det finns synpunkter på att välja utomnordiska medborgare till en prioriterad grupp. Det är visserligen riktigt att det finns här stora grupper med en svår arbetsmarknad. Utomnordiska medborgare är dock en mycket heterogen grupp vad gäller position på arbetsmarknaden. Det finns också grupper med en god arbetsmarknad (ungefär som för infödda svenskar). Detta är fallet medborgare från Västeuropeiska länder. Hela gruppen födda i (, och ) dvs individer med utländskt medborgarskap och individer med svenskt medborgarskap är ungefär lika stor som gruppen födda i . Dessutom innebär avgränsning till medborgarskap att man bortser från den stora gruppen bland utrikes födda som har naturaliserats. Exempelvis har av alla födda i numera svenskt medborgarskap. För födda i är andelen naturaliserade och för födda i är andelen . Här finns grupper med en svår arbetsmarknad. I själva verket utgör utomnordiska medborgare endast av samtliga utrikes födda. Vår studie visar att utomnordiska medborgare i genomsnitt har blivit prioriterade dvs deras andel av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna överstiger deras andel av de arbetslösa. Speciellt är detta fallet för utomnordiska medborgare med kort vistelsetid i (ex flyktingar från Bosnien). För att utomnordiska medborgare i genomsnitt prioriterats så betyder detta inte att så varit fallet för alla delgrupper. Det finns också utomnordiska grupper som har haft hög arbetslöshet men som är relativt lite representerade i arbetsmarknadspolitiska åtgärder relativt behoven. Dessa kan sägas vara underprioriterade. Det är frågan om invandrare från som kommit relativt tidigt och där många tillhör de sk arbetskraftsinvandrarna. Dessa har tidigare haft en relativt god arbetsmarknad men har deras arbetsmarknadsposition försämrats relativt övriga grupper. Det är också frågan om invandrare från Mellersta östern trots att dessa har en svår arbetsmarknad. Vi vet inte varför dessa invandrare är så lite representerade i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Naturaliserade invandrare är i mindre utsträckning i arbetsmarknadspolitiska åtgärder än vad som motsvarar deras andel av arbetslösa. Så är fallet trots att de naturaliserades arbetsmarknadssituation relativt infödda har försämrats (se pkt 3 ovan). Naturaliserade invandrare har således varit underprioriterade i arbetsmarknadspolitiska insatser. Vi har endast studerat hela gruppen naturaliserade utan uppdelning på ursprungsregion. Vi har delat upp de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna efter om det är arbetsplatsåtgärder (ex arbete till subventionerad lön, resursarbete och arbetsplatsintroduktion) eller om det är utbildningsåtgärder. För många invandrargrupper är fördelningen på dessa åtgärder annorlunda än för infödda. För invandrare som kommit efter 1980 är tendensen att kvoten mellan utbildningsåtgärder och arbetsplatsåtgärder är högre än för infödda dvs relativt mer utbildningsinsatser för invandrare. De invandrare som mest liknar infödda i fördelningen mellan de båda typerna av åtgärder är invandrare från de nordiska länderna. Olikheter i fördelning mellan olika grupper återspeglar säkerligen olika behov. Ändå finns det anledning att fundera över om fördelningen är den mest effektiva för att få ut invandrare på arbetsmarknaden. Forskningsresultat visar att tidig kontakt med arbetsmarknaden (ex genom arbetsplatsåtgärder) för invandrare är mer effektivt även för deras långsiktiga framgång på arbetsmarknaden än utbildningsinsatser. Dessutom har vi som forskare följande synpunkter: AMS-statistiken över invandrare omfattar enbart utländska medborgare. Men dessa är en minoritet bland utrikes födda. av de utrikes födda är naturaliserade. För att genomföra denna studie har vi därför måst göra dyrbara sambearbetningar mellan olika register. AMS-statistiken bör omfatta utrikes födda. Det borde finnas möjligheter att skapa mer av experimentsituationer i samband med arbetsmarknadspolitiska insatser. Genom experimentsituationer underlättas utvärderingen av åtgärderna. Observationer av arbetslöshet och sysselsättning för utrikes födda med uppdelning efter invandringsperiod har gjorts för åren 1987, 1992, 1995 och 1999. Jämförelse görs med landets totalbefolkning och uttrycks i tabell 2.1, 2.2 och 2.2. Åren representerar olika konjunkturlägen. förelåg en klar högkonjunktur. I den infödda befolkningen var den öppna arbetslösheten . Konjunkturen vände och . och de efterföljande åren befann sig i en långdragen och djup lågkonjunktur. Den öppna arbetslösheten i totalbefolkningen var 1994 och kom sedan att ligga kvar på denna nivå . har konjunkturen klart förbättrats. var den öppna arbetslösheten .