frsrdg · GO04RR4 · 2001-01-01 00:00:00 — De skulder som man har kvar är studieskulder och andra skulder som inte får ingå i en skuldsanering. Endast några enstaka personer uppgav att de hade betalningsproblem med återstående skulder. Nästan alla tycks rehabiliterade i den meningen att de fått återgå till ett "normalt liv". Revisorerna konstaterar att lagen därmed tycks uppfylla sitt syfte. Kommunerna satsar fortfarande mycket olika på budgetrådgivningen. Förvånande är att det finns kommuner som över huvud taget inte ger ekonomisk rådgivning trots deras skyldighet att tillhandahålla sådan hjälp. Som framgått ovan informerar många kommuner inte heller om den hjälp som man har en skyldighet att erbjuda. Lagstiftningen är visserligen menad att tillämpas restriktivt. Väsentliga kriterier måste uppfyllas och gäldenärerna ska visa att de varit aktiva för att klara ut sin situation. Det är knappast troligt att lagstiftaren med detta menade att gäldenären även skulle behöva vara aktiv för att få reda på möjligheten till skuldsanering. I det avseendet bör alla ha samma möjligheter till hjälp, dvs. kunna få information om att hjälpen över huvud taget finns. Den hjälp som skuldsatta får i skuldsaneringsärenden varierar stort beroende på hur den enskilda kommunen prioriterar verksamheten. I kommuner med små resurser krävs därför mer av gäldenären själv. Personer med sämre förutsättningar att klara av ansökningsförfarandet riskerar då också att få svårare att erhålla skuldsanering. Det är omvittnat svårt att upprätta en ansökan vilket gör att personer i de kommuner som vare sig ger information om den hjälp som finns eller medverkar i steg 1 kan få svårare att få skuldsanering än i kommuner som ger sådan hjälp. Vissa skuldsatta kan på det sättet ges fördelar före andra. Det är enligt revisorerna viktigt att myndigheterna även här verkar för en enhetlig hantering. Likheten inför lagen är en grundläggande rättssäkerhetsprincip. Den oklara ansvarsfördelningen mellan och kan ha bidragit till att denna fråga inte prioriterats tillräckligt. 11.4 Det oklara myndighetsansvaret Revisorerna ansåg i sin tidigare rapport att arbetsmetoder och lagtolkningar behövde samordnas. Revisorerna har inte kunnat se att det förekommer någon egentlig samordning mellan myndigheterna. Som framgått ovan har och kronofogdemyndigheterna ökat sitt samarbete . Däremot tycks inte verket ha haft någon egentlig dialog i dessa frågor med övriga berörda myndigheter. Inte heller regeringen har tagit några sådana initiativ. Det finns nu ett stort antal domar från överrätterna. Flera bedömare anser att rättsfallen lett till en mer enhetlig tillämpning hos kronofogdemyndigheterna och domstolarna. Det har däremot inte gjorts någon uppföljning om det finns olikheter i tillämpningen som kvarstår och om de behöver rättas till. Uppenbarligen råder det fortfarande en viss oklarhet mellan myndigheterna ifråga om ansvaret för att verka för en sådan ökad enhetlighet. Det är tio kronofogdemyndigheter som handlägger skuldsanerings-ärenden. bör genom koncentrationen till färre myndigheter ha fått bättre förutsättningar att följa utvecklingen och verka för en mer enhetlig tillämpning av lagen hos myndigheterna. Revisorerna ser också att verket uppmärksammat detta mer . Svårare är det att följa de 95 tingsrätternas ärendehantering. I granskningen har det framförts att de olika tingsrätterna inte alltid gör samma bedömning i likartade ärenden varför några kronofogdemyndigheter och kommuner föreslagit att sådana ärenden borde koncentreras till färre tingsrätter. Flera tingsrätter har mycket få skuldsaneringsärenden vilket gör att de kan ha svårt att upparbeta erfarenhet inom området. Någon samlad uppföljning av hanteringen av skuldsaneringsärenden vid domstolarna liknande den gör vid kronofogdemyndigheterna görs inte. Revisorerna anser att en sådan kunde vara värdefull och anser att och bör diskutera hur uppföljningen kan utvecklas. Gränsdragningen mellan och ansvar i fråga om kommunernas budget- och skuldrådgivning är fortfarande oklar. har ett huvudansvar för den statliga konsumentpolitiken och har det övergripande målet att ge hushållen - som det anges i instruktio nen, goda möjligheter att utnyttja sina ekonomiska och andra resurser effektivt. Myndigheten ska särskilt inrikta sin verksamhet på stöd till konsumentgrupper som är ekonomiskt eller socialt utsatta eller av andra skäl har behov av särskilt stöd. har en mer otydlig roll och det kan vara formuleringen i 1 § SSL, vari omnämns, som har medverkat till oklarhet i fråga om myndigheternas roll och ansvar inom det här specifika området. Det är enligt revisorerna viktigt att det övergripande ansvaret för stödet till kommunerna nu tydliggörs. Revisorerna anser att bör få ett eget övergripande ansvar för stödet till konsumenterna och uppföljningen av budget- och skuldrådgivningen i kommunerna oavsett hur kommunen organiserat sig. Myndigheten har också getts viktiga uppgifter inom området samt har byggt upp en kompetens och erfarenhet av lagen. Genom att en myndighet ges ett tydligt ansvar för att följa och stödja den kommunala budget- och skuldrådgivningen kan kommunerna också komma att prioritera verksamheten på ett mer likartat sätt än . Den oklarhet som råder kan enligt revisorerna ha bidragit till att verksamheten inte prioriterats tillräckligt på alla håll. Det är viktigt att ge alla dem som behöver hjälp samma förutsättningar oavsett var man bor i landet. 11.5 Kan förfarandet effektiviseras genom färre steg? Revisorerna har i granskningen beskrivit olika problem med den nuvarande tillämpningen av skuldsaneringslagen. Bl.a. att vägen till skuldsanering ibland är mycket lång och att det inte är acceptabelt att skuldsatta ska behöva vänta så länge på besked från myndigheterna. Särskilt har de "tre stegen" i den administrativa processen kritiserats . I granskningen har det framkommit flera förslag på åtgärder som skulle effektivisera förfarandet och "minska krånglet". En iakttagelse revisorerna gör är att åsikterna går isär om betydelsen och lämpligheten av att ändra förfarandet, framför allt när det gäller rollfördelningen. Även gäldenärerna tycks ha delade meningar om hur besvärlig den administrativa processen varit och om de blivit rättvist behandlade. Den fråga som revisorerna ställt är om det finns motiv för att behålla samtliga steg i hanteringen eller om ansvaret i någon del kan överflyttas till endera kommunen, kronofogdemyndigheten eller tingsrätten. Lagstiftningen är komplex och handläggarna, oavsett om de är budgetrådgivare i kommunerna eller handläggare vid myndigheterna, har en svår juridik att förstå och tillämpa. Den berör flera lagstiftningsområden och flera myndigheter ska tillämpa samma lag i samma ärende. Detta talar visserligen för att antalet instanser eller steg i hanteringen bör begränsas men revisorerna bedömer att parterna har så olika roller i processen att sådana ändringar inte går att genomföra med mindre än att kvaliteten i hanteringen riskerar att försämras. Utvecklingen går mot att såväl kronofogdemyndigheternas handläggare som kommunernas budgetrådgivare blir kunnigare i lagen. lagen åvilar kronofogdemyndigheten men det blir vanligare att budgetrådgivarna gör likartade utredningar som kronofogdemyndigheten gör i steg 2. För kronofogdemyndighetens handläggning kan en noggrann utredning i steg 1 vara värdefull. Några kronofogdemyndigheter menar att kommunerna ibland överarbetar försöken att komma fram till frivilliga uppgörelser med borgenärerna. måste ändå göra en egen ingående utredning och kontrollera de uppgifter som lämnats. Härigenom görs ett dubbelarbete vilket förlänger och fördyrar processen. Granskningen har visat att gäldenärerna anser att de behöver mer stöd inte bara i samband med ansökan utan under hela skuldsaneringsprocessen. Som framgått utgör inte huvuddelen av budgetrådgivarnas arbete specifikt skuldsaneringsärenden. Arbetet med att klara ut den skuldsattes ekonomiska och sociala situation tar tid och det är inte alltid klart om den skuldsatte kan och vill bli föremål för skuldsanering. Kommunerna anser att det sociala stödet till gäldenärerna har glöms bort i hanteringen. Avsikten är att gäldenärernas försök att komma till överenskommelser med borgenärerna ska kunna leda till mer flexibla lösningar än vad som är möjligt genom den formella skuldsaneringen. Granskningen har visat att kommunerna tillsammans med gäldenären träffar ett stort antal överenskommelser med borgenärerna. Flera av dessa skulle annars ha kommit i fråga för prövning i steg 2. Flera faktorer talar också emot att kommunerna i stället för kronofogdemyndigheten skulle besluta om frivillig skuldsanering. Revisorerna vill särskilt framhålla rättssäkerhetsaspekten. Även om någon statlig myndighet utses att få det övergripande ansvaret för stödet till kommunerna blir det betydligt svårare att få till stånd en enhetlig hantering i 289 kommuner än i tio kronofogdemyndigheter. Som tidigare framgått arbetar och kronofogdemyndigheterna med att effektivisera förfarandet. En fråga som diskuteras är om myndigheterna i större utsträckning ska förlita sig på den utredning som kommunen/gäldenären gör. Kronofogdemyndigheterna har en stor erfarenhet inom området och samtliga myndigheter har tillgång till juridisk kompetens, vilket det inte alltid finns i kommunerna. Flera skäl talar enligt revisorerna för att den nuvarande ordningen behålls men särskilt viktig är rättssäkerhetsaspekten. Revisorerna föreslår därför inga ändringar i kommunernas och kronofogdemyndigheternas roll och ansvar. Kommunernas stödjande roll i processen och kronofogdemyndighetens huvudansvar för utredningsarbetet av ett skuldsaneringsärende bör i stället betonas mer. Revisorerna anser däremot att möjligheten till en mer flexibel hantering i steg 1 bör utredas. Som rättsfallspraxis utvecklat sig behöver omfattande försök till överenskommelser med borgenärerna göras trots att det är uppenbart att förslagen inte kommer att leda till någon uppgörelse. När det gäller de s.k. nollbuden som utgör en stor andel av skuldsaneringsbesluten får detta till följd att omfattande utredningar behöver göras innan ärendet kommer till kronofogdemyndighetens prövning. Uppföljningen av tingsrätternas ärendehantering är bristfällig och behöver utvecklas. Det bör ankomma på och att följa upp verksamheten bättre. För att kunna bedöma behovet av att ändra den nuvarande ordningen med att tingsrätterna beslutar om tvingande skuldsanering behövs dock ett mer omfattande underlag. Något som motiverar en omedelbar översyn av arbetsfördelningen mellan tingsrätten och kronofogdemyndigheten har inte framkommit i granskningen. 1993/94:100, bil. delbetänkande Skuldsaneringslag SOU 1990:74 betänkande 1996/97:LU6 m.fl. /- en kommentar revisorers rapport /96:RR9, Tillämpningen av skuldsaneringslagen /96:28 Utvärdering av skuldsaneringslagen Skuldsaneringslagen ur ett gäldenärsperspektiv, , och , i SOU 2000:29, Konsumentpolitiken inför ett nytt sekel RSV Rapport 1999:4 Fördjupad resursanalys för skatte- och kronofogdemyndigheterna RSV Rapport 1998:9 Utvärdering av statistik avseende skuldsanering 1995 Gjeldsrådgivning i kommunene 1. Fase 1: En kvalitativ studie av 6 socialkontor. Lysaker: Statens institutt för forbruksforskning 1995 Gjeldsrådgivning i kommunene 1. Fase 2:En kvantitativ analyse av tilbudene på landsbasis. Lysaker: Statens institutt for forbroksforskning. Hur tillämpas och efterlevs skuldsaneringslagen i Examensarbete 60 p i rättsvetenskap, Från kreditavtal till skuldsanering, En studie av handläggning och praktisk tillämpning, Budget- och Skuldrådgivning i , Statistik över aktuella ärenden - likheter och skillnader i de olika stadsdelarna. 1996, En kvantitativ uppföljning av skuldsaneringslagen avseende omfattningen och organisationen av budgetrådgivningsverksamheten i kommunerna samt de hjälpsökande hushållens situation med skuldsaneringslagen, En studie om skuldsaneringslagens tillämpning i 6 kommuner, , , , Sammanfattning av remissyttranden över rapport /2000:11, Tillämpningen av skuldsaneringslagen Följande remissinstanser har yttrat sig: (gemensamt yttrande från och ), , , , , , , , i , i , i , i , i , , kommun, , , kommun, och . Följande remissinstanser har inte yttrat sig: Intrum har beretts tillfälle att yttra sig men avstått. Härutöver har i inlämnat yttrande över rapporten. Remissinstanserna instämmer i allt väsentligt med revisorernas iakttagelser och överväganden i rapporten. Flera välkomnar särskilt revisorernas undersökning av kronofogdemyndighetens och kommunernas olika roller och uppgifter i processen. och några av kronofogdemyndigheterna har dock en annan synpunkt i frågan om domstolen även i fortsättningen ska besluta om tvingande skuldsanering. Inget av yttrandena innehåller invändningar mot skuldsaneringslagen som sådan. Flera remissinstanser kommenterar däremot mer ingående specifika lagregler och hur hanteringen kan effektiviseras. Så långt möjligt har dessa tagits med i den följande sammanställningen. anför att man med intresse tagit del av rapporten och att inte minst belysningen av kommunernas roll i skuldsaneringsprocessen är värdefull för det fortsatta reformarbetet. En översyn av skuldsaneringslagen pågår inom men tidpunkt för när en departementspromemoria kan remitteras kan ännu inte anges. instämmer i allt väsentligt i revisorernas iakttagelser. Verket delar också revisorernas uppfattning att lagen uppfyller sitt huvudsakliga syfte att rehabilitera svårt skuldsatta människor. välkomnar revisorernas utförliga rapport och instämmer i att kommunerna behöver mer stöd från centrala myndigheter för att kunna ge de skuldsatta rådgivning av god kvalitet. som främst granskat rapporten utifrån domstolarnas synvinkel har i stort inget att erinra mot det som före Inte heller har något att invända mot förslagen och tillstyrker således förslaget att får det övergripande ansvaret att följa och stödja den kommunala budget- och skuldrådgivningen. instämmer i att det finns skäl att noga följa den fortsatta utvecklingen av hushållens skuldsättning och hänvisar i övrigt till vad man anfört i sitt yttrande över Konsumentpolitiska kommitténs förslag i denna del. anser att revisorernas rapport i allt väsentligt bekräftar tingsrättens erfarenhet. Tingsrättens uppfattning är att myndigheternas hantering av skuldsaneringsärenden uppnått en stabil och god kvalitet och en viss enhetlighet. lämnar för sin del rapporten utan erinringar. i anför att den i mycket delar de synpunkter som revisorer framfört. i redovisar flera förslag till förändringar av skuldsaneringsförfarandet och föreslår också specifika ändringar av skuldsaneringslagen. Några av förslagen återges närmare i den följande sammanställningen. anser att rapporten belyser det granskade området bra och instämmer i de slutsatser revisorerna drar. Även , , och kommuner delar rapportens beskrivning och huvudsakliga slutsatser. anser att flera av rapportens förslag är viktiga och nödvändiga för att skuldrådgivningen ska fungera bättre. Svenska Bankföreningens erfarenheter av skuldsaneringslagen är i huvudsak goda. i anför att revisorerna med denna rapport uppmärksammat arbetet inom den kommunala budget- och skuldrådgivningen på ett sätt som inte gjorts tidigare. Revisorerna redovisar i rapporten sina iakttagelser i fråga om utvecklingen av antalet skuldsaneringsärenden och ger exempel på olika orsaker till att antalet minskat vid kronofogdemyndigheterna . Bl.a. menar revisorerna att informationen om möjligheten att få skuldsanering behöver förbättras. Särskilt oroväckande anser revisorerna det vara att informationen är så ojämn i olika delar av landet. Revisorerna pekar också på kommunernas betydelse i steg 1 av ärendehanteringen. Genom frivilliga överenskommelser i ett tidigt skede avlastas kronofogdemyndigheterna ett stort antal ärenden, vilket också varit syftet med den nuvarande ordningen. Vikten av en korrekt information om skuldsaneringslagen framhålls av flera remissinstanser. Även kommunernas roll i steg 1 anges vara betydelsefull för ärendeutvecklingen. Likaså framhålls den negativa bild som skuldsatta kan ha fått genom media om möjligheten att få skuldsanering. anser att det är uppenbart att kommunerna har en betydelsefull roll i hanteringen av skuldsaneringen. Verket anser det därför mer otillfredsställande att alla inte ens har tillgång till hjälp från kommunen och att den hjälp som finns att tillgå är av skiftande kvalitet. Den slutsats som verket drar är att fler personer skulle söka skuldsanering om alla hade till gång till hjälp. konstaterar att antalet ansökningar har minskat men att det har skett en förändring under innevarande år då antalet ansökningar i riket t.o.m. juli ökat jämfört med . Kronofogdemyndigheterna i och noterar också i sina yttranden att antalet ärenden nu ökar. anser att mycket talar för att kommunernas budgetrådgivning är av stor betydelse för ärendeutvecklingen hos kronofogdemyndigheterna. Verket framhåller vidare att det är viktigt att genomföra projekt för att utveckla arbetet med frivilliga överenskommelser i steg 1. Verket instämmer i att de skuldsattas bristande kännedom om lagen och alltför negativ information i medierna, kan vara bidragande orsaker till att antalet ärenden minskar. Det är därför viktigt att kommunerna informerar om sin verksamhet och verket anger att det kan medverka till att informationsmaterial tas fram. i understryker att information kring lagen är av stor betydelse för ärendeinflödet. Enligt myndigheten bör budgetrådgivare i steg 1 ha ett särskilt ansvar för att korrekt information om lagen ges medborgarna. menar att det är viktigt att hitta rätt vägar att nå ut till rätt personer och att alla inblandade myndigheter har ett ansvar för att rätt och riktig information når ut. Särskilt lämpliga för uppgiften borde budgetrådgivarna vara eftersom det ankommer på dem att lämna råd och upplysningar om skuldsanering. meddelar sig djupt oroad över att vissa kommuner undviker att ge sådan information. i anser att brister i informationen till kommuninnevånarna om möjligheten till skuldsanering måste förbättras. Tillgång till rådgivning måste också kunna fås oavsett var den skuldsatte bor. Även i är inne på att antalet ärenden blivit färre på grund av att kommunerna satsat mindre på verksamheten än som var tänkt. Restriktiviteten i prövningarna har också haft betydelse. instämmer i att det görs en icke oväsentlig gallring av skuldsaneringsärenden genom frivilliga uppgörelser i steg 1. Kommunen har också noterat att antalet frivilliga uppgörelser ökar och tror att detta beror på att borgenärerna vet mer om skuldsanering och att budgetrådgivarnas kompetens har ökat. kommun har också konstaterat att antalet nya hjälpsökande i steg 1 kontinuerligt ökat men flertalet av dem kan aldrig komma i fråga för skuldsanering i steg 2 då de ej uppfyller kravkriterierna. Även för Budget- och skuldrådgivare i menar att kommunernas alltmer framgångsrika medverkan till att frivilliga uppgörelser nås i steg 1 haft betydelse för ärendeutvecklingen. Föreningen tror att ökningen av ärendetillströmningen kan bero på högkonjunkturen men också på att flera av de gäldenärer som tidigare fått avslag på sina ansökningar återkommer för att få hjälp med en förnyad ansökan. Människor kommer ut i arbete och därmed ökar avsevärt motivationen att reda ut den ekonomiska situationen. Revisorerna konstaterar i rapporten att handläggningstiderna för ett skuldsaneringsärende ökat. Problemet är störst vid kronofogdemyndigheterna. Med långa handläggningstider förändras förutsättningarna, vilket ytterligare komplicerar utredningen och fördyrar processen som den blir besvärande för gäldenären. bör enligt revisorerna ge ut årliga riktlinjer till kronofogdemyndigheterna med målsättningen att nedbringa handläggningstiderna, bl.a. genom att ange längsta tid för beslut om inledande eller avslag/avvisande av en ansökan. RSV bör vidare vidta de åtgärder som behövs i fråga om resursfördelning så att skillnaderna i ärendehantering hos de olika kronofogdemyndigheterna jämnas ut. Det kan enligt revisorerna behövas ett permanent tillskott av resurser hos myndigheter där arbetsbelastningen är stor. De remissinstanser som berört frågan instämmer i att de långa handläggningstiderna är ett problem som måste lösas. Det gäller främst hanteringen vid kronofogdemyndigheterna men även vid kommunerna. förutskickar att man kommer att ta upp frågan hur förfarandet kan effektiviseras i den departementspromemoria som är under utarbetande. anför att man ser allvarligt på de långa handläggningstiderna, framför allt i steg 2. Verket har tillsammans med kronofogdemyndigheterna arbetat fram en rapport, rapport 2000:11, Kronofogdemyndigheternas hantering av skuldsaneringsärenden ändrade rutiner, vilken är ett led att uppnå kortare handläggningstider. Verket gör bedömningen att det är tiden fram till beslut att fastställa skuldsanering eller att överlämna ärendet till tingsrätten som är den viktigaste, inte tiden till beslut om att inleda eller avslå en ansökan. Med den utgångspunkten har i sin koncernplan för åren 20012003 beslutat målformuleringen att av de inkomna ärendena ska avslutas genom beslut och inför utgången av . Vidare framför verket sin ambition att verka för att den totala handläggningstiden i steg 1-3 ska förkortas, och verket har för avsikt att se över regelverket och lämna förslag på sådana ändringar som kan leda till förenklingar av förfarandet. Några av kronofogdemyndigheterna hänvisar i sina remissvar också till de antagna ändrade handläggningsrutinerna som ett sätt att försöka nedbringa handläggningstiderna. konstaterar att i sin rapport för att korta handläggningstiderna bl.a. kommer att ställa högre krav på innehållet i gäldenärernas ansökan och att kronofogdemyndigheternas kontroller minskas. Enligt verket kommer de nya rutinerna att innebära att gäldenärerna behöver ännu mer hjälp av kommunerna för att kunna ansöka om skuldsanering. Verket pekar på de stora krav som skuldsaneringslagen ställer på gäldenärens medverkan och uppgiftslämning samt svårigheten att upprätta en ansökan. Verket framhåller också svårigheten för den skuldsatte att känna till vilka uppgifter om ekonomin och övriga förhållanden som ska lämnas som under Om väsentliga uppgifter utelämnas riskerar gäldenären att få felaktigt förbehållsbelopp. Verket anser att effekterna såväl för gäldenärerna som för kommunerna av kronofogdemyndigheternas nya rutiner bör följas upp i fråga om huruvida handläggningstiderna förkortas och om kommunernas arbetsbelastning ökar. Även har uppmärksammat den långa hanteringstiden hos kronofogdemyndigheterna och särskilt reagerat på att det i vissa fall kan ta mer än beslut fattas om att inleda skuldsanering eller avslå en ansökan om en sådan. Med tanke på hur påfrestande situationen är för många av gäldenärerna bör åtgärder enligt verket vidtas för att en kortare handläggningstid ska bli verklighet. I det sammanhanget påpekar tingsrätten också att kronofogdemyndigheterna i högre grad borde använda sig av möjligheten att träffa gäldenären personligen vilket underlättar frågans hantering. anser att kommunernas hantering ofta onödigt drar ut och därför borde kunna förkortas. Föreningens medlemmar har en restriktiv inställning till bifall i steg 1 även av den anledningen att ansökningarna normalt grundas enbart på gäldenärens egna, i regel overifierade uppgifter. i anger att det nära samarbetet som myndigheten har med kommunernas budgetrådgivare bl.a. resulterat i en ökad kompetens, vilket i sin tur lett till att kvaliteten på ansökningarna ökat. På detta sätt har tiden fram till beslut om inledande kunnat förkortas. kommun konstaterar att antalet nya hjälpsökande kontinuerligt ökat. Kommunernas roll samt myndighetsansvaret Revisorerna kritiserar i rapporten bristen på samverkan mellan de inblandade myndigheterna.