frsrdg · GO04RS1 · 2001-01-01 00:00:00 — The Commission suggests that the budgetary process needs to be modified and concentrated to the autumn. The Riksdag consideration of the should be devoted to a combination of macroeconomic and ideo-logical discussions which take as their point of departure the political alterna-tives for the economic policy on a middle- to long-term range. Moreover, the procedures should be changed in order to integrate follow-ups and evaluations in the budgetary process. Initially, there was a problem to co-ordinate the consideration of tax bills in consideration of the budget in . However, a new practice for referral of tax matters and for exchange of views between the two committees has solved the problems. The budget debates in the Chamber fulfil an important function in the preparation of the budget. These debates occupy a great deal of the meetings of the Chamber during the autumn with a large number of participants. How- ever, it should be considered if the budget debates can be vitalised and concentrated in time. Follow-ups and evaluations by the Riksdag Controlling administration by means of objectives and results is a central feature of the managerial tools, which have been developed in during the 1990s. Management by objectives and results is dependent on a flow of information. In order to provide information for management and control, it is necessary to follow up and evaluate political decisions. Between 1993 and 1999, 27 evaluation reports have been published in a series called Utredningar från (Investigations by the Riksdag). Four committees have had and still have special evaluation groups. Since the fiscal year of 1993/94, funds have been available to support the work of the committees with evaluations. These funds have only been used in part by the committees. The committees have also been entitled to receive support from the staff of the Riksdag Auditors, but the demand for this support has been rather limited. In interviews and answers to questionnaires, members of the Riksdag express the view that the committees should devote more time to follow up and evaluate Riksdag decisions. In interviews with committee secretaries, a recurring theme is that they perceive the interest of the members as weak. Some secretaries also think that the committee staffs cannot prompt the committees to follow up and evaluate unless the members express a for it. The secretaries of the party groups feel that the committees should work much more with follow-ups and evaluations. The Commission suggests that the Riksdag shall follow up and evaluate decisions much more in order to provide the political process with a better basis. To follow up and evaluate is a natural part of the core constitutional functions of the Riksdag to exercise control, to legislate, to decide on taxes and fees, and to determine how government funds should be used. The Riksdag shall also examine the government and the administration of the country. Constitutionally, the Riksdag has a basic responsibility and a particular reason to ask how previous decisions have been carried out, what has been achieved in various areas, and what have been the effects. The Commission proposes an action plan that contains, among others, the following items. The Riksdag Act shall state that the committees shall follow up and evaluate decisions by the Riksdag. The planning of the work of the committees must improve. The committees must become more and take a greater responsi- bility for initiating follow-ups and evaluations. A special function to support the work of the committees with follow-ups and evaluations should be established. The Riksdag and Union Already in of 2000, the Commission proposed that the Governments obligation to inform and confer with the Riksdag in EU matters should be stated in the Swedish constitution. The proposal has been considered and approved by a commission under the Government and, if it is also approved by the Government, will return to the Riksdag for consideration and decision before the next election in 2002. In the present report the Commission underscores that the committees shall have a strong role to play in the work of the Riksdag with EU matters. The committees shall follow important matters during the preparatory process in Commission and during the continued decision-making process. The planning of the committees should be long term for the whole election period as well as short term for the session. The EU matters should be included as an integral part of the committees handling of its ordinary business and be brought up in reports that deal with neighbouring questions. The committees can also take independent initiatives and propose that the Chamber makes statements to the Government. The committees can also submit their opinion on EU matters to . All the committees should draw up an EU paper covering the EU matters in their remit. For the benefit of the public debate, it is desirable that the committees arrange open hearings on EU issues of particular importance. The Riksdag consideration of the annual report from the Government on EU matters should develop into a more comprehensive account of how EU matters have been handled in the Riksdag. is elected by the Riksdag among its members for each election period for the purpose of conferring with the Government on European Union matters. The Government shall inform before the Council and also confer with the Committee regarding the conduct of negotiations in the Council prior to decisions which the Government deems significant, and on other matters which the Committee determines. The Commission concludes that is mainly working according to the stated guidelines. should con-tinue to operate in line with the practices, which have developed. It is important that the views of the legislative committees are taken into account when consults with the Government. The Government is obliged to present information to that is sufficient enough to make the consultation meaningful. According to the established practice, it is not considered enough that the Government does not act in conflict with the views of but that it does act in accordance with the advice and positions of the Committee. This practice should remain. The Chambers central role in creating transparency, openness and public debate on EU matters shall be developed further. Government should be planned in the long-term schedule of the Chamber more systematically. The Prime Minister should always inform the Chamber in near connection with the meetings of Council. When a new member state takes over the presidency and presents its programme, it should be considered that the Government informs the Chamber orally about its views. The Government should consider to what extent EU matters could be brought up in bills and other written communications from the Government. A special EU debate with a minister participating should be arranged annually. The Governments obligation to account for its actions in Union to the Riksdag shall be regulated in the Riksdag Act. In its annual EU report, the Government should account for the measures it has taken because of decisions of Court of . The report should also contain a list of the directives that has not implemented when the time assigned has expired. The Government should also report the measures it is prepared to adopt in order to remedy the deficiencies in im-plementation. Good contacts between the Swedish members of Parliament and the members of the Riksdag are valuable, but their mandates should not be mixed. Contacts should continue to go through the parties, but contacts between the MEP and other parts of the Riksdag should be developed. For example, the legislative committees and should consider inviting MEPs to hearings, open or closed. It should be possible to arrange open sem-inars where MEPs participate. Changes in committee procedures The number of private members motions in the Riksdag is very large by international standards. In each year of the last decade motions were intro-duced containing between 5,000 and 9,000 proposals. The Commission believes that the right to introduce motions is of great significance to the democratic process. The great interest of members and parties in introducing motions is an expression of their to influence the development of the society, not only through immediate Riksdag decisions but also through creating opinions for change in the long term. Because of the constitutional requirement that all matters, also private members motions, should be referred to a committee and reported out of the committee, the large number of motions forms a considerable burden on the Riksdag and its committees. In the view of the Commission the present situation, regarding the consi-deration of the private members motions, is not satisfactory. The committees should devote less but more meaningful time to the private members motions and more time to follow up and evaluate previous decisions and to watch the development in the EU. The proposals of the Commission can be summed up as follows: The committees should become more autonomous and take more initiatives. It is important to create between the traditional preparatory tasks and the new tasks of the committees. The committees work with follow-ups, evaluations and EU matters should improve and deepen the consi-deration of the bills and the private members motions. The committees need to plan their work thematically and in the long term. If necessary, the committees shall simplify the consideration of private members motions. secretaries are given a central role in planning the committee work Översyn av vissa riksdagsfrågor - Beslut vid talmanskonferensens sammanträde En kommitté med parlamentarisk sammansättning tillkallas med uppdrag att se över och utvärdera vissa frågor som rör arbetsformer: I. parlamentariska ledningsorganisation arbete med uppföljning, utvärdering och revision Kommittén bör också förutsättningslöst kunna pröva andra frågor av vikt för riksdagsarbetets utveckling . beslutade att anta ett förslag om förstärkt samordning inom riksdagsförvaltningen (1997/98:RFK4, 1997/98:KU34). Beslutet innebär att riksdagsdirektören (kammarsekreteraren) fr.o.m. på tjänstemannasidan har ett överordnat ansvar för ledningen och samordningen av riksdagsförvaltningens tre delar: kammarkansliet, utskottens och EU-nämndens kanslier samt förvaltningskontoret. Förvaltningens olika uppgifter samordnas av en samordningsgrupp under riksdagsdirektörens ledning. Gruppen består i övrigt av chefen för förvaltningskontoret, kanslichefen i kammarkansliet samt en tjänsteman med samordningsansvar beträffande utskottens kanslier. Förändringarna rör endast tjänstemannaorganisationen. beslutade dock ge talmanskonferensen till känna vad konstitutions-utskottet anfört om det angelägna i en översyn också av organisationen av den parlamentariska ledningen av arbete och förvaltning. Utskottet ansåg att översynen borde göras i en särskild utredning tillsatt av talmanskonferensen. konstaterade vid sin behandling av ärendet att sedan gammalt har en splittrad organisation och att diskussioner förts om förändringar men utan att det har lett fram till några konkreta förslag eller beslut. Utskottet ansåg att förslaget om en ökad samordning inom riksdagsförvaltningen var ett steg i rätt riktning men ifrågasatte om det var tillräckligt för att lösa lednings- och samordningssproblemen. Utskottet uteslöt inte att ytterligare förändringar skulle behöva göras även på tjänstemannanivå sedan man sett över den parlamentariska lednings-organisationen. Den översyn begärt bör nu komma till stånd och ingå som en särskild delfråga i uppdrag. Samråd och samordning på politisk nivå i viktiga frågor som rör riksdagsförvaltningen sker i olika former. Talmannen leder den parlamentariska verksamheten och samråder i dessa frågor med talmanskonferensen och/eller partigruppernas företrädare i konferensen (i princip gruppledarna) och de vice talmännen. Talmannen har också ett övergripande ansvar för samordningen av både arbete och riksdagsförvaltningen. Talmannen är ordförande i både talmanskonferensen och i förvaltningsstyrelsen. Samråd mellan olika organ i frågor som rör arbete är också förutsatt genom den sammansättning talmanskonferensen har getts. I talmanskonferensen ingår förutom partigruppernas företrädare och de vice talmännen även utskottens och ordföranden samt vice ordföranden (tillika ordförande i direktionen) i förvaltningsstyrelsen. är dock i huvudsak ett rådgivande organ åt talmannen och den är heller inte partipolitiskt proportionellt sammansatt. Förvaltningsstyrelsen har däremot en sådan sammansättning. Partiernas samordning och samråd i frågor som hanteras i de olika organen förutsätts ske i partigrupperna. har utvecklingen gått mot att talmannen samrått med gruppledarna (partiernas företrädare i talmanskonferensen) och de vice talmännen i alltfler frågor av principiell natur som inte naturligen hör hemma i förvaltningsstyrelsen eller som direkt kan tas upp i talmanskonferensen. Det har handlat om internationella och utåtriktade verksamhet men även om generella principer i vissa andra frågor. Frågor som krävt utredning har dock i viss utsträckning i stället behandlats i en särskild talmanskonferensens arbetsgrupp som i princip bestått av gruppledarna med ökad representation för det största partiet. Denna utveckling visar att det finns ett behov av politisk förankring och samordning på högsta nivå av många frågor av principiell natur som rör riksdagsarbetet och riksdagsförvaltningen. Varken talmanskonferensen med sin icke-proportionella sammansättning eller förvaltningsstyrelsen med sin tyngdpunkt på administrativa och ekonomiska frågor har visat sig kunna fylla detta behov. Kommittén skall överväga behovet av en mer samordnad parlamentarisk ledningsorganisation för arbetet i . Kommittén skall även överväga om det finns behov av att göra förändringar i tjänstemannaorganisationen i syfte att ytterligare förbättra samordningen mellan förvaltningens olika delar. I uppdraget ingår att kartlägga och analysera uppgiftsfördelningen mellan de olika parlamentariska ledningsfunktioner som finns i . I denna del ingår också uppgiften att kartlägga och överväga behovet av förändringar i riksdagsförvaltningens myndighetsstruktur. I sitt arbete bör kommittén hämta in information om den parlamentariska ledningsorganisationen i andra parlament och analysera för- och nackdelar med att införa liknande former i . Kommittén skall i sina överväganden utgå från den konstitutionella ställning och de särskilda uppgifter talmannen har enligt regeringsform och riksdagsordning. Om kommittén föreslår någon form av ett gemensamt högsta parlamentariskt organ för riksdagsförvaltningen skall vidare hänsyn tas till att ett sådant organ inte bör belastas med detaljfrågor. Riksdagsdirektören utser en expertgrupp och sekreterare att biträda kommittén. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt och skall vara avslutat senast . Om kommitténs principförslag leder till omfattande förändringar i myndighetsstruktur bör frågan hanteras vidare av en särskild organisationskommitté. Utvärdering av den nya budgetprocessen Bakgrund En genomgripande omläggning av den statliga budgetprocessen har genomförts . En ny ordning gäller för regeringens arbete med att förbereda budgeten och för beredning och beslut. Även myndigheternas hantering har påverkats av omläggningen. Efter ett omfattande utredningsarbete av och på förslag av talmanskonferensen genomfördes en reform som innebär att det statliga budgetåret lades om till kalenderår och att en ny modell, den s.k. rambeslutsmodellen, infördes för behandlingen av budgetpropositionen i . Regeringen gavs möjlighet att i en ekonomisk vårproposition lägga fram förslag till riktlinjer för den framtida ekonomiska politiken. 1993/94:TK2, bet. 1993/94:KU18, bet. 1994/95:KU2; förs. 1995/96: TK2, bet. 1995/96:KU21). Besluten innebär att en heltäckande budgetproposition skall avlämnas och i närmare anslutning till det nya budgetåret . Kompletteringspropositionen slopades och tiden för beredning av budgetpropositionen avkortades. Omläggningen förutsatte att riksdagsarbetet koncentrerades till budgetbehandlingen och våren åt lagstiftnings- och reformarbete samt uppföljning och utvärdering. Rambeslutsmodellen innebar att skulle ta beslut om statsbudgeten i två steg där man först fattar beslut om totalramarna för budgetens inkomster och utgifter och därefter om fördelningen av anslag inom ramarna. I den nya budgetprocessen har finansutskottet fått ett större ansvar och en starkare samordnande roll. Syftet med dessa förändringar var att göra arbete med statens budget snabbare, effektivare och tydligare. ansåg bl.a. att den statliga budgetprocessen var långdragen, att budgetbehandling var splittrad, att detaljeringsgraden i riksdagsarbetet var för hög och att årsrytm var ojämn. På förslag av regeringen har därefter beslutat om ett ytterligare steg i budgetprocessen. I samband med behandlingen av kompletteringspropositionen (prop. 1994/95:150, bet. 1994/95:FiU20) beslutades om huvudprinciper för ett utgiftstak. Beslutet innebär att på förslag av regeringen i den ekonomiska vårpropositionen skall fastställa ett utgiftstak - en högsta nivå - för de statliga utgifterna framåt. skall då också godkänna en preliminär fördelning av utgiftstaket på utgiftsområden framåt vilken skall fungera som riktlinjer för regeringens budgetarbete. Dessa principer och andra budgettekniska bestämmelser lades fast i lagen (1996:1059) om statsbudgeten (budgetlagen) som på regeringens förslag beslöt skulle träda i kraft (prop. 1995/96:220, bet. 1996/97:KU3). Syftet med dessa förändringar var att ytterligare strama upp den svenska budgetprocessen och långsiktigt stärka budgetdisciplinen samt tydliggöra ansvarsfördelningen mellan riksdag och regering på finansmaktens område. utgick från att de förändringar som följde av utredningens förslag skulle komma att följas upp och utvärderas. instämde i detta (förs. 1993/94:TK3, bet. 1993/94:KU18). I samband med beredning av regeringens förslag till lag om statsbudgeten ansåg utskottet att det då var för tidigt att närmare bestämma inriktning och tidpunkt för utvärderingen. Utskottet ansåg dock att frågan om en överflyttning av vissa eller alla bestämmelser i budgetlagen till riksdagsordningen borde utredas mot bakgrund av att flera av bestämmelserna påverkar formerna för handlande. beslutade att detta skulle ges talmanskonferensen till känna. En första genomgång av erfarenheterna av den nya budgetprocessen gjordes under föregående mandatperiod av talmanskonferensens arbetsgrupp för vissa riksdagsfrågor. Arbetsgruppen fann då inte skäl föreslå några förändringar utan ansåg att en mera allmän utvärdering av processen borde göras sedan ytterligare erfarenheter vunnits. delade talmanskonferensens uppfattning att en mera allmän utvärdering borde komma till stånd i början av den då kommande mandatperioden, dvs. efter det att en budgetprocess val genomförts. Utskottet ansåg att denna utvärdering var så mycket mer angelägen som det fanns kritik bland såväl enskilda ledamöter som partigrupper mot hur budgetreformen fungerat. Utvärderingen borde, enligt mening, ske med inriktning på att stärka inflytande. I sammanhanget borde också behandlas frågor som aktualiserats i några motioner (1997/98:K51 yrkande 1, 1997/98:K53 yrkande 1 delvis, 1997/98:Fi901 yrkande). Vad utskottet anfört om inriktningen av utvärderingen av den nya budgetprocessen beslutade som sin mening ge talmanskonferensen till känna (förs. 1997/98:TK1, bet. 1997/98:KU27). Utskottet tog i sitt betänkande även upp revisorers förslag om resultatinformation som underlag för styrning av statlig verksamhet (förs. 1997/98:RR7) men ansåg att formerna för regeringens återrapportering bör övervägas i samband med utvärderingen av den nya budgetprocessen. Utskottet ställde sig dock bakom revisorernas förslag att en ordning för revision av en årsredovisning för staten bör övervägas av talmanskonferensen inom ramen för utvärderingen av budgetprocessen. behandlade i samma betänkande även vissa andra näraliggande frågor som utskottet utgick ifrån skall utredas/bevakas. Det gällde en mer flexibel tidpunkt för avlämnande av vårpropositionen, anhopningen av propositioner och överföring av en del av bestämmelserna i budgetlagen till riksdagsordningen. Nämnas bör också att i sitt granskningsbetänkande (1997/98:KU10) utgick från att man vid en utvärdering skulle ta upp problemet med den sena författningsutgivningen som en följd av den nya budgetprocessen. har genomfört två budgetbehandlingar enligt den nya ordningen. Den tredje, som innebär att budgetprocessen också prövats efter ett allmänt val, pågår . En allmän utvärdering av den nya budgetprocessen bör därför nu komma till stånd och ingå som en särskild delfråga i uppdrag. I detta uppdrag bör även ingå de särskilda frågor med anknytning till budgetprocessen som och ansett bör övervägas och andra näraliggande frågor som kan komma att väckas under utredningsarbetets gång. Kommittén skall dels utvärdera den nya budgetprocessen, dels överväga behovet av förändringar. I uppdraget ingår att undersöka om intentionerna bakom omläggningen har uppfyllts och vilka konsekvenser i övrigt omläggningen medfört som påverkar ställning. Av särskilt intresse är att bedöma konsekvenserna för arbete av det nya steget i budgetprocessen med utgiftstak och en preliminär fördelning på utgiftsområden i den ekonomiska vårpropositionen. Kommittén skall också analysera konsekvenserna för och budgetberedningen av de komplikationer ett val kan medföra. Kommittén skall vidare analysera konsekvenserna av den nya budget-processen och finansutskottets starkare ställning för fackutskottens arbete med budgetfrågor. Kommittén skall bedöma om budgetpropositionens och vårpropositionens innehåll och uppläggning svarar mot behov av underlag för beslut och vilken inverkan bl.a. den nya budgetlagen har på möjligheter att kontrollera och följa upp budgeten. En särskild fråga är att kartlägga om propositionerna innehåller delar som lämpligen bör tas upp i andra sammanhang. Kommittén skall i sitt arbete särskilt beakta behov av en jämnare årsrytm och långsiktig planering i riksdagsarbetet. Kommittén utser en parlamentarisk referensgrupp med uppgift att fortlöpande delta i utredningsarbetet. En expertgrupp under riksdagsdirektörens ledning och en eller flera sekreterare biträder kommittén. Riksdagsdirektören utser expertgrupp och sekreterare. Referensgruppen och expertgruppen skall där så är lämpligt samråda med representanter för och med andra berörda myndigheter och organ. Samråd och samarbete skall även ske med referens- och expertgrupperna i den del av kommittén som ser över frågor som rör arbete med uppföljning, utvärdering och revision. Under utredningsarbetets gång kan seminarier och utfrågningar ordnas. Utredningsarbetet bör komma i gång och skall vara avslutat senast . Inget hinder finns mot att betänkanden i särskilda frågor läggs fram under utredningsarbetets gång. Översyn av arbete med uppföljning, utvärdering och revision ansåg i sitt huvudbetänkande Reformera riksdagsarbetet att utskotten själva borde följa upp och utvärdera resultat i verksamheter inom resp. utskotts beredningsområde. Ett av huvudmotiven för den delvis ändrade inriktningen av utskottens arbete var de förändrade styrformerna för den statliga verksamheten, mål- och resultatstyrningen. Utredningen föreslog en samverkan i detta arbete på kanslinivå mellan utskotten, och revisorer. En resursförstärkning hos revisorer skulle förse utskotten med personal för denna verksamhet. Dessutom föreslogs en resursförstärkning till revisorerna för den direkta revisionsverksamheten i syfte att göra revisionen på riksdagsnivå mer slagkraftig.