frsrdg · GO04RR12 · 2001-01-01 00:00:00 — Anledningen till att använda utrikes födda personer som analysenhet istället för utomnordiska medborgare (d.v.s. den grupp invandrare som prioriterades i direktiven) är att en stor grupp invandrare, utrikes födda med svenskt medborgarskap samt nordiska invandrare, inte är inkluderade i det senare måttet. Statistik över befolkning visar att utomnordiska medborgare endast utgör av alla utrikes födda utom eller om vi inkluderar alla utrikes födda personer. Kapitel 2 visar att inte bara utomnordiska medborgare utan även naturaliserade invandrare har fått en klart sämre position arbetsmarknad jämfört med infödda svenskar. Att enbart ange direktiv för ena halvan av invandrarbefolkningen kan få oönskade effekter avseende fördelningen inom arbetsmarknadspolitiken. Det är möjligt att prioriteringen av utomnordiska medborgare i arbetsmarknadspolitiken inneburit att andra invandrargrupper blivit oprioriterade. Studien ger relativt klara belägg för att så skulle vara fallet. Studien är upplagd enligt följande. Avsnitt 3.2 beskriver kortfattat vad tidigare studier avseende Regeringens direktiv för prioriteringen inom arbetsmarknadspolitiken visat för resultat. I avsnitt 3.3 ges en beskrivning av arbetsmarknadspolitikens praktiska funktioner och det förklaras hur olika former av arbetsmarknadspolitiska aktiviteter (sökkategorier) har kategoriserats för att passa denna studie. Avsnitt 3.4 beskriver hur data för studien är utformat och vilka urval som gjorts. I avsnitt 3.5 beskrivs den genomsnittliga inskrivningstiden hos arbetsförmedlingen för infödda och olika grupper av invandrare. Avsnitt 3.6 ger en deskriptiv bild av vilken "framgång" (effekt) olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder haft, mätt som andelen av de i åtgärd som var i arbete 6 månader efter avlutad åtgärd, och jämför hur detta skiljer sig mellan infödda och utrikes födda. Avsnitt 3.7 beskriver hur olika grupper av invandrare, fördelat på olika invandringsperioder, har blivit fördelade mellan att vara öppet arbetslösa och i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. För att analysera detta används ett prioriteringsindex som anger gruppens andel av de i arbetsmarknadspolitiska åtgärder i förhållande till deras andel av de öppet arbetslösa. I avsnitt 3.8 utökas/fördjupas studien av prioriteringarna inom arbetsmarknadspolitiken från avsnitt 3.7. Med statistisk metod analyseras om de skillnader som uppkom i avsnitt 3.7 beror på skillnader i åldersstruktur, utbildning och/eller inskrivningstider vid arbetsförmedlingarna. Slutligen sammanfattas resultaten i avsnitt 3.9. Måttet som angivit skall användas för att mäta om olika grupper är prioriterade hos arbetsförmedlingarna är att den studerade gruppens andel av de i arbetsmarknadsåtgärder skall vara minst lika stor som deras andel av de arbetslösa. revisorer (1996) granskade bl.a. hur invandrare med utomnordiskt medborgarskap hade prioriterats avseende deltagandet i arbetsmarknadspolitiska åtgärder /95. De fann att utomnordiska medborgares andel i olika former av åtgärder motsvarades () av deras andel av de arbetslösa. Enligt detta sätt att mäta förekom det således inte någon prioritering inom arbetsmarknadspolitiken för utomnordiska medborgare . har AMS utredningsenhet analyserat denna frågeställning i de årliga rapporterna "Arbetsmarknaden för utomnordiska medborgare" (AMS; 1996 och 1997) och "Arbetsmarknaden för invandrare" (AMS; 1998 och Studierna visar att de utomnordiska medborgarna var prioriterade (andelen av de i åtgärder var och deras andel av de arbetslösa ) /96 men att prioriteringen av de utomnordiska medborgarna till åtgärder sedan minskat under de efterföljande åren. Följden har blivit att de utomnordiska medborgarnas andel av de i åtgärder var ungefär lika stor () som deras andel av de arbetslösa. Tabell 3.1 Tidigare studier av prioriteringar inom arbetsmarknadspolitiken. åtgärder 1994/95 (Riks.rev: 1996) 10 10 1995/96 (AMS: 1996) 11 14 1996/97 (AMS: 1997) 11 13 1997/98 (AMS: 1998) 11 12 1998/99 (AMS: 1999) 11 11 Tendensen är oroväckande då stora grupper invandrare fortfarande har en problematisk situation på arbetsmarknaden och därmed även fortsättningsvis borde prioriteras. I budgetpropositionen 1999/2000:1 anges också att utomnordiska medborgare även fortsättningsvis skall vara en prioriterad grupp vad avser arbetsmarknadspolitiska insatser. Den definition av invandrare som används i Regeringens direktiv innebär att invandrare med svenskt medborgarskap utelämnas (i bemärkelsen att de inte är nämnda i arbetsmarknadspolitikens prioriteringar). Dessa s.k. naturaliserade utomnordiska invandrare utgör av hela gruppen utomnordiska invandrare. Kapitel 2 visar att arbetsmarknadssituationen för naturaliserade invandrare var betydligt sämre än för infödda svenskar 1998. till deras arbetsmarknadssituation borde därmed även de inkluderas i gruppen invandrare som skall prioriteras inom arbetsmarknadspolitiken. Om det i studien också visar sig att naturaliserade invandrare är oprioriterade, d.v.s. har en andel av de i åtgärder som är mindre än deras andel av de arbetslösa, behöver definitionen över vilka invandrargrupper som skall inkluderas i arbetsmarknadspolitikens prioriteringar ses över för att fördelningen av åtgärderna skall bli mer rättvis. I studierna från AMS (1996, 1997, 1998, 1999) görs ingen uppdelning på när de utomnordiska medborgarna invandrade men det anges bl.a. att invandrare med Bosniskt medborgarskap har prioriterats mer än andra grupper. Detta skulle kunna vara en indikation på att arbetsförmedlingarna till viss del även prioriterat dem som har varit i endast . av vikt att även analysera om skillnader i när individer invandrade till har någon påverkan på prioriteringen inom arbetsförmedlingarna. Det anges vidare (AMS; 1997, sidan 16) att av de utomnordiska medborgarna som deltog i arbetsmarknadspolitisk åtgärd var i arbetsmarknadsutbildning. En jämförelse med infödda visar att deras andel i arbetsmarknadsutbildning är något mindre än för utomnordiska medborgare. Det har dock påpekats av att det måste få finnas betydande skillnader i olika gruppers deltagande i olika konjunkturberoende åtgärder eftersom åtgärderna delvis har olika innehåll, syften och målgrupper. Men om vissa grupper i stor grad blir hänvisade till mindre "framgångsrika" åtgärder (se avsnitt 3.6) blir även detta en prioriteringsfråga som bör beaktas. Utifrån utgångspunkterna ovan belyser denna studie hur olika grupper av invandrare, uppdelade på vilket geografiskt område/land individen utvandrade från och under vilken tidsperiod, har prioriterats inom arbetsmarknadspolitiken. Analysen genomförs för tre olika årtal; 1992, 1995 och 1998, d.v.s. vi följer individer från en period av kraftig lågkonjunktur till en period med högkonjunktur. Att öka flexibiliteten på arbetsmarknaden, bryta de obalanser som existerar på olika delarbetsmarknader samt motverka inflationsdrivande flaskhalsar är arbetsmarknads-politikens huvuduppgifter. Till stora delar skall dessa uppgifter lösas genom arbetsmarknadspolitikens passiva del, arbetslöshetsförsäkringen. Syftet med arbetslöshetsförsäkringen är att den skall medverka till att underlätta och stimulera omställning och därigenom öka flexibiliteten på arbetsmarknaden. Vidare anges arbetsmarknadspolitiken även ha en viktig fördelningspolitisk uppgift genom att den ska stödja personer som har svårigheter att få och behålla ett arbete. Denna aktiva del av arbetsmarknadspolitiken innefattar målsättningen att kunna stärka arbetskraftens konkurrenskraft genom kompetensutvecklande eller sysselsättningsskapande åtgärder. Det skall poängteras att den aktiva och passiva arbetsmarknadspolitiken inte är två oberoende system utan samvarierar på ett flertal sätt. Exempelvis kan deltagande i den aktiva arbetsmarknadspolitiken berättiga till ytterligare ersättning i det passiva systemet. Uppdelningen av arbetsmarknadspolitiken i en aktiv och passiv del är bara en av en mängd olika definitioner av arbetsmarknadspolitikens beståndsdelar. Syftet med detta avsnitt är att i en första del beskriva hur framförallt arbetsmarknadspolitikens aktiva del är uppbyggd samt hur denna studie valt att kategorisera dess olika beståndsdelar till ett antal större enheter lämpliga för analys. Den andra delen ger en kortfattad beskrivning av deltagandet i ett antal viktiga arbetsmarknadspolitiska åtgärder samt arbetslösheten . Svensk arbetsmarknadspolitik kan således sägas bestå av tre huvudmål; det stabiliseringspolitiska målet , det allokeringspolitiska målet och det fördelningspolitiska målet. I denna studie är det främst det fördelningspolitiska målet som är av intresse. Syftet med det fördelningspolitiska målet är att i olika avseenden förbättra svaga gruppers ställning på arbetsmarknaden. Till de svagare grupperna räknas ungdomar, äldre, arbetshandikappade, långtidsarbetslösa och utomnordiska medborgare (proposition 1999/2000:1). Tanken är att en förbättrad ställning på arbetsmarknaden för dessa grupper skall åstadkommas via en aktiv arbetsmarknadspolitik. För att nå de nämnda målen har arbetsmarknadspolitiken ett antal medel till sitt förfogande. En vanligt förekommande indelning av de arbetsmarknadspolitiska medlen är i utbudspåverkande åtgärder, efterfrågepåverkande åtgärder samt handikappåtgärder. De två första brukar även klassificeras under kategorin konjunkturberoende åtgärder. De utbudspåverkande åtgärderna syftar till att stärka individens kvalifikationer så att individen erhåller en större efterfrågan på arbetsmarknaden. De efterfrågepåverkande åtgärderna syftar i sin tur till att öka företagens benägenhet att anställa folk. I denna framställning används dock en annan klassificering/kategorisering som baseras på åtgärdernas faktiska innehåll. Eftersom studien fokuserar på individers deltagande i arbetsmarknadspolitikens olika beståndsdelar baseras kategoriseringen utifrån ett individuellt perspektiv. Indelningen beskrivs enklast med en figur (se figur 3.1). Figur 3.1 innehåller alla de element, s.k. sökkategorier, av arbetsförmedlingens verksamhet som individer kan vara inskrivna vid. I praktiken innebär detta att alla som är inskrivna vid arbetsförmedlingarna tilldelas en kod (i fortsättningen benämnd skat) som anger i vilken del av arbetsförmedlingens verksamhet som de för tillfället deltar i. Exempelvis betyder sökkategori 11 (skat 11) att individen vid undersök ningstidpunkten är öppet arbetslös och kan ta arbete direkt och sökkategori 45 (skat 45) att individen uppbär anställningsstöd, d.v.s. deltar i en viss typ av arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Redan här är det lämpligt att avgränsa resonemanget/diskussionen av arbetsmarknadspolitiken till att endast inkludera de individer som är inskrivna vid arbetsförmedlingarna och som är öppet arbetslösa eller deltar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder (i figuren representerade av arbetsplatsförlagda åtgärder eller utbildningsåtgärder). Detta eftersom studien skall fokusera kring olika invandrargruppers andelar i dessa två kategorier. Således kommer inte individer i arbetshandikappåtgärder, anställda som är arbetssökande (deltidsarbetande m.fl.) och inskrivna i sökkategori 14 och 91 att behandlas i analysen. Figur 3.1 Arbetsförmedlingarnas uppdelning på olika sökkategorier Not: För en noggrann specifikation av respektive sökkategori och hur dessa förändrats över tiden se exempelvis AMS (1999c). De sökkategorier (skat) som ingår i respektive kategori anges i respektive kategoris ruta. Det har påtalats att även skat 14 (som bl.a. inkluderar invandrare som är svårplacerade p.g.a. språksvårigheter) borde inkluderas i en studie av prioriteringar inom arbetsmarknadspolitiken. Att inkludera fler kategorier och fler invandrargrupper än vad som tidigare analyserats av AMS egna statistikenhet torde leda till problem vid en jämförande analys av resultaten. Ett sådant angreppssätt kan innebära att det blir svårt att särskilja vad eventuella skillnader mellan denna studie och tidigare studier beror på - förändring i kategorisering eller att fler invandrargrupper inkluderats. Ett ytterligare argument för att inte inkludera skat 14 är att andelen öppet arbetslösa då skulle överskattas. Personer inskrivna i skat 14 är inte aktuella för åtgärder (per definition av sökkategorin) vilket således överskattar gruppen öppet arbetslösa vid en analys av prioriteringar inom arbetsmarknadspolitiken. Detta innebär att om vi finner skillnader i prioritering inom arbetsmarknadspolitiken mellan olika grupper av utrikes födda, givet att skat 14 inte är inkluderad, kan vi (troligen) utesluta möjligheten att det beror på att vissa grupper inte skulle vara lämpliga för åtgärder. De individer som är inskrivna som deltagare av någon arbetsmarknadspolitisk åtgärd kategoriseras antingen till arbetsplatsförlagda åtgärder eller utbildningsåtgärder. Utbildningsåtgärd innebär att individen genomgår någon form av arbetsmarknadsutbildning. Utbildningsåtgärderna är således inte arbetsplatsförlagda och antas därför ha minst likhet med ett ordinarie arbete. Vidare kan en indelning göras av de arbetsplatsförlagda åtgärderna i anställningsstödsåtgärd och praktik & projekt. Kännetecknande för anställningsstöd är att åtgärden innebär ett bidrag (dock inte för hela lönekostnaden) till arbetsgivare för att anställa en arbetslös individ. Praktik & projektåtgärderna innebär (oftast) ingen lönekostnad för arbetsgivaren men innebär istället att den anställdes arbetsuppgifter inte får rymmas inom den vanliga verksamheten. Sammanfattningsvis kan sägas att av de två senare formerna av åtgärder (de arbetsplatsförlagda) har den första åtgärden, anställningsstöd, den största anknytningen/likheten med ett ordinarie arbete. En mer noggrann beskrivning av de olika formerna av åtgärder anges i appendix. Det skall poängteras att klassificeringen inte är helt problemfri. Exempelvis innebär beredskapsarbete (skat 51) att arbetsgivaren får betala en viss del av lönekostnaden men arbetet får ändock inte rymmas inom den vanliga verksamheten. Detta innebär att en kategorisering av beredskapsarbete till anställningsstöd istället för praktik & projekt är mer eller mindre godtycklig. För den viktigaste kategoriseringen, den mellan att vara i arbetsmarknadspolitiska åtgärd eller öppet arbetslös, föreligger dock inga kategoriseringsproblem. Studien kommer i de olika avsnitten att behandla och jämföra, förutom de specifika sökkategorierna, de som är öppet arbetslösa kontra de i arbetsmarknadspolitiska åtgärder, de i arbetsplatsförlagda åtgärder kontra de i utbildningsåtgärder samt de i anställningsstödsåtgärder jämfört med de i praktik & projekt. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder och arbetslöshet 1990-2000 Innan systematisk analys genomförs av skillnader i tillgången till de olika formerna av arbetsmarknadspolitiska åtgärdssystem mellan infödda svenskar och invandrare ges en kort beskrivning av hur antalet i arbetsmarknadspolitiska åtgärder samt antalet öppet arbetslösa utvecklats . Figur 3.2 Utvecklingen av öppet arbetslösa och i arbetsmarknadspolitiska åtgär Källa :AMS, egna beräkningar. Figur 3.2 visar att antalet öppet arbetslösa ökade markant som en följd av den kraftiga lågkonjunktur då befann sig i. stabiliserades antalet öppet arbetslösa för att därefter minska . Minskningen i antalet öppet arbetslösa beror troligen på en förbättrad konjunktur där många lämnat arbetslösheten/arbetsförmedlingarna för arbete men även att arbetslösa lämnat arbetsförmedlingarna för att delta i . (mars månad ) utgör antalet öppet arbetslösa ca 235 000 individer. Vad gäller arbetsmarknadspolitiska åtgärder visar figur 3.2 att de har haft väldigt olika utveckling . Antalet deltagare i utbildningsåtgärder ökade mycket för att under 1993-94 stabiliseras på en nivå kring 55 000 deltagare . Kring dessa nivåer befinner sig antalet deltagare i arbetsmarknadsutbildning också . För arbetsplatsförlagda åtgärder visar figur 3.2 att både anställningsstödsåtgärderna och praktik & projektåtgärderna ökade i antalet deltagare . Efter det har praktik & projektåtgärderna ökat ytterligare i omfång för att sedan kraftigt avta. Dock är dessa typer av åtgärder fortfarande de vanligast förekommande arbetsmarknadspolitiska medlen. Anställningsstödsåtgärderna har däremot avtagit i betydelse, mätt som antalet Det trots att dessa åtgärder varit de mest effektiva vad avser sannolikheten att vara i arbete efter avlutad åtgärd. Vi återkommer till resultaten/utfallet för olika former av åtgärder i avsnitt 3.6. 1992, 1995 och 1998-en beskrivning av data Den databas som utgör underlag för analysen har erhållits genom samkörning av register ifrån AMS (HÄNDEL-databasen) och SCB (RTB - registret över Rikets totalbefolkning ) för . Totala antalet inskrivna hos arbetsförmedlingarna respektive år uppgick , 1995 och 1998 till 697 685, 905 088 respektive 803 930 individer. Av dessa var 6 617 stycken observationer uteslutna , 6 850 och 5 954 på grund av att de saknade invandringsår (dessa utgör ungefär hälften av de uteslutna), fanns ej med i RTB (troligen nordiska medborgare som registrerats hos arbetsförmedlingen men ej i bostadsregistret) eller var utrikes födda från eller (dessa två "nationaliteter" utgör en så pass liten grupp att några mer omfattande uppdelningar på variabler inte är möjlig). Vid analysen av hur olika grupper har prioriterats inom arbetsmarknadspolitiken görs ytterligare begränsningar av det ursprungliga datamaterialet eftersom studien då endast berör dem som var öppet arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitisk åtgärd vid de olika mättillfällena. Därmed har även de som deltar i åtgärd för arbetshandikappade, individer som arbetar men är arbetssökande vid arbetsförmedlingen samt de två specialkategorierna (sökkategori 14 och 91) uteslutits. Tabell 3.2 Andelen i respektive kategori, infödda och utrikes födda, 1992-1998. Infödda Utrikes födda : Infödda Utrikes födda : Infödda Utrikes födda Arbetslösa 61 64 67 64 55 57 Arbetsplatsförlagda åtgärder: Anställningsstöd 5 5 9 7 7 7 Praktik & projekt 17 5 14 14 21 16 Utbildning 17 26 10 15 17 20 Antal individer totalt 410772 (71)a 91479 (79) 444871 (61) 121649 (70) 285013 (44) 84049 (55) a) Siffran inom parentes anger de öppet arbetslösas och de i arbetsmarknadspolitiska åtgärders andel av det totala antalet inskrivna vid arbetsförmedlingarna ( (antal öppet arbetslösa + antal i arbetsmarknadspolitiska åtgärder) / totala antalet inskrivna vid arbetsförmedlingen). De som var öppet arbetslösa eller i arbetsmarknadspolitisk åtgärd har minskat i andel av det totala antalet inskrivna vid arbetsförmedlingarna, från för infödda svenskar 1992 (för utrikes födda) till () 1998. Förändringen utgörs till största del av att det är en större andel arbetshandikappade och arbetande individer, men som söker arbete, som är inskrivna 1998 än 1992. Tabell 3.2 anger att andelen öppet arbetslösa av det totala antalet öppet arbetslösa och i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har minskat , både för infödda svenskar och utrikes födda personer. Detta skulle kunna innebära att ett skift ägt rum i arbetsmarknadspolitiken till fördel för mer av aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder . har dock en kraftig minskning i totala antalet inskrivna vid arbetsförmedlingarna inträffat för både infödda och utrikes födda. En annan tänkbar förklaring till den förändrade andelen öppet arbetslösa är därmed att ett stort antal personer har lyckats erhålla arbete när arbetsmarknaden förbättrades , och att dessa då framförallt var inskrivna som öppet arbetslösa. Ytterligare en möjlig förklaring är att ett flertal påbörjat (som initierades ) och att det framförallt var personer som ej deltog i någon åtgärd utan var öppet arbetslösa som påbörjade . Vidare visar tabell 3.2 att av de utrikes födda (av de infödda svenskarna) deltog i någon form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd 1998. Utbildningsåtgärder utgjorde detta år () av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för utrikes födda (infödda svens Således verkar arbetsförmedlingarna i större utsträckning föredra utbildningsåtgärder för de utrikes födda än för infödda. Anställningsstöd utgjorde däremot endast en liten del av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna både för utrikes födda och infödda. På denna aggregerade nivå är det inte möjligt att observera några större skillnader i andelen som är arbetslösa i förhållande till andelen som är i arbetsmarknadspolitiska åtgärder mellan infödda och utrikes födda. Som sagts är gruppen utrikes födda extremt heterogen vad avser ursprung, vistelsetid i m.m. Det är därför troligt att skillnader blir mer synliga om de utrikes födda delas upp i mindre populationer/grupper. En grupps genomsnittliga inskrivningstid vid arbetsförmedlingen är till mycket beroende av hur pass svår gruppen är att få ut på den ordinarie arbetsmarknaden. Långa inskrivningstider innebär således att gruppen som helhet har långa inskrivningstider eller att en delgrupp har mycket långa inskrivningstider vilket driver upp den genomsnittliga inskrivningstiden. Fördelningen över inskrivningstider vid arbetsförmedlingen (se figur 3.3 till 3.11) ser väldigt lika ut för infödda svenskar och olika grupper av utrikes födda. Tyngdpunkten i fördelningen ligger på korta inskrivningstider men det är även ett flertal som har väldigt långa inskrivningstider vilket gör att medelvärdet blir högt. Eftersom inskrivningstidens fördelning har ungefär samma utseende för de olika grupperna kommer fortsättningsvis endast skillnader i genomsnittliga inskrivningstider att beskrivas. Inskrivningstid mäts på två olika sätt; som genomsnittlig tid individerna varit inskrivna vid arbetsförmedlingen avseende detta inskrivningstillfälle (anges i tabell 3.3 som "inskr.tid") och som genomsnittlig tid individerna varit inskrivna vid arbetsförmedlingen (anges i tabell 3.3 som "inskr "). Avsnittet inkluderar alla inskrivna vid arbetsförmedlingarna, d.v.s. alla sökkategorier som beskrivs i figur 1 är inkluderade. Det skall tilläggas att det i detta avsnitt inte har kontrollerats för demografiska olikheter som exempelvis ålders- och könsstruktur mellan grupperna. För att begränsa diskussionen om skillnader i inskrivningstider mellan olika grupper kommer endast skillnaden för variabeln "inskr " att diskuteras. Detta innebär ingen större begränsning då resultaten/beskrivningen i princip är densamma oavsett val av variabel och tidpunkt. Tabell A1 (i appendix) visar att antalet inskrivna minskat som tabell 3.3 visar att inskrivningstiden (mätt som genomsnittlig inskrivningstid ) har ökat för alla kategorier. Detta mönster av ökande inskrivningstider beror troligen på att de som försvunnit ifrån arbetsförmedlingarna var individer med korta inskrivningstider snarare än att arbetsförmedlingarna blivit mindre Anledningen till att det förra är mer troligt är att arbetsmarknaden har förbättrats avsevärt och individer med korta inskrivningstider antas ha en större sannolikhet att komma ut på arbetsmarknaden än de med långa inskrivningstider. 1998 hade infödda svenskar i genomsnitt befunnit sig inskrivna hos arbetsförmedlingarna . Motsvarande siffra för de utrikes födda är för dem som invandrade och 787 för dem som invandrade . Att invandrare har längre inskrivningstider är förväntat eftersom invandrare i genomsnitt har svårare än infödda svenskar att finna jobb. Dessutom existerar skillnader i inskrivningstid mellan olika invandrargrupper samt när dessa invandrade till . Lite förvånande visar tabell 3.3 att invandrare från , , , och och som kom till har längre inskrivningstider än de som kommit senare från samma regioner. En möjlig förklaring är att denna grupp av tidiga invandrare till stor del tidigare jobbade inom tillverkningsindustrin och finner det svårt att erhålla ett nytt arbete förändrade arbetsmarknad. En annan möjlig förklaring är skillnader i ålderssammansättningen mellan de olika invandrarkohorterna. Kortast inskrivningstider har invandrare från , övriga och . Varför vissa invandrargrupper har kortare inskrivningstider än andra kan bero på ett flertal faktorer.