frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — Enligt 2 § 9 samma förordning skall även uppgift om omhändertagande av egendom och kontroll av försändelser dokumenteras i patientens journal. Av remissvaret framgår att någon strukturerad dokumentation enligt de aktuella bestämmelserna inte har skett. Jag har inte heller vid min granskning av journalen beträffande J.A. kunnat finna någon dokumentation avseende kontroll av försändelser eller ytliga kroppsbesiktningar. Utförarstyrelsen har inte kommenterat det som J.A. har anfört om att hans /01:JO1 försändelser har kontrollerats och att han har utsatts för ständiga visitationer (ytliga kroppsbesiktningar). Jag utgår från att det har vidtagits sådana åtgärder beträffande J.A. utan att dessa har dokumenterats. Ur rättssäkerhetssynpunkt är det självfallet av största vikt att dokumenta- tion av de aktuella åtgärderna sker i enlighet med gällande bestämmelser. En korrekt dokumentation är nödvändig för att en granskning av vården skall kunna ske i efterhand. Jag kan konstatera att den bristande dokumentationen rörande såväl motiven till som genomförandet av tvångsåtgärder väsentligt har försvårat min granskning av det som J.A. har tagit upp i sin anmälan. Jag ser allvarligt på att vidtagna tvångsåtgärder inte har dokumenterats i vederbörlig ordning. Det är självfallet ett oavvisligt krav att sådana rätts- säkerhetsgarantier iakttas av den som ansvarar för vården. Jag kan konstatera att en rutin nu har införts om att dokumentation skall ske. Mot bakgrund härav finner jag inte skäl att vidta några ytterligare åtgärder i anledning av vad som har framkommit. Ärendet avslutas med den allvarliga kritik som framgår av det anförda. Jag förutsätter att utförarstyrelsen agerar på sådant sätt att den rättspsykiatriska vården sker i enlighet med gällande lagstiftning. Handläggningen av ett ärende avseende journalförstöring fråga om haft att pröva en ny framställan i samma sak oaktat det först avgjorda ärendet var föremål för överprövning i domstol (Dnr 4840-1998) ansökte hos , regionala tillsynsenheten i (RT-Ö), om förstöring av vissa sjukjournaler vid bl.a. . Genom beslut biföll delvis T.P.s framställan. till RT-Ö med en ny begäran om att de aktuella journalerna skulle förstöras. I svar meddelade RT-Ö att Social- styrelsen redan prövat saken och att T.P. överklagat styrelsens beslut. Social- styrelsen anförde vidare: Ert ärende har överlämnats till Länsrätten i för prövning i den del Er ansökan ej bifallits. Ärendet är sålunda föremål för fortsatt prövning i de avseenden Ni nu ansökt om varför Ert brev inte föranleder något ytterligare ställningstagande från sida. svar var undertecknat Vänliga hälsningar, , Avdelningsdirektör. I en anmälan till JO riktade T.P. klagomål mot , RT-Ö, för underlåtenhet att pröva hans ansökan om journalförstöring från den 4 decem- ber 1998. Anmälan remitterades till , verksledningen, för utredning och yttrande och att därvid särskilt beakta vad som anförts i , Nya förvaltningslagen med kommentarer, fjärde upplagan, s. 335 angående förfaringssättet vid en uttrycklig begäran om att beslutsmyndigheten skall pröva saken på nytt. I remissvar anförde , överdirektören , följande. I en anmälan till JO har T.P. framfört klagomål mot för att styrelsen inte prövat en förnyad ansökan från honom om journalförstöring. Anmälan har remitterats till för utredning och yttrande. I remissen har hänvisats till , Nya förvaltningslagen med kommentarer, fjärde upplagan, s. 335 angående förfaringssättet vid en ut- trycklig begäran om att beslutsmyndigheten skall pröva saken på nytt. 6RFLDOVW\UHOVHQV XWUHGQLQJ Av utredningen i ärendet framgår följande. I en ansökan begärde T.P. att hans journaler vid och skulle förstöras. Efter vidtagen utred- ning fattade genom sin regionala tillsynsenhet i (RT-Ö) beslut i ärendet . Beslutet innebar att ansö- kan bifölls vad gällde journalerna vid , , men att den avslogs i övriga delar, bilaga 1 (här utelämnad, JO:s anm). överklagat beslutet, överlämnades handlingarna i ärendet till Länsrätten i län . I en ny ansökan begärde T.P. på nytt att hans journaler skulle förstöras. I ansökan uppgav T.P. som det får förstås att han önskade att samtliga journaler hänförliga till och journalerna avseende tiden hänförliga till skulle förstöras. Denna ansökan föranledde inte något nytt beslut i ärendet, utan T.P. underrättades skriftligen av handläggaren vid RT-Ö om att hans ansökan inte föranledde något ytterligare ställningstagande Med anledning av JO:s remiss har genom RT-Ö fattat ett nytt beslut på grundval av T.P.s senaste ansökan, bilaga 2 (här utelämnad, JO:s anm). Även detta beslut har överklagats. RT-Ö:s internremissvar fogas som bilaga 3 (här utelämnad, JO:s anm). 6RFLDOVW\UHOVHQV \WWUDQGH Om en enskild som av en myndighet fått avslag på en ansökan återkommer med en uttrycklig begäran om att beslutsmyndigheten skall pröva saken på nytt, anses myndigheten skyldig att göra en ny prövning i sak och att därvid fatta ett nytt beslut (jfr s. 335). Det sagda framgår inte av någon uttrycklig författningsbestämmelse utan torde följa av allmänna förvaltningsrättsliga grundsatser. Det är emellertid tveksamt om den redovisade skyldigheten gäller om som i detta fall beslutsmyndigheten har överlämnat ärendet till en högre in- Någon omprövningsskyldighet enligt 27 § förvaltningslagen 2000/01:JO1 (1986:223) föreligger inte i dessa fall. Det bör då också anses uteslutet att myndigheten gör en omprövning med stöd av principer i praxis eftersom det annars kan uppstå olägenheter i form av motstridiga avgöranden m. m. (jfr s. 337). Oavsett hur det förhåller sig härmed har genom RT-Ö nu fattat ett nytt beslut i frågan. bereddes tillfälle att bemöta remissvaret. I ärendet inhämtades att länsrätten i län avslagit T.P.s överklagande dit och att Kammarrätten i beslutat att ej meddela prövningstillstånd i målet. Läns- rätten i län prövade därefter T.P.s överklagande av beslut att avslå hans framställning av . I dom (mål nr 569-99) hänvisade länsrätten till att kammarrätten så sent som (beslutet expedierat , JO:s anm.) prövat saken och att inga nya omständigheter som kunde föranleda annan bedömning i det nu aktuella målet hade fram- kommit, varför överklagandet avslogs. I beslut anförde -2 $QGUp följande. I 27 § första stycket förvaltningslagen (1986:223), FL, föreskrivs att om en myndighet finner att ett beslut, som den har meddelat som första instans, är uppenbart oriktigt på grund av nya omständigheter eller av någon annan anledning, skall myndigheten ändra beslutet, om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdel för någon enskild part. Skyldigheten gäller även om beslutet överklagas, såvida inte klaganden begär att beslutet tills vidare inte skall gälla (inhibition). I bestämmelsens andra stycke föreskrivs att omprövningsskyldigheten inte gäller, om myndigheten har överlämnat handlingarna i ärendet till en högre instans eller om det i annat fall finns särskilda skäl mot att myndigheten ändrar beslutet. Av 27 § FL följer att en myndighet under vissa förutsättningar skall ompröva ett tidigare meddelat beslut. Skyldigheten att ompröva ett beslut föreligger emellertid inte om beslutet har överklagats och myndigheten överlämnat handlingarna till den högre instansen. Bestämmelsen innebär inte något hinder för en myndighet att ompröva ett beslut också i andra fall än då den är skyldig att göra det enligt FL. I lagen anges sålunda inte uttömmande i vilka fall en myndighet får ändra ett redan fattat beslut. Lagstiftaren har förutsatt att vissa principer om förvaltningsbeslutens rättskraft som vuxit fram i praxis skall ha en utfyllande roll. Enligt dessa principer får myndigheterna göra omprövningar också i vissa andra fall än då de är skyldiga att göra det enligt FL. I det aktuella ärendet har inte ansett att det först meddelade 2000/01:JO1 beslutet varit fel i sak. Redan av det skälet har det således saknats förutsättningar att ompröva ärendet med tillämpning av 27 § FL. Den domstolsprövning som därefter skett har heller inte inneburit någon ändring i beslut. Rätten för den enskilde att få till stånd en förnyad prövning är emellertid, som framgått ovan, inte inskränkt till de fall där myndigheten enligt 27 § FL är skyldig att ompröva beslutet till följd av att det är uppenbart felaktigt. Rent allmänt gäller inom förvaltningsrätten att ett meddelat avslagsbeslut inte utgör hinder för en sökande att på nytt begära ett gynnande beslut av myndigheten. Den omständigheten att en myndighet inte finner skäl föreligga att ändra inställning i själva sakfrågan, innebär inte att myndigheten kan underlåta att pröva den nya framställningen. Myndigheten har ansetts skyldig att besvara varje sådan begäran genom ett nytt beslut oavsett om det tidigare beslutet bör ändras eller ej (, Nya förvalt- ningslagen med kommentarer, femte upplagan s. 299) Som har pekat på i sitt remissvar är det emellertid tveksamt om skyldigheten att göra en ny prövning i sak gäller om, som i detta fall, beslutsmyndigheten har överlämnat ärendet till en högre instans. Någon omprövningsskyldighet enligt 27 § FL föreligger då inte längre och det bör då också anses uteslutet att myndigheten gör en omprövning med stöd av principer i praxis, eftersom det kan uppstå olägenheter i form av motstridiga avgöranden (jfr a.a. s. 301 f.). beslut i anledning av T.P.s första begäran om journal- förstöring var sålunda föremål för prövning i domstol (länsrätten), när T.P.s nya ansökan i samma sak inkom till . Huvudregeln är givetvis att omprövning inte bör ske sedan beslutsmyndigheten har överlämnat handlingarna i ärendet till den högre instansen (jfr prop. 1985/86:80 s. 77). I vissa typer av ärenden ligger det dock i sakens natur att omprövning får eller till och med skall ske utan hinder av överklagandet, t.ex. inom den psykiatriska tvångsvården. Frågan om när en myndighet kan ompröva beslut, som är föremål för överprövning i allmän förvaltningsdomstol, är således knappast möjlig att besvara i generella termer. Det är ärendets karaktär som blir avgörande. Ett ärende i anledning av en begäran om förstöring av patientjournal kan enligt min mening knappast anses vara att hänföra till en sådan ärendegrupp där det av rättssäkerhetsskäl för den enskilde framstår som angeläget att den lägre instansen skall ompröva saken utan hinder av att den är föremål för prövning i högre instans. Det besked som T.P. kan därför inte kritiseras i sak. Däremot borde beskedet ha utformats som ett formellt beslut med överklagandehänvisning. Med det påpekandet avslutas ärendet. Disciplinansvar för en överläkare vars felaktiga journal- anteckningar lett till beslut om återintagning av patient till sjukvårdsinrättning oaktat stöd härför saknats i bestämmelserna i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (Dnr 3972-1998) upprättades en promemoria på ombuds- mannaexpedition med följande lydelse. 7YnQJVYnUG XWDQ ODJVW|G upptog JO Lavin ett initiativärende mot Länsrätten i (dnr 2879-1998). Saken gällde ett mål enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, och avsåg länsrättens dom den avseende fortsatt vård av patienten . som var intagen på a. följande. Genom dom biföll länsrätten en framställan från chefsöverläkaren om fortsatt tvångsvård av B. Det angavs i domen att vården journalen att länsrätten förlängt vården. Däremot angavs inte vårdtidens biföll länsrätten en inkommen ansökan från chefsöverläkaren om medgivande till fortsatt vård. 1998 konstaterade i att tvångsvården till följd av bestämmelserna i redan upphört vid tiden för ansökan och undanröjde Av journal från framgår bl.a. att B. 1998 intogs med polishandräckning och skrevs ut . antecknades i journalen att B. inkom från permission och att LPT kvarstår till 980611. En anteckning om att LPT kvarstår till 980611 återkommer i samband med att då beslutades att B. skulle återintas med polishandräckning. inkom B. med polis- Som framgår av kammarrättens dom har vården enligt LPT upphört senast När B. intogs med polis- handräckning och därefter kvarhölls på fram till kammarrättens dom, saknades lagstöd för tvångsåtgärder mot B. I 2 kap. regeringsformen (RF) finns bestämmelser om grundläggande fri- a. föreskrivs i 8 § att varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot frihetsberövande. Av 12 § följer att dessa rättigheter under vissa förutsättningar kan begränsas genom lag eller, i särskilda fall, LPT är en sådan lag genom vilken skyddet mot frihets- berövande kan inskränkas. De åtgärder som sjukvården vidtagit mot B. från och med beslutet om återintagning bör utredas närmare genom remiss. i bör anmodas att yttra sig över innehållet i denna promemoria. JO beslutade att i ett särskilt ärende utreda det inträffade. Ärendet remitterades för utredning och yttrande till i mot bakgrund av vad som angavs i promemorian. I remissvar anförde landstingsdirektören följande. Utifrån framställd begäran om yttrande har på uppdrag påkallats begäran om utredning och yttrande från överläkaren vid , avd 26, , i ärende avseende tvångsvård utan lagstöd angående patienten . Överläkaren har tillsammans med överläkaren , Vuxenpsykiatriska mottagningen, i skrivelse daterad , bilaga 1(VH QHGDQ , låtit meddela vad som framkommit i ärendet vid genom- gång av patientens journal vid de båda enheterna. Överläkare medger att av Länsrättens dom framgår att fortsatt tvångsomhändertagnde av patienten . avsåg . Uppges av läkarna att LPT sedvanligen beslutas fortgå och att Läns- rättens beslut i aktuellt ärende om fortsatt vård under enbart inte har observerats med tillräcklig tydlighet. I patientens journal har enbart an- givits att beslut om tvångsvård enligt LPT meddelats, någon uppgift om slutdatum har inte noterats. förekommer note- ring om att pågående LPT löper ut . Därefter förekommer denna felaktiga uppgift . Utifrån patientens behov av fortsatta behandlingsinsatser ingavs begäran om fortsatt tvångsvård och bifalles denna av Länsrätten . Den föreliggande bristen i vårdkedjan uppdagas för berörda först i samband med Kammarrättens dom . Utifrån vad som framkommit genom den begärda utredningen medges att personalen vid inom , och vuxenpsykiatriska mottagningen, genom bristande journalfö- ring och tillika uppmärksamhet har förorsakat att tvångsvård fortgått utan lagstöd. Den skada patienten . härigenom förorsakats bör emellertid värde- ras utifrån den omständigheten att patientens mentala hälsa var sådan att en i rätt tid ingiven framställan om fortsatt tvångsvård sannolikt hade bifallits av Länsrätten. Patienten . har en mycket svårbehandlad schizofren sjukdom, han har varit föremål för flertaliga vårdtillfällen i slutenvård och dessutom kontinuerlig öppenvårdskontakt . Massiva insatser där det handlat mycket om att få patienten motiverad att både sköta den medicinska behandlingen samt övrigt behandlingsarbete. Undertecknad har diskuterat ärendet med ansvarig läkare i öppenvård, överläkare , vuxenpsykiatriska mottagningen, . Vid genomgång av journalhandlingar framkommer att Länsrätten vid dom -97 biföll ansökan om fortsatt tvångsvård dock med tids- begränsningen högst 3 månader. Tidsrymden 3 månader finns angivet i Länsrättens dom dock infördes detta inte i löpande text i journalen. Sedvan- ligt är att LPT-vården förlängs 6 månader vilket alltså inte skedde utan enbart 3 månader. Här har ett beklagligt missförstånd uppstått. I löpande text återkommer vår uppfattning att LPT-vården förlängdes till 980611. utskrevs den 2/3 98 för fortsatt vård med permission LPT, lö- pande till datumet 980611. Då kollegan fick denna uppgift handlade hon ärendet därefter. Härefter inhämtades kompletterande upplysningar i fråga om organisation och journalföring vid . I remissvar uppgavs att vuxen- psykiatriska mottagningen i ingår organisatoriskt i psykiatriska 2000/01:JO1 kliniken inom , att samtliga överläkare vid enheten erhållit chefsöverläkarens delegation att handlägga ärenden angående LPT och LRV samt att endast en journal upprättas beträffande patienterna vid enheten. Även telefonupplysningar har inhämtats. Vidare har delar av journalen rörande B. samt domar från Länsrätten i och Kammarrätten i funnits tillgängliga på ombudsmannaexpeditionen. Genom utredningen kan händelseförloppet, såsom det är av intresse här, sammanfattas enligt följande. Framställan till Länsrätten i om medgivande till fortsatt vård enligt LPT avseende B. gjordes den 1997 medgav länsrätten förlängning av tvångsvården för B. Av domskälen framgår att själv åberopade att fort- satt vård behövdes . I Beslutsblankett LPT-vård rörande B. har under avsnittet Länsrättens domar antecknats Vårdtiden förlängd tom 980611. Anteckningen är införd av en läkarsekre- terare. I en av signerad daganteckning angavs att vården enligt LPT förlängts av länsrätten. Någon vårdtid angavs däremot inte. I samband med en återintagning från permission av B. anteck- nade först en avdelningschef och därefter en AT-läkare för bl.a. att LPT kvarstår respektive löper till . Uppgiften återkommer i epikrisen signerad av . I en daganteckning antecknade överläkaren bl.a. att då pat. står på LPT till ordnas en polishandräckning så pat. kommer till avd. 23. Patienten hade då undersökts av som bedömt B:s hälsotillstånd som försämrat. ansökte överläkaren hos länsrätten om medgivande till fortsatt tvångsvård. Sedan länsrätten, genom dom medgivit fortsatt vård längst till , skrevs B. ut med permission fram till detta datum. I dom undanröjde kammarrätten länsrättens dom. Genom beslut i ovannämnda initiativärende (dnr 2879/98) anmälde JO Lavin med stöd av 6 § tredje stycket lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän hos frågan om disciplinansvar för den rådman som handlagt målet hos länsrätten. Genom beslut har meddelat rådmannen disciplinpåföljd i form av löneavdrag. I ett beslut anförde -2$QGUpföljande. I 2 kap. 8 § regeringsformen (RF) föreskrivs att varje medborgare är gente- mot det allmänna skyddad mot frihetsberövande. rättighet kan endast begränsas genom lag eller, i särskilda fall, genom för- ordning, 2 kap. 12 § RF. I lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, LPT, finns bestämmelser 2000/01:JO1 om tvångsvård som innefattar frihetsberövande av patienten. arna för tvångsvård anges i 3 § och enligt 4 § får ett beslut om intagning på en sjukvårdsinrättning för tvångsvård inte fattas utan att s.k. vårdintyg har utfärdats av vilket det framgår att det finns sannolika skäl för att förutsätt- ningarna för tvångsvård av patienten är uppfyllda. Om chefsöverläkaren vid den enhet där patienten vårdas finner att denne bör ges tvångsvård utöver för beslutet om intagning skall chefsöverläkaren före utgången av fyraveckorstiden ansöka hos länsrätten om medgivande till så- dan vård (7 §). Länsrätten får medge fortsatt tvångsvård längst första gången räknat för beslutet om intagning och därefter med högst åt gången räknat från prövningstillfället (89 §§). Tvångsvården upphör automatiskt om ansökan om medgivande till förläng- ning inte inkommit till länsrätten inom den tid som anges i 7 respektive 9 § (28 §). I 25 och 26 §§ finns bestämmelser om permission och återkallelse av permission. Chefsöverläkaren får enligt 39 § uppdra åt erfaren läkare vid sjukvårdsinrättningen med specialistkompetens inom någon gren av psykiat- rin att fullgöra uppgifter som chefsöverläkaren har enligt LPT. Att chefs- överläkaren i vissa fall kan påkalla polishandräckning framgår av 47 §. I förordningen (1991:1472) om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård anges i 2 § att chefsöverläkaren skall tillse att patientjournalen bl.a. skall innehålla uppgift om ansökan enligt 7 eller 9 § LPT samt om rättens beslut med anledning av ansökan. Vidare föreskrivs i 3 § patientjournallagen (1985:562) att en patientjournal skall innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten. Av utredningen framgår att vården av B. enligt bestämmelserna i upp- hörde med utgången av den tid som länsrätten medgivit i domen den 11 de- cember 1997, nämligen . Efter denna tidpunkt kunde tvångsvård komma till stånd endast genom ett sådant intagningsförfarande som regleras i 46 §§ LPT. När beslut fattades om att återinta B. till sjukvårdsinrättningen för vård där och om att begära polis- handräckning, innebar detta att det allmänna kränkte B:s i 2 kap. 8 § RF grundlagsfästa skydd mot frihetsberövande åtgärder. inte har stöd i lag strider dessutom mot artikel 5 första punkten konventionen ) angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de Det inträffade är självfallet mycket allvarligt och förfarandet innebär objektivt sett ett olaga frihetsberövande. åtgärderna liksom vad i övrigt förekommit i ärendet, särskilt ansökan den till länsrätten om medgivande till fortsatt tvångsvård, kan också ha inneburit att befattningshavare, genom att uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosätta vad som gäller för uppgiften, gjort sig skyldig till tjänstefel (20 kap. 1 § BrB). Jag har därför allvarligt övervägt att För att någon skall kunna ställas till ansvar för brott i något avseende krävs emellertid att även det subjektiva rekvisitet är uppfyllt. Det kan här direkt konstateras att fråga om uppsåtligt brott inte över huvud taget är aktuell. Frågan är i stället om den oaktsamhet som förevarit är så straffvärd att det funnits anledning att gå vidare i saken i straffrättslig ordning. Jag har, om än med viss tvekan, stannat för att avstå från att inleda förundersökning och har valt att i stället vidta åtgärder för inledande av disciplinärt förfarande mot Enligt 5 kap. 3 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjuk- vårdens område får disciplinpåföjd åläggas om den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen uppsåtligen eller av oaktsamhet inte fullgör en sådan skyldighet enligt 2 kap. 1, 2, 4, 6, 8 eller 9 § eller någon annan föreskrift som är av direkt betydelse för säkerheten i vården. Om felet är ringa eller om det framstår som ursäktligt får disciplinpåföljd underlåtas. stämmelser fanns i 4 § lagen (1994:954) om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdens område jämfört med lagen (1994:953) om åligganden för personal inom hälso- och sjukvården, vilka lagar gällde fram till utgången av I patientjournallagen stadgas att patientjournal skall innehålla de uppgifter som behövs för en god och säker vård av patienten. Av 2 § i den tidigare nämnda förordningen om psykiatrisk tvångsvård och rättspsykiatrisk vård följer att länsrättens dom angående medgivande till förlängning av vårdtiden Det kan, som också händelseförloppet i förevarande fall vi- sat, få allvarliga konsekvenser för den enskilde patienten när den av läns- rätten medgivna längsta tiden för tvångsvård som här antingen har angivits fel (beslutsjournalen) eller utelämnats (den löpande journaltexten). aktigt angivna vårdtiden har därefter upprepats vid ett flertal tillfällen. korrekt angiven tidsuppgift är således av väsentlig betydelse för säkerheten i Överläkaren har, genom att i sin anteckning den inte anteckna den av länsrätten medgivna längsta vård- tiden liksom att i sin signerade epikrisanteckning ange en felaktig vårdtid, brustit i sina åligganden. Jag anser mig däremot inte ha någon anledning att driva frågan om disciplinärt ansvar vidare såvitt gäller de övriga befattningshavare som fört in den felaktiga uppgiften om vårdtiden. har vidare hos länsrätten ansökt om medgivande till fortsatt tvångsvård, oaktat de formella förutsättningarna härför inte förelegat. gärden har inneburit skada för patienten då länsrätten bifallit framställan. har även i här angivet hänseende brustit i sina åligganden. Överläkaren har, sedan hon undersökt B., fattat beslut om att B. skulle återintas med polishandräckning för vård på sjukvårdsinrättning. Hennes beslut har lett till att B. kommit att frihetsberövas utan laga stöd. Detta måste läggas till last. Hennes ställningstagande i formellt hänseende har emellertid av allt att döma grundats på den felaktiga datumangivelsen och det saknas anledning anta annat än att ,