frsrdg · GO04RR14 · 2001-01-01 00:00:00 — Se AK:5(i) 1911, s. 40 ff och AK:10(d) 1911, s. 5 ff; mot. FK:223 1920, KU:31 1920, FK:36(d) 1920, s. 72 ff samt AK:41, s. 39 ff; mot. FK:162 1923, KU:12 1923, FK:18(d) 1923, s. 3ff samt AK:18(d) 1923, s. 29 ff. KU:31, memorial, 1914, FK:67(d) 1914, s. 8 ff samt AK:75(d) 1914, s. 34 ff. Lagspråkets kvalitet och behovet av förenkling förespråkades i en motion 1920. Förslagen vann föga gehör. Den juridiska terminologin ansågs nödvändig och oundviklig, eller som en av debattörerna uttryckte det "man kan icke skriva lagar på samma sätt som man skriver romaner". AK:43(d) 1920, s. 51. Se vidare mot. AK:213 1920, AK första TfU:8 1920 samt AK:43(d) 1920, s. 42 ff. En mer ingående analys av denna debatt finns i Wockelberg 1999. Stycket om styrning genom rekrytering bygger på denna undersökning. Här redovisas främst slutsatserna. Se Wockelberg 1999, s. 48 ff och där anförda referenser. Se KU:4, memorial, 1904, FK:34(d) 1904. s. 2ff och AK:39(d) 1904. s. 3 ff; prop:37 1908, KU:10 1908, FK:10(d) 1908, s. 18ff, FK:42(d) 1908, s. 16 ff samt AK:51(d) 1908, s. 59 ff; prop:11 1909, LU:15 1909, FK:8 1909, s. 12 samt AK:21 1909, s. 6; mot. AK:90 1910, FK andra TfU:31 1910, AK andra TfU:42 1910, FK:34, s. 66 samt AK:42, s. 55; AK:18(i) 1910, s. 2 ff och AK:32(d) 1910, s. 1 ff; prop:287 1913, LU:39 1913, FK:40, s. 32 samt AK:57, s. 79; prop:8 1925, mot. FK:127, 128 1926, mot. AK:218, 281 1926, sammansatta stats- och lagutskottet:4 1926, FK:10(d) 1926, s. 3 ff samt AK:10(d) 1926, s. 43 ff. För debatten om instansordningen se: mot. FK:35 1922, FK första TfU:12 1922, AK femte TfU:9 1922, FK:30(d) 1922, s. 28 ff samt AK:48, s. 114; prop:121 1924, mot. FK:279, 280 1924, statsutskottet:128 1924, FK:44(d) 1924, s. 30 ff samt AK:43, s. 64; prop:96 1925, första lagutskottet:23 1925, FK:24 1925, s. 8 samt AK:27 1925, s. 6. Se Wockelberg 2000, s.15 ff och där anförda referenser. De analyser och tolkningar som presenteras i huvudbetänkandet, SOU 1983:39, satte tydliga spår i till exempel den så kallade arbete (SOU 1985:40) och i det stora förvaltningspolitiska beslutet , se Wockelberg 1996. Wockelberg har utvecklat hypoteser om varför inrättades. Departementsreformen betraktas här som resultatet av ett strategiskt spel på främst den interna arenan och väljararenan. Se Wockelberg 2000, s. 15 ff. SOU 1983:39, s. 95 ff. Paragrafen lyder: "Ingen myndighet, ej heller eller kommuns beslutande organ, får bestämma, hur förvaltningsmyndighet skall i särskilt fall besluta i ärende som rör myndighetsutövning mot enskild eller mot kommun eller som rör tillämpning av lag." SOU 1983:39, s. 98 ff. SOU 1983:39, s. 63 ff. SOU 1983:39, s. 95 f. 1986/87:99, s. 24 ff. påpekade dock att man vid kontakter avseende det område som regleras i RF 11:7 måste iaktta stor försiktighet, se SOU 1985:40, s. 91 ff. 1986/87: K 112, KU 1986/87:29, s.48. 1986/87: K 109 (fp), 113 (c) och115 (m), 1986/87: KU 1986/87:29 s. 47 ff samt prot. 1986/87: 122 (d). Citatet är från prot. 1986/87: 122 (d), s. 4. KU 1986/87:29, s. 47f, mot. 1986/87: K 113 (c), 115 (m) samt prot. 1986/87:122(d), s. 4 ff. 1986/87: K 112, prot. 1986/87: 122(d), s. 13 ff. 1986/87:99, s. 14 ff, 24 ff. Citat s. 16. Styrningsformer diskuteras genomgående i propositionen, se dock särskilt prop. 1986/87:99, s. 9ff, 16ff, 28ff och 34ff. KU 1986/87:29, s. 49 (gemensam reservation m, fp och c). 1986/87:99, s. 27 ff, prot. 1986/87:122(d), s. 29, 32. KU 1986/87:29, s. 48f, mot. 1986/87: K 113(c), 115 (m). Citatet är från mot. 1986/87: K 113, s. 1. 1986/87:99, s. 33. 1986/87:99, s. 82 ff, citat s. 88. 1986/87:99, s. 82 ff. 1986/87:99, s. 21. 1986/87:K112, KU 1986/87:29, s. 55, prot. 1986/87:122(d), s. 13 ff. KU 1986/87:29, s. 52ff, mot. 1986/87: K 111 (fp), 115 (m). 1986/87: K 113 (c). () menade att hantera propositionen var som att "boxas med en amöba - det är svårt att träffa och om man träffar så känner man inte riktigt av det." 1986/87:122(d), s. 10. 1993/94:185, citat s. 9. Som underlag för propositionen fungerade Kommittén om förvaltningsmyndigheternas ledningsformers betänkande "Effektivare ledning i statliga myndigheter", SOU 1993:58. KU 1993/94:42. 1993/94:185. 1993/94:K64, citat s. 1. Ledningsfrågan var föremål för debatt och reformering också , 1992. Debatten kretsade i huvudsak kring huruvida SAF:s avhopp från verksstyrelserna kunde motivera att det korporativa inslaget i dessa styrelser helt avskaffades, och var inte särskilt principiellt inriktad. Av utrymmesskäl diskuteras den därför inte här. För en analys av verksledningsdebatt se istället Wockelberg 1996. Se vidare prop. 1991/92:123, 1991/92:KU36 samt prot. 1991/92:123(d), s. 112 ff. 1993/94:185, s. 22. SOU 1993:58, s. 1993/94:185, s. 12. 1993/94: K 64, citat s. 2, KU 1993/94: 42, s. 11 f samt prot. 1993/94:115, s. 127 ff. 1993/94:K65, s. 1, KU 1993/94:42, s.13 samt prot. 1993/94:115, s. 128. 1993/93:K315 och 1993/94:K506. I kammardebatten konstaterade visserligen (m) att de grundläggande bestämmelserna i ledningsfrågan finns i grundlagen, i RF 11:6 och 11:7. Han avstod dock helt från att gå närmare in på 11:7, men påpekade att den föregående paragrafen föreskriver att myndigheterna lyder under regeringen. Förvaltningsmyndigheterna var i själva verket att betrakta som "regeringens förlängda arm", frågan var hur regeringen skulle kunna utöva tillräcklig styrning av dem. Se prot, 1995/96:28(d), s. 9 ff, prop. 1994/95:150, bil. 7:3 samt 1995/96: KU1. 1995/96:KU1 och prot. 1995/96:28(d), s. 11 ff. positionsbyte i verksledningsfrågan förvånade enligt egen utsago (m), se prot. 1995/96:28(d), s. 11. Man kan dock med tanke på något vaga ståndpunkt 1987 fundera närmare över när ändrade inställning - efter regeringsåren, eller under? 1995/96:KU1, bilaga. För en analys av utskottens ståndpunkter se Wockelberg 1996, s. 53 ff. 1997/98:136, s. 8, 11 f. 1997/98:136, s. 1. 1997/98:136, s. 19 ff. Det vore rimligt att i dessa sammanhang precisera rekryteringsprinciperna och de målsättningar som avses i förhållande till till exempel RF 11:9, "Vid tillsättning av statlig tjänst skall avseende fästas endast vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet". Uttrycket "såsom" utgör här en indikation på att "sakliga grunder" kan innebära annat än vad som exemplifieras. 1997/98:136, s. 14. 1997/98:136, s. 13f, citat s. 14. 1997/98:136, s. 17 ff, 42 ff (citat s. 43) Propositionen bygger i stora delar på Förvaltningspolitiska kommissionens slutbetänkande, SOU 1997:57. Den socialdemokratiska regeringen har knutit an till propositionen i ett "handlingsprogram". Målkatalogen överensstämmer nästan helt med propositionens. Ytterligare krav på förvaltningen har dock tillkommit, som "ekologiskt hållbar utveckling" och "integration". Den del av programmet som redovisar vilka åtgärder regeringen vidtagit och planerar att vidta formuleras mycket översiktligt. Många åtgärder kretsar kring uppföljning och utvärdering och signalerar att regeringen inte tagit ställning på en konkret nivå. Se En förvaltning i demokratins tjänst - ett handlingsprogram, 2000. 1997/98:KU31, prot. 1997/98:118(d), s. 106 ff, mot. 1997/98:K34 (m), 39 (v) och 73 (c). 1997/98:K35 (fp), 39 (v) och 42 (c). KU instämde i motionärernas syn på att medborgarnas medverkan var viktig i utvärderingsarbetet i den offentliga verksamheten, se 1997/98:KU31, s. 42. 1997/98:K35 (fp) och 36 (fp, m, c, v, mp, kd). 1997/98: K 37(c), 39 (v) och 40 (s). Se också 1997/98:KU31, s. 53 (gemensam reservation c och v). 1997/98:K39 (v). 1997/98:K40 (s). 1997/98:K42 (c). 1997/98:KU36, s. 18. 1998, s. 64 har en förvaltningsmodell som i flera avseenden liknar den svenska. konstaterar att det gjorts avsteg från principen under då fördelningen av befogenheter mellan regeringen (KM:t) och de större primärorganen (ämbetsverken) utvecklade sig till ett faktiskt ministerstyre inom både politiskt perifera och centrala frågor Graden av faktiskt ministerstyre växlade med rådande sakförhållanden från departement till departement och förändrades under krisens gång. I samband med att krisläget förbättrades, sägs ministerstyret ha minskat. (1973, s. 27 och s. 314) 1984, s. 15 f 1998, s. 11 RRV 1996:50, s. 60 SOU 1983:39 s. 100, och 1984, s. 15 1998, s. 15, s. 283, et al , s. 20 Den tidigare studien av svenska statstjänstemäns attityder ingick som en del i ett internationellt forskningsprogram, The Political Cultures of Bureaucrats and Politicians. Initiativet till projektet, som också gick under benämningen , togs 1969 av en grupp statsvetenskapliga forskare vid . Syftet med studien var att undersöka varför statsapparaterna i olika länder reagerade olika snabbt och med olika precision på de krav som den allt snabbare förändringstakten i samhället ställde. Resultatet av den svenska undersökningen redovisas i tre böcker: 1979, 1980 och 1982. Ehns avhandling har ingått i ett uppföljningsprojekt (Elitattityder och samhällsförändringar i västerländska demokratier, ) av svenska del, vilket möjliggjort att förändringar av de högre tjänstemännens attityder har kunnat studeras. Den typologi av tjänstemannaroller som använder sig av som utgångspunkt i sin analys består av den politiska, den rättsliga och den marknadsorienterade tjänstemannen. Aningen tillspet-sat är innebörden av dessa roller följande: Den rättsliga tjänstemannarollen innebär att tjänstemännen neutralt och självständigt tillämpar lagar. En tjänsteman med politisk tjänste-manna-roll fungerar istället som ett lojalt verktyg för förverkligandet av politikernas intentioner, medan tjänstemannen med en marknadsorienterad roll betonar effektiviteten i verksamheten och har det privata näringslivets organisation som förebild. Se vidare 1998, kapitel 4 Trots att statssekreterarna är politiskt tillsatta, betraktas denna grupp som tjänstemän i Ehns studie. 1998, s. 227 f 1998, s. 224 f 1998, s. 230, et al , s. 144, m fl 1999, s. 289 Söderlind och 1986, s. 248(257 , 1989, s. 1989, s. 68-73 1989, s. och 1997, s. 97f , Ds 2000:17, s. 85 f och 1997, s. 99 och 1997, s. 99 f Ds 2000:17, s. 86 Ds 2000:17, s. 91, och 1997, s. 98 och 1997 s. 1984, s. 161 RRV 1996:50 s. 263 1984, s. 156-161 Ds 2000:17, s. 83 Mål- och resultatstyrningen innebär att riksdag och regering ålägger myndigheter att fullgöra vissa uppgifter genom att sätta upp mål för verksamheten och för att dessa mål skall kunna förverkligas tilldelas ekonomiska medel. Myndigheten har stora möjligheter att själv avgöra på vilket sätt dessa anslag skall användas, så länge de politiskt uppsatta målen nås. (RRV 1996:50, s. 86) 1998, s. 177, och 1997, s. 90f, Ds 2000:17, s. 84 Ds 2000:17, s. 84 och 1997 s. 90 ff , s. 62, 2000, s. 10 1986, s. 200 1984, s. 153 1998, s. 159 Med andra ord ser tjänstemannen inte längre att ett politiskt engagemang står i motsatts till den egna yrkesrollen och att tjänstemannen numera ofta anser att han/hon kan utföra sitt arbete på ett opartiskt sätt, trots att han/hon står för en viss politisk uppfattning (1998, s. 184) 2000, s. 10 1984, s. 1984, s. 145 och 149 1984, s. 146 1984, s. 146 f 1984, s. 150 1984, s. 153 och 161 1984, s. 166 och 1997, s. 104 Statskontoret 1996:7, s. 82 Statskontoret 1996:7, s. 84, och 1997, s. 105. En ny undersökning hävdar att av myndighetstjänstemän som deltar i EU-fora uppger att de vanligtvis inte får någon styrsignal från politisk nivå (från regering/statsråd). Motsvarande siffra för de undersökta enheterna inom departementen är . När styrsignaler väl ges från den politiska nivån uppger ungefär hälften av de undersökta myndighetsenheterna att dessa är av mer generell och övergripande karaktär, medan en femtedel uppger att signalerna är mer precisa. Den höga siffran för myndighetstjänstemän beror förmodligen på att de får styrsignaler från tjänstemännen i departementet (som de förmodligen inte räknar till politisk nivå). Emellertid uppger tre av tio enheter på myndighetsnivå att de vanligen inte heller får någon styrsignal från "överordnad förvaltningsnivå" (vilket avser tjänstemannanivån inom departementet). (och 1999, s. 56 f.) Statskontoret 1996:7, s. 122 och 1999, s. 56(59 och 1999, s. 59-60 och 1999, s. 55 Statskontoret 1996:7, s. 82 f Statskontoret 1996:7, s. 87 och s. 122 och 1999, s. 67 Statskontoret 1996:7, s. 9 och s. 17 1997, s. 79 och s. 113 1997, s. 113 Graden av faktiskt ministerstyre växlade med rådande sakförhållanden från departement till departement och förändrades under krisens gång. I samband med att krisläget förbättrades, sägs ministerstyret ha minskat. De direkta orsakerna till det faktiska ministerstyret var den stora mängden ärenden som skulle behandlas samt det pressade tidsläget. Bland de centrala områden som berördes av ministerstyret kan nämnas utrikes-, försvars- och finansministrarnas själv-ständiga agerande i många spörsmål. (1973, s. 27 och s. 314) Se t.ex. 1991, kapitel 2 och 11. , 1984, s. 196; . och 1983, s. 53. 1995, s. 234. 1995, s. 266. 1995; Jfr Svardal 1994, s. 24. Frågan om familjesammanföring av några tamilska flyktingar och deras närstående kom att leda till en justitieministers avgång (, Konservative) och att denne senare blev dömd i Riksrätten för lagbrott i rollen som minister. I sin förlängning ledde affären också till att den borgerliga regeringen tvingades att avgå, eftersom statsministern (, likaledes de Konservative) ansågs ha lämnat vilseledande upplysningar angående regeringens kännedom om hanteringen av ärende--na i . ., 1993, s. 398. 1993, s. 397. ., 1994, s. 233. Busck, 1988, s. 23. ., 1993, s. 397 (min kursivering). Jfr m.fl., 1994, s. 39. Jfr , 1963, s. 276(80. Busck, 1988, s. 22. Min tidiga-re under-sök--ning av grundskoleområdet i Skandi-na-vien visar också att decen--tra-li-se-ring-en i är betydligt längre gången än i . Se , 1995. Se också jämförelsen mellan den danska och svenska miljöpolitiken i . Busck, 1988, s. 21; 1988, s. 18(20, 29(34. Om förvaltningshistoriens betydelse för dagens beslut se 1995. Brofoss 1993, s. 52(58. betyder detta dock inte att det enskilda statsrådet inför (eller för den delen det danska ) inte är ansvarigt för att ett direktorat utför sina uppgifter i linje med parlamentets och regeringens intentioner. Detta gäller också avseende den myndig-hets-ut-övning ett direktorat har hand om. Statsrådet kan göras ansvarigt för att inte ha omprövat ett beslut där detta varit möjligt, men kanske framför allt för bristande instruk--tio-ner. Att ett beslut fattats på direkto-ratsnivå är alltså inte tillräck-ligt för att ministern skall vara fri från ansvar. Men det anses vara ett legitimt argument att hänvisa till ett sådant förhållande, vilket det såvitt jag kunnat förstå inte är i . En trolig anledning till denna skillnad är att medan det danska inte blandar sig i arbets-för-del-ningen inom ett ministerium behand-las ofta sådana ärenden i norska , vilket också har stoppat ett antal förslag om att upprätta direk-to-rat. Det förefal-ler rimligt att statsrådets ansvar för ministeriets organisa-tion blir större i det danska systemet än i det norska. entusiasm för att skapa direktorat är ganska begränsad, dels finns en rädsla för att direktorat blir svåra att styra, dels eftersträvas istället att decentralisera stora delar av de administra-ti-va ärendena. (Svardal, 1994, s. Regeringskollegiet träffas och för de mer informella s.k. regeringskonferenserna. () fattas de formella besluten av Kongen i statsråd på . 1995 och 1996. 1995 s. 452. 1995, s. 452. 1995, s. 455. Lov om ministres ansvarlighed (Folketingstidende /64, C. sp. 225). Stavad fick i och för sig avgå beroende på att han i ett fall medvetet lämnat felaktiga upplysningar i . 1995, s. 271. Se t.ex. Grønnegård och , 1994 s. 24 f. respektive Svardal, 1994 s. 48. Det uppmärksammades för övrigt redan av 1963 s. 248. Två före detta statsråd understryker båda i (1997) att de på andra departement inte kom i kontakt med i närheten av så många förvaltningsärenden som på justitieministeriet. Lægreid och , 1978, s. 277. 1995/96:KU30 (Granskningsbetänkandet), Del 2, s. 1. Nådeärenden är i en viss mening inte fråga om rättstillämpning, eftersom en intagen aldrig har rätt till nåd, vilket inte hindrar att det med tiden har framvuxit en ganska klar praxis för denna typ av avgöranden. Antalet ärenden fortsatte att stiga . När utlännings-nämn-den inrättades 1992 övertog den 6385 överklagade avvisningsärenden från Kultur-depar-te-men---tet. 1992/93:KU30 (Gransk-nings-betänkandet), s. 97. 1986, s. 230-237. Min poäng är nu inte att vi i har minister-sty-re (snarare än regeringsstyre), utan att beredningsprocessen för att vi i praktiken ( åtminstone vad avser dessa ärendetyper ( har det i ungefär lika stor utsträckning som i och sannolikt också . 1999/2000:KU10, Bilaga 2.1, s. 106. I summan ingår dock regleringsbreven. 2000, s. 18 f. Det danska ordet pulje betyder pott på svenska. Busck 1988, s. 23. 1997 s. 341. 1997 s. 342. Sidenius , s. 229 f. , 1998, s. 150 ff. Personlig korrespondens med , professor i förvaltningsrätt vid . , 1998, s. 150. 1999, p. 145, 156. , inget datum, s. 36. Hegeland 1994, s. 33. Hegeland 1994, s. 41. 1988, s. 10. Vahr 1991, s. 203 f. 1997/98:KU25, s. 120. Det är inte ovanligt att man erkänner att förvaltningens organisation varierar starkt inom olika sektorer, men detta hindrar oftast inte att man strax senare när man skall gå igenom förvaltningens uppbygg-nad presenterar den gamla juristdominerade ärendebehandlande förvaltningens organisa-tion. Ett undantag är Grønnegård och , 1991. Den väljer att i ett kapitel presentera hur förvaltningen är organiserad inom ett antal olika sektorsområden. Se också 1984. Söderlind och , 1988, s. 343. 1977, s.44 f., och 1981, s. 88. gav emellertid regering-en i uppdrag att besluta i ärenden som understeg . Glesbygdsdelegationen lydde under industridepartementet då ansvaret för regional--politiken flyttades över till . Industridepartementet fick tillba-ka ansvaret 1990. (Statskontoret 1998:20, s. 31 f.) 1989/90:76, s. 188. Budgeten omfattade ca . Statskontoret 1998:20, s. 31 f. 1994, s. 42-44. Statskontoret 1998:20, s. 32. SOU 1992:120, s. 26, 90 f. Regeringen fattade 1992 beslut om ärenden när summan översteg . SOU 1967:2, s. 61, SOU 1992:120, s. 26 1984 s. 18.