frsrdg · GO04Rr10 · 2001-01-01 00:00:00 — På de besökta lärosätena är inställningen till en nationell kvalitetskontroll av högskoleutbildningen i huvudsak positiv. Kommentarerna till det sätt på vilket den nationella kontrollen har bedrivits är också i huvudsak positiva. Flera skäl anges. Högskolelagens krav på högskoleutbildningen behöver förtydligas och problematiseras. För detta behövs en nationell auktoritet. I många fall menar man att granskningarna av examensrätter har varit kvalitetsdrivande och viktiga för det egna lärosätets utveckling. Den dominerande uppfattningen är också att prövningarna av examensrätter har fungerat bra. har varit tydligt i sina utlåtanden och tvingat fram en fördjupning av utbildningen. Många uttalar sig också positivt om att granskningarna alltmer inriktas på kvalitet och inte stannar vid att bedöma kvalitetsarbetet. Ett par exempel ges där verkets kvalitetskriterier för examensrätter har använts i lärosätenas eget arbete med kvalitetskontroll. I ett fall ledde en sådan intern granskning till att man bestämde sig för att avstå från att nyttja en examensrätt då man hade blivit av med erforderlig lärarkompetens. Även om grundinställningen är positiv finns det också uttalanden som är kritiska - mycket kritiska - till agerande vid kvalitetsbedömningar. Företrädare för utbildningar som har fått examensrätter indragna ifrågasätter inte grunderna för detta. Men i några fall ifrågasätts förfaringssättet när examensrätten drogs in, dvs. att lärosätena inte givits möjlighet till rättelse. Vanligtvis ifrågasätts inte verkets krav på forskningsanknytning vid kvalitetsprövningar. Vid ett lärosäte anser man dock att verkets krav är lågt ställda. Men vid några lärosäten menar man att verket har fått en slagsida åt traditionella, akademiska krav i sina bedömningar. I stället efterlyses en öppnare och mer problematiserad diskussion om hur högskolelagens krav på beprövad erfarenhet ska viktas och värderas i olika utbildningar gentemot kravet på vetenskaplig grund. En annan fråga gäller behovet av tydligare redovisade utgångspunkter för - särskilt nya typer av - kvalitetsgranskningar. Därmed ges lärosätena bättre möjligheter att i förväg själva kunna avgöra om de är mogna för att söka en examensrätt eller inte. Ytterligare en fråga gäller kopplingen mellan verkets eget granskningsuppdrag och verkets uppdrag till sakkunniga vid genomförandet. De principiella utgångspunkterna för en granskning i lag och förordningar liksom verkets uppdrag till sakkunniga bör vara klart redovisat för lärosätena. Status på sakkunnigrapporten bör också klart framgå vid verkets beslut i ett granskningsärende. Från ett par lärosäten riktas stark kritik mot hur verket har förfarit vid en granskning av sex lärosätens ansökan om rätt att få utfärda civilingenjörsexamen. Endast ett lärosäte gavs denna rätt. Invändningar rör flera av de ovannämnda synpunkterna. Man är också kritisk till att resonemanget i de sakkunnigas rapport är oklart. Samma fenomen, tillgång till och rekrytering av lärare, bedöms t.ex. olika på skilda lärosäten utan att orsaken till detta klargörs i rapporten. Man efterlyser bedömningar med tydligare och bättre sammanhållna resonemang än vad som var fallet vid denna prövning. Källor till kapitel 3 (1999) Forskning och utvecklingsarbete i med fokus på högskolesektorn - basfakta Av (1999) Årsrapport för universitet och högskolor 1998 (2000) Prövning av civilingenjörsexamen vid sex högskolor (2000) Är grundutbildningens kvalitet i farozonen? (2000) Ökad volym i grundutbildningen PM (1999) Rapport angående verksamhet och ekonomi med förslag till resultatförbättrande åtgärder Bo Hidén & (1999) Retorik och realiteter - Om resurser och utbildningskapacitet i högskolan Akademikerfakta, (2000) Svensk forskarutbildning i internationell belysning Författad av revisorer (1999) granskande och främjande roll Rapport 1999/2000:3 revisorer (2000) prövning av examensrätter och vetenskapsområden på åtta lärosäten PM SCB (2000) Nybörjare, registrerade och examina 1998/99 UF 20 (1998) Den obetalda notan för grundutbildningen - expansion till varje pris Ur Framtiden x 20 Tjugo inlägg om högskoleutbildning och forskning SULF:s skriftserie (1998) Forskarutbildning på nya villkor Ur Framtiden x 20 Tjugo inlägg om högskoleutbildning och forskning SULF:s skriftserie m.fl. (1999) Börjar grundbulten rosta? En debattskrift om grundutbildningen i högskolan Rådet för högskoleutbildning 4 Revisorernas överväganden och slutsatser Drygt har gått sedan lagstadgade krav på en högskolemässig utbildning infördes. har också stora förändringar inträffat i högskolesektorn. Nya forskningsfinansiärer har tillkommit och andelen externt finansierad forskning har ökat. finansieras omkring hälften av högskolans forskning med externa medel. Med dessa förändringar har lärosätena öppnats mer utåt mot det omgivande samhället som lärosätenas eget handlingsutrymme och möjligheterna till inomvetenskapliga prioriteringar har minskat. Grundutbildningen har expanderat kraftigt. har högskolans grundutbildning ökat med . Det är de s.k. små och medelstora högskolorna som har expanderat mest. Expansionen har emellertid varit ojämn. /90-1997/98 ökade antalet registrerade studenter medan antalet lärare bara ökade . Det har visat sig svårt att erhålla tillförlitliga och relevanta uppgifter om kostnader och besparingar i högskolans grundutbildning. Dessa frågor behandlas i en separat rapport i revisorernas högskolegranskning. En slutsats där är emellertid att grundutbildningens anslagsnivå har minskat . I sitt budgetarbete har regeringen emellertid inte genomfört någon analys av den samlade effekten av kostnadsökningar och utökade åtaganden för högskolesektorn . Under utarbetandet av denna rapport har revisorerna inte studerat hur anslag till grundutbildning fördelas till olika lärosäten och inte heller hur anslagsmedlen totalt sett nyttjas av lärosätena. har också en nationell kontroll utvecklats av den högskolemässiga kvaliteten i högskolans grundutbildning. Mot bakgrund av dessa förändringar har revisorerna sett det som värdefullt att granska hur lärosätena ser på och hanterar de lagstadgade kraven på högskolemässighet i grundutbildningen. Till grund för rapporten ligger bl.a. diskussioner med företrädare för åtta lärosäten. (Se vidare avsnitt 3.1.) De åtta lärosätenas förutsättningar att leva upp till kraven på högskolemässighet är mycket olika. Trots detta framträder flera likheter i de processer de har att hantera. Revisorernas överväganden och slutsatser rör innebörden av kravet på högskolemässighet obalanser i förutsättningarna att leva upp till kravet på högskolemässighet lärosätenas egen kontroll och redovisning av högskolemässighet i olika utbildningar lärosätenas syn på en utvecklad nationell kontroll av högskolemässighet. 4.1 Innebörden av en högskolemässig grundutbildning Enligt högskolelag ska all högskoleutbildning vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet. Liksom i den tidigare högskolelagen ställs också krav på ett nära samband mellan högskolans forskning och utbildning. Högskolans utbildning ska dessutom utveckla studenternas förmåga till självständiga och kritiska bedömningar, till att självständigt lösa problem samt till att följa kunskapsutvecklingen och delta i informationsutbyte på vetenskaplig nivå. 4.1.1 Forskningsanknytning och beprövad erfarenhet Statsmakterna har inte närmare utvecklat innebörden av högskolelagens krav på högskolemässighet. Inom forskningen har emellertid olika aspekter av frågan belysts. Begreppet forskningsanknuten utbildning kan preciseras på olika sätt. En vanlig precisering är att undervisningen ska överensstämma med aktuella forskningsresultat, dvs. senast kända kunskap inom området. En annan vanlig precisering är kravet på forskningsaktiva lärare, vanligen att de har disputerat och är aktiva med forskning. Ytterligare en vanlig precisering rör tillgången till en teoretisk bas av kunskap inom det aktuella området. Vanliga preciseringar rör också metodundervisning samt attityder och förhållningssätt till kunskap. Vikten av självständiga och kritiska bedömningar betonas. En förmåga att tänka både fritt och rätt. Med detta menas ett resonerande förhållningssätt där påståenden bör avvisas då goda skäl saknas och påståenden bör accepteras då goda skäl kan anföras. Den senast kända kunskapen inom området blir då utgångspunkten för denna kritiska prövning, ett vetenskapligt förhållningssätt till kunskap. En kritisk prövning av kunskap förutsätter tillgång till teoretiskt baserad, s.k. påståendekunskap. Annorlunda förhåller det sig med förtrogenhetskunskap. Denna kunskapsaspekt kan beskrivas som ett slags praktisk klokhet. Förtrogenhetskunskap tillägnas genom långvarig träning som ger förtrogenhet med t.ex. ett förhållningssätt eller ett praktiskt handlag i yrkesutövningen. Inom arbetslivsforskningen betonas behovet av en balans mellan dessa båda aspekter på kunskap. 4.1.2 Försvar av en forskningsanknuten utbildning På de besökta lärosätena betonas genomgående lärarnas kompetens och forskning som avgörande för att leva upp till kraven på en högskolemässig utbildning. Nära förbundet med lärarnas/forskarnas kompetensutveckling är lärosätenas satsning på olika forskningsprofiler. Men också när dessa krav är uppfyllda finns det problem. Lärarnas och studenternas grundläggande inställning till kunskap och sätt att förhålla sig till kunskap är utmärkande för ett vetenskapligt förhållningssätt. I detta ligger att resonemang och påståenden ständigt måste prövas kritiskt och omprövas. Detta är ett utmärkande drag i det som brukar benämnas en högskolemässig utbildning. Flera lärare/forskare ger exempel på den ständiga kamp som måste föras för ett vetenskapligt förhållningssätt till kunskap med en kritisk och rationell prövning. Detta förhållningssätt stämmer inte alltid överens med studenternas förväntningar på sin utbildning. Långt ifrån alla studenter är mogna och öppna för en sådan inställning till kunskap när de börjar sin högskoleutbildning. 4.1.3 Oklarhet kring begreppet beprövad erfarenhet Ett annat problem rör det begrepp som i högskolelagen benämns beprövad erfarenhet. Frågorna rör begreppets innebörd samt hur detta begrepp ska viktas och värderas gentemot andra krav på högskolemässighet i olika yrkesutbildningar. Inom yrken med stora inslag av praktisk utövning framför många farhågor för en teoretisk slagsida då det saknas utvecklade kriterier och verktyg för beprövad erfarenhet. Många efterlyser ett klargörande av detta begrepp och en mer öppen och problematiserad diskussion om begreppets innebörd. 4.2 Många obalanser i kravet på en högskolemässig utbildning För att anordna högskoleutbildning krävs kompetenta lärare, intresserade studenter och ekonomiska resurser. Högskolelagen föreskriver att tillgängliga medel ska nyttjas så att hög kvalitet nås. Detta är en ständig utmaning och balansgång för lärosätena då kompetenta lärare, intresserade studenter och ekonomiska resurser i många fall inte följs åt. 4.2.1 Att matcha lärare-studenter och ekonomiska resurser Ett genomgående problem är bristen på sökande studenter till många av de naturvetenskapliga och tekniska utbildningar som statsmakterna prioriterar i lärosätenas utbildningsuppdrag. Däremot finns i många fall väl kvalificerade lärare för dessa utbildningar. Ofta är det också lätt att hitta intresserade finansiärer till forskning inom dessa områden. Inom andra områden är bristen på kvalificerade lärare ett problem. I en del fall handlar det om bristande tillgång till lärare på nationell nivå i förhållande till studenternas efterfrågan. IT-utbildningar är exempel på sådana områden. Bristen på kvalificerade lärare kan ha flera förklaringar. Utbildningen kan röra en ung vetenskap med få disputerade forskare. Utbildningen kan också röra ett område där lärosätena konkurrerar med industrin om kvalificerade forskare, t.ex. systemvetenskapen. Inom andra områden - bl.a. inom det humanistisk-samhällsvetenskapliga området - finns många utbildningar med väl kvalificerade lärare/forskare och många intresserade studenter, men brist på medel. Medelsbristen kan hänföras till både låga ersättningsbelopp i resurstilldelningen och statsmakternas önskemål om att hålla igen dessa utbildningar. Ett särskilt problem är s.k. smala utbildningar. Ofta handlar det om språkutbildningar. De fyller en viktig funktion som moment i större programutbildningar och inom lärarutbildningen. Inom dessa utbildningar har man i många fall väl kvalificerade lärare/forskare men för få studenter för att utbildningarna ska kunna bära sina kostnader. Utbildningar och lärosäten som befinner sig i kraftig expansion måste planera och investera i taget. Men anslagsmedlen är ettåriga. Man kan då få en tidsmässig obalans. Initialt höga investeringar anges också som ett hinder för att utveckla distansutbildningen, trots att den erbjuder många andra fördelar. Generellt riskerar kortsiktiga krav och ambitioner med att klara utbildningsuppdragen att det mer långsiktiga arbetet med att utveckla forskningsprofiler och lärarkompetens begränsas. Detta långsiktiga arbete är emellertid centralt för att klara en högskolemässig utbildning. kan således kortsiktig måluppfyllelse bli kontraproduktiv. Den ökade andelen externt finansierad forskning medför dessutom en ytterligare betoning av kortare tidsperspektiv. 4.3 Lärosätenas kontroll och redovisning av högskolemässigheten Lärosätena bär det huvudsakliga ansvaret för att högskolans utbildning är högskolemässig. Ansvaret delas av studenterna och lärosätenas personal. Utöver uppgiften att utveckla utbildningen handlar detta ansvar om vilken information som lärosätena har tillgänglig om kvalitetsaspekten högskolemässighet i utbildningen. Många insatser pågår för att utveckla kvalitetskontrollen vid utbildningens genomförande. (Se avsnitt 3.6.1.) På lägre utbildningsnivåer (A- och B-nivå) behövs emellertid en skärpt uppmärksamhet om utbildningens högskolemässighet särskilt i de fall man inte har obligatoriska uppsatskrav på dessa nivåer. När det gäller information för studenter och utomstående om utbildningens högskolemässighet är studenternas kursvärderingar det vanligaste verktyget. I många fall behandlar dessa utvärderingar emellertid inte explicit aspekter som rör utbildningens högskolemässighet. Lärarnas syn på utbildningens högskolemässighet och hur man arbetar med den saknas också i många fall. Systematiska sammanställningar och andra analyser av kursvärderingarna saknas ofta. För en utomstående är det därmed svårt att få en överblickbar information om olika utbildningars högskolemässiga kvalitet, en form av god och varuanpassad produktinformation. Revisorerna menar att sådan information fyller flera viktiga funktioner. Möjligheten ökar för den enskilde studenten att välja utbildningar som passar de egna önskemålen om utbildning och håller god högskolemässig kvalitet. Informationen kan bidra till ett ökat kvalitetsmedvetande och därmed vara kvalitetsdrivande inom lärosätet. Den allmänna trovärdigheten ökar för lärosätets eget arbete med att hålla god högskolemässig kvalitet. I konkurrensen om lärare, studenter och forskningsmedel är lärosätets anseende viktigt Öppna deklarationer från lärosätet om den högskolemässiga kvaliteten vid utbildningens genomförande och examination kan utgöra en motvikt mot utomstående, mindre initierade bedömare. 4.4 Nationell kontroll av högskolemässighet har en nationell kontroll utvecklats av utbildningens högskolemässighet. Vid diskussionerna med lärosätena är grundinställningen till denna utveckling positiv, främst inom små och medelstora högskolor. Flera skäl anges. I ett expanderande högskolesystem behövs en nationell auktoritet med en sanktionerande eller ackrediterande funktion. En övergång från granskning av lärosätenas kvalitetsarbete till granskning av utbildningens kvalitet ser flertalet som en positiv utveckling. Flera exempel lämnas på att främst examensrättsprövningarna har varit kvalitetsdrivande i lärosätenas arbete, både direkt och indirekt. Omdömena om det sätt på vilket verket har skött detta uppdrag är också i huvudsak positiva. Några efterlyser emellertid en utveckling av verkets granskningsarbete. Man framhåller att när lärosätena utvecklar sina system för att kontrollera och redovisa kvaliteten behöver också verket utveckla sin granskarkompetens. I anslutning till det kraftigt vidgade granskningsuppdrag som verket har fått efter beslut har verket också inlett ett arbete med att utveckla sin granskningsverksamhet. I detta utvecklingsarbete har verket inhämtat synpunkter från lärosätena. En synpunkt som framförs av flera är att verket är alltför traditionellt akademiskt i sina granskningar av yrkesutbildningar. Många uttrycker sig positivt om verkets utveckling av kriterier och verktyg för att bedöma vetenskaplig grund. Detta menar många har varit ett bra stöd för utbildningarnas utveckling på lärosätena. Men flera - både företrädare för lärosätena och enskilda forskare/lärare - är kritiska till att begreppet beprövad erfarenhet inte har utvecklats och ägnats samma intresse. Det finns också mer kritiska röster. Några poängterar vikten av att ska granska för att främja, inte för att fälla. Lärosätena bör t.ex. ges möjlighet till rättelse innan examensrätter dras in. Den starkaste kritiken rör en aktuell prövning av sex lärosätens rätt att utfärda civilingenjörsexamen. Kritiken gäller i huvudsak oklarheter i de sakkunnigas rapport. Invändningarna rör en otydlig redovisning av grunderna för de sakkunnigas och verkets slutsatser. Samma fenomen - bristen på kompetenta lärare - bedöms t.ex. olika för olika lärosäten utan att orsaken till dessa bedömningar klargörs i de sakkunnigas rapport som utgör grund för verkets bedömning. Revisorerna menar att verket måste ta kritik av detta slag på allvar. Kritiken i det aktuella fallet rör oklarheter i ett dokument med långtgående rättsverkan. De sakkunnigas rapport utgör själva grunden för verkets ställningstagande vid prövningen av rätten att utfärda de aktuella examina. Men rapporten har också en mer långtgående betydelse. I sitt granskningsarbete har verket en grannlaga uppgift. Utfästelser i förväg kan inkräkta på verkets möjligheter att göra en självständig bedömning. Resultatet av verkets kvalitetsgranskning är därmed den huvudsakliga vägledning som finns för lärosätena om vilka kvalitetskrav som ska vara uppfyllda vid högskolesektorns tillväxt och utveckling. På sådana dokument måste ställas stora krav på tydlighet. 4.5.1 Klargör kraven på högskolemässighet Revisorerna konstaterar att högskolelagens krav på högskolemässighet behöver preciseras. Studenterna har oklara förväntningar på innebörden av en forskningsanknuten undervisning och innebörden av begreppet beprövad erfarenhet behöver utvecklas. Högskolans utbildning expanderar nu kraftigt. Nya utbildningar växer fram. Ambitionen har också länge varit att nå nya grupper av studenter. Det är då särskilt angeläget att lagen ger ett gott stöd för både lärosätena och om vilka kvalitetskrav som gäller. Regeringen har aviserat att målen för den högre utbildningen ska ses över. I anslutning till detta menar revisorerna att det är angeläget att innebörden av högskolelagens krav på högskolemässighet klargörs. Behovet av klargörande rör två frågor. Den ena frågan handlar om att all högskoleutbildning - även yrkesutbildningar med praktisk inriktning - ska baseras på en teoretisk bas av kunskap och ett förhållningssätt till denna kunskap med kritisk prövning, reflexion och självständigt tänkande. Den andra frågan handlar om att yrkesutbildningar i varierande grad också ska bygga på beprövad erfarenhet. Här kan arbetslivsforskningen om förtrogenhetskunskap och det förhållningssätt till kunskap som är förknippat med denna aspekt på kunskap vara en utgångspunkt. 4.5.2 Slå vakt om lärosätenas långsiktiga handlingsutrymme Problemen med obalanser - både i tiden och över tiden - och kortsiktiga tidsperspektiv är uppenbara på samtliga besökta lärosäten. Revisorerna har i en tidigare rapport i sin högskolegranskning konstaterat att högskolans tidsperspektiv är långa. Ett tioårigt perspektiv är ofta nödvändigt. Mot bakgrund av detta ser revisorerna med stort allvar på att kortsiktiga problem och lösningar tar över på bekostnad av långsiktig kompetensutveckling i ett expanderande högskolesystem. Revisorerna är klara över att det inte finns enkla och entydiga lösningar på problemen med obalanser. Men det behövs en skärpt uppmärksamhet kring dessa problem och motverkande krafter. Det är angeläget att slå vakt om lärosätenas långsiktiga handlingsutrymme. Detta ligger också helt i linje med intentionerna bakom högskolereform, som fattade beslut om . Regeringen bör i sin styrning av lärosätena på olika sätt vinnlägga sig om att motverka kortsiktiga planeringsperspektiv. Detta gäller såväl vid utformning av utbildningsuppdrag som vid forskningens finansiering. bör redovisa till på vilket sätt och i vilken utsträckning intentionerna bakom högskolereform - om ett ökat handlingsutrymme för lärosätena - har uppfyllts. 4.5.3 Utveckla lokala system för redovisning av högskolemässighet Grundutbildningen expanderar och berör alltfler lärare och studenter. Nya utbildningar utvecklas och ambitionen är att högskolan i högre utsträckning ska nå nya grupper av studenter. Utbildningens samhälleliga betydelse ökar. Mot bakgrund av detta menar revisorerna att det måste ställas större krav på en mer strukturerad och systematisk redovisning av utbildningens högskolemässiga kvalitet. Redovisningen behöver inte vara omfattande. Det bör i stället vara lätt att överblicka vilken information som finns via tillgängliga sammanställningar och analyser. En viktig aspekt handlar om hur kravet på vetenskaplig grund och forskningsanknytning tillgodoses i utbildningen, via t.ex. disputerade och forskande lärare eller forskarmiljöer. En annan aspekt handlar om hur studenterna genom t.ex. uppsatsarbeten på olika nivåer tränas och förkovras i självständigt arbete samt i förmågan att problematisera och att kritiskt pröva tillgängliga kunskapskällor. Ytterligare en aspekt rör på vilket sätt och i vilka former, via t.ex. seminarier, det reflekterande och kritiska samtalet förs i utbildningen. Dessa aspekter kan belysas via olika moment i både utbildningens genomförande och utbildningens examination. Revisorerna vill särskilt framhålla betydelsen av att examinationens roll - såsom examinationens form, innehåll och inslag av extern examination - klargörs vid lärosätenas redovisning av grundutbildningens högskolemässighet. Revisorerna föreslår att lärosätena ges i uppdrag att inom olika utbildningar utveckla system för en mer systematisk information om utbildningens högskolemässiga kvalitet. Redovisningen bör vara lokalt förankrad och knyta an till enskilda utbildningar. Men lokala och nationella nätverk som finns inom olika utbildningsområden bör i förekommande fall kunna fungera som arenor och stöd för att utveckla detta arbete. Förutsättningar för forskning och utbildning Frågor att diskutera med företrädare för xx universitet/högskola den xx xx 2000 Enligt högskolelagen ska utbildningen i högskolan vila på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet. Det ska också finnas ett nära samband mellan forskning och utbildning. Dessa begrepp kan ha anknytning till olika faktorer i högskolans verksamhet, som former för undervisning och examination, kompetens hos undervisande och forskande personal och undervisningsgruppernas storlek. Vilka faktorer har tillmätts störst betydelse inom xx universitet/högskola för att leva upp till lagens krav? Vilka faktorer har varit mest problematiska för att leva upp till lagens krav? Har synsättet och hanteringen av dessa frågor förändrats i och med grundutbildningens expansion? 2 Samband mellan resurser och ovannämnda