frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — En del av X skolplikt under högstadiet inföll , räknat från det att ärendet aktualiserades hos JO. Med hänsyn till att hennes skolgång under högstadiet bör ses i ett sammanhang finner jag emellertid skäl att frångå den nämnda huvudregeln. Jag har härvid funnit anledning att göra vissa uttalanden beträffande såväl skolans som socialförvaltningens åtgärder när det gäller X. Utgångspunkten i den delen är att det främst är skolan och kommunen såsom skolhuvudman som har ansvaret att se till att skolpliktiga elever går i skolan. Jag finner det därför lämpligt att först ta upp skolans åtgärder. Enligt 3 kap. 1 § skollagen (1985:1100) har alla barn som är bosatta i landet skolplikt. Skolplikten motsvaras av en rätt till utbildning inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. För att inga skolpliktiga barn skall gå miste om denna rättighet innehåller skollagen bestämmelser dels i 3 kap. 13 § skollagen angående kommunens skyldighet att se till att skolpliktiga elever i dess skola får föreskriven utbildning, dels i 3 kap. 15 § skollagen rörande barnets vårdnadshavares skyldighet att se till att barnet fullgör sin 2000/01:JO1 skolplikt. Skollagen innehåller även en bestämmelse om närvaroplikt för den Enligt 3 kap. 11 § skall varje barn, som fullgör sin skolplikt inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom eller på något annat sätt, delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen, om barnet inte är sjukt eller har annat giltigt skäl att utebli. Vårdnadshavaren, eleven och skolhuvudmannen har med andra ord ett ge- mensamt ansvar för att skolplikten fullföljs. Jag vill även nämna att det i 4 kap. 1 § andra stycket skollagen anges att särskilt stöd skall ges till elever som har svårigheter i skolarbetet. I 5 kap. grundskoleförordningen (1994:1194) finns det närmare bestämmelser om särskilda stödinsatser för elever i . Av utredningen framgår det att X närvaro under högstadiet var högst otillfredsställande. Utredningen ger emellertid vid handen att skolan var väl medveten om frånvarons omfattning och att det gjordes förhållandevis stora ansträngningar för att skolsituationen skulle förbättras. Såvitt framkommit ledde dessa åtgärder inte till någon större förändring på , utan det krävdes med all tydlighet mer kraftfulla insatser. Skolan gjorde också försök med att upprätthålla skolplikten på annat sätt än genom deltagande i vanlig klassundervisning, bl.a. genom enskild undervisning och anmälan till mindre undervisningsgrupp i kommunen. Den enskilda undervisningen ledde emellertid inte till någon förändring och det visade sig att X inte kunde beredas plats i en mindre undervisningsgrupp. Enligt min mening vidtogs det inte tillräckliga åtgärder för att se till att X fullgjorde sin skolplikt. Hennes frånvaro hade varit hög . Kommunen har, såvitt framkommit i utredningen, inte på ett tillräckligt aktivt sätt sökt nya vägar för att få till stånd en tillfredsställande lösning. När ett försök med placering i mindre undervisningsgrupp skulle göras kunde X inte beredas plats. Jag finner det märkligt att en sådan åtgärd som uppen- barligen bedömdes som lämplig från skolans sida inte var möjlig att anordna för en elev med så klara behov av en förändring av skolsituationen. Något skäl till att hon inte kunde beredas plats i sådan grupp har inte framförts i barn- och utbildningsnämndens remissvar. anledning till kritik mot skolan och kommunen, såsom skolhuvudman, för att det inte vidtogs tillräckliga åtgärder för att lösa X skolsituation. 6RFLDOI|UYDOWQLQJHQV nWJlUGHU har ett särskilt ansvar för barn och ungdom. Detta kommer till uttryck i 12 § socialtjänstlagen (1980:620) där det bl.a. stadgas att socialnämnden skall verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. ansvar innebär emellertid inte någon inskränkning i kommunens ansvar, såsom skolhuvudman, för de skolpliktiga elevernas skolgång. Av 50 § socialtjänstlagen följer vidare att socialnämnden utan dröjsmål skall inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Enligt socialnämndens remissvar har socialförvaltningen endast haft en 2000/01:JO1 s.k. råd- och stödkontakt. Utredningen hos JO ger emellertid vid handen att förhållandena under X fritid i vart fall under vissa perioder var sådana att det, mot bakgrund av socialförvaltningens kännedom om hennes skolsituation, fanns anledning att inleda en utredning enligt 50 § socialtjänstlagen för att utröna om X var i behov av stöd från socialnämndens sida. Denna synpunkt blir än starkare mot bakgrund av att klassföreståndaren, såvitt framgår av anmälan och socialnämndens remissvar, på ett tidigt stadium framförde sin oro till socialförvaltningen. Remissvaret ger dessutom intryck av att social- förvaltningen trots allt har utrett X förhållanden genom de samtal som har förevarit. En sådan utredning skall självfallet ske enligt 50 § socialtjänstlagen med beaktande av de regler om dokumentation som finns i den lagen. Av remissvaren framgår att de olika myndigheterna arbetar med att utveckla samarbetet rörande de skolpliktiga barnen. Jag ser positivt på ett sådant samarbete men vill erinra om vikten av att bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100) iakttas. Därtill vill jag understryka att ett samarbete inte får innebära att det uppstår tveksamhet angående respektive myndighets ansvarsområde. Jag utgår från att socialnämnden och barn- och utbildningsnämnden redan har vidtagit åtgärder i anledning av vad som har framkommit. När det gäller vill jag även erinra om bestämmelserna i 1 kap. 12 § första stycket skollagen av vilka det följer att kommunen, såsom skolhuvudman, har ett eget tillsynsansvar. Jag förutsätter att kommunen i enlighet härmed följer upp det som har framkommit för att i möjligaste mån undvika att elever lämnar högstadiet utan att ha fullgjort sin skolgång. Ärendena avslutas med den kritik som följer av det anförda. Kritik mot psykologenhet för genomförande av s.k. begåvningstest av ett barn utan att ha inhämtat tillstånd därtill från båda vårdnadshavarna (Dnr 1834-1999) I en anmälan till JO framförde klagomål mot psykologenheten vid i . Klagomålen avsåg huvudsakligen att enheten hade utfört ett begåvningstest på hans femåriga son, P., utan föräldrarnas tillstånd. hemställde att testet skulle förstöras. Inledningsvis inhämtades uppgifter från psykologenheten vid i . I den tjänsteanteckning som upp- rättades i anledning av telefonsamtalen antecknades huvudsakligen följande. 7HOHIRQVDPWDO PHG HQKHWVFKHIHQ 2ORI .MHUQDOG SV\NRORJHQKHWHQ YLG 6WDGV GHOVQlPQGHQ 0DMRUQD L *|WHERUJV NRPPXQ Han är ansvarig för verksamheten men har inte varit handläggare för det aktuella ärendet. Såvitt han förstår har ansvarige psykologen vid enheten erhållit samtycke från i vart fall modern innan det aktuella testet genomfördes. Saken initierades av förskolepersonalen för bedömning av hur stödresurserna för det aktuella barnet skulle läggas upp. Efter genomfört test gick igenom testresultatet med i vart fall barnets mor. Därefter har begärt att få ut en kopia på testet, vilket han inte har fått på grund av sekretess. Det har förevarit skriftväxling med i frågan, eftersom inte har velat acceptera de besked han har erhållit. åtar sig att sända en kopia på den skrivelse där meddelas att han inte kan få någon kopia på testet på grund av sekretess. 7HOHIRQVDPWDO PHG SV\NRORJHQ 0DULDQQH 6FKPLGW SV\NRORJHQKHWHQ YLG 6WDGVGHOVQlPQGHQ 0DMRUQD L *|WHERUJV NRPPXQ Hon kom in i bilden . Det hade tidigare gjorts en utredning av det aktuella barnets utveckling. Denna utredning skulle nu följas upp. Hon hade kontakt med förskolepersonalen som i sin tur hade erhållit ett muntligt samtycke från barnets mor att enheten skulle få genomföra ett test av barnets mognadsnivå. Hon vet inte om barnets mor är ensam vårdnadshavare eller inte. Testet genomfördes och testresultaten genomgicks med både barnets mor och far. ringde barnets mor och talade in på telefonsvararen att hon ville ha en kopia på testet. ringde upp modern och talade om att de inte brukar lämna ut testet eftersom det inte är så lätt att tolka och då det föreligger sekretess. erbjöd sig att skriva ett utlåtande i stället, vilket barnets mor accepterade. När modern hade läst utlåtandet förstod hon att det hade genomförts ett begåvningstest, vilket föräldrarna inte hade förstått tidigare. Därefter har föräldrarna haft kontakt med enhetens chef angående saken. Det aktuella uppdraget utfördes på uppdrag av Centrum, . Därefter genomgicks den nämnda skrivelsen från till , daterad . Centrum anmodades att inkomma med utredning och yttrande över vad som framfördes i anmälan. Nämnden beslutade att anta ett tjänsteutlåtande som sitt eget remissvar. I remissvaret anfördes följande. 5HGRJ|UHOVH I|U lUHQGHW Uppgifter från enhetschef och förskolelärare började på , stadsdelsförvalt- ningen Centrum. När P. började på förskolan meddelade modern, , att det var hon och hennes mamma, P:s mormor, som skulle hämta och lämna P. och att det inte var aktuellt att förskolan skulle ha kontakt med fadern. meddelade modern att fadern skulle hämta och att hon skulle säga till vid varje aktuellt tillfälle. har fadern hämtat P. allt oftare. Vid de utvecklingssamtal som skett vid förskolan har dock alltid enbart modern deltagit. Redan från början tyckte personalen att P. behövde extra stöd för att ut- vecklas på bästa sätt. För att hjälpa P. gav personalen på avdelningen honom extra mycket personlig tid och uppmärksamhet. fick P. några veckotimmars individuellt stöd av en resurspedagog. För att kunna bedöma fortsatt omfattning och art av insats beställdes ett ut- vecklingstest från psykologenheten vid stadsdelsförvaltningen . Psykologtestet genomfördes på förskolan och förutom P. och psykologen var förskolelärare närvarande. P. har varit positiv och samarbetsvillig och känt sig uppmärk- sammad och uppskattad både vid genomförande av stödinsatser och vid testet. Personalen bedömer att det stöd och den hjälp P. fått har haft en positiv inverkan på hans utveckling. Personalen har fortlöpande diskuterat och samrått med modern . som varit positiv till det extra stöd som P. fått, detta gäller även då P. skulle testas språk- och begreppsmässigt av psykolog . Medgivande till testet lämnades muntligt av modern. Rutinen är att resultat från psykologtester som genomförs i förskolan aldrig förs över till skolan utan samtycke. )|UYDOWQLQJHQV |YHUYlJDQGHQ I detta ärende har enhetschef och personal vid förskolan förlitat sig på att modern, som varit positiv och godkänt de insatser som gjorts och som varit den förälder som de haft kontakt och samrått med, har förmedlat vad som sker i förskolan till fadern. Vår uppfattning är att de inte borde ha nöjt sig med enbart kontakt med modern utan varit mer aktiva i sina kontakter med fadern. Förskolan borde ha tagit reda på om båda föräldrarna är vårdnadshavare. Detta kunde ha skett genom att fråga fadern eller via folkbokföringen. Förvaltningen har med anledning av det inträffade sett över sina rutiner för att öka medvetenheten så att båda vårdnadshavarnas rättigheter tillgodoses. yttrade sig över bl.a. remissvaret rörande testet och anförde därvid bl.a. följande. Det är riktigt att han först begärde att få testet översänt till sig. Avsikten var att försöka förstå det som hade ägt rum. När han fick klart för sig att det var frågan om ett begåvningstest så var han inte intresserad av att få ut handlingen som sådan. Han var i stället intresserad av att få handlingen förstörd och hade hemställt hos att den skulle förstöras. hade fogat ett yttrande från U.Å. till sitt eget yttrande. I 2000/01:JO1 detta anger U.Å. bl.a. att det inte är sant att hon lämnade medgivande till förskolans personal om att sonen skulle testas språk- och begreppsmässigt. , regionala tillsynsenheten i , beslut i styrelsens ärende med diarienummer 45-11651/99 genomgicks. I sitt beslut anförde -2 $QGUp följande såvitt avsåg genomförandet av psykologtestet. 6DPW\FNH IUnQ YnUGQDGVKDYDUHQ Det har inte ifrågasatts att både och . hade gemensam vårdnad om det aktuella barnet, . Jag utgår därför från att det förhöll sig på detta sätt. Enligt 6 kap. 11 § har vårdnadshavaren rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Om barnet står under vårdnad av två vårdnadshavare skall detta, enligt 6 kap. 13 § första stycket , gälla dem tillsammans. I samma lagrum, andra stycket, föreskrivs att för det fall en av vårdnadshavarna till följd av från- varo, sjukdom eller annan orsak är förhindrad att ta del i sådana beslut rörande vårdnaden som inte utan olägenhet kan uppskjutas, bestämmer den andra ensam. Att genomföra ett begåvningstest av förevarande slag kräver vårdnads- havarens samtycke. Det var inte fråga om någon sådan undantagssituation som anges i 6 kap. 13 § andra stycket . Det var följaktligen nödvändigt med samtycke från båda vårdnadshavarna. Av utredningen framgår det att inte har tillfrågats. Vidare förfaller inte U.Å. ha förstått vilken form av test det var frågan om. Jag ser allvarligt på att testet genomfördes utan erforderligt samtycke. Självfallet är det viktigt att sådant samtycke alltid inhämtas och att vårdnadshavaren får tydlig information om vilken form av test det är fråga om. Jag förutsätter att rutinerna har setts över i enlighet med vad som har angetts i remissvaret. Avslutningsvis vill jag nämna att med stöd av 17 § patient- journallagen (1985:562) har beslutat att P:s psykologjournal vid psykolog- enheten, i , skall förstöras i sin helhet (beslut i ärende med diarie- nummer 45-11651/99). Med den kritik som framgår av det anförda avslutar jag ärendet. Fråga om skyldighet för Aktiebolaget att vid kontrollbesiktningsförrättningar upplysa om ett alternativ till att efterkomma förelägganden (provning vid verkstad av särskilt slag) med hänsyn till utformningen av regeringsförfattningen på området och till föreskrifter i övrigt (Dnr 670-2000) Med hänvisning till protokollet över en av Aktiebolaget utförd kontrollbesiktning av en K-G. N. tillhörig personbil begärde denne hos JO granskning av hur det vid förrättningen meddelade beslutet hade utformats. Under rubriken hade i protokollet följande angivits. Fordonet har underkänts vid kontrollbesiktning. Ny kontrollbesiktning måste utföras. Utförs inte besiktningen inträder körförbud. Besiktningen utförs till ett lägre pris . N. anmärkte på att protokollet saknade upplysningar om innehållet i de bestämmelser i fordonskungörelsen (1972:595) som innebär att det i den ifrågavarande situationen finns ett alternativ till ny kontrollbesiktning, nämligen provning vid verkstäder av särskilt slag, ett alternativ som kostar bilägaren mindre. Han uppgav vidare bl.a. att han mött förståelse för sin uppfattning hos men inte hos . Per telefon och telefax inhämtades en del upplysningar från (Fordonsavdelningen). I ett beslut anförde -2 %HUJJUHQ följande. De bestämmelser i fordonskungörelsen som närmast berörs av frågan är följande. 84 § Om ett fordon vid kontrollbesiktning har sådana brister att det inte kan godkännas och körförbud inte meddelas skall besiktningsorganet förelägga fordonets ägare att avhjälpa bristerna och inom inställa fordonet för kontrollbesiktning. Inställs inte fordonet inom föreskriven tid inträder körförbud för fordonet. Föreläggande om kontrollbesiktning skall dock inte utfärdas om bristerna endast är enkla och inte förekommit vid den senaste kontrollbesiktningen eller flygande inspektionen. föreskriver när bristerna skall anses vara enkla. Körförbudet gäller till dess ny kontrollbesiktning sker. 84 a § Trots föreläggande om kontrollbesiktning enligt 84 § första stycket får fordonets ägare i stället inom föreskriven tid låta prova fordonet vid en verkstad som är ackrediterad enligt lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. 2000/01:JO1 Detsamma gäller kravet på kontrollbesiktning efter körförbud enligt 84 § andra stycket, om provningen sker inom en månad från det att körförbudet inträdde och efter fullständig kontrollbesiktning. Om fordonet uppfyller kraven vid provningen får verkstaden utfärda intyg om att fordonet provats och att bristen vid kontrollbesiktningen åtgärdats. Intyget skall omgående sändas till som skall pröva om fordonet skall godkännas. Om intyg inte utfärdas inom föreskriven tid eller om intyget inte godkänns av , inträder körförbud för sådant fordon som avses i 84 § första stycket. I fråga om sådant förbud gäller bestämmelserna i 84 § andra stycket. 86 § Vid kontrollbesiktning skall protokoll föras. Av protokollet skall framgå 1.om fordonet godkänts eller underkänts, 2.de brister som lett till att ett fordon underkänts, 3.bevis om körförbud, 4.bevis om föreläggande om kontrollbesiktning, 5.bevis om föreläggande att åtgärda brister, 6.bevis om föreläggande om registreringsbesiktning samt 7.vägmätarställning och mätvärden. Protokoll skall även föras när ett fordon efter föreläggande enligt 93 § andra stycket visas för ett besiktningsorgan enligt 2 § lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet. Protokollet skall efter avslutad förrättning överlämnas till fordonets förare. Enligt 102 § första stycket fordonskungörelsen beslutar de ytterligare föreskrifter som behövs om bl.a. kontroll av fordon. Med stöd av bl.a. den paragrafen har verket meddelat föreskrifter (VVFS 1998:11, ändrade 1998:108) om kontrollbesiktning. Där anges i ett avsnitt om bedömningsresultat bl.a. följande (7.1). Om anmärkning riktas mot en eller flera brister på fordonet med bedömningen två (2) enligt kontrollprogrammet, skall fordonet anses så bristfälligt att det efter att bristerna åtgärdats, åter måste genomgå kontrollbesiktning eller låta provas vid en ackrediterad verkstad. I ett avsnitt om besiktningsprotokoll innehåller verksföreskrifterna, såvitt nu är av intresse, följande (8.4); indragen text utgör dock allmänna råd. Av besiktningsprotokollet skall framgå om fordonet är godkänt vid kontrollbesiktningen. För fordon som har brister med bedömningen två (2) skall det framgå att fordonet är underkänt samt att fordonets ägare har förelagts att åtgärda bristerna och dessutom inställa fordonet till kontrollbesiktning . För fordon som har brister som är enkla med bedömningen två (2) utmärkt med kryss (x) och som fordonets ägare har förelagts att avhjälpa, skall också anges att fordonet är underkänt. Vidare skall framgå av protokollet vilka brister som fordonet är behäftat med samt om fordonet belagts med körförbud. Besiktningsorganet bör genom en notering i besiktningsprotokollet informera fordonsägaren om begynnande brister som innebär en avvikelse med bedöms inte skall medföra anmärkning. Enligt 5 § lagen (1994:2043) om vissa besiktningsorgan på fordonsområdet utövar Styrelsen för teknisk ackreditering tillsyn över verksamhet som avses i denna lag eller i de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Den på detta sätt angivna myndigheten torde vara densamma som den vilken avses i förordningen (1996:81) med instruktion för Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll. Vad upplyst i ärendet är att , vid överläggningar med verket och Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll, på initiativ av den senare myndigheten meddelat sin avsikt att tillfoga protokollen över kontrollbesiktningarna upplysningar om möjligheten att enligt vad som följer av 84 a § fordonskungörelsen efterkomma beslut genom provning vid ackrediterade verkstäder. Av de ovan återgivna bestämmelserna framgår att , genom att i protokollen inte lämna upplysningarna i fråga, inte åsidosatt vad som enligt någon föreskrift gällt för dess myndighetsutövning. innefattar inte heller de av på området meddelade allmänna råden något om nödvändigheten eller lämpligheten av att lämna upplysningar. Vid den, visserligen begränsade, undersökning som anmälan föranlett har inte framkommit anledningen till att 84 och 84 a §§ fordonskungörelsen har avfattats på sätt som skett, innebärande att besiktningsorganets I|UHOlJJDQGH i angiven situation inte skall innefatta alternativet provning vid en (Jämför däremot en i 93 § reglerad liknande situation vid flygande besiktning.) Det kan knappast anses tillfredsställande att fordonsägaren alltså inte direkt genom det av regeringsföreskrifter styrda beslutet får reda på alla (båda) de möjligheter att efterkomma detta som i själva verket finns. läget nu är, blir han hänvisad till information från källor vilkas effekt är beroende av tillfälligheter (t.ex. reklam från verkstäderna); att han tar del av själva författningen, fordonskungörelsen, torde vara ovanligt, och det förutsätts normalt inte vid meddelande av beslut. Det anförda motiverar att jag med hänsyn till de i ärendet uppkomna frågorna om utformning av författning tillställer bland andra Regerings- kansliet ett exemplar av beslutet. Fråga om riktigheten av att justeringen av protokoll förda vid sammanträde med kyrkorådets arbetsutskott inte tillkännages på pastoratets anslagstavla (Dnr 2505-1998) I en anmälan till JO uppgav att ett protokoll fört vid ett sammanträde med Samfällda kyrkorådets i arbetsutskott inte tillkännagetts genom anslag och begärde JO:s uttalande om protokollet under sådana förhållanden var giltigt. fogade protokollet till anmälan. Föredraganden hos JO inhämtade inledningsvis muntliga upplysningar från kanslichefen i , . Upplysningarna nedteckna- des i en tjänsteanteckning enligt följande. Samfällda kyrkorådets i arbetsutskott är ett beredningsorgan till nämnda kyrkoråd. fattar även vissa beslut med stöd av delegation från samfällda kyrkorådet. Justeringen avseende protokoll förda vid sammanträde med samfällda kyrkorådets arbetsutskott tillkännages aldrig på anslagstavlan. I de fall arbetsutskottet fattar beslut på delegation anmäls beslutet vid ett sammanträde med samfällda kyrkorådet och justeringen avseende protokoll fört vid detta sammanträde tillkännages sedan på anslagstavlan. Klagomålen remitterades därefter till samfällda kyrkorådet för yttrande. Samfällda kyrkorådet konstaterade i sitt yttrande att den till remissen hörande tjänsteanteckningen i sak var rätt och uppgav att inget ytterligare fanns att tillägga. 6WI -2 (NEHUJ anförde i beslut följande. Som jag uppfattat har han ifrågasatt riktigheten av att juste- ringen av arbetsutskottets protokoll inte tillkännagetts på pastorats, dvs. samfällighetens, anslagstavla med avseende på bestämmelserna om laglighetsprövning i 22 kap. kyrkolagen (1992:300). Mot bakgrund härav föranleder klagomålen följande uttalanden från min sida. Vid sammanträde med ett kyrkoråd skall protokoll föras. Protokollet skall innehålla bl.a. redovisning för vilka ärenden som handlagts (17 kap. 24 § jämfört med 13 kap. 42 § kyrkolagen). Protokollet skall vidare för varje ärende redovisa vilka beslut som fattats (17 kap. 24 § jämfört med 13 kap. 43 § 4.). Protokollet skall justeras senast efter sammanträdet och senast efter justeringen skall denna tillkännages på Av tillkännagivandet skall framgå var proto- 2000/01:JO1 kollet finns tillgängligt samt vilken dag det har anslagits (17 kap. 24 § jämfört med 13 kap. 45 och 46 §§ kyrkolagen). Att protokollen tillkännages på detta sätt har betydelse i de fall en församlingsmedlem enligt bestäm- melserna i 22 kap. kyrkolagen vill få lagligheten av ett beslut prövad. Klago- tiden, , räknas nämligen från den dag då det på församlingens anslagstavla tillkännagavs att protokollet över beslutet justerats (22 kap. 6 § kyrkolagen). I 17 kap. 29 § kyrkolagen föreskrivs att kyrkorådet får uppdra åt ett utskott, åt en ledamot eller ersättare eller åt en anställd hos församlingen att besluta på rådets vägnar i ett visst ärende eller vissa grupper av ärenden. Beslut som fattats med stöd av ett sådant uppdrag skall enligt 17 kap. 31 § anmälas till kyrkorådet. bestämmer på vilket sätt anmälan skall ske.