frsrdg · GO04RS1 · 2001-01-01 00:00:00 — De budgetpolitiska målen och den nya budgetprocessen har spelat en viktig roll för att skapa en stabil grund för en god ekonomisk utveckling. Budget-reformerna tog sin utgångspunkt i såväl svenska som internationella erfarenheter. En central slutsats är att mål och restriktioner som enbart formuleras i allmänna termer lätt kan bli verkningslösa. Hela regelverket och den institutionella uppbyggnaden måste återspegla de övergripande ekonomisk-politiska målen. Utgiftstaken för staten, utgiftstaken för offentlig sektor och saldomålet för den offentliga sektorns finansiella sparande har tillsammans med arbetslös-hetsmålet och sysselsättningsmålet varit centrala inslag i den ekonomiska politiken. Den målmedvetna budgetkonsolideringen har tillsammans med förän-dringarna i regelverket stärkt förtroendet för svensk ekonomi och har därigenom medverkat till mycket goda förutsättningar för en gynnsam ekonomisk utveckling. Kommitténs förslag att samtliga övergripande restriktioner i budgetarbetet - såväl utgiftstak och saldomål som preliminära ramar för utgiftsområden - skall sättas innebär att den ekonomiska vårpropositionens betydelse som centralt finanspolitiskt och budgetpolitiskt dokument reduceras kraftigt. Kommitténs förslag innebär konkret att utgiftstaken och saldomålen inte skall fastställas som skall lägga fast riktlinjerna för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken i den ekonomiska vårpropo-sitionen. Enligt vår mening finns det starka skäl som talar för att övergripande restriktioner för statens utgifter skall fastställas i samband med den ekonomiska vårpropositionen. Ett första skäl är att riktlinjerna för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som regeringen föreslås presentera i den ekonomiska vårpro-positionen med kommitténs förslag riskerar att enbart bli politiska ambitioner, utan förankring och utan styreffekt. Att inte besluta om utgiftstak kan innebära att stramheten i bud-getprocessen generellt minskar. Detta kan leda till en minskad tilltro till finans- och budgetpolitiken och ha återverkningar på såväl tillväxt som arbetslöshet. Ett andra skäl är att de långsiktiga frågorna kan hamna i skymundan i samband med budgetpropositionen. I stället för att baseras på långsiktiga ekonomisk-politiska överväganden kan utgiftstaket komma att baseras på beräkningar av utgifter på utgiftsområdes- och anslagsnivå. Om utgiftstaket beslutas , dvs. som alla anslag diskuteras på detaljnivå, kan resultatet efterhand bli att utgiftstaket sätts som summan av alla anslag, snarare än att baseras på ett genomtänkt beslut om storleken på den offentliga sektorn. Därmed finns det en risk för att långsiktigheten minskar, tvärt emot de ambitioner som kommittén ger uttryck för. De långsiktiga frågorna får inte det tidsmässiga utrymme de kräver, utan kan komma att trängas undan av de mer konkreta och kortsiktiga frågorna i budgetpropositionen. Ett tredje skäl är att tidiga beslut om övergripande ramar och restriktioner behövs för regeringens budgetarbete. Det är väsentligt för regeringens interna arbete att veta att utgiftstaken för de kommande två åren ligger fast och att det tredje året beslutas . Ett beslut av det tredje året minskar långsiktigheten med . En ekonomisk vårproposition utan konkreta ställningstaganden om utgiftstak riskerar att förlora i betydelse i regeringens fortsatta budgetberedning. Därmed kan statsmakternas kontroll över utgiftsutvecklingen komma att bli sämre. Ett annat skäl av mera specifik karaktär är att regeringen i samband med den ekonomiska vårpropositionen måste ge riktlinjer för den kommunala ekonomin. Därmed måste ramen för för utgiftsområde 25: Allmänna bidrag till kommuner åtminstone ingå i de kalkyler som regeringen redovisar i propositionen. En konsekvens av detta är att regeringen måste ha en uppfattning om hur stor denna ram skall vara i förhållande till andra ramar för utgiftsområden. Det är oklart hur detta skall hanteras och kommitténs förslag ger ingen ledning i denna fråga. Vi anser att budgetpolitiken bör utformas med en tydlig långsiktighet. Utan beslut om utgiftstak riskerar även budgetpolitik att bli alltför kortsiktig. och regeringens budgetprocesser bör ses som en helhet. I kommitténs förslag har konsekvenserna för regeringen inte belysts tillräckligt och tillräcklig hänsyn har inte tagits till regeringens behov. Det är enligt vår mening väsentligt att och regeringen kommer överens om en gemensam ordning för hantering av budgetpolitiken. Denna ordning bör innefatta beslut om övergripande restriktioner i form av utgiftstak och saldomål och anslagsbeslut . Det är naturligt att arbetet i har inriktats på att söka så stor samstämmighet som möjligt. Vi har också varit inställda på att medverka till en kompromiss. Det såg länge ut som om det fanns förutsättningar för en sådan kring ett förslag där regeringen avstår från att lägga fram förslag om utgiftstak och preliminära utgiftsramar i vårpropositionen, men där man gör undantag från denna regel under valår. Vårpropositionen skulle alltså innehålla förslag till riksdagsbeslut om tak och preliminära ramar under valår, men inte övriga år. Det finns ett starkt demokratiskt skäl för en sådan ordning under ett valår, eftersom väljarna härigenom kan få en tydligare och mer detaljerad presentation av de politiska alternativen. Dessutom skulle oppositionen kunna vara bättre förberedd inför ett eventuellt regeringsskifte efter valet. Vi beklagar att vi inte fått gehör för våra grundläggande förslag och inte heller för vårt försök till en kompromisslösning. Sammanfattningsvis innebär vårt förslag att vårpropositionen får en starkare ställning i den samlade budgetprocessen och att utgiftstaket för staten, utgiftstaket för offentlig sektor samt saldomålet för den offentliga sektorns finansiella sparande beslutas . Europaparlamentarikernas rätt att delta i debatter i kammaren (avsnitt 6.5 och 6.7) (fp) () anser: I saknas en bred och öppen debatt om EU-frågorna. Inte sällan diskuteras de europeiska frågorna utifrån en snäv nationell nyttosynpunkt i stället för att diskuteras utifrån gemensamma europeiska värderingar. Möjligheten för den enskilde medborgaren att aktivt delta i Europadebatten är begränsad. Det beklagansvärt låga valdeltagandet i det senaste EU-valet är i mångt och mycket ett resultat av detta. av röstberättigade deltog i EU-valet . Inom hela EU deltog däremot av de röstberättigade. De demokratiska reformerna av EU måste fortsätta. EU-politiken måste föras närmare medborgarna, och politiker i måste göra Europapolitiken mer vardaglig. Ett steg i denna riktning vore att ge Europaparlamentarikerna ett eget formaliserat och öppet forum för återrapportering. På så sätt skulle Europaparlamentarikernas roll bli mer tydlig och Europadebatten föras närmare medborgarna. I har de holländska Europaparlamentarikerna möjlighet att delta i särskilda debatter i det egna nationella parlamentet. Erfarenheter därifrån visar att allmänhetens intresse för debatterna varit stort. Enligt liberalernas uppfattning bör de svenska Europaparlamentarikerna ges möjlighet att delta i särskilt anordnade EU-debatter i den svenska . bör således besluta om de ändringar som kan krävas i riksdagsordningen och i regeringsformen för att detta skall kunna förverkligas. Ekonomisk-politiska mål och övergripande budgetrestriktioner (avsnitt 4.2.4) (v) () anför: När 1996 beslöt att införa ett utgiftstak för statens utgifter reserverade sig representant i finansutskottet mot förslaget. Inom ramen för ett omfattande politiskt samarbete med regeringen och har dock biträtt regeringens förslag till utgiftstak. har emellertid vidhållit sin principiella kritik mot det sätt som systemet tillämpats på. Denna ståndpunkt har också redovisat vid upprepade tillfällen. Bland annat anser att aktivt bör utnyttja möjligheten att ompröva tidigare beslutade utgiftstak med hänsyn till förändrade makroekonomiska förhållanden och andra övergripande politiska mål som t.ex. mål för ökad sysselsättning. Vi anser vidare att det finns skäl att utvärdera takets funktion både vad gäller dess omfattning, och vissa enskilda delar i systemet som t.ex. budgeteringsmarginalens funktion. Vare sig referensgrupp eller kommittén har emellertid tagit ställning till vilka utgifter som bör inrymmas under utgiftstaket eller hur flexibelt systemet med utgiftstak bör vara. Jag har därför kunnat ställa mig bakom slutsatserna i betänkandet. Det innebär inte att ändrat uppfattning när det gäller utgiftstaket. Problemet med dubbelarbete (avsnitt 4.3) (v) () anför: Enligt förslag skulle vårpropositionen ha ett något annat innehåll än den fått enligt den praxis som utvecklats. förutsatte att arbete med fördelning av ramar på utgiftsområdena helt och hållet skulle äga rum . Att vårpropositionen kommit att innehålla förslag om utgiftstak för år 3 och preliminära ramar för utgiftsområdena har emellertid inneburit att i praktiken haft en budgetprocess som löpt såväl under vår som höst. Majoriteten i föreslår att de preliminära ramarna avskaffas och att beslutet om utgiftstak flyttas . Kommitténs socialdemokratiska ledamöter har reserverat sig och förespråkar att utgiftstaket även i fortsättningen bör behandlas . Ett av huvudargumenten i reservationen är att det med reservanternas förslag skulle bli bättre förutsättningar för en disciplinerad budgetprocess i . Jag vill här understryka att jag delar uppfattningen att det är viktigt med en väl fungerande budgetprocess i . Kommitténs förslag innebär emellertid inget hinder för regeringen att internt i sitt arbete använda preliminära tak och ramar . Detta framgår också av betänkandet (avsnitt 4.3.2). Det är därför fullt möjligt för regeringen att redan i vårpropositionen redovisa vilket utgiftstak den avser att föreslå i budgetpropositionen. Regeringen kan därmed fortsätta att internt arbeta i den ordning som tidigare etablerats. Skattelagstiftningen i budgetprocessen (avsnitt 4.4) (v) () anför: När det gäller skattelagstiftningen i budgetprocessen bygger kommitténs slutsatser på de erfarenheter som har vunnits under de år som den nya ordningen har tillämpats. Det huvudsakliga omdömet är att det har fungerat relativt väl efter vissa initiala svårigheter. Jag delar detta omdöme. Under innevarande period har det emellertid rått relativt stabila förhållanden både vad avser den parlamentariska och den ekonomiska situationen. Enligt min mening kan det dock ifrågasättas om beslutsordningen när det gäller skattelagstiftningen är lika stabil som beslutsordningen när det gäller budgetens utgiftssida. Detta gäller både frågorna om vilka förslag som bör remitteras till finansutskottet respektive skatteutskottet, liksom eventuella förslag från skatteutskottet till förmån för budgetpåverkande motionsförslag. Det kan därför diskuteras om nuvarande system är så robust att det klarar också mer oklara parlamentariska förhållanden. Det har emellertid inte varit tidsmässigt möjligt att pröva dessa frågor inom ramen för denna kommittés arbete. Det vore därför värdefullt om i annan form kunde fortsätta ett beredningsarbete kring budgetprocessen och skattelagstiftningen. arbete med EU-frågorna (avsnitt 6.1-6.9) (v) () anför: I och med inträde i Europeiska unionen har makt försvagats i flera avseenden, och en rad beslut som tidigare togs i avgörs numera inom EU-systemet. inflytande när det gäller agerande inom EU behöver därför stärkas. har också under den allmänna motionstiden i partimotioner förslagit en rad åtgärder för att stärka ställning i EU-systemet. Ett av dessa förslag var att genom skulle kunna binda regeringen för en viss linje i förhandlingar och beslut inom EU. förslag om en stärkt roll för är mot den bakgrunden ett värdefullt steg i rätt riktning. Jag noterar vidare att när det gäller roll konstaterar att praxis har utvecklats så att det inte anses tillräckligt att regeringen inte gör något som står i strid med synpunkter utan att regeringen i stället agerar i enlighet med nämndens råd och ståndpunkter. Som kommittén påpekar bör denna praxis bestå. Detta innebär att ställningstagande i praktiken blir politiskt bindande för regeringen. Med anledning av detta konstaterande från kommitténs sida finner jag inte anledning att vidhålla yrkandet från partimotion eller att avge reservation mot kommitténs skrivningar. arbete med EU-frågorna (avsnitt 6.1-6.9) (mp) () anför: För att komma till rätta med det demokratiska underskottet i behandlingen av EU-frågorna anser att riksdagspartierna skall ges inblick i ministerrådets arbete på ett mycket tidigt stadium med möjlighet att följa och påverka ärendegången i Coreper. konstaterar att praxis har utvecklats så att det inte anses tillräckligt att regeringen inte gör något som står i strid med synpunkter utan i stället agerar i enlighet med nämndens råd och ståndpunkter. Som kommittén påpekar bör denna praxis bestå. Detta innebär att ställningstagande i praktiken blir politiskt bindande för regeringen. Jag avstår därför från att reservera mig mot kommitténs skrivningar. Det är en lämplig ordning att utskotten avger yttranden till som sedan kan bli politiskt bindande för regeringens agerande. För att bättre förankra EU-arbetet i resten av bör fackutskott således kopplas in på ett tidigare stadium i beslutsprocessen för att på så vis förbereda besluten i . I övergripande frågor bör avge yttrande till regeringen. Direktbevakning av EU:s institutioner (avsnitt 6.8.2) (m) Per och (båda m) anför: Vi anser att inte behöver någon direktbevakning i av det slag som diskuterats i och i referensgruppen. Den djupare information som behöver inhämtas bättre genom att kvalificerade handläggare i etablerar direktkontakter med EU:s institutioner. ständiga representation vid Europeiska unionen bör i större utsträckning och med tydliga instruktioner bistå i detta arbete. Partigrupperna har dessutom redan nära kontakter med sina Europaparlamentariker och får den vägen information. Förslag till lag om ändring av regeringsformen Härigenom föreskrivs i fråga om regeringsformen dels att nuvarande 9 kap. 11-13 §§ skall betecknas 9 kap. 12-14 §§, dels att det skall införas en ny paragraf, 9 kap. 11 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 11 § Ytterligare bestämmelser om och regeringens befogenheter och skyldigheter i fråga om regleringen av statsbudgeten finns i riksdagsordningen och särskild lag. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring av riksdagsordningen Härigenom föreskrivs i fråga om riksdagsordningen dels att 5 kap. 12 §, 10 kap. 1, 6 och 7 §§ samt tilläggsbestämmelserna 3.2.1 och 5.12.1 skall ha följande lydelse, dels att det skall införas en ny paragraf, 4 kap. 16 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3.2.1 Budgetpropositionen skall avlämnas . då riksdagsval hålles , skall budgetpropositionen avlämnas senast efter öppnande. Om hinder möter till följd av regeringsskifte att iakttaga vad som föreskrivits i första stycket, skall budgetpropositionen avlämnas efter det att en ny regering har tillträtt, dock . Om regeringen anser att proposition med förslag till riktlinjer för den framtida ekonomiska politiken och anslag för löpande budgetår (ekonomisk vårproposition) bör behandlas under pågående skall propositionen, om hinder inte möter, avlämnas . Regeringen skall avlämna proposition med förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (ekonomisk vårproposition). 4 kap. 16 § I utskottens beredning av ärendena skall ingå uppgiften att följa upp och utvärdera riksdagsbeslut inom de ämnesområden som för varje utskott anges i 4-6 §§ med tillhörande tilläggsbestämmelser. 5 kap. 12 § kan genom lag besluta att hänföra statsutgifter till utgiftsområden. Har fattat beslut enligt första stycket, fastställer för närmast följande budgetår genom ett särskilt beslut dels för varje utgiftsområde en utgiftsram, som anger det belopp till vilket summan av de till utgiftsområdet hörande utgifterna högst får uppgå, dels en beräkning av inkomsterna på statsbudgeten. Beslut om anslag eller andra utgifter i staten får icke fattas innan beslut fattats enligt andra stycket. Anslag eller andra utgifter i staten fastställs för varje utgiftsområde genom ett särskilt beslut. Beslut om anslag eller andra utgifter i staten för närmast följande budgetår får icke fattas innan beslut fattats enligt andra stycket. Anslag eller andra utgifter i staten fastställs för varje utgiftsområde genom ett särskilt beslut. Beslut om anslag för löpande budgetår som innebär att en utgiftsram påverkas får icke fattas innan beslut om godkännande av ändrad utgiftsram fattats. 5.12.1 Statsutgifterna skall hänföras till följande utgiftsområden: Samhällsekonomi och finansförvaltning, 3. och uppbörd, 4. Rättsväsendet, 5. och internationell samverkan, 6. Totalförsvar, 7. Internationellt bistånd, 8. Invandrare och flyktingar, 9. Hälsovård, sjukvård och social omsorg, 10. Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp, 11. Ekonomisk trygghet vid ålderdom, 12. Ekonomisk trygghet för familjer och barn, 13. Arbetsmarknad, 14. Arbetsliv, 15. Studiestöd, 16. Utbildning och universitetsforskning, 17. Kultur, medier, trossamfund och fritid, 18. Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande, 19. Regional utjämning och utveckling, 20. Allmän miljö- och naturvård, 21. Energi, 22. Kommunikationer, 23. Jord- och skogsbruk, fiske med anslutande näringar, 24. Näringsliv, 25. Allmänna bidrag till kommuner, 26. Statsskuldräntor m.m. och 27. Avgiften till Europeiska gemenskaperna. Beslut i fråga om vilka ändamål och verksamheter som skall innefattas i ett utgiftsområde fattas i samband med beslut om den ekonomiska vårpropositionen. 10 kap. 1 § Regeringen skall fortlöpande informera om vad som sker inom ramen för samarbetet i Europeiska unionen samt till lämna en skrivelse med berättelse över verksamheten i Europeiska unionen. Regeringen skall redovisa sitt agerande i Europeiska unionen för . 10 kap. 6 § Annan statlig myndighet än regeringen skall lämna upplysningar och avgiva yttrande i frågor som skall behandlas i Europeiska unionens råd, då begär det. Myndighet som ej lyder under kan hänskjuta begäran från nämnden till regeringens avgörande. Begär minst fem av ledamöterna i nämnden att upplysningar eller yttrande skall inhämtas enligt första stycket, skall nämnden föranstalta om detta, såvida den inte finner att därmed förenat dröjsmål skulle leda till avsevärt men. Annan statlig myndighet än regeringen skall lämna upplysningar och avgiva yttrande i frågor som skall behandlas i Europeiska unionens råd, då begär det. Myndighet som ej lyder under kan hänskjuta begäran från nämnden till regeringens avgörande. Begär minst fem av ledamöterna i nämnden att upplysningar eller yttrande skall inhämtas enligt första stycket, skall nämnden föranstalta om detta, såvida den inte finner att därmed förenat dröjsmål skulle leda till avsevärt men. 10 kap. 7 § skall sammanträda inom stängda dörrar. Nämnden kan medge att även annan än ledamot, suppleant och tjänsteman i nämnden är närvarande. Om det finns synnerliga skäl får nämnden besluta att sammanträde helt eller delvis skall vara offentligt till den del det avser inhämtande av upplysningar. skall sammanträda inom stängda dörrar. Nämnden kan medge att även annan än ledamot, suppleant och tjänsteman i nämnden är närvarande. Nämnden kan dock besluta att sammanträde till den del det avser inhämtande av upplysningar helt eller delvis skall vara offentligt. Vid offentlig del av sammanträde är företrädare för statlig myndighet inte skyldig att lämna uppgift för vilken sekretess gäller hos myndigheten. Denna lag träder i kraft . Tilläggsbestämmelsen 5.12.1 i sin nya lydelse tillämpas första gången vid beslut om den ekonomiska vårpropositionen 2002. Förslag till lag om ändring i lagen (1996:1059) om statsbudgeten Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1996:1059) om statsbudgeten dels att 39 § skall upphöra att gälla, dels att 40 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 40 § Avser regeringen att använda tak för statens utgifter i beredningen av förslaget till statsbudget och i genomförandet av den budgeterade verksamheten skall förslag till beslut om ett sådant utgiftstak ingå i den ekonomiska vårpropositionen. Avser regeringen att använda tak för statens utgifter i beredningen av förslaget till statsbudget och i genomförandet av den budgeterade verksamheten skall förslag till beslut om ett sådant utgiftstak ingå i budgetpropositionen. Har med stöd av bestämmelserna i 5 kap. 12 § riksdagsordningen beslutat att hänföra statsutgifter till utgiftsområden, skall regeringen i den ekonomiska vårpropositionen redovisa riktlinjer för hur den avser att fördela statsutgifter på utgiftsområden eller grupper av utgiftsområden i det kommande förslaget till statsbudget. Denna lag träder i kraft . From early 1999 to early 2001, a Parliamentary Commission has investigated and evaluated some of the processes and procedures of the Swedish Riksdag. The Speaker of the Riksdag, Mrs. , has chaired the Commission. All the seven parties in the Riksdag have been represented on the Commission by the leaders of their parliamentary group. Previously, the Commission has issued reports on the administrative organisation of the Riksdag and proposed a new organisation of the State Audit under the parliament. This report is the principal report of the Commission and is entitled The Riksdag facing the 21st century. In the report, the Commission discusses three of its major tasks. The first one is to evaluate the new budgetary process introduced in 1996 and deliberate the need for changes. The second task is to describe and analyse the Riksdags present forms and resources for follow-ups, evaluations and controls. The third task is to investigate the need to change the Riksdags organisation and procedures with the purpose of enhancing the position of the Riksdag in matters concerning European legislation. suggests necessary reforms of the committee procedures. Evaluation of the budgetary process In the view of the Commission, the purpose of the budgetary reform has mainly been achieved. The new budgetary process is, in important respects, better than the previous one. The decision-making procedure the Riksdag uses when considering the Budget is known as the framework model. This means that the Riksdag first takes decisions on the overall size of the central government expenditures and how they should be divided between 27 expenditure areas. prepares these decisions. In the second step, the Riksdag allocates funds to various purposes and activities within each expenditure area. The sum of these appropriations must not exceed the ceiling established for each expenditure area. The distribution of funds for each expenditure area is proposed by the committee which is responsible for that area. The framework model has improved the co-ordination of the Riksdags budgetary work. The Government has been legally obliged to adhere to the ceiling for central government expenditure as well as the ceilings for each of the expenditure areas. This has increased the ability of the Riksdag to control the development of the central government expenditures. The new Budget has tightened the budgetary process and improved the transparency of central rules of the central government budget. The framework model has made it easier for a minority government to get its budget proposal through parliament, since it has made it more difficult for varying majorities to increase expenditures without financing the expendi- tures at the same time. In the new budgetary process, the new fiscal year equals the calendar year and the consideration of the Budget in the Riksdag has been moved from spring to autumn. However, the ambition that the consideration of the should be comprehensive and long-term has not been fulfilled. The parliamentary consideration of the has tended to become detailed, and the Riksdag has performed budgetary work twice a year.