frsrdg · GO04RR12 · 2001-01-01 00:00:00 — Med hjälp av dessa uppgifter har SCB genomfört en statistisk analys av hur sannolikheten att vara sysselsatt för dessa grupper av invandrare samvarierar med några bakgrundsvariabler. Resultaten redovisas i tabell 4.2. De som inte registreras som sysselsatta kan vara studerande, hemarbetande, arbetslösa etc. Några torde också gå kvar i sfi. Tabell 4.2 Faktorer som påverkar sannolikheten att vara sysselsatt 1998 Oddskvoter där referenspersonen är man, under , har utbildning, talar ett germanskt eller romanskt språk och har inte godkänd sfi. Bakgrundsvariabel Sysselsatt 1998 Man 0,13 0-6 ås utbildning 1,28 Germanskt eller romanskt 0,75 Icke godkänd sfi 1,69 Källa: SCB Slutsatserna är bl.a.: Invandrare har väsentligt mindre sannolikhet att vara sysselsatta än yngre grupper. Invandrare med kort utbildning är sysselsatta i mindre grad än de som har lägre utbildning, Vissa språkgrupper har, allt annat lika, svårare att komma in i arbete, bl.a. gruppen med afro-asiatiskt ursprung. Kvinnor är sysselsatta i lägre grad än män. De som har godkänt sfi-betyg är sysselsatta i väsentligt högre grad än de som saknar sådant betyg. Det senare resultatet indikerar att sfi-betyget har betydelse för sysselsättningsmöjligheterna. Det tycks vara så att de som avbryter sfi-utbildningen klarar sig sämre på arbetsmarknaden än de som fullföljer. Det föreligger också skillnader mellan utbildningsnivån hos de arbetssökande på arbetsförmedlingen. De utomnordiska medborgarna har högre andel arbetssökande med grundskoleutbildning (eller lägre) jämfört med de svenska medborgarna. Enligt uppgift från gällde att hade högst grundskoleutbildning medan motsvarande andel bland de svenska medborgarna var (2000). De utomnordiska medborgarna hade också en högre andel högskoleutbildade än de svenska eller mot av dem med svenskt medborgarskap. Det är också vanligare att utomnordiska medborgare har en treårig gymnasieutbildning än att svenska medborgare har det. Det finns också stora skillnader i utbildningsbakgrund bland utomnordiska medborgare. har målen för arbetsmarknadspolitiken varit att hålla vakanstiderna nere för lediga platser, minska långtidsarbetslösheten och motverka långa tider utan reguljärt arbete. I propositionen Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt (prop. 1999/2000:98) föreslog regeringen att arbetsmarknadspolitiken ska ha tre huvuduppgifter: För det första att förmedla arbete till arbetslösa och arbetskraft till företag. För det andra att öka de arbetslösas kunskaper och för det tredje att stödja dem som har svårt att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden. har ställt sig bakom målen (bet. 1999/2000:AU7, rskr. 1999/2000:230).Vidare menar regeringen att de som står längst från arbetsmarknaden bör prioriteras för att öka sysselsättningen och förhindra marginalisering. I propositionen anger regeringen att en av uppgifterna för arbetsmarknadspolitiken är att ta till vara under- och outnyttjade resurser på arbetsmarknaden, t.ex. ofrivilligt deltidsarbetande kvinnor, äldre långtidsarbetslösa, utrikes födda arbetslösa eller personer med funktionshinder utanför arbetsmarknaden. Regeringen pekar på att det är ett problem att de utrikes födda är överrepresenterade bland de långtidsinskrivna och har en betydligt lägre sysselsättning. De har en låg andel av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. En grundprincip inom arbetsmarknadspolitiken är att invandrares behov av insatser i huvudsak bör lösas inom ramen för de generella åtgärderna och inte genom särskilda åtgärder . Eftersom personer med invandrarbakgrund har en svag ställning på arbetsmarknaden förekommer dock vissa särskilda åtgärder. I budgetpropositionen föreslår regeringen att ska användas till köp av arbetsmarknadsutbildning och övriga kostnader för kompletterande utbildningsinsatser inom vård och andra bristyrken. Verksamheten föreslås påbörjas fr.o.m. . Regeringen avser att ge i uppdrag att genomföra kompletterande utbildning för personer med utländsk högskoleexamen inom olika bristyrken i första hand inom hälso- och sjukvårdsområdet samt lärare, tekniker och naturvetare. Vidare föreslås att pengarna ska användas för att genomföra vårdutbildning för arbetslösa invandrare i syfte att tillgodose behovet av tvåspråkig personal inom primärvård och äldreomsorg. och vårdhuvudmännen ska enligt förslaget tillsammans skräddarsy utbildningen för personer med relevant språkkunskap. Utomnordiska medborgare har dessutom varit prioriterade inom arbetsmarknadspolitiken . Andra sådana grupper är arbetshandikappade, ungdomar och kvinnor. Av tabellen nedan framgår utomnordiska medborgares, arbetshandikappades respektive ungdomars andel av de arbetslösa och deras andel av platser inom ramen för de konjunkturberoende åtgärderna. Arbetshandikappade och ungdomar erhöll 1998 en större andel av åtgärderna än vad som motsvarade deras andel av de arbetslösa. För utomnordiska medborgare motsvarade andelen arbetslösa andelen som deltog i arbetsmarknadsåtgärder, dvs. invandrare var varken över- eller underprioriterade. och har utomnordiska medborgare en något större andel deltagare i konjunkturberoende åtgärder än deras andel av de arbetslösa. Enligt ska de utsatta gruppernas deltagande i arbetsmarknadsåtgärder vara minst lika stort som deras andel av de arbetslösa. Det hindrar dock inte enligt att det måste finnas betydande skillnader mellan olika konjunkturberoende åtgärder, eftersom åtgärderna delvis har olika innehåll, syften och målgrupper. Tabell 4.3 Andelen arbetslösa och andelen deltagare i konjunkturberoende åtgärder för utomnordiska medborgare, arbetshandikappade respektive ungdomar, 1994/95 - 1998, procent. Utomnordiska medborgare arbetslösa Andel i åtgärd Andel arbetslösa Andel i åtgärd Andel arbetslösa Andel i åtgärd 1994/95 10 10 9 11 24 * 1995/96 11 14 9 14 23 * 1997 11 12 10 15 21 26 1998 11 11 10 15 18 24 1999 10 12 11 16 * * 2000** 10 11 11 19 * * *Uppgift saknas Källa: För budgetåren 1994/95 och 1995/96: Budgetpropositionen för . En äldre arbetslöshetsdefinition används . och 1998: (1998 och 1999a). För1999 och 2000: Budgetpropositionen . Utöver de nämnda prioriteringarna har särskilda satsningar på utomnordiska medborgare gjorts genom att särskilda medel under en rad av år ställts till förfogande för tillfälliga personalförstärkningar. Ett syfte med medlen har varit att förstärka arbetsförmedlingarna i invandrartäta områden. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit i sådana extra medel . Av dessa medel föreslås 100 miljoner användas i storstadslänen och för resterande delar av landet med liknande problem. Invandrarna och de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna I underlagsrapporten för invandrare analyseras närmare hur invandrarna behandlas i arbetsmarknadspolitiken. Genom en s.k. logitanalys uppskattas hur sannolikheten att vara i arbetsmarknadspolitiska åtgärder samvarierar med ett antal bakgrundsvariabler. Studien visar att utomnordiska medborgare i genomsnitt har blivit prioriterade, definierat som att deras andel av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna överstiger deras andel av de arbetslösa. Speciellt är detta fallet för utomnordiska medborgare med kort vistelsetid i . Detta gäller dock inte för alla delgrupper. Det finns utomnordiska grupper som har haft hög arbetslöshet men som är relativt lite representerade i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är fråga om invandrare från som kommit relativt tidigt till och där många tillhör de s.k. arbetskraftsinvandrarna. Dessa har tidigare haft en relativt god arbetsmarknad, men har deras arbetsmarknadsposition kraftigt försämrats relativt övriga grupper. Även invandrare från har blivit lågt prioriterade trots att dessa har en besvärlig arbetsmarknad. Vidare är naturaliserade invandrare i mindre utsträckning i arbetsmarknadspolitiska åtgärder än vad som motsvarar deras andel av de arbetslösa. Resultaten av analysen vad gäller kön, födelseland (dvs. område) ålder, utbildning och inskrivningstid på arbetsförmedlingen presenteras i tabellen nedan. Tabell 4.4 Faktorer som påverkar sannolikheten att vara i åtgärd jämfört med att vara arbetslös Oddskvoter där referenspersonen är kvinna född i , , med gymnasieutbildning och inskriven mer än 12 månader hos arbetsförmedlingen. *1,08 *1,01 *0,95 *0,96 -1980 *0,99 *0,99 1,19 Övriga -1980 - *1,06 2,02 *1,05 - *1,03 1,96 *0,99 *1,05 *1,01 0,82 * Talet är ej signifikant skilt från 1 för 5 procents signifikansnivå Källa: Revisorernas . De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har delats upp i arbetsplatsåtgärder och utbildningsåtgärder. Antalet deltagare i utbildningsåtgärder ökade mycket för att stabiliseras på en nivå kring 55 000 deltagare . När det gäller arbetsplatsförlagda åtgärder ökade dessa i antal deltagare . Efter det har praktik- och projektåtgärderna ökat ytterligare i omfång , för att sedan kraftigt avta. Dessa är dock fortfarande de vanligast förekommande arbetsmarknadspolitiska medlen. Anställningsåtgärderna har däremot avtagit i betydelse, mätt i antalet deltagare . Det trots att dessa åtgärder varit de mest effektiva vad avser sannolikheten att vara i arbete efter avslutad åtgärd. Åtgärderna som tillhör kategorin praktik och projekt visar ett mer varierat resultat. I princip kan dessa åtgärders framgång relateras till hur pass väl de liknar ett ordinarie arbete. För många invandrargrupper är fördelningen på dessa åtgärdskategorier annorlunda än för infödda. För invandrare som kommit efter 1980 är tendensen att kvoten mellan utbildningsåtgärder och arbetsplatsåtgärder är högre än för infödda, dvs. relativt mer utbildningsinsatser för invandrare. De invandrare som mest liknar infödda i fördelningen mellan de båda typerna av åtgärder är invandrare från de nordiska länderna. Studien ger inga belägg för att det skulle finnas några större skillnader i åtgärders "framgång" mellan infödda svenskar och utrikes födda. Däremot är alla åtgärder lite mer framgångsrika för infödda än för utrikes födda. infördes målet att av dem som deltagit i yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning ska ha fått arbete efter avslutad utbildning. Enligt finns det inte några påtagliga tecken på att utomnordiska medborgare skulle ha drabbats speciellt av målet. De utomnordiska medborgarnas andel av arbetsmarknadsutbildningen har i och för sig sjunkit något sedan årskiftet 1997/98 (dvs. före målets införande). Denna sänkning kan enligt bero på att invandringen har minskat och på ökad medverkan i . Regionala skillnader i invandrarnas arbetsmarknadssituation Bilden av en svag integration av invandrarna på den svenska arbetsmarknaden är inte entydig. Det finns betydande regionala variationer t.ex. i sysselsättningsgrad bland invandrare. I en studie av och (2000) gjordes en uppföljning av sysselsättningsläget 1997 för de bosniska flyktingar som kom till . Resultaten framgår av tabell 4.5. Tabell 4.5 Sysselsättningsgrad för bosnier i ett antal kommuner och hela riket 1997 Kommun Män Kvinnor Båda könen Högst sysselsättningsgrad 85,0 59,2 72,4 88,7 51,6 70,2 73,7 51,6 63,4 71,6 47,3 59,9 Storstadskommuner 34,9 20,9 28,3 19,7 12,8 16,4 14,4 8,6 11,4 Bosnier i riket 30,1 17,2 23,8 Totalbefolkning i riket 75,8 71,8 73,6 Källa: och (2000) Som framgår av tabellen har de bosniska flyktingarna generellt en väsentligt lägre sysselsättningsgrad än svenskar i samma åldrar. Variationen är dock stor mellan olika kommuner, alltifrån i till i när det gäller män och för kvinnor drygt 8 respektive . De kommuner där bosnier har den högsta sysselsättningsgraden ligger alla i och domineras av mindre företag. Det finns ett starkt samband mellan det allmänna arbetsmarknadsläget i en kommun och sysselsättningsgraden för de bosniska invandrarna. Ju högre sysselsättningsgraden är för kommunens hela befolkning, desto högre är den också för bosnierna. Men bosniernas integration på arbetsmarknaden i de småländska kommunerna går längre än vad som kan förklaras av att dessa kommuner har ett gott arbetsmarknadsläge. Det är således bara en del av den högre sysselsättningsgraden som kan förklaras av att sysselsättningsgraden generellt är hög i dessa kommuner. och för fram en rad tänkbara förklaringar till detta förhållande, bl.a. att det kan vara en viss selektion hos de grupper av bosnier som hamnar i dessa kommuner eller att näringsstrukturen passar bra ihop med deras kompetens. Men de menar att även arbetsmarknadens funktionssätt kan spela en betydelsefull roll. De småländska småföretagarkommunerna kännetecknas av välutvecklade informella kontaktnät som ger en effektiv informationsspridning. Det finns vidare en närhet som underlättar kontakter mellan arbetsgivare och arbetssökande. Därtill finns det en grupp jugoslaver som etablerat sig på den lokala arbetsmarknaden. Så är dock fallet även på andra av de undersökta orterna. En slutsats av denna studie, som också bekräftas i (1999), är att invandrarnas kontakt med arbetsmarknaden spelar en avgörande roll för den fortsatta integrationsprocessen och att arbetserfarenhet betyder mer än utbildning. Vidare spelar arbetsmarknadens funktionssätt stor roll. och konstaterar också att bosniernas bosättnings- och flyttmönster inte verkar styras av arbetsmarknadsläget. Det är t.ex. en relativt liten inflyttning till de småländska kommunerna med hög sysselsättningsgrad. kan detta vara en konsekvens av att utplaceringen av nyanlända flyktingar inte tar hänsyn till det lokala arbetsmarknadsläget. Representanter för arbetsförmedlingarna i de kommuner som uppvisar högst förvärvsfrekvens för bosnier menar att resultatet framför allt beror på det gynnsamma sysselsättningsläget. Det finns många lediga arbeten och även sådana som kräver små språkkunskaper. En annan faktor är de goda relationer arbetsförmedlingarna har med företagen. Om arbetsförmedlingen rekommenderar någon, anställs denne ofta på företaget. har det dock blivit något svårare att placera invandrare med dåliga språkkunskaper eftersom kraven från företagen ökar. På så sätt är bristande språkkunskaper också ett problem för arbetsförmedlingen. Till förmedlingarna kommer också arbetssökande som varit länge i och som kan mycket dålig svenska. På en förmedling uppger man att de som går på sfi i kommunen ofta tas från undervisningen innan de är klara med sin utbildning. När dessa personer förlorar arbetet är de ofta berättigade till a-kassa och svåra att motivera att gå på sfi. På några av orterna finns ett samarbete mellan företagen och sfi, t.ex. får arbetstagarna viss undervisning på arbetstid. Representanter för sfi-verksamheten i kommunerna uppger att språksituationen ofta är bekymmersam för de invandrare som bor i kommunerna; dels har de ofta arbetsuppgifter som inte kräver svenska i någon högre grad, dels är det vanligt att koncentrationen av invandrare från samma språkområde på samma företag är så hög att svenska inte talas heller med arbetskamraterna. Språkutvecklingen kan till och med gå tillbaka då en person börjar arbeta. I en kommun menar man att arbetsförmedlingens inställning att alla invandrarna fortast möjligt ska ut i arbete är kortsiktig. Det är inte bra att inte lära sig svenska så fort man kommer till ett land. Det är svårt att fånga upp invandrare med kvällskurser då det kan vara svårt att motivera dem och för att de inte har tid att studera efter arbetstid. För att få en bild av hur handläggare vid arbetsförmedlingarna arbetar, deras uppfattning om sfi och kontakterna med sfi har revisorerna intervjuat handläggare och i några fall chefer vid arbetsförmedlingarna i fem kommuner. De intervjuade handläggarnas huvudsakliga arbetsuppgift var att vägleda eller förmedla arbete till invandrare. Revisorerna har också skickat en enkät till ett antal arbetsförmedlare och arbetsvägledare för att undersöka vilka möjligheter som erbjuds arbetssökande med bristande kunskaper i svenska. Resultatet från enkäten redovisas nedan. Arbetsförmedlingens kontakter med sfi-eleverna Av intervjuerna med handläggare på arbetsförmedlingarna och enkätsvaren framgår att sfi-elevernas kontakt med arbetsförmedlingen skiljer sig markant mellan olika förmedlingar. På några arbetsförmedlingar skrivs eleverna in på förmedlingen redan när de börjar sina studier. På några av förmedlingarna besöker en handläggare sfi i slutet av studietiden och eleverna skrivs då in I andra fall skrivs de inte in förrän de kommer till arbetsförmedlingen efter avslutade sfi-studier. Av de handläggare som intervjats underströk i stort sett samtliga att det är viktigt att arbetsförmedlingen informerar sfi-eleverna om arbetsmarknaden . Man menade att det är viktigt att eleverna vet vad de kan vänta sig när de kommer till arbetsförmedlingen. Några förmedlare påpekade att det är bra också för förmedlingen att vara förberedd på vilka sökande som kommer från sfi till förmedlingen . I revisorernas intervjuer framkom att en del arbetsförmedlingar inte vill ha dålig statistik, dvs. inte så många inskrivna och inte så många långtidsarbetslösa, och sfi-eleverna skrevs därför inte in på förmedlingen förrän de i stort sett var klara med utbildningen. I revisorernas enkät till handläggarna uppgav handläggare vid två arbetsförmedlingar att de nekar arbetssökande utan sfi inskrivning på förmedlingen. Revisorernas iakttagelser om att rutinerna skiljer sig mellan kommunerna stöds av enkät där omkring en tiondel av kommunerna uppgav att arbetsförmedlingen deltog i introduktionen först då den nyanlände fått sitt sfi-betyg. Sfi inleder i stort sett alltid introduktionsperioden. I övriga kommuner deltog arbetsförmedlingen i olika grad under flyktingens sfi-tid. Ungefär hälften av kommunerna anger att arbetsförmedlingen i regel registrerat nyanlända invandrare under introduktionen som arbetssökande oavsett om individen fått sfi-betyg eller ej. Lika många anger att registrering av nyanlända inte sker. Hur undersöks språkkunskaperna? I enkäten tillfrågades handläggarna på arbetsförmedlingarna huruvida språkkunskaperna undersöks hos dem som skrivs in. Av dem som besvarade frågan angav omkring hälften att språkkunskaperna kontrolleras vid arbetsförmedlingen. De flesta av dessa uppgav att man undersökte språkkunskaperna hos alla som skrevs in och att detta gjordes genom samtal vid inskrivningen. Vissa förmedlingar uppgav att de undersöker språkkunskaperna hos dem som har sfi-betyg och vissa endast hos sådana som inte har det. Omkring en femtedel av dem som besvarade frågan uppgav att man testar personer som har sfi-betyg. Vid några förmedlingar testar man både dem med sfi-betyg och dem utan. Vid en del förmedlingar undersöks språkkunskaperna där förmedlaren eller vägledaren är tveksam till den sökandes kunskaper. Inför arbetsmarknadsutbildningar finns särskilda tester som används av förmedlingarna. Mer än hälften av dem som angav att språkkunskaperna testas på annat sätt hänvisade just till sådana prov. Andra tester som användes för att testa språkkunskaper är komvux-test, Lernia-test och Ami-test. Det förekom också att handläggaren på arbetsförmedlingen samtalade med den sökandes sfi-lärare för att få en uppfattning om den sökandes språkkunskaper. Handläggare vid en av förmedlingarna som revisorerna intervjuat uppgav att de skickar arbetssökande invandrare till sfi för ett sfi-test trots att den sökande redan har godkänd sfi. Klarar den sökande inte testet får han eller hon börja om på sfi igen. I stort sett samtliga av de intervjuade förmedlarna påpekade att språkproblem inte bara finns hos dem som kommit till . På förmedlingarna har man också många invandrare som har haft anställning tidigare men sedan blivit arbetslösa. Bland dessa finns det personer som har så dåliga svenskkunskaper att de inte kan ta ett arbete eller delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program. De som inte har sfi-betyg hänvisas till sfi, men enligt förmedlarna kan det vara svårt att motivera de arbetssökande för svenskstudier. Vad tycker handläggarna om sfi? De intervjuade handläggarna vid de arbetsförmedlingar revisorerna har besökt menade samtliga att sfi måste bli bättre. De arbetssökande anses ofta kunna alldeles för lite svenska för att kunna ta ett arbete. Handläggarna menade att de sökande oftast är arbetsföra personer som vill ha ett arbete men de har alltför ofta för dåliga kunskaper i svenska. Enligt förmedlarna förekommer det att arbetsgivarna har för höga krav på språkkunskaper, men att dessa kan sänkas efter diskussioner med arbetsgivarna. Arbetsförmedlarna menade också i allmänhet att sfi borde vara mer omfattande och att nivån för godkänd inte innebär tillräckligt kvalificerade språkkunskaper. Flera förmedlare menade också att inslaget av praktik och yrkessvenska bör vara större. Någon ansåg också att eleverna på sfi är alldeles för isolerade från det övriga samhället. I revisorernas enkät uppgav de allra flesta förmedlare att de har sökande med så dåliga kunskaper i svenska att de varken kan ta ett arbete eller placeras i lämpligt arbetsmarknadspolitiskt program. Enligt förmedlarna finns det bland dessa sådana som har sfi-betyg. Trots att de har klarat sfi kan de alltså inte ta ett arbete eller placeras i lämpligt arbetsmarknadspolitiskt program. I enkäten tillfrågades handläggarna vad de gjorde med de sökande i de fall de inte bedömdes ha tillräckliga kunskaper i svenska språket, men redan hade sfi-betyg. Drygt en tredjedel av dem som besvarat frågan uppgav att de hänvisade i stort sett alla till kommunen för språkutbildning inom sfi eller komvux. Drygt en femtedel av dem som besvarat frågan angav att de erbjöd den sökande språkutbildning inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program. Andra åtgärder var olika former av praktik, med eller utan stöd från kommunen, projektanställningar, , AMU, eller ett annat arbetsmarknadspolitiskt program. Arbetsförmedlarna uppgav i intervjuerna att det var svårt att erbjuda de arbetssökande arbete eller utbildning trots att de har klarat sfi-nivån. De språkkunskaper som en godkänd sfi-elev har är inte tillräckliga för att de ska kunna klara den sorts arbete som kan erbjudas. När det gäller arbetsmarknadspolitiska program finns det en viss flexibilitet när det gäller att anpassa utbildningar till dem med dåliga språkkunskaper. Exempelvis uppgav förmedlarna att det finns möjligheter att förlänga vissa utbildningar. De senaste årens indragningar av antalet platser i arbetsmarknadsutbildning har enligt vissa förmedlare drabbat invandrare med dåliga språkkunskaper hårt. Förmedlarna påpekade också att de tester som de sökande måste genomgå för att få delta i ett arbetsmarknadspolitiskt program är svåra att klara med bara sfi. I allmänhet krävs studier i svenska på grundläggande vuxenutbildningsnivå. Detta kan vara ett problem för dem som har svårigheter med teoretiska studier. Kraven på resultaten på testerna har också ökat sedan målet om att av dem som deltagit i yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning ska ha fått arbete efter det att avslutad utbildning infördes. Förmedlarna påpekade också att försörjningsmöjligheterna spelade roll för vad en person väljer att göra. Det är exempelvis inte många som vill låna pengar till sin grundutbildning. I stället för att gå den utbildning som skulle passa dem bäst väntar den sökande på att få en mindre passande utbildning men utan kostnad. Utbildningar som medför vissa merkostnader kan också vara svårt att få de sökande att gå. Måste man bekosta exempelvis resor själv kan detta vara ett hinder för den sökande. Av svaren på revisorernas enkät till handläggarna framgår att den vanligaste åtgärden som vidtogs vid deras arbetsförmedlingar när det gäller sökande utan sfi-betyg med bristande kunskaper i svenska är att de sökande hänvisas till kommunen för språkutbildning. Omkring två tredjedelar av de handläggare som besvarat frågan uppgav att man hänvisar i stort sett alla till kommunen. En mindre del uppgav att de hänvisar i stort sett alla sina sökande utan sfi till språkutbildning inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program.