frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — uppdelning i första hand på olika slag av ärenden och inte på delar av beredningen kontra beslut i samma ärende, men någon vägledning ges inte Om det nu skulle vara så att det finns en möjlighet till upp- delning av handläggningen kan man fråga sig om t.ex. kontroll av att inlämnade handlingar är kompletta eller införskaffande av ytterligare hand- lingar eller sammanställning av materialet i ett ärende är hänförligt till Svaret blir uppenbarligen ja om åtgärden kombineras 2000/01:JO1 med någon form av föreläggande för den enskilde att komma in med en handling eller eljest vidta en åtgärd. Mera tveksamt skulle det kunna vara om den begärda insatsen bygger på ett helt frivilligt åtagande från den enskildes sida. Skulle emellertid passivitet från den enskilde i en sådan situation kunna påverka utgången av ärendet, talar det mesta för att det är fråga om myndig- hetsutövning. Ansvaret för att utredningen leder fram till ett användbart beslutsunderlag som förutsätter en sammanställning av materialet utgör också som jag ser det myndighetsutövning liksom tillämpning av bl.a. bestämmelserna i 16 och 17 §§ förvaltningslagen om sökandes rätt att få del av uppgifter. Vägledande för tolkningen blir närmast om åtgärden kan ses som ett offentligrättsligt ingrepp i den enskildes personliga förhållanden. Någon säker gränsdragning mellan förvaltningsåtgärder som innefattar respektive inte innefattar myndighetsutövning går dessvärre inte att göra. En bedömning får göras i det enskilda fallet. ,QQHIDWWDU GH I|UYDOWQLQJVXSSJLIWHU VRP |YHUOnWLWV WLOO MDNWYnUGVI|UEXQGHW P\QGLJKHWVXW|YQLQJ" ärenden rörande registrering av älgjaktsområden mynnar ut i bindande beslut och innefattar således myndighetsutövning. Det saknas stöd i lag för att överlämna dessa ärenden till ett privaträttsligt organ som . i har uppgivit att som har utredningsansvaret och alltid fattar det slutliga beslutet i varje ärende inte har överlåtit några uppgifter som innefattar myndighetsutövning till jaktvårdsförbundet, utan förbundet är endast behjälpligt vid myndighetsutövning genom att få den sökande på frivillig väg att komplettera sitt ärende så att förbundet kan yttra sig. Det råder främst på grund av att någon skriftlig överenskommelse inte finns viss osäkerhet om vilka uppgifter som har överlåtit till samt hur dessa närmare skall genomföras. Jag återkommer senare till vilka följder avsaknaden av en skriftlig överenskommelse kan få. Vad som framkommit beträffande handläggningen av de aktuella ärendena är bl.a. följande. Ärenden rörande registrering av licensområde för älgjakt anhängiggörs hos genom en ansökan. Enligt diarieförs denna inte i huvuddiariet, utan endast i ett hjälpregister. Vad detta närmare innebär framgår inte. Efter det att ansökningsavgiften betalats in översänds ansökan till . kontrollerar fastighetsuppgifterna i ansökan mot den översiktskarta över licensområden som tar ställning till om man skall ta in ytterligare utredning. Beträffande de flesta ansökningarna tar förbundet kontakt med dels företrädare för det aktuella licensområdet, dels företrädare för angränsande områden, för att inhämta de ytterligare uppgifter som förbundet anser nödvändiga för att kunna yttra sig över ansökan. kan ske skriftligen eller per telefon. När ärendet är så pass utrett som förbundet finner nödvändigt översänds handlingarna i ärendet till länsstyrel- sen tillsammans med förbundets yttrande. Det framgår inte vilka åtgärder som jaktvårdsförbundet vidtar om sökanden inte inkommer med de komplet- teringar som förbundet begärt. Någon form av tvångsmedel finns inte Jag utgår därför ifrån att den åtgärd som förbundet kan komma att vidta, för det fall sökanden inte inkommer med de uppgifter som förbundet begärt, är att förbundet i sitt yttrande till antingen avstyrker ansökan på grund av det bristande underlaget eller uppger att man inte har tillräckligt underlag för att kunna ta ställning till ansökan. Om förbundet helt eller delvis avstyrker ansökan, eller om ärendet tillförts uppgifter som kan utgöra grund för avslag eller medföra avvikelse från ansökan, kommunicerar ansökan med sökanden innan läns- styrelsen fattar beslut i ärendet. Som framhåller i yttrandena till JO är situationen när det gäller älgjaktsadministrationen något speciell så till vida som statsmakterna i olika sammanhang förutsatt att jägarorganisationerna kan medverka i denna. Ersättning har också kunnat utgå enligt jaktkungörelsen i form av bidrag ur älgvårdsfonden till jaktvårdssammanslutning för länet för arbete med Någon närmare reglering av hur detta samarbete skall utformas har inte angivits utan statsmakterna har överlåtit till varje länssty- relse att själv besluta om sin administration. Det kan således konstateras att det står länstyrelsen fritt att utnyttja jägarorganisationerna eller underavdelningar av dessa för medverkan i den administrativa handläggningen av frågor hänförliga till älgjakten. dock i sakens natur att samarbetet inte kan läggas upp på sådant sätt att överlåter uppgifter som utgör myndighetsutövning till någon Det undertryks också från statsmakternas sida att någon organisation inte får fatta beslut om registrering av licensområden eller om tilldelning av Sådana beslut måste fattas av (prop. 1991/92:9 s. 33). sammanhanget sägs det däremot inte något om handläggningen i övrigt av I förevarande fall är det utrett att fattar det slutliga beslutet i varje enskilt ärende. svarar också för kommunikation av tillfört material och för föreläggande om komplettering eller annan åtgärd. har också ansvaret för att utredningen slutförs så att ett användbart beslutsunderlag föreligger innan slutlig ställning tas i ärendet. Samtliga dessa delar av handläggningen av ärendet får som anförts ovan anses utgöra myndighetsutövning. Vad enligt egen uppgift överlåtit till jaktvårdsförbundet är att granska om ett ingivet material är komplett som underlag för förbundets yttrande i ärendet och om så ej är fallet en rätt för förbundet att ombesörja komplettering genom införskaffande av skriftliga eller muntliga uppgifter. Jag utgår från att de sistnämnda dokumenteras i ärendet. kompletteringar behövs vid den fortsatta handläggningen av ärendet ombe- sörjer om jag uppfattat redogörelse rätt själv Jag måste för min del uttrycka tveksamhet inför arrange- Om det skulle förhålla sig så att jaktvårdsförbundet utgör ett led i att möjliggöra förbundets yttrande över den gjorda ansökan torde uppdraget till förbundet sannolikt kunna godtas. Det kan inte vara alldeles ovanligt att ett organ som skall fungera som remissinstans genom egen försorg breddar underlaget för sitt yttrande. Något annorlunda förhåller det sig om syftet med förbundets insats är att ersätta den granskning av det ingivna materialet och den komplettering av detta som eljest skulle ha gjort för att få underlag för sitt beslut. Sådana åtgärder får anses ingå i myndighetsövning och kan inte överlåtas till förbundet. I brist på säkra besked om avsikten med uppdrag till jaktvårdsförbundet och om det exakta innehållet i uppdraget kan jag inte med säkerhet bedöma om överskridit sina befogenheter att utan uttryckligt stöd av lag ge jaktvårdsförbundet det berörda uppdraget. finner det dock klokt att numera själv ombesörjer all admi- nistration av dessa registreringsärenden. Vad gäller handläggningen av ärenden rörande utfärdande av licenser för älgjakt har lämnat en närmare redogörelse för handläggnings- sättet i en bilaga till sitt första remissyttrande. De uppgifter som jaktvårds- förbundet utför, t.ex. att ta ansvar för och initiativ till samråd mellan jägare och markägare samt lämna förslag till avskjutning, har stöd i gällande Jag finner därför inte anledning att ytterligare utreda denna fråga. )RUPHUQD I|U |YHUOlPQDQGH DY I|UYDOWQLQJVXSSJLIW WLOO SULYDWUlWWVOLJW RUJDQ Ett överlämnande av förvaltningsuppgifter sker genom att myndigheten och det privata rättssubjektet träffar ett avtal om vilka uppgifter som det senare Ett sådant överlämnande får konsekvenser på flera områden, bl.a. rörande möjligheterna att ta del av allmänna handlingar, sekretessen, tillämpliga handläggningsregler, tjänstefelsansvaret, och tillsynen över verksamheten (se SOU 1994:139 s. 281 f.). Det är därför angeläget att frågan hur den enskildes rättssäkerhet bäst kan tryggas efter överlämnandet upp- märksammas i avtalet. Som exempel kan nämnas att myndigheten vad gäller möjligheten att ta del av allmänna handlingar kan utforma avtalet med det privata rättssubjektet så att den enskilde får insyn i verksamheten. Med hänsyn bl.a. till följderna för den enskilde och dennes rättssäkerhet bör avtalet vara skriftligt. Ett sådant förfarande leder i regel till en mer genomarbetad överenskommelse och ökar den enskildes möjlighet till insyn. Dessutom säkras bevis om vad som avtalats till undvikande av framtida oklarheter rörande omfattningen av de uppgifter som överlåtits och om vilken ersättning som skall utgå för fullgörandet av dessa. i har uppgivit att man inte kunnat påträffa något skriftligt avtal rörande de uppgifter som överlåtits till läns jaktvårdsförbund och att myndigheten utgår ifrån att något sådant aldrig Inte heller finns några handlingar som utvisar de överväganden och ställningstaganden till att inleda samarbetet som myndigheten gjort. närmare detaljerna om vad som avtalats är okända eftersom de perso- ner hos som var ansvariga för uppgörelsen med jaktvårds- förbundet är i tjänst. Detta leder självfallet till oklarhet om vilka uppgifter som överlåtits samt om lämnat några närmare instruk- tioner om hur uppgifterna skall utföras m.m. Avsaknaden av en klar och tydlig överenskommelse framstår som än mer anmärkningsvärd mot bak- grund av vad som föreskrivs i allmänna råd om att en av förutsättningarna för att få medge bidrag ur älgvårdsfonden till jaktvårds- av älgjakten är att arbetet är avtalat innan det har inte närmare kommenterat denna omständighet. vill i samband härmed påpeka att även om samarbetet inte reglerats i något skriftligt avtal har , som ansvarar för hand- läggningen av de aktuella ärendena, haft möjlighet att när som helst formalisera det vidare samarbetet i ett skriftligt avtal eller liknande. hade under alla förhållanden bort ske när fr.o.m. budgetåret 1991/92 började betala ersättning till arbetet. Mot bakgrund av det anförda är jag kritisk till att inte genom ett skriftligt avtal eller på annat sätt har nedtecknat de närmare villkoren och omfattningen av de uppgifter som överlåtits. Jag utgår från att , i den mån myndigheten även kommer att engagera privaträttsliga organ, på ett tillfredsställande sätt dokumenterar vilka uppgifter som överlåts, eventuella föreskrifter för hur dessa skall utföras, vilken ersättning som skall utgå för fullgörandet av dessa uppgifter m.m. Vad gäller de uppgifter som överlåtits och regleringen av dessa i den mån det framkommit finner jag anledning att något uppehålla mig vid frågan om utlämnandet av allmänna handlingar i ärenden rörande registrering I 2 kap. 12 § första stycket tryckfrihetsförordningen föreskrivs att en allmän handling, som får lämnas ut, på begäran genast eller så snart det är möjligt skall tillhandahållas på stället och utan avgift. Enligt 3 § första stycket samma kapitel är en handling allmän om den förvaras hos en myn- dighet eller enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad Det är inte nödvändigt att handlingen faktiskt finns i myndighetens lokaler för att den skall anses förvarad hos myndigheten. handlingen borde finnas där men för tillfället finns hos någon utanför myn- digheten från vilken myndigheten lätt kan kräva in handlingen kan den ändå anses förvarad hos myndigheten (prop. 1975/76:160 s. 122). har uppgivit att för det fall någon skulle begära att få ta del av en handling, som för tillfället finns hos läggning, kan någon företrädare för antingen hämta handlingen, skjutsa personen till lokalen för att där ta del av den eller hänvisa personen till att själv uppsöka lokalerna, som är belägna ca från Jag utgår i samband härmed ifrån att jaktvårdsförbundet är införstått med och har accepterat detta förfarande. Ett tillhandahållande av en begärd handling skulle under dessa förutsättningar kunna ske ganska snabbt. denna bakgrund får handlingarna anses förvarade hos även om de faktiskt finns hos jaktvårdsförbundet. Detta får anses gälla i vart fall för de ansökningar som översänt till jaktvårdsförbundet. även de kompletteringar som inkommer direkt till förbundet skall anses förvarade hos är beroende av vad som uppdragits till jaktvårds- förbundet (jfr JO 1989/90 s. 415 och JO 1990/91 s. 391). i uppdraget inte kunnat klarläggas har jag inte underlag för att ta ställning i 2000/01:JO1 denna fråga. En begäran om utfående av allmän handling skall prövas av . Det hade därför enligt min mening varit lämpligt att översänt kopior av ansökningarna till jaktvårdsförbundet och behållit orginalen själv. En framställan om handlingsutlämnande hade då kunna prövas utan någon omgång med inhämtande av handlingar från förbundet. Taxering och uppbörd samt folkbokföring har underlåtit att kommunicera uppgifter vilka senare lagts till grund för beslut i ett folkbokföringsärende (Dnr 4109-1998) klagade hos JO på dåvarande i (numera i ), skattekontoret i , för dess handläggning av ett folkbokföringsärende. Till stöd för anmälan anförde han bl.a. att skattemyndigheten i sitt beslut i ärendet hade hänvisat till kom- munen, posten och andra som skulle ha lämnat uppgifter. Han har inte fått veta vilka personer skattemyndigheten har pratat med och har därför inte heller kunnat bemöta dessa uppgifter. uttryckte missnöje även med andra delar av skattemyndighetens handläggning, vilka dock inte upptas här. Ärendet remitterades till skattemyndigheten som anmodades att yttra sig över vad som framförts i anmälan. I remissvaret hänvisade skattemyndig- heten, länsskattechefen , till ett yttrande av , chefen för skattekontoret i . I yttrandet anförde ² såvitt avser frågan om kommunicering ² följande. framhåller att kontoret i beslutet inte angivit namnet på de personer som varit kontaktade i kontrollen. I beslutet har angivits vilka myndigheter och organisationer som kontaktats vilket är det normala förfarandet i dessa situationer. Om osäkerhet finns kan den person som en utredning avser kontakta kontoret för att få de enskilda personernas namn. uppgav för sin del att den delade uppfattning att några felaktigheter inte begåtts. kommenterade skattemyndighetens remissvar. -2 3HQQO|Y fattade beslut i ärendet . Efter att i beslutet inledningsvis ha behandlat vissa av de begränsningar som gäller för JO:s tillsyn anförde han följande såvitt avser frågan om skattemyndigheten borde ha kommunicerat de uppgifter som inhämtats. Enligt 34 § första stycket folkbokföringslagen (1991:481) beslutar skatte- myndigheten i ärenden enligt lagen efter anmälan eller ansökan eller annars när det finns skäl till det. I förarbetena till bestämmelsen sägs följande (prop. 1990/91:153 s. 139). Av paragrafens första stycke följer att skattemyndigheten självmant kan ta upp en persons folkbokföring till prövning. Ofta torde detta ske sedan någon annan myndighet upplyst skattemyndigheten exempelvis om att en person använder en annan adress än den som förekommer inom folkbokföringen. Självfallet skall sedan prövningen ske med iakttagande av förvaltningslagens bestämmelser om bl.a. parters rätt att få del av uppgifter. En av de bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223) som reglerar parts rätt att få del av uppgifter är 17 §. I paragrafens första respektive andra stycke föreskrivs följande, såvitt nu är av intresse: Ett ärende får inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om 2000/01:JO1 ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. avgöra ärendet utan att så har skett 1. om avgörandet inte går part emot, om uppgiften saknar betydelse eller om åtgärderna av någon annan anledning är uppenbart obehövliga, Av en i skattemyndighetens akt föreliggande tjänsteanteckning framgår att skattemyndigheten som ett led i utredningen av ärendet varit i kontakt med bl.a. posten, kommunen, arbetsförmedlingen och ägaren till den fastighet till vilken J.T. Av handlingarna framgår vidare att skatte- myndigheten genom en kommuniceringsskrivelse underrättat J.T. om att myndigheten övervägde att folkbokföra honom på annan adress än den han anmält flyttning till. I kommuniceringsskrivelsen har flera av de uppgifter som inhämtats i ärendet utelämnats. Uppgifterna i fråga är av den karaktären att de typiskt sett måste anses ha betydelse vid en bedömning av ärendet. Av skattemyndighetens beslut framgår också att myndigheten lagt även vissa uppgifter som inte kom- municerats med J.T. till grund för sitt avgörande. Enligt min uppfattning kan skattemyndigheten därmed inte anses ha fullgjort den kommunicerings- skyldighet som uppställs i 17 § förvaltningslagen. Myndigheten kan inte undgå kritik för den bristfälliga handläggningen av ärendet i detta avseende. Fråga om möjlighet att, vid tvist mellan två föräldrar, medverka när den ene föräldern avser att hämta ett gemensamt barn från den andra föräldern (Dnr 3870-1997) I en anmälan till JO klagade . på hur i handlagt ett ärende rörande hans son D., född . Han ifrågasatte om en vårdnadsutredning som nämnden verkställt genomförts på ett opartiskt och korrekt sätt. Han ifrågasatte även en socialsekreterares agerande när I.S:s f.d. hustru . hämtade D. i hans bostad. Anmälan remitterades för utredning och yttrande till i . I remissen angavs att utredningen särskilt borde belysa medverkan vid hämtningen av D. . anförde i ett remissvar anfört bl.a. följande. De första kontakterna i ärendet inleddes med att K.S. tog kontakt med 96. Anledningen till kontakten var att K.S. ville diskutera hur hon skulle lösa problem i äktenskapet. Utvecklingen i förhållandet gick sedan mot att makarna bosatte sig på skilda håll, därefter nya försök att bo tillsammans , och förnyad separation. Nämnden hänvisar till att vidtagen vårdnadsutredning i ärendet, liksom av I.S. bifogade skrivelser, beskriver bakgrunden och händelseutvecklingen i ärendet. $QJ KlQGHOVHUQD GHQ GHFHPEHU inkom olika anmälningar till som uttryckte farhå- gor om D:s situation när han vistades hos sin fader . Främst var K.S. orolig för att pojken skulle kunna utsättas för fara. K.S:s oro grundades på den konflikt som utspelades mellan henne och I.S. K.S:s uttalanden tydde på att det fanns en risk att D. användes som påtryckningsmedel i makarnas separationsproblem. Hon var vid tillfället mycket orolig över D. Hon ville att socialsekreterare skulle följa med henne upp till I.S:s lägenhet för att bedöma situationen. hade också en vilja att försöka få med sig pojken hem. ville inte att besöket skulle föranmälas per telefon på förslag. har i sin skrivelse till vid advokatbyrå uppgivit vad som sedan följde vid besöket hos I.S. uppger att hon inte deltog aktivt med att tvinga på D.S. hans kläder utan att det var K.S. som helt och hållet på sitt initiativ klädde D. agerande styrdes av att utredning enl 50 § socialtjänstlagen hade inletts angående de anmälningar som redan förelåg i ärendet. Syftet med besöket var att i första hand skaffa information om hur situationen såg ut, om det förelåg risk för att pojken kunde fara illa i den akuta situationen. andra hand, att få till stånd att D. kom hem till K.S. om det var en /01:JO1 tillfället praktisk och godtagbar lösning som kunde accepteras av båda parter. Som händelserna sedan utvecklades kom i en situation där det från I.S:s sida sett har uppfattats som att aktivt medverkade till att D. följde med K. i lämnade i uppdrag till att utföra vårdnadsutredningen gällande makarna . Anledningen till detta var att få till stånd en opartisk, oberoende vårdnadsutredning. yttrade sig över vad som anförts i remissvaret. JO lånade därefter in vuxenförvaltningens journalanteckningar. Mot bakgrund av vad som framgick av dessa upprättades vid JO:s expedition en promemoria som remitterades till i för utredning och yttrande. I promemorian anfördes följande. har i en anmälan till JO klagat på i . Efter remiss anförde nämnden i ett yttrande bl.a. följande. agerande styrdes av att utredning enl 50 § socialtjänst- lagen hade inletts angående de anmälningar som redan förelåg i ärendet. I samband med att JO:s handläggare avsåg att föredra ärendet för JO /99 inlånades de journalanteckningar som förts i ärendet . Av dessa framgick inte att nämnden hade beslutat att inleda eller rent faktiskt utfört någon utredning rörande D:s förhållanden. Mot bakgrund av det anförda bör ett förnyat yttrande inhämtas från i rörande förvaltningens medverkan vid hämtningen av D. . I en journalanteckning antecknades bl.a. följande. känner stor oro över D. och det gör även grannar, vänner och i som ringer hit. Nämndens förnyade yttrande bör även omfatta följande frågor. 1.Hur har distriktssköterskans uppgifter dokumenterats av socialförvalt- ningen? 2.Hade grannar och vänner till familjen kontaktat socialförvaltningen hur har deras eventuella uppgifter dokumenterats? 3.De uppgifter som åtminstone modern lämnade till socialförvaltningen var sådana att det normalt sett finns anledning hysa oro för barnets förhållanden. 3.1Vilken bedömning gjordes rörande behovet att inleda en utredning med anledning av de uppgifter som framförts till socialnämnden 3.2Under tiden från till förekom flera kontakter mellan modern och socialförvaltningen rörande I.S:s umgänge med D. under den förestående julhelgen. Vilken bedömning gjordes rörande lämpligheten av ett umgänge mot bakgrund av de uppgifter som modern lämnade till socialförvaltningen . I ett yttrande som kom in till JO anförde i följande. I en journalanteckning från antecknas bl.a. följande: K.S. känner stor oro över D. och det gör även grannar, vänner och distriktssköterskan i som ringer hit. JO vill ha svar på frågor rörande dokumentationen av uppgifterna samt information om vilken bedömning 2000/01:JO1 som gjordes rörande behovet att inleda en utredning och rörande ett umgänge mellan far och son, mot bakgrund av moderns uppgifter, från . Distriktssköterskan ringde hit, efter att D:s mor pratat med henne om sin oro över D. Det samtalet finns inte dokumenterat på annat sätt, än genom ett omnämnande i journalanteckningen . En grannkvinna samt en manlig vän ringde likaledes till , efter samtal med D:s mor, . Hon upplevde en vanmakt i den aktuella situationen och pratade med dem som fanns nära henne. Vännerna för- medlade och förstärkte den oro som K.S. berättade om för dem. Under dessa samtal tillfördes inte några nya uppgifter, det handlade mer om funderingar kring vad man, som medmänniska, kan och bör göra. Dessa uppgifter finns inte heller dokumenterade på annat sätt än genom journalanteckningen . Dokumentation skulle naturligtvis ha varit bättre, och eftersom vi faktiskt misstänkte att D. for illa, så borde en bedömning lett till, att en utredning jml § 50 socialtjänstlagen inletts. Vilket dock inte gjordes. När allting hände, under några intensiva dagar , blev det mest primära, att få D:s välmående bekräftat. Vid besöket hemma hos I.S., så visade D. inga tecken på att må dåligt. Han var nöjd med att vara hos pappa och ville stanna kvar där, vilket fick till följd att han protesterade kraftigt mot att följa med mamma hem. Mot bakgrund av moderns uppgifter till socialförvaltningen så antog vi att han skulle stanna hos sin mor över julhelgen, och bedömde detta som lämp- ligt. ville dock gärna ha sonen över jul och modern samtyckte till detta, efter kontakt med en äldre halvbror till D. Denne lovade att ta ansvar för att D. skulle komma hem, den dag som avtalades. Modern hjälpte till med julförberedelserna, och såg inte någon fara med att låta D. fira jul hos fadern. fann då heller ingen anledning att försöka förhindra detta.