frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — möjlighet till återkrav av ekonomiskt bistånd som har utgått enligt 6 b § eller § SoL regleras genom bestämmelser i 33 och 33 a §§ SoL. Enligt 33 § första stycket SoL får socialnämnden, i andra fall än som avses i 33 a §, återkräva försörjningsstöd som den enskilde har erhållit enligt 6 b § endast om det har lämnats som förskott på en förmån eller ersättning, till den som är indragen i arbetskonflikt eller till den som på grund av förhållanden som han eller hon inte kunnat råda över hindrats från att förfoga över sina inkomster och tillgångar. Har ekonomisk hjälp lämnats med stöd av § SoL, får socialnämnden, enligt 33 § andra stycket SoL, återkräva hjälpen om den har getts under villkor om återbetalning. I 33 § tredje stycket anges att beslut som avser ekonomisk hjälp som kan 2000/01:JO1 komma att återkrävas enligt paragrafen skall vara skriftligt. även innehålla uppgift om den eller de omständigheter som enligt paragrafen utgör grund för återbetalningsplikten. Beslutet skall delges den enskilde. 33 a § SoL reglerar möjligheterna för socialnämnden att återkräva ekono- miskt bistånd enligt 6 b § eller § som någon har uppburit obehörigen eller som har utgått med för högt belopp. Bestämmelsen saknar emellertid intresse här. )|UVNRWW Sn I|UPnQ HOOHU HUVlWWQLQJ I förevarande fall har försörjningsstöd utgått enligt 6 b § SoL till matpengar mot återbetalning. Enligt remissvaret har stödet utgått såsom förskott på förmån. Av en återbetalningsförbindelse som N.Ö. undertecknat framgår att det beviljade försörjningsstödet skulle betalas tillbaka genom två delbetal- ningar, och . Jag kan konstatera att det av beslutet inte framgår vilken förmån eller ersättning som förskotterades. Inte heller framgår det när återbetalning skulle ske. Dessa frågor måste vara klarlagda när beslutet att bevilja försörjnings- stöd mot återbetalning fattas. Om så inte är fallet kan det enligt min mening ifrågasättas om det i lagens mening över huvud taget är fråga om förskott på förmån eller ersättning. I förevarande fall framgår det dock av en åter- betalningsförbindelse när återbetalning skulle ske. Utredningen ger vid handen att makarna Ö:s huvudsakliga inkomst fram- deles skulle komma att utgöras av ersättning från arbetslöshetskassan. Det synes ha förelegat förutsättningar för att bevilja försörjningsstöd som förskott på förmån eller ersättning, dvs. Förutom den bristfälliga dokumentationen ger utredningen hos JO inte underlag för någon kritik mot att försörjningsstödet utgick som förskott på förmån. .UDYHQ Sn PRWLYHULQJ RFK VNULIWOLJKHW Som jag redan har nämnt skall ett beslut som avser ekonomisk hjälp som kan komma att återkrävas vara skriftligt. Beslutet skall också innehålla uppgift om den eller de omständigheter som enligt samma paragraf utgör grund för återbetalningsplikten. Dessa i 33 § tredje stycket SoL angivna formkraven jämte kravet på att beslutet skall delges den enskilde utgör en förutsättning för att socialnämnden skall ha möjlighet att återkräva ekonomiskt bistånd som den enskilde har erhållit (prop. 1996/97:124 s. 178). Jag kan konstatera att det skriftliga beslutsunderlaget och beslutet vad gäller det beviljade försörjningsstödet inte innehåller någon uppgift om den eller de omständigheter som enligt 33 § SoL utgör grund för återbetal- ningsplikten. Kravet på delgivning av beslut om ekonomiskt bistånd mot återbetalning innebär, enligt 1 § delgivningslagen, (1970:428) att delgivning skall ske enligt bestämmelserna i den lagen. Det finns flera olika delgivningsformer 2000/01:JO1 angivna i delgivningslagen. I ärenden enligt SoL, som avser myndighets- utövning mot enskild, får emellertid delgivning inte ske enligt 12 eller 15 §§ delgivningslagen. Denna begränsning följer av 58 § SoL. Som huvudregel anvisar delgivningslagen så kallad ordinär delgivning (3 §). Denna delgivningsform innebär att myndigheten skall ombesörja delgivning genom att sända handlingen med post eller med bud eller på annat sätt till den sökte. Som bevis att denne mottagit försändelsen skall myndig- heten begära delgivningskvitto eller mottagningsbevis. Varken av dokumentationen i ärendet eller av remissvaret framgår det att delgivning genomfördes i enlighet med delgivningslagens regler. Enligt en anteckning på beslutshandlingen har kopia på beslutsunderlag och beslut sänts med post till Ö. , dvs. drygt efter att beslutet fattats. Jag kan konstatera att det inte finns någon dokumentation som utvisar att reglerna om delgivning har följts i förevarande fall. 8QGHUUlWWHOVH RP EHVOXW L DOOPlQKHW I remissvaret har det hänvisats till 21 § förvaltningslagen (1986:223) när det gäller underrättelse om ett avslagsbeslut som avsåg ansökan om bistånd enligt § SoL. Det finns därför anledning att ta upp frågan om förvaltningslagens tilllämplighet i sådana ärenden. Enligt 31 § förvalt- ningslagen gäller inte 21 § samma lag sådana beslut som endast kan över- klagas för laglighetsprövning enligt 10 kap. kommunallagen (1991:900). Beslut enligt § SoL kan endast överklagas för laglighetsprövning. Följaktligen gäller inte bestämmelserna i 21 § förvaltningslagen vid beslut enligt § SoL. För dessa beslut gäller i stället kommunallagens regler om tillkännagivande och justering av protokoll. De socialtjänstärenden som jag har granskat vid min tillsynsverksamhet visar att kommunerna regelmässigt även underrättar den enskilde om beslut enligt § SoL. Eftersom beslut enligt den bestämmelsen utgör myndighetsutövning mot en enskild är det självfallet lämpligt att underrättelse också sker i de fallen. Som framgår av det anförda uppfyller handläggningen inte de krav som följer av bestämmelserna i . Förutsättningar för socialnämnden att återkräva det utgivna försörjningsstödet har således inte förelegat. Det finns därför skäl att rikta kritik mot handläggningen av ärendet. Fråga om en socialnämnds ansvar för personer med psykiska funktionshinder (Dnr 727-1999) I en skrivelse till JO begärde G.Y. att JO skulle inleda en undersökning mot i kommun med anledning av att nämnden, trots inkomna anmälningar, underlåtit att agera i ett ärende rörande en psykiskt sjuk man som trakasserade en kvinna och hennes dotter som bodde granne 2000/01:JO1 med denne. grundade sin skrivelse på uppgifter i en tidningsartikel. Upplysningar över anmälan infordrades från socialförvaltningen i kommun. Förvaltningen överlämnade som svar en av enhetschefen upprättad skrivelse. Till skrivelsen fogades ett ärendeblad, varav det framgick att den i artikeln nämnde mannen, H.J., och var aktuell hos socialförvaltningen med anledning av en ansökan om bistånd till placering i familjehem. I skrivelsen anfördes bl.a. följande ELODJRUQD KlU XWHOlPQDGH kontakter mellan H.J. och nämnden framgår av bilaga 1, ärende- blad. Därefter har tre PM inkommit, den 980731 (bilaga 2), den 980810 (bilaga 3) samt den 980904 (bilaga 4). Följande åtgärder har vidtagits med anledning av de tre promemoriorna. besökte kontor i för att lämna ett PM ang H.J., daterat 980730 samt med ett önskemål om att H.J. skulle få vård. Handläggaren, som talade med . frågade om det fanns missbruk med i bilden men fick till svar att det var psykiatriska problem, vilket också framgår av den överlämnade promemorian. Handläggaren informerade . om att varken har kompetens att bedöma vårdbehov av psykiatrisk art eller befogenhet att agera tvångsmässigt. För detta behövs en läkare med psykiatrisk kompetens. Handläggaren lovade att kontakta och in- formera psykiatrin ang H.J. Därefter kontaktades den öppna psykmottag- ningens jour för att aktualisera vårdbehovet. Handläggaren ombads faxa över polisens PM för en bedömning, vilket också skedde. Nytt PM från polisen. Handläggaren faxade även detta till landstingspsykiat- rin med hänvisning till samtalet den 980731. blev handläggaren uppringd av personal från psykiatrin, som hade önskemål om att bli uppringda av polisen när de nästa gång gjorde en utryckning till H.J. Avsikten var att då kunna göra en bedömning. Handläggaren föreslog då istället att psykiatripersonalen skulle ta direkt kontakt med polisen. Telefon- nummer till överlämnades. Man lovade kontakta honom. Även detta faxades till psykiatrimottagningen med ett följebrev och hänvisning till förra kontakten. Handläggaren sökte även pinsp. som dock ej var i tjänst varför hon talade med hans kollega, som upplystes om att PM:et vidarebefordrats till psykiatrin och att de hade en önskan om att bli kontaktade när något händer så att de kunde följa med och göra en bedömning. Polisen lovade göra en anteckning om detta. Undertecknads bedömning av ärendets handläggning. En vårdbedömning av en person i kris måste göras av personal med kompe- tens för detta ändamål. roll i detta fall kan bara vara att för- medla kontakt till rätt instans. Ett tvångsmässigt ingripande är ett stort in- grepp i en människas liv. kan ingripa enl. LVM då missbruk föreligger. Psykiatrin då psykisk sjukdom föreligger och polisen då brott föreligger. Varje instans har tydligt reglerat då man kan agera. görs bedömningen att kriterier ej föreligger trots att allmänheten drabbas. Detta är priset för den rättssäkerhet vi har. Det är tragiskt när oskyldiga människor drabbas och varje instans måste noga överväga sitt agerande. I det nu redo- visade ärendet har handläggande socialsekreteraren förvissat sig om att det 2000/01:JO1 inte förelåg något missbruk. Hon har dessutom uppfyllt kravet på service till andra genom att förmedlat och följt upp kontakter med öv- riga aktörer. Med anledning av innehållet i de inkomna upplysningarna remitterades ärendet till i kommun för yttrande över dess inställ- ning i frågan om nämnden fullgjort sina åligganden enligt 21 och 21 a §§ socialtjänstlagen (1980:620), SoL, samt om med hänsyn till gällande bestämmelser om sekretess hade kunnat lämna ut de aktuella uppgifterna till hälso- och sjukvården. Nämnden åberopade som sitt remissvar ett av och social- chefen upprättat yttrande samt föreslog JO att inga ytterligare åtgärder vidtas utöver den av dem gjorda utredningen. I yttrandet anfördes bl.a. följande ELODJRUQD KlU XWHOlPQDGH . Med anledning av att nämnden genom inkomna promemorior från polisen fått kännedom om att H.J. riskerade förlora sin bostad erbjöds han tid för ett samtal (bilaga 3). Den 981029 ringde H.J. till handläggaren för att meddela att han inte hade möjlighet att besöka . Han hade då flyttat till sina föräldrar i . Hans hyresvärd i har för avsikt att vräka ho- nom. Ny kontakt togs den 981030 för att avtala ny tid men H.J. ville avvakta med besöket . Den 981104 togs ny telefonkontakt och ny tid för sammanträffande bestämdes till den 981123. inleddes utredning jml. 50 § SoL och kontakt togs med för att efterhöra hur handläggningen av H.J:s förlängningsansökan avseende fortsatt sjukbidrag fortgick. Den 981110 förmedlades kontakt från H.J. via i då han söker ekonomiskt bistånd i avvaktan på förlängt sjukbidrag. H.J. beviljas då ekonomiskt bistånd i avvaktan på att hans ansökan om förlängning av sjukbidraget skall behandlas. § 50 utredningen avslutades då H.J. förklarat att han var i behov av annat än ekonomisk hjälp. Den 990419 kom det till nämndens kännedom att H.J. omhändertagits inom kriminalvården och ärendet avslutades. F.n. är H.J. föremål för rättspsykiatrisk vård enl. LRV. Genom ovan redovisade kontakter anser nämnden att de åligganden som avses i 21 och 21 a §§ har fullgjorts. Vad avser huruvida nämnden p.g.a. sekretess har kunnat lämna ut de aktu- ella uppgifterna som skedde till psykiatrin kan bara konstateras att handläg- gande socialsekreteraren i sin ambition att skapa goda relationer till närpoli- sen begått ett misstag. Med beaktande av formuleringen i sekretesslagen 14 kap. 2 § punkt 3 sista stycket, där det framgår att uppgift om missbrukare kan lämnas ut om det behövs för att den enskilde skall få nödvändig vård, ligger det nära till hands att se även psykiatriska vårdbehov angelägna att tillgodose. Denna bedömning av en socialsekreterare i en stressad arbetssi- tuation mitt under semestertid där möjligheterna att konsultera juridisk ex- pertis var begränsade, förtjänar inte kritik. I efterskott kan vi under lugnare förhållanden konstatera att ett juridiskt riktigt förfaringssätt hade varit att den besökande polismannen skulle ha informerats om sekretesslagens bestämmelser och istället hänvisats till den instans där kompetens för bedömning av misstänkt psykiskt sjuka personer finns. Misstaget har uppmärksammats genom den aktuella anmälan. Ingen person har drabbats p.g.a. detta misstag. Någon ytterligare åtgärd än denna utred- ning kan inte anses nödvändig. -2 $QGUp anförde i ett beslut följande. 1lPQGHQV DJHUDQGH PRW EDNJUXQG DY EHVWlPPHOVHUQD L RFK D 2000/01:JO1 VRFLDOWMlQVWODJHQ Enligt 21 § SoL skall socialnämnden verka för att människor som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring får möjlighet att delta i samhällets gemenskap och att leva som andra. skall medverka till att den enskilde får en meningsfull syssel- sättning och att han får bo på ett sätt som är anpassat efter hans behov av särskilt stöd. Vidare åligger det kommunen att inrätta bostäder med särskild service för dem som till följd av sådana svårigheter som anges i bestämmelsen behöver ett sådant boende. I 21 a § SoL anges att socialnämnden skall göra sig väl förtrogen med levnadsförhållandena i kommunen för människor med fysiska och psykiska funktionshinder samt i sin uppsökande verksamhet upplysa om social- tjänstens verksamhet på dessa områden. Kommunen skall planera sina insatser för människor med fysiska och psykiska funktionshinder och i planeringen skall kommunen samverka med samt andra sam- hällsorgan och institutioner. Det kan sammanfattningsvis konstateras att kommunernas socialtjänst har ålagts ett långtgående ansvar för människor med fysiska och psykiska funktionshinder. Detta innebär bl.a. att kommunerna skall bedriva upp- sökande verksamhet och samordna behövliga insatser samt, med iakttagande av sekretesslagens bestämmelser, samverka med landstingen och andra samhällsorgan. I detta ansvar ligger också att initiera och till respektive organ påtala behovet av de åtgärder som identifieras i den uppsökande verksamheten. (Se prop. 1993/94:218 s. 22 f.) Av utredningen kan utläsas att kontakter med H.J. avsluta- des och att de återupptogs först . De promemorior angående H.J. som inkom från polismyndigheten föranledde inledningsvis, såvitt framgår av de infordrade upplysningarna och remissvaret, inte någon annan åtgärd av än att kontakt förmedlades mellan polisen och hälso- och sjukvården. Förvaltningen har i de ingivna upplysningarna anfört att inte har kompetens att bedöma vårdbehov av psykiatrisk art eller befogenhet att tillgripa tvångsåtgärder vid misstanke om behov av psykiatrisk vård. Det är självfallet så att det i ett akut skede är en uppgift för hälso- och sjukvården att bedöma om ett ingripande med psykiatrisk tvångsvård är påkallat och att, om så befinns vara fallet, vidta erforderliga åtgärder. Innehållet i polisens promemorior var emellertid av den karaktären att förvaltningen, inom ramen för sina åligganden enligt 21 och 21 a §§ SoL, borde ha undersökt om H.J. var i behov av några stödåtgärder från kommunens sida. Förvaltningen har dock inte tagit initiativ till någon kontakt med H.J. , dvs. närmare efter det att den första promemorian inkom från polisen. Den kontakt som då ägde rum bestod endast i att H.J. i ett brev erbjöds för besök på förvaltningen och kontakten skedde, enligt remissvaret, med anledning av att det av promemoriorna framgick att H.J. riskerade att förlora sin bostad. Den vidtagna åtgärden är givetvis inte till- räcklig för att förvaltningen skall anses ha fullgjort sina åligganden enligt Handläggningen har inte varit tillfredsställande och för- 2000/01:JO1 valtningen kan inte undgå kritik i denna del. Av remissvaret kan inte utläsas om det inom kommunen finns någon uppsökande verksamhet i syfte att nå personer med sådana funktionshinder att de kan vara i behov av hjälp och stöd. Jag förutsätter dock att nämnden är bekant med de skyldigheter som kommunernas socialtjänst ålagts genom de regler som jag redogjort för ovan. Den kritik jag funnit skäl att rikta mot kommunen är av den karaktären att det finns anledning att tillställa en kopia av beslutet. Enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100), SekrL, gäller sekretess inom för uppgift om enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller honom närstående lider men. Bestämmelsen innebär att socialtjänsen kan röja en sådan uppgift i princip endast med den enskildes samtycke. Enligt 14 kap. 2 § SekrL kan dock till hälso- och sjukvården lämna ut vissa uppgifter om missbruk m.m. om det behövs för att den enskilde skall kunna få erforderlig vård. Någon motsvarande möjlighet att lämna ut uppgifter om personer med psykiska funktionshinder finns emellertid inte. Jag bortser i det här sammanhanget från sådana fall där det föreligger någon form av nödsituation som motiverar att en uppgift lämnas ut. I förevarande fall har uppgiftslämnandet varit begränsat till att till hälso- och sjukvården översända de promemorior som polisen lämnade till förvaltningen. Som nämnden har anfört i sitt yttrande var detta rent formellt inte korrekt. Handläggaren kunde t.ex., efter att ha mottagit handlingarna i syfte att utröna om innehållet motiverade någon åtgärd från sida, ha upplyst polisen om att den borde vända sig direkt till någon psykiatrisk enhet för att begära medverkan av psykiatrisk expertis i det akuta skedet. Samarbetet mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst är inte helt okomplicerat när det gäller personer med psykiska funktionshinder. Det är sannolikt så att gällande regler om sekretess inom hälso- och sjukvården respektive inte sällan uppfattas som ett hinder när det gäller att utbyta nödvändig information om enskilda som kan vara i behov av åtgärder från någondera myndigheten. Jag kommer i min tillsynsverksamhet att ägna denna fråga särskilt intresse. Principen om helhetssyn skall gälla vid handläggningen av ett ärende inom (Dnr 3882-1999) I en anmälan till JO framförde S.J. klagomål mot socialförvaltningen i angående handläggningen av frågor rörande hennes son A.J., född . Sammanfattningsvis anförde S.J. som fullt frisk, trots kännedom om A.J:s problem och sjuk- dom som han har haft . Detta synsätt har bl.a. resulterat 2000/01:JO1 i att A.J. blev avhyst från sin bostad . inte heller hand om honom vid avhysningen såsom tidigare hade utlovats. i anmodades att inkomma med utredning och yttrande över det som framfördes i S.J:s anmälan såvitt avsåg hand- läggningen fr.o.m. . i Lunds kommun anförde huvudsakligen följande i ett remissvar. $QJnHQGH VDPDUEHWHW PHG 6 W / blev inlagd på enligt LPT (lagen [1991:1128] om psykiatrisk tvångsvård, JO:s anm.) -99. 990329 kontaktade kurator , , socialförvaltningen då A.J. var intresserad av att komma ifråga för en av socialförvaltningens stödbostäder. Tillsammans med hade socialförvaltningen bedrivit ett motivationsarbete för att förmå A.J. att acceptera en sådan boendeform. Redan tidigare när det blivit känt för socialförvaltningen att A.J. skulle kunna komma att bli vräkt, har han er- bjudits att erhålla en stödbostad. Han tackade då nej till detta eftersom detta boende är förenat med kontakt med behandlingsassistent för kontinuerlig uppföljning. En samverkansträff bokades med alla inblandade kring A.J. för att göra en behandlingsplanering. 990426 träffades läkare , kurator från , , samordnare psykia- tri/socialtjänst, 1:e socialsekreterare och socialsekreterare från socialförvaltningen, kurator från Råd- givningsbyrån i narkotikafrågor samt A.J. En inventering av A.J:s behov gjordes och därefter en planering för att samordna hans olika kontakter. Det beslutades att A.J. skulle ha kontinuerlig kontakt med Rådgivningsbyrån på grund av sitt missbruk. Hans behov av fortsatt medicinering skulle följas upp av läkaren vid . En ansökan om stödboende gjordes och socialförvaltningen skulle även hjälpa A.J. till ett tillfälligt boende i avvaktan på att en stödbostad skulle kunna bli tillgänglig. var nöjd med denna planering. blev försöksutskriven 990501 efter eget önskemål, hans LPT gick ut 990707. Under den tiden ordnades ett hotellboende i . 990715 flyttade A.J. till socialförvaltningens stödboende och han bor kvar där. $QJnHQGH KDQGOlJJQLQJ DY HNRQRPLVNW ELVWnQG har erhållit ekonomiskt bistånd till sin försörjning . Han har varit arbetslös och i perioder även sjukskriven utan rätt till sjukpenning. Socialbidrag har beviljats månatligen efter inlämnad ansökan om fortsatt socialbidrag. Efter det att A.J. varit omhändertagen enligt LPT önskade A.J. att bistånd till hyra skulle inbetalas direkt till hyresvärden . Bistånd har därefter utgått . Något avslag på ansökan om ekonomiskt bistånd till hyreskostnad på grund av att han ej medverkat i planering kring vård har ej förekommit. ansökte inte om ekonomiskt bistånd november 1998februari 1999. Han har varit väl förtrogen med de regler som gäller för ansökan om socialbidrag och att ansökan skall inlämnas . har även blivit informerad om möjligheten att få god man i det fall han anser sig ha stora svårigheter att klara av sin ekonomi men har ej ansett sig vara i behov av det. I normalfallet utbetalas alltid biståndet till den enskilde. Endast i de fall bi- 2000/01:JO1 ståndstagaren missköter sin ekonomi brukar socialnämnden, efter samråd med den enskilde, betala ut biståndet direkt till hyresvärd/fordringsägare. Då det saknades skäl att anta att A.J. inte skulle kunna betros med att sköta sina hyresbetalningar utbetalades socialbidrag i sin helhet till honom. Därefter har hyresbeloppet inbetalats direkt till hyresvärden i enlighet med sökandens önskemål. blev avhyst från sin bostad på grund av störande beteende samt obetalda hyror för månaderna efter . har vid ett flertal tillfällen erbjudits hjälp med att sanera sin lägenhet men tackat nej då han sagt sig klara detta på egen hand och själv flyttat en del saker till goda vänners förråd. Han har även erbjudits kontakt med det specialteam inom socialförvaltningen som arbetar med de personer som behöver stöd i boendesituationen. Utöver samtalskontakt med den social- sekreterare som arbetar på en samverkanstjänst mellan socialtjänst och psykiatri har det ej varit möjligt att genom frivilliga insatser ge A.J. ytter- ligare stöd i samband med boendesituationen. yttrade sig över remissvaret. JO hade tillgång till A.J:s personakt. 6WI -2 1RUHOO 6|GHUEORP anförde i ett beslut följande. JO skall enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet normalt inte utreda händelser eller förhållanden som ligger om det inte finns särskilda skäl för det. Jag anser inte att det föreligger något sådant skäl. Min granskning av ärendet föranleder vissa kommentarer angående hand- läggningen av frågan om ekonomiskt bistånd. Sådant bistånd hade utgått kontinuerligt till A.J. september 1997oktober 1998. Enligt remissvaret ansökte inte A.J. om ekonomiskt bistånd under tids- perioden november 1998februari 1999. Av journalanteckningarna framgår vidare att en handläggare vid socialförvaltningens vuxensektion upplyste att A.J. hade blivit av med sin bostad och att A.J. var intagen enligt LPT. Vidare framgår det att en kurator lämnade information om att A.J. var intagen med stöd av LPT och att tvångsvården inte skulle komma att förlängas efter . inkom ett meddelande om uppsägning av A.J:s bostad. När socialtjänstlagen (1980:620) infördes var helhetssyn ett av de centrala begreppen. Helhetssynen avsåg flera dimensioner, bl.a. att social- tjänsten skulle beakta den enskildes totala sociala situation. Det var också fråga om en helhetssyn i arbetssätt. Specialisering skulle kunna förekomma under förutsättning att sådan inte ledde till att helhetssynen på olika problem försummades. Stora förändringar av organisation har emellertid skett efter det att socialtjänstlagen trädde i kraft.