frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — Under skydd av anonymitet händer det ibland att enstaka studenter avger onyanserade, kränkande eller plumpa kommentarer mot lärare i utvärderingsformulären, vilket inte gagnar någon. Studenter som anser att värderingarna inte skall vara anonyma framhåller bl.a. att de är vuxna personer, som måste våga att öppet stå för sin uppfatt- ning även när den är kritisk. Det förtjänar att påpekas att studenter inte så sällan frivilligt undertecknar ifyllda enkätformulär med sina namn. I den praxis som utvecklats vid är det vanligast att de förtryckta frågeformulären saknar anvisning om underskrift. Detta innebär naturligen att studenterna uppfattar sig som anonyma, om de lämnar in kursvärderingarna utan att underteckna dem, och det respekteras som regel också från institutionernas sida. Men det är inte något i lag reglerat anonymitetsskydd jämförbart med tryckfrihetsförordningens föreskrifter om s.k. meddelarskydd för den som lämnar uppgifter och underrättelser /01:JO1 offentliggörande i tryckt skrift. Händelseförloppet i det anmälda ärendet framgår av den till anmälan fogade dokumentationen. Såväl de berörda studenterna som har in- gående redogjort dels för vad de själva sagt och gjort, dels för hur de upp- fattat varandras åtgärder och inbördes samtal. framställning av problemet (s. 2) måste dock tillrättaläggas i ett avseende. Kursutvärdering innebär inte myndighetsutövning mot någon enskild, dvs. den innefattar inte beslut eller åtgärd, där en sak som angår nå- gon enskild person avgörs ensidigt av som myndighet. Av den inledande redogörelsen ovan framgår att kursutvärderingar uteslutande är ett led i kvalitetsarbete. Det behöver således inte utredas huru- vida myndighetsutövningen varit opartisk och saklig i detta ärende. Däremot är det uppenbart att en lärare vid funnit sig för- anlåten att, på grund av särskilda omständigheter, försöka utreda orsaken till att en viss kursutvärdering innefattat anmärkningsvärt negativa omdömen om en ung lärare. De fyra viktiga punkterna i skrivelse vill univer- sitetsledningen kommentera på följande sätt. 1.Det är säkert riktigt att studenterna av alla de skäl som anges i skrivelsen haft anledning att tro att deras kursutvärderingar var anonyma. Det finns därför fog för att ifrågasätta om man från institutionens sida över huvud taget skall försöka att i efterhand ta reda på vem som skrivit vad. Förhopp- ningsvis kommer det arbete som bedrivs av kommittén för kvalitetsfrågor att utmynna i riktlinjer för utformningen av kursutvärderingar. Ett förslag som redan diskuterats är att formulären skall förses med plats för namnunderskrift jämte anmärkning om att det är en frivillig uppgift. 2.Åsa (ÅB) är en erkänt skicklig och engagerad lärare, som själv till övervägande del fått mycket positiva omdömen i kursutvärderingar av studenter, som deltagit i hennes undervisning. Hon känner också stort an- svar för de doktorander som hon handleder. Som framgår av ÅB:s egen de- taljerade redogörelse kände hon sig särskilt oroad av den negativa kursutvärderingen, inte bara för den kritiserade doktorandens utan även för den kritiserande studentens skull. Hon övervägde olika alternativ för hantering av situationen. Efter samråd med flera av sina kolleger och i tron att hennes egen relation till studenterna på denna kurs var mycket god beslöt ÅB att under hand försöka utröna vad som föranlett de negativa omdömena om doktoranden genom att prata med de studenter som kunde antagas ha avgivit dem. I efterhand är det lätt att konstatera att ÅB missbedömt situationen. Hon uppger själv i sin redogörelse att hon inser att hon handlat olämpligt. Uni- versitetsledningen vill inte heller försvara hennes handlingssätt men anser att de motiv hon anfört för att förklara sitt agerande utgör förmildrande om- ständigheter. 3.Det förefaller av dokumentationen som om ÅB:s försök att förklara sig inför studenterna för att lugna dem haft motsatt effekt, dvs. de har känt sig ännu mera oroliga. Detta tycks de dock inte på ett tillräckligt tydligt sätt ha visat vid hennes direkta kontakter med dem, och ÅB har felaktigt fått intrycket att saken var utagerad. De tycks inte heller ha litat på ÅB:s uppre- pade försäkringar att det inträffade inte skulle påverka hennes betygssättning av dem. Universitetsledningen finner detta beklagligt men knappast möjligt att påverka. Sammanfattningsvis konstaterar universitetsledningen att 2000/01:JO1 själv medgivit att hon i detta ärende förfarit på ett olämpligt sätt och beklagar att berörda studenter tagit så illa vid sig. Det torde inte föreligga någon risk för att saken skall upprepas. Under hänvisning till det ovan anförda föreslår universitetsledningen därför att anmälan inte skall föranleda någon JO:s åtgärd. JO hade tillgång till den redogörelse som lämnats av lektor som underlag till remissvar och en kopia av den kursutvärde- ring som innehöll anmärkningarna mot läraren i fråga. I beslut anförde JO $QGUp följande. Jag vill inledningsvis klargöra att uppgifter i s.k. kursutvärderingar inte omfattas av något skydd enligt sekretesslagens (1980:100) bestämmelser. För det fall någon undertecknat en kursutvärdering med sitt namn finns det alltså inte möjlighet att sekretessbelägga vem som har lämnat uppgifterna i fråga. Den som utan angivande av sitt namn lämnar uppgifter i en sådan utvärde- ring åtnjuter inte heller något lagstadgat skydd beträffande rätten att få vara anonym. åtgärd att efterforska vem eller vilka som hade läm- nat de aktuella uppgifterna i kursutvärderingen har således inte stått i strid med bestämmelser i lag eller annan förordning. Som har anfört i sitt remissvar innefattar en kursutvärdering inte någon åtgärd som är att anse som myndighetsutövning mot enskild. En kursutvärdering är uteslutande att anse som ett led i kvalitets- arbete. Detta innebär att har frihet att bestämma formerna för hur utvärderingen skall ske. Det står alltså eller den befattnings- havare som ansvarar för utvärderingen fritt att avgöra om den skall ske med eller utan angivande av personuppgifter. Det förtjänar emellertid att påpekas att en student inte mot sin vilja kan tvingas att medverka i kursutvärderingar eller att på en sådan ange sina personuppgifter. Som har anfört i remissvaret finns det skäl som talar såväl för som emot att kursutvärderingar sker utan angivande av vem som har lämnat uppgifterna i fråga. Det finns inte anledning för mig att anlägga några synpunkter på vad som är mest lämpligt eller ändamålsenligt i det avseendet. Enligt min mening bör det emellertid från början göras klart för studenterna om uppgifterna skall lämnas anonymt eller inte. Om man väljer att låta studenterna lämna uppgifterna anonymt bör det inte komma i fråga att senare efterforska vem som har lämnat en viss uppgift. Jag kan av det material som jag har haft tillgång till kunnat konstatera att den kursutvärdering som anmälan rör var utformad på ett sådant sätt att studenterna måste ha fått uppfattningen att deras svar var anonyma. Mot bakgrund av vad jag anfört anser jag att åtgärder för att efterforska vem som hade lämnat de negativa uppgifterna var mindre lämpliga. Detta visas också av den reaktion som hennes åtgärder framkallade hos framför allt de berörda studenterna. Jag noterar emellertid att hennes agerande uppenbart inte haft något repressivt syfte och jag kan i och för sig 2000/01:JO1 hysa viss förståelse för de skäl som legat bakom efterforskningen. har anfört att en policyskrift om kurs- och programutvärde- ring, i samråd med bl.a. studentkårerna, skall utarbetas av en av universitets- styrelsen tillsatt kommitté för kvalitetsfrågor. Jag förutsätter att de uttalanden jag nu har gjort beaktas i detta arbete. Med den kritik som ligger i det anförda avslutas ärendet. Kritik mot vuxenutbildning (komvux) bl.a. för att utan rättsligt stöd ta ut avgifter av eleverna för stenciler (Dnr 4082-1998) I en anmälan till JO anförde . klagomål mot komvux i varvid han bl.a. gjorde gällande att eleverna ålagts att betala en stencileringsavgift om per termin. I en komplettering till sin anmälan bifogade han ett, som det får förstås, till honom ställt meddelande med följande lydelse. DU HAR INTE BETALT KOPIERINGSAVGIFTEN. OM DU INTE BETALAR KOMMER VI INTE ATT REGISTRERA DIN ANSÖKAN FÖR . Anmälan remitterades till , numera Barn- och utbildnings- nämnden, i . Nämnden anförde i sitt remissvar bl.a. följande. Fram hade elever vid komvux i fria läromedel. Den förmånen beslutade dåvarande skolstyrelsen att ta bort när budget fastställdes. Skolledningen på komvux beslöt då att mot en lägre avgift erbjuda eleverna läromedel i form av kopior, kompendier m.m. Tanken var att elevernas kostnader för läromedel skulle reduceras genom att skolan till självkostnadspris tillhandahåller visst material. Stöd för detta beslut finns i skollagen 11 kap. 5 §. Såvitt gäller läroböcker, skrivmaterial, verktyg, skyddskläder och andra därmed jämförliga hjälpmedel som varje elev har för eget bruk och behåller som sin egendom, får huvudmannen bestämma att hjälpmedel skall anskaffas av eleverna själva på egen bekostnad eller erbjudas mot avgifter som högst motsvarar huvudmannens anskaffningskostnader. Avgiften fastställdes till: -per termin för elever som läser endast en kurs -per termin för övriga elever För detta erbjuds eleverna kopior ur kurslitteraturen där endast ett fåtal sidor anses oundgängliga kompendier som utarbetats av lärare och ersätter delar av 2000/01:JO1 kurslitteraturen kopior ur bibliotekslitteratur, tidningar och tidskrifter utifrån elevens eget önskemål förutsatt att innehållet anknyter till studerad kurs i princip fri kopiering av övningsmaterial med obegränsad kopieringsrätt tillgång till datasalar med utskriftsmöjligheter på icke undervisningstid kopior av rapporter och liknande som andra elever i samma kurs producerat Så gott som all kopiering utförs av skolans personal vilken också distribuerar det färdiga materialet. Systemet innebär att eleverna får tillgång till ett stort och varierat studiematerial anpassat till elevernas egna behov. Avgiften bokförs som intäkt i komvux redovisning och uppgår till ca 225 tkr 1998. Enligt skolnämndens uppfattning är den avgift som komvux tar ut för ovan redovisade tjänst rimlig i förhållande till det studiematerial som eleverna får. Intäkten budgeteras och bokförs på ett korrekt sätt i komvux redovisning. Tyvärr har det gått ut ett brev till elever som inte betalat avgiften, där betalning av avgiften sägs vara en förutsättning för registrering av ansökan till nästa termin. Så är naturligtvis inte fallet och information med det innehållet kommer inte att lämnas i fortsättningen. bereddes tillfälle att yttra sig över remissvaret. Vissa kompletterande upplysningar inhämtades per telefon från i . I beslut anförde -2 $QGUp följande. Komvux är en del av det offentliga skolväsendet för vuxna. Enligt 1 kap. 10 § skollagen (1985:1100) är kommuner och landsting huvudmän för komvux. Enligt 2 kap. 1 § skollagen skall varje kommun och landsting som styrelse för sitt offentliga skolväsende utse en eller flera nämnder. För en sådan nämnd gäller vad som är föreskrivet om nämnder i kommunallagen (1991:900), KL. I 6 kap. 7 § KL stadgas bl.a. att nämnderna var och en inom sitt område skall se till att verksamheten bedrivs i enlighet med de mål och riktlinjer som fullmäktige har bestämt samt de föreskrifter som gäller för verksamheten. Av utredningen framgår att beslut om fastställande av avgifter för vissa läromedel vid komvux i fattades av dåvarande skol- ledning, dvs. rektor i förening med studierektorer. Som rättsligt stöd för skol- ledningens beslut har nämnden åberopat bestämmelsen i 11 kap. 5 § andra stycket skollagen. Utbildningen i komvux skall enligt huvudregeln i 11 kap. 5 § första stycket skollagen vara avgiftsfri för eleverna. Som skolnämnden anfört får huvud- mannen emellertid enligt paragrafens andra stycke bestämma att vissa hjälp- medel som varje elev har för eget bruk och behåller som sin egendom, såsom exempelvis läroböcker och skrivmateriel, skall anskaffas av eleverna själva på egen bekostnad eller erbjudas mot avgifter som högst motsvarar huvud- mannens anskaffningskostnader. Denna bestämmelse, som i viss mån inne- bar utökade möjligheter för kommunerna att ta ut ersättning för kostnader av eleverna, infördes i skollagen genom en lagändring (prop. 1990/91:85). Enligt bestämmelsen i 11 kap. 5 § andra stycket skollagen får alltså KXYXGPDQQHQ fatta beslut om avgifter för vissa hjälpmedel. anförts är det kommunen eller som är huvudman för komvux. Enligt den grundläggande uppgiftsfördelningen inom en kommun eller ett landsting har fullmäktige beslutanderätten i allmänhet. uttryck i 3 kap. 9 § KL. I paragrafens första stycke föreskrivs att fullmäktige beslutar i ärenden av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt för I andra stycket anges att fullmäktige också beslutar i andra frågor som anges i kommunallagen eller i andra för- I lagtexten ges också en exemplifierande uppräkning av vilka slags ärenden som åsyftas i första stycket. I punkten 2 anges att fullmäktige skall besluta om EXGJHW VNDWW RFK DQGUD YLNWLJD HNRQRPLVND IUnJRU´ Av lagens förarbeten framgår att beslut om avgifter generellt sett hör till sådana viktiga ekonomiska frågor (jfr prop. 1990/91:117 s. 49 och s. 158 f.). Enligt 3 kap. 10 § KL får fullmäktige delegera viss beslutanderätt till en nämnd. De ärendegrupper som anges i 9 § första stycket faller dock utanför möjligheten att delegera. Av förarbetena framgår att lagstiftarens intentioner emellertid inte varit att fullmäktige måste avgöra avgifts- sättningen i varje enskilt fall. Om fullmäktige har antagit riktlinjer för avgiftsuttagen bör det vara möjligt att delegera till en nämnd att bestämma Utanför gruppen viktiga ekonomiska frågor kan också falla avgiftsuttag som inte har någon direkt betydelse för kommunalekonomin i stort (jfr prop. 1990/91:117 s. 158 f. och bet. 1990/91:KU38 s. 38 f.). tilläggas att även nämnderna enligt 6 kap. 33 § KL har viss möjlighet att, med de begränsningar som följer av 6 kap. 34 § KL, delegera sin Av utredningen i ärendet framgår att eleverna vid komvux i kommun , enligt skolledningens beslut, har betalat avgifter för Som har framgått av det ovan anförda kan ett sådant beslut inte fattas av skolledningen. Den brist som i detta fall har förevarit i formellt hänseende innebär att det har saknats lagligt stöd för komvux uttag av Jag förutsätter att nuvarande barn- och utbildningsnämnden om- gående vidtar erforderliga åtgärder avseende dessa avgifter. Avslutningsvis är det naturligtvis oacceptabelt att komvux meddelar en elev att dennes ansökan för kommande termin inte kommer att registreras om kopieringsavgiften inte betalas. Ett sådant meddelande tyder på en grav missuppfattning av skollagens bestämmelser om det offentliga skolväsendet I detta sammanhang bör också understrykas att bestämmelsen i 11 kap. 5 § skollagen inte ger huvudmannen rätt att nOlJJD eleverna att köpa läromedel hos huvudmannen. Bestämmelsen ger bara huvudmannen rätt att mot en avgift HUEMXGD eleverna vissa hjälpmedel. Eleverna skall alltid ha frihet att anskaffa behövlig materiel på annat håll (jfr , Skollagstiftningens grunder, s. 230). Med den allvarliga kritik som uttalats avslutas ärendet. Kritik mot barn- och att individuellt pröva en elevs rätt till fortsatt skolskjuts m.m. (Dnr 4295-1998) och son började i . därpå började han i årskurs 1 i . som då gällde för skolorna i kommun skulle egentligen ha placerats i en annan skola, nämligen Åbyns skola. skolskjuts under årskurs 1 och 2. Från och med har inte erhållit kostnadsfri skolskjuts. och har i en anmälan till JO begärt att JO skall granska hur i kommun handlagt ärendet rörande deras sons skolskjuts. De har därvid bl.a. gjort gällande att deras son särbehandlats genom att han inte erhållit kostnadsfri skolskjuts. Anmälan remitterades till i Nämnden överlämnade som sitt remissvar ett av barn- och grund- skolechefen upprättat yttrande, vari anfördes bl.a. följande ELODJRUQD HM UHGRYLVDGH -2 V DQP ). Ärendet har sin bakgrund i det regelsystem för skolskjutsar som beslutats och tillämpas i kommun. I dessa regler (se bif broschyr) anges bl a att . . . HOHY VRP YlOMHU DQQDQ VNROD lQ XSSWDJQLQJVVNRODQ lU HM EHUlWWLJDG WLOO NRVWQDGVIUL VNROVNMXWV ´ När makarna 1995 valde att placera i var för- äldrarna enligt dåvarande arbetsledning i såväl Åbyn där upptagningssko- lan för är belägen som informerade om regelsystemet för skolskjutsar och att de HM var berättigade till kostnadsfri skolskjuts till fr o m årskurs 1. Makarna vidhöll trots dessa förbehåll sitt val. Under Isacs två första skolår i har rektor i , skolskjutsansvarig handläggare samt distriktschef för norra distriktet beviljat undantag från ovanstående grundregel och medgett fri skolskjuts. Enligt deras bedömning var detta möjligt genom att Isacs vistelsetider möjliggjorde samordning med redan befintlig skolskjuts samt att skolskjutsbehovet ej avsåg hela skol- veckan. Händelsen när fick motta krav på betalning från buss- chaufför berodde på att makarna ej informerat skolskjutsansvarig eller skolan om att Isacs vistelsetider förändrats genom uppsägningen av fritids- platsen. beslutade distriktschef för norra distriktet att skolskjuts med linjetur beviljades för återstoden av /98 samt att resa mellan och Tåme ombesörjes av föräldrar. 'lUPHG IDVWVWlOOGHV lYHQ IRUPHOOW DWW I|UlOGUDUQD ± L HQOLJKHW PHG JlOODQGH VNROVNMXWVUHJOHU ± HM YDU EH UlWWLJDGH WLOO NRVWQDGVIUL VNROVNMXWV IU R P K|VWWHUPLQHQ har vid höstterminens början vid kontakter med barn- och grund- 2000/01:JO1 skolekontoret ånyo informerats om att introduktionen och inskrivningen vid Byskeskolan ( p 4, 5 och 6 i skrivelsen /KlUPHG DYVHV DQPlODQ WLOO -2 -2 V DQP ) HM innebär att rätt till skolskjuts inträder. Däremot har föräldrarna lik- som tidigare rätt att välja skola med tidigare angivna förbehåll kring skol- skjutsarna. Undertecknad informerade (p 7) om de regler som gäller för skolskjutsar. Dessa regler innebär bl a att ca 150 elever vid tre friskolor i kommun ej erhåller kostnadsfri skolskjuts liksom ytterligare ett antal elever. I samband med denna information bad under- tecknad kontakta ansvarig handläggare/samordnare för skolskjutsar för närmare information p g a att formellt beslutsunderlag i form av individuella beslut för varje elev inte föreligger. För de berörda friskolorna har istället motsvarande principbeslut fastställts. Vid nytt möte med samt efterföljande telefonkontakter redovisade undertecknad att en förändring av rätten till kostnadsfri skolskjuts för förutsatte att makarna ansökte om förändrat upptagningsområde för barnen i (p 10, 11) samt att denna ansökan prövades av barn- och grundskolenämnden. inkom denna ansökan och beslutade barn- och grundskolenämndens arbetsutskott att uppdra till barn- och grundskolekon- toret att utreda konsekvenserna av ett nytt upptagningsområde för barnen i . Denna utredning inleddes med underlagsinhämtning i form av elevprogno- ser, skolskjutsturer, m m. samt inbjudan till träff med föräldrar i Tåme och . Eftersom det geografiska upptagningsområdet för Åbynskolan omfattar både Tåme och samt att motsvarande önskemål angående undantag från nuvarande skolskjutsprinciper föreligger från föräldrar i Tåme bedömde att en gemensam föräldraträff var både lämplig och önskvärd i syfte att belysa helhetssituationen för berörda föräldrar. De synpunkter som framfördes från föräldrarna tillsammans med övrigt ut- redningsunderlag håller f n på att sammanställas och beredas för ett politiskt beslut i barn- och grundskolenämnden. Eftersom frågan är principiellt viktig och av stor ekonomisk betydelse med hänvisning till att ett förändrat upptagningsområde för och/eller Tåme påverkar den långsiktiga överlevnaden för glesbygdsskolan i . Eventuella förändringar av nuvarande skolskjutsregler får på motsvarande sätt betydande principiella och ekonomiska konsekvenser. Beslut i ärendet kommer preliminärt att ske . 6DPPDQIDWWDQGH EHG|PQLQJ bedömer att ärendet hanterats formellt korrekt och utan onödig tidsutdräkt vad avser de olika beslut som tagits. Barn- och grundskolekontorets berörda handläggare har vid möten och samtal med makarna bemödat sig om att förklara innebörden av olika beslut och motiven för dessa. Själva handläggningen av den formella hanteringen har enligt barn- och grundskolekontorets bedömning inte inneburit att utsatts för krän- kande särbehandling. och kommenterade remissvaret. De anförde därvid bl.a. att de inte erhållit någon information av kommunen om konsekvenserna av att de lät börja i . I beslut anförde -2 $QGUp följande. I 4 kap. 7 § första stycket skollagen (1985:1100) föreskrivs att hem- kommunen är skyldig att sörja för att det för eleverna i anordnas kostnadsfri skolskjuts, om sådan behövs med hänsyn till färdvägens längd, trafikförhållandena, funktionshinder hos en elev eller någon annan särskild omständighet. Någon ovillkorlig rätt till skolskjuts föreligger således inte utan be- stämmelsen lämnar visst utrymme för kommunen att själv bedöma om behov av skolskjuts skall anses föreligga. Skyldigheten att anordna skolskjuts omfattar inte heller elever som väljer att gå i en annan grundskola än den som kommunen annars skulle ha placerat dem i, 4 kap. 7 § tredje stycket första punkten skollagen. Bakgrunden till denna begränsning är att föräldrars och elevers val av skola inte skall leda till oacceptabelt höga kostnader för kommunerna (prop. 1992/93:14 s. 6 f.). I det lagstiftningsarbete som föregick införandet av nämnda begränsning poängterades emellertid att kommunerna måste göra klart för föräldrarna var barnen kommer att placeras om några särskilda önskemål inte uttalas. Utan sådana klara besked kan ju föräldrarna inte bedöma effekten av ett visst val. Föräldrarna bör enligt min mening också tydligt informeras om att eleven inte har rätt till skolskjuts om de väljer en annan skola. Det har i det här sammanhanget i och för sig inte någon betydelse om den valda skolan ligger på ungefär samma avstånd från hemmet som den skola som eleven annars skulle ha placerats i. Skolskjutsningen är ett ansvar för den nämnd inom kommunen som är styrelse för . Det är denna nämnd som skall ta ställning till hur skolskjutsningen i stort skall anordnas och till framställningar om att en viss elev skall ha rätt till skolskjuts. Denna beslutanderätt kan enligt vanliga kommunalrättsliga principer delegeras till t.ex. rektor eller någon tjänsteman på skolkansliet. Hur skolskjutsningen i stort skall vara anordnad kan också vara avhandlat i kommunens skolplan, som fastställs av kommunfullmäktige. Det bör i sammanhanget också påpekas att beslut om skolskjuts i vissa fall är att se som en ren verkställighet av ett övergripande skolskjutsbeslut. Så är fallet när det är helt klart att vissa elever skall ha skolskjuts enligt de regler som nämnden beslutat om eller som framgår av skolplanen. Om ett skolskjutsärende däremot kräver en mer självständig bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet måste beslutet fattas av nämnden eller någon som beslutanderätten är delegerad till. Ett beslut rörande anordnande av kostnadsfri skolskjuts kan, utom när fråga är om rena verkställighetsbeslut, bli föremål för prövning av allmän förvaltningsdomstol i enlighet med kommunallagens (1991:900) regler om laglighetsprövning (RÅ 1994 ref. 84). 6\QSXQNWHU Sn KDQWHULQJHQ DY ,VDFV EHJlUDQ RP DWW HUKnOOD NRVWQDGVIUL VNROVNMXWV 2000/01:JO1 Inledningsvis vill jag framhålla att sakfrågan bedömningen av om är berättigad att erhålla kostnadsfri skolskjuts inte är en fråga som prövas av JO. Det är i stället skolledningens hantering av ärendet i formellt avseende som är föremål för min granskning. Det kan konstateras att den skola som går i, nämligen , är en annan skola än den som han skulle ha placerats i om inte och hade framfört särskilda önskemål om skolplaceringen.