frsrdg · GO04JO1 · 2001-01-01 00:00:00 — E. genom sin advokat att tingsrätten skulle döma till äktenskapsskillnad mellan henne och K. Advokaten uppgav därvid på nytt att L. E. och hennes barn hade sekretesskyddade personuppgifter. Av ett bifogat personbevis framgick att L. E. numera hade en annan adress (aktbil. Genom en dom dömde tingsrätten till äktenskaps- skillnad mellan parterna. I domshuvudet angavs såvitt avsåg L. E. hennes personnummer samt en c/o-adress till advokaten. I samband med JO:s granskning konstaterades att tingsrätten lagt aktbil. 4, 14 och 18 i ett förseglat kuvert och på kuvertet stämplat HEMLIG Enl ...........§ sekretesslagen. Ärendet remitterades till för upplysningar över på vilket sätt L.E:s ombuds begäran om att kärandens personuppgifter borde vara sekretesskyddade i tingsrätten hade hanterats och beaktats under målets handläggning. (Jfr tingsrättens aktbilaga 2 och 9 kap. 15 § sekretesslagen.) Tingsrätten skulle vidare yttra sig och redovisa sin bedömning av det som kommit fram. (lagmannen ) inkom med ett yttrande i vilket hänvisades till ett bifogat yttrande från rådmannen . E. yrkade genom ansökan om stämning, ab 1, äktenskapsskillnad från K. I ansökan fanns inte L. E:s personnummer angivet och hennes adress var uppgiven till c/o ombudet, advokaten . med ansökan ingavs en skrivelse från ombudet, ab 2, vari angavs att L. E. och hennes barn hade sekretesskyddade personuppgifter och att sekretess också borde gälla för dessa uppgifter i tingsrätten. Med ansökan följde även kopia av en skrivelse från skattemyndigheten till L. E., ab 3, där det påpekades att skatte- myndighetens spärrmarkering inte automatiskt överfördes till tingsrätter. med ansökan ingavs personbevis, ab 4, och ansökan om allmän rättshjälp, ab 5. Enligt personbeviset hade L. E. och K. E. samma adress, Även i ansökan om allmän rättshjälp uppgavs L. E:s adress vara i . Hennes personnummer hade strukits över. Av ansökan framgick att ärendet påbörjats . Jag har vid handläggningen av målet gjort följande överväganden. På personbeviset var samma adress, , antecknad på båda parter. Samma adress fanns angiven för L. E. i ansökan om allmän rättshjälp. I stämningsansökan var hennes adress angiven till c/o ombudet. Dessa upp- gifter, sammanställda med vad som i ansökan uppgivits om sekretesskyddade personuppgifter, uppfattade jag som att - - - var den adress där parterna bott tillsammans och att L. E. nu flyttat till annan adress, vilken var sekre- tesskyddad hos skattemyndigheten, och att hon önskade sekretess för denna även i tingsrätten. E:s personnummer hade strukits över på ansökan om allmän rättshjälp och fanns inte angivet i stämningsansökan. Detta, sammanställt med vad som i ansökan uppgivits om sekretesskyddade personuppgifter, uppfattade jag som att L. E:s personnummer var sekretesskyddat hos skattemyndigheten och att hon önskade sekretess för detta även i tingsrätten. Mot bakgrund av att det var fråga om ett äktenskapsskillnadsmål, och då det av ansökan framgick att mannen inte velat skriva under en gemensam ansökan samt hustrun och barnen hade skyddade personuppgifter hos skatte- myndigheten ansåg jag att det kunde antas att hon eller någon henne närstående kunde lida skada eller men om uppgifterna röjdes. efterforskning om anledningen till begäran om sekretess företogs därför inte. Hemligstämpel sattes på personbeviset och utanpå akten. I samband med att beslut om betänketid skulle skrivas bad jag rotelsekreteraren ringa skatte- myndigheten för att kontrollera om L. E. fått nytt personnummer. Jag nämnde därvid att hon då lämpligen kunde kontakta på skattemyndigheten, som var den som skrivit till L. E. angående myndig- hetens spärrmarkering. Jag fick besked från rotelsekreteraren att L. E. inte bytt personnummer. Av den anledningen uppgavs L. E:s personnummer i beslutet om betänketid. Hennes adress angavs till c/o ombudet. Isamband med begäran om yttrande från JO har rotelsekreteraren uppgivit att hon inte kontaktade skattemyndigheten per telefon utan hämtade upp- gifterna angående L. E. från SPAR och att hon där fick fram uppgift om namn och personnummer för L. E., men inte hennes adress. fullföljde ansökan om äktenskapsskillnad och ingav i samband därmed nya personbevis, ab 16. Av personbeviset framgick att L. E. hade en ny adress. I domen angavs, liksom i betänketidsbeslutet, L. E:s person- nummer samt adress c/o ombudet, vilket jag fann smidigare än att uppge den nya, skyddade, adressen och sedan förordna om sekretess för den i dom- slutet. Hemligstämpel sattes på personbeviset. Inför domsskrivningen kontaktades skattemyndigheten per telefon med förfrågan om L. uppgav att hon hade samma person- nummer som tidigare (se dagboksbladet). Isamband med målets avslutande lades båda personbevisen i ett kuvert. I detta lades även beslutet om betänketid. Tanken med detta var att göra det enklare vid en begäran om utlämnande av handlingar i målet eftersom man då snabbt skulle kunna se att personnumret inte sekretessbelagts. På kuvertet sattes en hemligstämpel. Någon avsikt att därmed hemligstämpla betänke- tidsbeslutet har naturligtvis inte förelegat. Hemligstämpeln på personbevisen innehöll inte uppgift om tillämplig bestämmelse i sekretesslagen, 9 kap 15 §, vilket den borde ha gjort (15 kap 3 § sekretesslagen). Åtgärden att hemligstämpla en handling innebär inte något bindande avgörande av sekretessfrågan utan är endast en påminnelse om behovet av en noggrann sekretessprövning för det fall att fråga om utlämnande av handlingen, eller uppgift därur, uppkommer. Det är domstolen som avgör i vilken utsträckning det finns anledning att hemligstämpla en handling. (se m fl i Kommentar till sekretesslagen, s. 436). Någon begäran om utlämnande av handling har inte framställts i målet. När det gäller handläggningen av det aktuella målet och de åtgärder som vidtagits av rotelinnehavaren, rådmannen , såvitt gäller de frågor som remissen avser hänvisar tingsrätten till hennes bifogade yttrande. Enligt 9 kap 15 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess hos domstol bl.a. i äktenskapsmål för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. målet begärde kärandens ombud i samband med att stämningsansökan gavs in (aktbil 2) att sekretess borde gälla i tingsrätten för kärandens och hennes barns personuppgifter, varvid hänvisades till att dessa uppgifter var sekretesskyddade vid skattemyndigheten. Det framgick dock inte närmare vilka personuppgifter som avsågs eller skälen till kärandens begäran. underlag för tingsrättens ställningstagande i sekretessfrågan under målets fortsatta handläggning borde därför tingsrätten redan inledningsvis ha begärt komplettering i dessa avseenden (jfr JO:s ämbetsberättelse 1984/85 s 284). Trots att detta underlag saknades synes dock tingsrätten, enligt vad Sars anfört i sitt yttrande, ha utgått från att begäran om sekretess i tingsrätten omfattade kärandens och hennes barns personnummer och adress och funnit anledning till antagande att det förelåg hinder mot att lämna ut dessa upp- Detta ställningstagande kom till uttryck genom att ett i målet ingivet personbevis försågs med en hemligstämpel. Tingsrätten återkommer strax till en bedömning av utformningen av denna. Inte heller senare under målets handläggning synes någon åtgärd ha vidtagits för att undersöka vad som låg bakom kärandens begäran om sekretess i tingsrätten och vilka personuppgifter som denna begäran avsåg. Likväl synes tingsrätten, enligt vad anfört, ha funnit att sekretessen inte skulle omfatta kärandens personnummer. mening finns det anledning att ifrågasätta riktigheten av detta ställnings- tagande mot bakgrund av det bristfälliga underlag som förelåg; den kontroll i det statliga person- och adressregistret (SPAR) som gjordes har inte varit en tillräcklig åtgärd härvidlag. Tingsrätten finner inte anledning att ifrågasätta riktigheten av att kärandens adress i domen angavs c/o ombudet, advokaten , som också var den adress som angetts i stämningsansökan. Enligt 15 kap 3 § 1 st sekretesslagen får en myndighet, om det kan antas att hinder mot utlämnande av uppgift i allmän handling föreligger enligt sekretessbestämmelser i denna lag eller annan författning, utmärka detta genom särskild anteckning. Enligt samma stycke skall en sådan anteckning innehålla beteckningen hemlig samt ange tillämplig bestämmelse, dagen för anteckningen och den myndighet som har låtit göra den. yttrande och akten i målet försågs de båda ingivna person- bevisen med hemligstämpel. Någon anteckning om tillämplig bestämmelse, datum för resp. anteckning och att det var tingsrätten som låtit göra dem gjordes dock inte. Det kan också ifrågasättas om inte personbevisen borde ha försetts med anteckningar om att endast vissa uppgifter i dem omfattades av hemligstämplingen (se m fl Kommentar till sekretesslagen, 3 uppl s 437 och JO:s ämbetsberättelse 1971 s 333). Ett sådant förtydligande hade varit lämpligare än att lägga beslutet om betänketid, som ju inte innehöll någon sekretessbelagd uppgift, i det kuvert i vilket de båda personbevisen Enligt upplysningar från i var L. personuppgifter spärrade under tiden augusti 1996oktober 1997 och L. hade inte bytt identitet. Av 7 kap. 15 § första stycket sekretesslagen (1980:100) framgår att sekretess gäller i verksamhet som avser folkbokföringen eller annan liknande registrering av befolkningen för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Bestämmelsen innebär att det normalt inte gäller någon sekretess för t.ex. För att en sådan uppgift skall få hemlighållas krävs att det finns någon särskild anledning till detta. Om det kan antas att utlämnande av uppgifter rörande en viss person innebär men för personen, exempelvis risk för förföljelse, kan skattemyndigheten i folkbokföringsregistret lägga in en markering för särskild sekretessprövning, s.k. sekretessmarkering (spärr- Sekretessmarkeringen innebär att särskild försiktighet bör iakttas vid bedömningen av om uppgifter om personen i fråga bör lämnas ut. Sekretessmarkering motsvarar det som gäller för den hemligstämpel som enligt 15 kap. 3 § sekretesslagen kan åsättas en allmän handling (prop. 1997/98:9 s. 33 f.). Sekretess enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen gäller utanför det område som anges i paragrafen endast i den begränsade utsträckning som följer av sekretesslagens olika bestämmelser om överföring av sekretess. som lämnas till en domstol kan emellertid sekretessen överföras enligt 12 kap. 1 § sekretesslagen. Erhåller domstol i sin rättskipande eller rätts- vårdande verksamhet från domstol eller annan myndighet uppgift som är sekretessbelagd där, gäller sekretessen också hos domstolen (s.k. sekundär Av samma lagrum framgår att överföring av sekretess inte äger rum om en sekretessbestämmelse till skydd för samma intresse ändå är tillämplig på uppgiften hos den mottagande domstolen. Enligt 9 kap. 15 § sekretesslagen gäller sekretess hos domstol i äktenskapsmål samt mål och ärenden enligt , för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. Att vissa uppgifter hos en domstol eller annan myndighet är sekretess- belagda innebär inte automatiskt att sekretessen gäller gentemot en part, se 14 kap. 5 § sekretesslagen. Kan det antas att hinder mot utlämnande av uppgift i allmän handling föreligger enligt någon sekretessbestämmelse får myndighet utmärka detta genom särskild anteckning (hemligstämpling). En sådan anteckning skall innehålla beteckningen hemlig samt ange tillämplig bestämmelse, dagen för anteckningen och den myndighet som har låtit göra den (15 kap. 3 § första stycket sekretesslagen). I en till ansökan om stämning bifogad skrivelse uppgav kärandens ombud att käranden och hennes barn hade sekretesskyddade personuppgifter, varför sekretess också borde gälla beträffande uppgifterna i tingsrätten. ella förfrågningar angående uppgifterna hänvisade ombudet till en namn- given befattningshavare vid lokala skattekontoret i . Som ovan nämnts gäller inte sekretess enligt 7 kap. 15 § första stycket sekretesslagen automatiskt inom andra verksamhetsområden än det som anges i paragrafen. Överföring av sekretess enligt 12 kap. 1 § sekretesslagen kan endast ske beträffande uppgifter som en domstol erhåller från en annan myndighet där uppgifterna omfattas av sekretess. hade erhållit kärandens personuppgifter från någon myndighet gällde således inte någon sekretess enligt 7 kap. 15 § första stycket sekretesslagen Skrivelsen från kärandens ombud måste i stället uppfattas som en begäran om sekretess enligt 9 kap. 15 § sekretesslagen. Av skrivelsen framgick dock inte vilka personuppgifter som käranden ville ha skyddade av sekretess eller skälen för detta. Tingsrätten uppfattade begäran så att käranden önskade sekretess beträffande sin nya adress och sitt personnummer. har i sitt yttrande uppgett att hon på grund av vissa omständigheter ansåg att det kunde antas att käranden eller någon denna närstående kunde lida skada eller men om uppgifterna röjdes. Efter att ha kontrollerat att käranden inte bytt personnummer antog tingsrätten emellertid att kärandens personnummer inte omfattades av någon sekretess. Tingsrättens handläggning i detta av- seende, dvs. att gissa sig till vilka uppgifter som skulle omfattas av sekretess och vad som låg till grund för kärandens begäran därom, kan inte anses Som tingsrätten anfört i sitt yttrande borde den redan inlednings- vis ha begärt in en komplettering från kärandeombudet i dessa avseenden för att möjliggöra ett ställningstagande i sekretessfrågan under målets fortsatta När beslutet om betänktetid meddelades hade tingsrätten gjort bedöm- ningen att endast uppgifter om kärandens adress omfattades av sekretess. Eftersom beslutet om betänktetid inte innehöll någon sådan uppgift framstår tingsrättens åtgärd att förvara beslutet om betänktetid i ett kuvert med hem- ligstämpel som förvånande. Att hemligstämpla handlingar utan att ange tillämplig bestämmelse, dagen för anteckningen och vilken myndighet som försett handlingen med stämpeln är inte förenligt med bestämmelserna i 15 kap. 3 § sekretesslagen. Som tingsrätten anfört i sitt yttrande är det ingenting som hindrar att en anteckning enligt 15 kap. 3 § sekretesslagen förses med en precisering av vilka uppgifter som omfattas av sekretess. Av det sagda framgår att tingsrättens hantering av L. har varit behäftad med brister. Jag finner emellertid inte anledning att vidta någon ytterligare åtgärd i saken. En rådman vägrade att hålla häktningsförhandling med hänvisning till att åklagaren inte hade tillhandahållit rätten (Dnr 2086-1999) I ett beslut anförde FKHIV-2 (NOXQGK bl.a. följande. Med anledning av vad som anförts i en artikel i den om handläggningen vid en häktningsförhandling 1999 vid beslutade jag att ta upp förhållandena till Handlingar i tingsrätts mål B granskades. handlingarna framgick i korthet följande. gjorde åklagaren en muntlig häktningsframställning Målet sattes ut till häktningsförhandling kl. När målet ropades på uppgav kammaråklagaren på fråga från ordföranden, rådmannen , att någon häktnings- promemoria eller annan skriftlig utredning inte fanns tillgänglig. beslutade därefter att flytta fram häktningsförhandlingen till för att ge åklagaren tillfälle att sammanställa en häktnings- promemoria eller andra handlingar. sig även chefsåklagaren , Åklagarkammaren i . anmälde jäv mot och hänförde sig beträffande grunderna för jävsanmälan till innehållet i en tidigare till tings- rätten faxad inlaga. I denna inlaga gjordes gällande bl.a. att hade förklarat för att någon häktningspromemoria inte hade kunnat upprättas med hänsyn till arbetssituationen och att hon av denna anledning hade tagit med sig en förhörsledare till förhandlingen, att inte accepterade detta utan krävde en skriftlig häktningspromemoria samt att i samband med att han beslutade att skjuta upp förhandlingen hade uttalat att det fanns risk att tingsrätten på grund av bristande underlag inte skulle häkta F.L. om det då inte fanns några hand- Vidare anfördes i inlagan att det saknades lagstöd för att kräva en häktningspromemoria. förandeskapet vid förhandlingen, varefter denna genomfördes och beslut i övergick sedan till prövning av jävsfrågan och parterna yttrade sig i saken. Beslut i den delen meddelades Vad som hade kommit fram i ärendet föranledde mig att inleda förundersökning rörande tjänstefel. )|UXQGHUV|NQLQJHQ Ytterligare handlingar ur tingsrättens akt i mål B granskades. Förhör hölls med advokaten (F.L:s offentlige försvarare), Med anledning av vad som kommit fram under förhören beslutade jag den att rådmannen skulle delges misstanke om tjänstefel enligt följande gärningsbeskrivning. Rådmannen avbröt i en påbörjad häktningsförhandling i tingsrätts mål B under hänvisning till att varken en häktningspromemoria eller annat skriftligt utredningsmaterial fanns tillgängligt vid förhandlingen. För att ge åklagaren tillfälle att sammanställa en häktningspromemoria eller andra handlingar beslutade , utan föregående samråd med parterna, att skjuta upp I anslutning till att beskedet om en ny tid för förhandling lämnades gav uttryck för uppfattningen att om det då inte fanns några handlingar tillgängliga förelåg det risk för att tingsrätten, på grund av bristande underlag, inte skulle häkta den misstänkte. Någon laglig skyldighet för åklagaren att förebringa en häktnings- promemoria eller annat skriftligt utredningsmaterial vid en häktnings- förhandling förelåg inte. har därför genom sitt handlande uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosatt vad som gällde för hans uppgift som ordförande vid häktningsförhandlingen. Vid förhöret vitsordade i huvudsak de faktiska omständig- heterna så som de återgetts i gärningsbeskrivningen men invände att förhandlingen enligt hans uppfattning inte hade påbörjats. bestred ansvar för brott och uppgav som grund för bestridandet att han anser att rätten enligt stadgad praxis har rätt att kräva in de handlingar som finns i ärendet, även om detta inte är klart uttryckt i lagtext. Utredningens resultat föranledde mig att lägga ned förundersökningen, eftersom det inte längre kunde antas att hade gjort sig skyldig till tjänstefel vid sin befattning med målet. Av utredningen framgår i huvudsak följande. Sedan målet hade ropats på konstaterade vilka som hade inställt sig till förhandlingen. om hon hade någon häktningspromemoria eller andra handlingar att lämna Hon förklarade då att det inte hade funnits tid att färdigställa några handlingar och att hon därför hade tagit med sig utredningsmannen, som vid behov skulle kunna bistå henne med upplysningar vid förhandlingen. förklarade att rätten ville ha en häktningspromemoria samt att förhandlingen kunde skjutas upp till för att ge åklagaren tid att sammanställa en sådan. invände att det inte fanns tid att färdigställa några handlingar samt hänvisade till att det sedan slutet av 1980- talet inte föreligger någon laglig skyldighet för åklagaren att ge in en häkt- ningspromemoria till rätten. har uppgett att han naturligtvis känner till att bestämmelsen om ingivande av en häktningspromemoria har upphävts. emellertid uteslutet att det inte skulle finnas några handlingar, såsom polis- anmälan och protokoll över anhållningsförhör med F.L., eftersom F.L. tidpunkten för häktningsförhandlingen hade varit anhållen . Åklagaren borde ha kunnat kopiera dessa handlingar. I den mån några hand- lingar inte hade upprättats vore detta ett så anmärk- ningsvärt förhållande att försiktighet vid prövningen av häktningsyrkandet Enligt mening är det ett mycket starkt rätts- säkerhetsintresse att handlingar finns tillgängliga, så att det inte uppkommer några missförstånd eller missuppfattningar vid prövningen av häktnings- och har berättat att , efter det att åklagaren hänvisat till lagändringen, uttalade något av innebörd att tingsrätten inte är någon skrivbyrå eller skrivcentral till åklagarna. 2000/01:JO1 har förklarat att han inte kan utesluta att han sagt så. , och har omvittnat att stämningen i rättssalen blev irriterad, dock utan att någon höjde rösten. har uppgett att det var fråga om en kort diskussion med bara klara konstateranden. Enligt hans uppfattning var stämningen inte irriterad. har vidare berättat att hon för uppgav att hon skulle ta fram det begärda materialet om chefsåklagaren beordrade henne att göra detta. Enligt är det möjligt att detta bidrog till hans beslut att skjuta upp förhandlingen, eftersom han skulle börja en annan förhandling och det i detta skede inte fanns tid att ta kontakt med chefsåklagaren per telefon. Detta var emellertid inte någonting som han delgav parterna. beslutade härefter att skjuta upp förhandlingen till . Enligt och uppfattning ägde inte något samråd rum . har i denna del uppgett att han fick den uppfattningen att försvararen nickade bifall eller i varje fall inte hade någon invändning, medan åklagaren däremot uppgav att utredningsmannen kanske skulle få svårt att medverka då. påstående vad gäller försvararens handlande vinner stöd av vad har uppgett. har uppgett att han, efter att ha avkunnat sitt beslut att skjuta upp förhandlingen, sade att det var tveksamt om häktningsframställningen kunde bifallas om det då inte fanns några handlingar. Möjligen lade han till av formella skäl eller liknade. och har beskrivit uttalandet något annorlunda såtillvida att enligt deras mening skulle ha sagt att om det då inte fanns några handlingar så fanns det risk för att F.L. kunde komma att försättas på fri fot eller inte bli häktad på grund av bristande underlag. uppfattade uttalande som en stark varning att det fanns risk för att F.L. skulle friges om hon inte skaffade fram handlingar till den senare förhandlingen. Hon såg därför till att ha med sig handlingar, eftersom hon inte vågade riskera att fortfarande skulle vara så känslopåverkad till den mån att han lät det här få inflytande på honom. I övrigt har framkommit att det vid tingsrätten är ytterst ovanligt att det saknas häktningspromemoria och att detta gäller även i de s.k. jourhäktnings- fallen, samt att ingen av dem som hörts i ärendet har varit med om att en förhandling har skjutits upp eller ställts in på grund av att det inte funnits någon häktningspromemoria. har uppgett att han hade varit med om att åklagaren inte hade gett in skriftligt material inför en häktningsförhandling. Han har tillagt att domstolssekreterarna är irriterade över att åklagarna allt oftare ringer och gör muntliga häktnings- framställningar, vilka medför merarbete för dem, samt att det inom tings- rätten har uttalats att tingsrätten inte skall vara en skrivbyrå åt åklagarna. Det kan inledningsvis konstateras att de redogörelser som har lämnats under förhören i allt väsentligt är samstämmiga och att divergerande uppgifter har lämnats endast rörande detaljer som är utan betydelse för den nu aktuella bedömningen. Med anledning av innehållet i den misstanke om tjänstefel som har delgetts har han invänt att han aldrig påbörjade den förhandling som var utsatt till . Bestämmelser om häktningsförhandlingar finns i 24 kap. (RB). I 13 § föreskrivs att rätten, när en häktningsframställning har gjorts, utan dröjsmål skall hålla förhandling i häktningsfrågan. Föreskrifter om förhandlingens gång och om meddelande av beslut i häktningsfrågan finns i 1416 §§. Inget av dessa lagrum ger emellertid besked om när en häktnings- förhandling skall anses påbörjad. När det gäller handläggningen vid huvud- förhandling i brottmål anges i 46 kap. 13 §§ RB bl.a. vilka åtgärder som skall vidtas i syfte att utröna om hinder mot huvudförhandling föreligger samt under vilka omständigheter en huvudförhandling skall ställas in.