bet · GP01KU10 · 2001-12-12 00:00:00 — Av ekonomiredovisningen framgår att exempelvisNäringsdepartementet köpte konsulttjänster från andramyndigheter för ca och att Finansdeparte-mentet betalade ut ersättningar för konsultuppdrag till statligamyndigheter på ca 5,4 miljoner kronor.Tabell 1 Konsultkostnader per departement (tkr)Departement 19992000Finansdepartementet 18 39818 146Försvarsdepartementet 1 3273 371Jordbruksdepartementet 3 1442 470Justitiedepartementet 11 5977 688Kulturdepartementet 6 8034 449Miljödepartementet 17 81317 316Näringsdepartementet 215 624164 900Socialdepartementet 13 51713 693Utbildningsdepartementet 13 35411 648Utrikesdepartementet 62 04191 359Förvaltningsavdelningen 26 57885 502Promemoria från har som svar på en fråga från utskottetöverlämnats en promemoria från , bilaga2.2.1, i vilken framhållits att utgångspunkt äratt en uppdragstagare inte anlitas om behovet kan tillgodoses påannat sätt, t.ex. inom ramen för den befintliga organisationen. Idenna bedömning ingår att avgöra om behovet är permanent ellerendast tillfälligt samt kostnaden för nyanställning jämfört medkostnaden för att anlita en uppdragstagare. Skäl som talar för attanlita en uppdragstagare är t.ex. om det med kort varsel behövs enomfattande insats inom ett visst område eller om det med underbegränsad tid krävs särskild kompetens som inte finns i Reger-ingskansliet och som inte kan tillgodoses genom korttidsanställ-ning.I vissa fall kan det enligt promemorian vara svårt att knyta rättkompetens till på något annat sätt än genom ettuppdrag. Personer med den aktuella kompetensen finns i sådanafall ej tillgängliga för en anställning och härtill kommer att kost-naderna utslaget för en anställning kan bli betydligthögre än kostnaderna för ett i tiden begränsat uppdrag. Det kandärför inte generellt sägas att kostnaderna skulle kunna minskasinom ett visst område genom att kompetens tillförs genom nyan-ställd personal i stället för att uppdragstagare anlitas.Vissa upphandlingar i Finans- ochNäringsdepartementenInom utskottets kansli har gjorts en genomgång av åtta slumpvisutvalda upphandlingar inom Finans- och Näringsdepartementen.Bland betalningar till konsulter valdes utMercer , , Consultus,Ekebacka konsult och Futurniture. Vidare studerades Näringsde-partementets upphandlingar av och Eurofutures samtNauclér AB.Två av konsulterna anlitades inom ramen för ramavtal, nämli-gen med Futurniture och med . Ramavtalen ingicksefter en mycket stor upphandling på informations- och kommuni-kationsområdet där avtal slöts med 32 konsultföretag efter upp-handling i två steg och med 121 ursprungliga anbudsgivare. skall avrop (beställningar) bekräftas skriftligen avRegeringskansliet, och leverantören skall skriftligen offerera prisetför det aktuella uppdraget.Två fakturor på respektive avsåg upp-drag till inom ramen för ramavtal. Uppdraget gälldeupprättande av en kvartalsrapport och av en verksamhetsberättelseför ägande. uppdraget på grundval av lämnade offerter. Någon dokumen-tation med bekräftelse har dock inte kunnat återfinnas.Fyra fakturor på , , respektive173 gällde ersättning till Futurniture inom ramen för ettramavtal. Ett uppdragsavtal samt ett avtal om förlängning förelig-ger.Upphandlingarna av Mercer , Consultus, , och Eurofutures upphandlades i konkurrens ienlighet med upphandlingslagens regler.Av de åtta slumpvis utvalda upphandlingarna har en inte skett ikonkurrens. Upphandlingen gjordes av Utredningen om fördel-ningen av AP-fondens tillgångar. Den gällde () som ursprungligen direktupphandlades efter-som arvodet beräknades understiga två basbelopp, vilket enligtRegeringskansliets regler då var gränsen för direktupphandlingar.Företaget fick emellertid utan särskild konkurrensupphandling ettbrådskande tilläggsuppdrag som innebar att arvodet klart översteggränsen för direktupphandling. Efter det att konsulternas rapportlämnades fann utredningen ett angeläget behov av attanlita konsulten även under genomförandet av omfördelningen avAP-fonderna och för assistering i avtalsskrivandet. Detta uppdraggavs till . I ettdepartementsbeslut medgavs kommittén attanlita för att belysa juridiken runtöverföringen av tillgångar mellan AP-fonderna. Kostnadernaberäknades därvid till högst exklusive moms. Sederme-ra har ett ramavtal tecknats med efterupphandling i konkurrens.Utskottets bedömningUtskottet har tidigare konstaterat att det inom Regeringskanslietfunnits brister i upphandlingsrutinerna (jfr bet. 1994/95:KU30, bet.1996/97:KU25, bet. 1999/2000:KU20 och bet. 2000/01:KU20).Den nu genomförda granskningen av åtta slumpvis utvalda upp-handlingar ger intrycket att större vikt numera fästs vid upphand-lingsrutinerna. finns dock vissa brister.Som utskottet tidigare framhållit utgör bristande planering inteett godtagbart skäl för direktupphandling. Det kan mot den bak-grunden ifrågasättas om bort medge att med mycket kort varsel fick anlitas för ettfortsatt uppdrag utan upphandling i konkurrens. Om det finnsåterkommande akuta behov av ett visst slag av konsulttjänster bör,enligt utskottets mening, tjänsterna upphandlas i förväg och såda-na ramavtal tecknas att det enkelt och snabbt kan göras avrop.Vidare vill utskottet peka på att ofta återkommande direktupp-handlingar av en och samma konsult kan strida mot syftet medupphandlingsbestämmelserna även om upphandlingarna var för sigrör belopp under gränsen för direktupphandling. Utskottet kankonstatera att under en följd av åråterkommande anlitats inom . Enligt utskottetsmening har det funnits anledning att tidigare teckna ett ramavtalmed företaget. Utskottet ser med tillfredsställelse att det numeraefter upphandling i konkurrens tecknats ett ramavtal med konsult-bolaget.Utskottet kan konstatera att det fortfarande förekommer bristernär det gäller dokumentationen. I ett fall har en sådan skriftligbekräftelse av ett avrop som förutsätts i ramavtalet inte kunnatåterfinnas utan finns enligt uppgift från troligensom ett elektroniskt lagrat dokument, dock ej hos registratorn.Någon skriftlig bekräftelse till har inte diarieförts. Inteheller tycks de inkomna offerterna ha diarieförts. Utskottet villunderstryka att offerter som inkommit till ochskriftliga bekräftelser till konsulter är allmänna handlingar sombör diarieföras.Granskningen ger inte anledning till något uttalande i övrigt.2.3 Anställdas bisysslorBakgrundEnligt 1 kap. 9 § regeringsformen skall domstolar samt förvalt-ningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den of-fentliga förvaltningen i sin verksamhet beakta allas likhet införlagen samt iaktta saklighet och opartiskhet.I lagen (1994:260) om offentlig anställning () finns särskildaföreskrifter om arbetstagare hos bl.a. och dess myndig-heter samt myndigheterna under regeringen. Lagen gäller intestatsråden. Enligt lagens 7 § får en arbetstagare inte ha någonanställning eller något uppdrag eller utöva någon verksamhet somkan rubba förtroendet för hans eller någon annan arbetstagaresopartiskhet i arbetet eller som kan skada myndighetens anseende.Enligt 11 § anställningsförordningen (1994:373) skall en myn-dighet informera sina arbetstagare om vilka bisysslor som enligtmyndighetens bedömning inte är förenliga med 7 § . Myn-digheten skall, enligt förordningens 12 §, på begäran av en arbets-tagare lämna ett skriftligt besked huruvida en bisyssla enligt myn-dighetens bedömning är förenlig med 7 § LOA.Regeringen har i proposition 2000/01:147 Offentliganställdasbisysslor lämnat förslag till ändringar i lagen (1994:260) om of-fentlig anställning. Bland annat skall kontrollsystemet för förtro-endeskadliga bisysslor skärpas, förtydligas och göras mer öppet.Följande nya bestämmelser föreslås i lagen om offentlig anställ-ning. Arbetsgivaren skall på lämpligt sätt informera arbetstagarnaom vilka slags förhållanden som kan göra en offentliganställdsbisyssla otillåten enligt bestämmelsen om förbud mot förtroende-skadliga bisysslor enligt 7 §. En offentliganställd skall på arbetsgi-varens begäran lämna de uppgifter som behövs för att arbetsgiva-ren skall kunna bedöma tillåtligheten av arbetstagarens bisysslor.En arbetsgivare skall besluta att en arbetstagare, som har elleravser att åta sig en bisyssla som inte är förenlig med bestämmelsenom förbud mot förtroendeskadliga bisysslor i 7 §, skall upphöramed eller inte åta sig bisysslan. Beslutet skall vara skriftligt ochinnehålla en motivering. Ordinarie domare, chefer för myndighetersom lyder under regeringen samt direktörer för all-männa försäkringskassor skall på eget initiativ till arbetsgivarenanmäla vilka typer av bisysslor de har. Lagändringarna föreslåsträda i kraft den 1 januari 2002.Skrivelser från RegeringskanslietI en promemoria av från Regeringskansliethar svar lämnats på frågor från utskottet, bilaga 2.3.1. Av prome-morian framgår följande.Regeringskansliets syn på förtroendeskadliga bisysslor återges iskriften för . Riktlinjerna delasut till de anställda i skriftlig form och finns tillgängliga på Reger-ingskansliets intranät. Information om de etiska riktlinjerna ingårsom en del i utbildning av nyanställda. Regler-na om bisysslor presenteras dessutom i förvalt-ningskontors skrift Regler för bisysslor.Regleringen av förbudet mot förtroendeskadliga bisysslor i la-gen om offentlig anställning ger den anställde ett betydande ansvaratt själv bedöma om en bisyssla är förenlig med huvudanställning-en eller inte. Vid minsta tveksamhet bör den anställde, enligt deetiska riktlinjerna för , ta upp frågan till diskus-sion med sin chef. Det anges även att den anställde kan vända sigtill expeditionschefen eller motsvarande.Om den anställde är tveksam till om en viss bisyssla är förtro-endeskadlig kan denne begära ett skriftligt s.k. bisysslebesked frånarbetsgivaren med stöd av anställningsförordningen (1994:373).Bisysslebeskedet kan överklagas hos regeringen.Det förekommer att anställda i i samtal medarbetsgivaren tar upp frågan om en viss bisyssla är förtroende-skadlig. Parterna når därvid regelmässigt en samsyn i frågan omvilka bisysslor som är otillåtna enligt lagen om offentlig anställ-ning, varefter den anställde upphör med eller inte åtar sig sådanabisysslor.Det finns inte någon författningsreglerad skyldighet för offent-liganställda att på begäran lämna arbetsgivaren uppgifter om sinabisysslor. Däremot skall en myndighet informera sina arbetstagareom vilka bisysslor som enligt myndighetens bedömning inte ärförenliga med förbudet mot förtroendeskadliga bisysslor. På begä-ran av arbetstagaren skall myndigheten lämna ett skriftligt beskedom en bisyssla är förenlig med 7 § LOA.I skriften de anställda i Regeringskans-liet framgår följande under rubriken ställs särskilda krav på objektivitet och integritet hos demsom arbetar i offentlig tjänst. Lagen (1994:260) om offentliganställning () innehåller därför ett allmänt förbud mots.k. förtroendeskadliga bisysslor (7 §).Förbudet innebär alltså att Du vid sidan av Ditt arbete iRegeringskansliet inte får ägna Dig åt någon verksamhet somkan rubba allmänhetens förtroende för Din eller någon annananställds opartiskhet i arbetet eller som kan skada myndighe-tens anseende. Den som är tjänstledig för att pröva annat ar-bete eller starta egen verksamhet omfattas i princip också avförbudet mot bisysslor. För att ett uppdrag eller något annatextraknäck skall vara otillåtet behöver Du inte ha agerat el-ler ha för avsikt att agera på ett otillbörligt sätt. Det räcker attdet finns risk för att allmänheten kan komma att ifrågasättaobjektiviteten i myndighetens verksamhet.Det finns ingen förteckning över vilka bisysslor som ärförtroendeskadliga utan risken för skada får bedömas från falltill fall. En och samma bisyssla kan vara otillåten för Dig mentillåten för en annan tjänsteman. Det som har betydelse förbedömningen är bl.a. vilka eventuella beröringspunkter somfinns mellan departementets verksamhet och Din uppgift häroch bisysslan. Om Du arbetar i och fårett erbjudande av ett företag om att utanför tjänsten arbetasom konsult i skattefrågor eller om Du arbetar i Näringsde-partementet och blir erbjuden av någon annan att arbeta medfrågor om företagsetablering, bör Du helt klart tacka nej. All-mänt sett gäller att ju mer kvalificerad, omfattande och väl-betald en bisyssla är desto större anledning kan det finnas attifrågasätta den.Det händer att anställda i erbjuds att motbetalning medverka som föredragshållare eller lärare i ämnensom berör verksamhetsområdet för det departement där manär placerad. Om det gäller en kortare informations- eller ut-bildningsinsats vid något enstaka tillfälle som ligger i Reger-ingskansliets intresse och syftet med arrangemanget inte är avkommersiell natur, kan Du efter samråd med Din chef i regelfå fullgöra uppdraget i tjänsten, inom ramen för Dina vanligaanställningsvillkor, dvs. utan att något särskilt arvode tas ut.Det kan ligga i intresse att även mer om-fattande uppdrag, också sådana med kommersiellainslag, fullgörs i tjänsten. I så fall kan det vara lämpligt attskäligt arvode tas ut vilket tillfaller staten. Om uppdraget av-ser upprepad eller omfattande schemabunden verksamhet bördet dock inte fullgöras i tjänsten. I ett sådant fall bör tjänste-mannen ta semester eller tjänstledigt för den aktuella tiden.Eventuellt arvode tillfaller tjänstemannen. Uppdraget måstedock självfallet först ha prövats och bedömts tillåtet vad gällerrisken för förtroendeskada.Ett exempel på en godtagbar bisyssla är att Du på fritidenförfattar artiklar i fackpress eller lagkommentarer i ett ämnesom har med Ditt departement att göra under förutsättning attDu inte uppfattas som företrädare för Regeringskansliet.Det finns också s.k. arbetshindrande bisysslor. Med det av-ses sådana bisysslor som enligt arbetsgivarens bedömningmedför att Du inte klarar av Ditt ordinarie arbete på ett till-fredsställande sätt.Det är först och främst Du själv som måste bedöma om enbisyssla är lämplig. Är Du det minsta tveksam bör Du ta uppfrågan till diskussion med Din chef. Du kan också vända Digtill expeditionschefen eller motsvarande.Ytterligare information om bisysslor finns i Regerings-kansliets förvaltningskontors skrift Regler för bisysslor (juni1991) och Cirkulär 1996:A 16 Tema Bi-sysslor.Etisk riktlinje:Det bör vara den enskildes ansvar att öka säkerheten i be-dömningen av risken för förtroendeskada enligt 7 § lagen omoffentlig anställning genom att diskutera bisysslor med sinchef.I en promemoria av från ,bilaga 2.3.2, har som svar på frågor från utskottet anförts följande.Det förekommer i att arbetstagare i samtalmed arbetsgivaren tar upp frågan om en viss bisyssla är förtroen-deskadlig. Parterna når därvid regelmässigt en samsyn i frågan omvilka bisysslor som är otillåtna enligt lagen om offentlig anställ-ning, varefter arbetstagaren upphör med eller inte åtar sig sådanabisysslor. Samtalen är informella eftersom det inte finns någonförfattningsreglerad skyldighet att på begäran lämna arbetsgivarenuppgift om förtroendeskadliga bisysslor. Något krav på att samta-len skall dokumenteras finns därför inte heller. Det är av den an-ledningen inte möjligt att ge ett exakt svar på frågan. Med ledningav uppgifter från departementen kan det uppskattningsvis sägas haförekommit ett sextiotal gånger under innevarande år att anställdafrågat om en bisyssla är förenlig med huvudanställningen.Det är inte möjligt för att förbjuda en arbets-tagare att åta sig eller att upphöra med en otillåten bisyssla. I defall arbetstagare själva tar upp saken brukar emellertid, som ovanangivits, arbetsgivaren ange sin inställning till den aktuella bi-sysslan.I de sextiotal fall under innevarande år där anställda tagit uppfrågor om bisysslor har inställningen från arbetsgivaren varit posi-tiv i ungefär hälften av fallen och negativ i den andra hälften.Om den anställde är tveksam till om en bisyssla är förtroende-skadlig kan denne begära ett skriftligt s.k. bisysslebesked frånarbetsgivaren med stöd av 12 § anställningsförordningen(1994:373). Bisysslebeskedet kan överklagas hos regeringen.Under innevarande år har anställda i begärtbisysslebesked vid endast ett tillfälle. Arbetsgivarens besked ifrågan var positivt.Utskottets bedömningGranskningen föranleder inget uttalande frånutskottet.2.4 som myndighetDen omorganiserades till enmyndighet. Efter ändringar i departementsindelningen består Re-geringskansliet av Statsrådsberedningen och tio departementsamt förvaltningsavdelningen.Skälet till omorganisationen uppgavs i budgetpropositionen för1997 (prop. 1996/97:1 utg.omr. 1) vara att det var nödvändigt attanpassa organisation och arbetsformer till destora krav som ställs på statsförvaltningens högsta ledning, inteminst mot bakgrund av den ökade internationaliseringen och depågående stora omställningarna inom den offentliga sektorn. Re-geringen ansåg att regeringsformens krav på en indelning av Re-geringskansliet i departement kunde tillgodoses inom ramen förkonstruktionen som ökad flexibilitet skulle vinnas.Utskottet har konstaterat att inte har något direkt in-flytande över organisation och verksamhet menatt det trots detta finns anledning för utskottet att även framgentfölja verksamhet, eftersom det är viktigt attRegeringskansliet fungerar väl oavsett vilken den sittande reger-ingen är (1998/99:KU10).Utskottet har bl.a. granskat i vilken omfattning det uppgivnasyftet med förändringen uppnåtts (bet. 1998/99:KU10) samt frågorom kompetensförsörjning och resultatredovis-ning (bet. 1999/2000:KU10).Även i granskningen 2000/01 tog utskottet upp frågorna om ef-fekterna av reform och om resultatre-dovisning. Utskottet konstaterade att den förhoppning som ut-skottet hade gett uttryck för i sin granskning 1999/2000 om attRegeringskansliet borde kunna tillhandahålla en samlad bild aveffekterna av reform inte hade infriats och att frågan omRegeringskansliets resultatredovisning inte hade förts framåt (bet.2000/01:KU10).I rapporten Vad kostar det att regera? En studie av Regerings-kansliets dimensionering nu och (Ds 2000:27) drog enutomstående utredare slutsatsen att med nuva-rande arbetsuppgifter var underfinansierat. Enligt rapporten varresursgapet ca 300400 årsarbetskrafter. Mot bakgrund av rapp-orten föreslog regeringen ekonomiska vårproposition enökning av anslaget till med 160 miljoner kronorför , ytterligare för samt ytterli-gare för (prop. 2000/01:100). Riksda-gen biföll förslaget.I budgetpropositionen (prop. 2001/02:1 utg.omr. 1),under , beskriver regering-en bl.a. genomförda och pågående förändringar i Regeringskansli-ets organisation och verksamhet. Beträffande omorgani-sation av anför regeringen att ett syfte medsammanslagningen var att effektivisera arbete,inte minst på den administrativa sidan. Det interna utvecklingsar-betet behövde effektiviseras. Sammanslagningen skedde enligtregeringen också mot bakgrund av att ansågsvara sektoriserat och att sektorsövergripande politiska prioritering-ar har svårt att få fäste. Ett annat skäl till sammanslagningen, anförregeringen vidare, var att den dåvarande organisationen formadesnär de internationella aspekterna inte var tillnärmelsevis lika starkasom . Enligt regeringen är uppgiften att effektivisera, samord-na och utveckla en komplicerad uppgift somkräver långsiktighet, uthållighet och målmedvetenhet. För attlyckas måste förändringsarbetet enligt regeringen präglas av enhelhetssyn och ett gemensamt agerande och utvecklingsarbetetmåste pågå fortlöpande. I propositionen anför regeringen också attdimensioneringen av kontinuerligt behöver sesöver och att det därtill ständigt måste prövas om arbetet i Reger-ingskansliet utförs på ett tillräckligt effektivt sätt och om Reger-ingskansliets egen resursanvändning är optimal.Riksdagens revisorer beslutade rapportenRegeringskansliet En myndighet, tio departement eller hundraenheter? (rapport /02:4). I rapporten anför revisorerna angå-ende sammanslagning av att det bordevarit möjligt för att lämna mer uttömmandeinformation till om utvecklingsarbetets resultat m.m.Vad gäller sammanslagningens betydelse för verksamheten i Re-geringskansliet konstaterar revisorerna att det arbete som bedrivsav de minsta operativa enheterna i , sakenheter-na, i allmänhet fungerar väl. menar revisorerna att ut-vecklingsarbetets påverkan på verksamheten är låg. Kärnverksam-heten i står enligt revisorerna opåverkad avsammanslagningen av departementen. När det gäller frågan omRegeringskansliets resultatredovisning konstaterar revisorerna attRegeringskansliet är en stor myndighet med över 4 000 anställdasom verkar i en komplex miljö med ett mycket stort antal sakom-råden. skall kunna reagera snabbt på politiskafrågor som uppstått med kort förvarning. Detta är dock, enligtrevisorernas mening, inget som hindrar en mer utvecklad resultat-analys och redovisning av verksamhet. Ut-gångspunkten för en sådan redovisning bör enligt revisorerna varaprocedurer och processer på och mellan nästan200 enheter. I rapporten tar revisorerna också upp frågor om bl.a.förvaltningsavdelningens roll och uppgifter, införande av en be-fattning som förvaltningschef på varje departement som departe-mentets högste tjänsteman, ekonomi- ochpersonaladministration samt kompetensförsörjningssituationen iRegeringskansliet.Utskottets bedömningRevisorernas rapport är föremål för remissbehand-ling. I ett förord till rapporten anges att revisorernas slutliga ställ-ningstaganden och förslag därefter kommer att utformas genom enskrivelse till . Remissutfallet och revisorernas slutligaställningstaganden och förslag till bör avvaktas. Ut-skottet kommer att fortsätta sin granskning av Regerings-kansliet som myndighet.3. RegeringsprotokollenStatistikAntalet registrerade ärenden som avgjorts vid regeringssamman-träde har fortsatt att minska, från 9 1999 till 8 2000.Som framgår av nedanstående uppställning har antalet ärendensom avgjorts vid regeringssammanträde långt mer än halveratsunder den senaste tolvårsperioden. En väsentlig orsak till dennanedgång torde vara det pågående arbetet med attföra över ärenden om överprövning av förvaltningsärenden frånregeringen till allmän förvaltningsdomstol (se bet.1999/2000:KU10).1988 20 2791989 19 2931990 20 6501991 21 3941992 13 9901993 13 9921994 12 9811995 11 6911996 10 2411997 9 3731998 9 9461999 9 0072000 8 272I bifogade tabeller (bilaga 3.1-2) redovisas antalet avgjorda reger-ingsärenden och deras fördelning på ärendegrupper.Av tabellen framgår att den största ärendegruppen (1 954) varregleringsbreven samt anslags- och bidragsärenden, som mins-kat med 84 sedan föregående år men ändå blivit en större grupp ängruppen dispensärenden och övriga partsärenden (1 865) somminskat med 293. Även anställningsärendena har minskat i antal,från 1 809 till 1538, liksom antalet överklagandeärenden somminskat med 59 till 934. De ärendegrupper som ökade i antal varpropositionerna, som ökade från 156 till 184, och författningar,som ökade från 865 till 922.Av för framgår att Justitie-departementet hade det största antalet regeringsärenden (1 754),därefter kom (1 231) och Miljödeparte-mentet (1 121). Det minsta antalet regeringsärenden hade Jord-bruksdepartementet (301) och (484).Av årsboken framgår också antalet propositioner från de olikadepartementen. Det största antalet propositioner kom från (41) (32) och Näringsdepar-tementet (31). Det minsta antalet propositioner kom från Kultur-departementet (4), Försvarsdepartementet (5) och Jordbruksde-partementet (7).Formell granskning av regeringsprotokollenFör granskning av statsrådens tjänsteutöv-ning och regeringsärendenas handläggning har utskottet rätt attutfå protokollen över beslut i regeringsärenden och handlingarsom hör till dessa ärenden.Utskottet har återkommande gått igenom regeringsprotokolletoch har konstaterat brister. (bet.1990/91:KU30) anmärkte utskottet att beslut fattats som för-valtningsbeslut i stället för normgivningsbeslut.