bet · GO01UU4 · 2001-03-27 00:00:00 — I samband medbeslutet om REACT beslöts även att inrätta enpolistjänst vid sekretariat.Med vad som ovan anförts menar utskottet att motion2000/01:U217 (kd) yrkande 17 kan besvaras.I motion 1999/2000:U402 (c) yrkande 20 understryksbetydelsen av konfliktförebyggande åtgärder och dåsärskilt vikten av att analysera strukturellariskfaktorer, såsom skev resursfördelning, bristandedemokrati och etniska motsättningar, och attgenomföra strukturförändrande åtgärder.Det är utskottets mening att det är av vikt attanalysera strukturella riskfaktorer för attförebygga väpnade konflikter. Det är vidare av viktatt angripa grundläggande riskfaktorer ochkonfliktorsaker för att förebygga väpnadekonflikter. Utskottet vill betona att framgångsriktförebyggande av väpnade konflikter bara kan ske påbasis av kunskap om underliggande riskfaktorer ochtidigt agerande med hjälp av ett brett spektrum avinstrument.Utskottet konstaterar att resursknapphet ellerojämn fördelning av resurser utgör en potentiellkonfliktorsak som, ensam eller i kombination medandra strukturella riskfaktorer ellerkonfliktutlösande omständigheter, kan leda tillväpnade konflikter inom och mellan stater.Utskottet vill i sammanhanget understrykabiståndets säkerhetsfrämjande karaktär och attSveriges omfattande utvecklingssamarbete kan utgöraett effektivt instrument för att minska grogrundenför destabilisering och väpnad konflikt. Ett annatanvändbart instrument är ansträngningar pånedrustningsområdet liksom insatser för attkontrollera tillgången på lätta vapen.Vidare vill utskottet framhålla att väpnadekonflikter ofta föregås av - eller rent av orsakasav - grova kränkningar av befolkningens rättigheter.Respekten för folkrättens regler om de mänskligarättigheterna är därför en viktig faktor för attförebygga väpnade konflikter. Långsiktiga insatserför att stärka en kultur av respekt för folkrättenbl.a. genom utbildningsinsatser och politisk dialoghar, enligt utskottets uppfattning, en strukturelltförebyggande funktion och är en viktig del i arbetetmed att stärka förebyggandet.Utskottet vill understryka att även länken mellandemokrati, säkerhet och konfliktförebyggande ärstark och tydlig. Deltagande, representativitet ochlegitimitet är centrala begrepp för såväl en sunddemokratiseringsprocess som för hanteringen avinterna konflikter. Det är utskottets uppfattningatt en demokratisk samhällsordning underlättarhanteringen av samhälleliga motsättningar medfredliga medel och inom institutionaliseradekanaler.Slutligen vill utskottet i denna del även framhållaatt handel och ekonomisk integration kan skapa ettömsesidigt beroende mellan potentiella eller fornafiender och dessutom ökade möjligheter tillutveckling och tillväxt. Vikten av att upprätthållahandelsströmmar och produktiva delar av ekonominutgör en motkraft mot potentiella spänningar ochkonflikter mellan stater.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion1999/2000:U402 (c) yrkande 20 kan besvaras.I yrkande 21 i samma motion betonas att Sverigesinternationella insatser inom områden somlagstiftning, utveckling av det civila samhället,valövervakning och stöd till medierna bör ökas.Utskottet vill med anledning av detta yrkandeframhålla att demokrati ger den enskilda personenstörre möjlighet att påverka sin livssituation,vilket i förlängningen stärker både individens ochstatens säkerhet. En demokratisk samhällsordningunderlättar hanteringen av samhälleligamotsättningar med fredliga medel inominstitutionaliserade kanaler.Utskottet konstaterar att det svenskademokratistödet i första hand är långsiktigt ochsyftar till att främja en gradvis etablering avdemokratisk kultur och mänskliga rättigheter. Det ärnära relaterat till ansträngningar på andra områdensom t.ex. socioekonomisk utveckling och insatser förmiljön.Det är utskottets uppfattning attkonfliktperspektivet bör föras in även i andrademokratiutvecklande program och åtgärder. Hastigasamhällsförändringar kan blottlägga motsättningarsom om de inte hanteras på rätt sätt riskerar attutvecklas till våldsamma konflikter. Utskottet menaratt demokratistödet därför måste utformas pågrundval av analyser av maktförhållanden ochinvolvera olika aktörers intressen. Stöd tillgenomförande av val måste t.ex. förberedas mycketväl och vara del av en politisk process som bådeföregås och efterföljs av långsiktiga åtgärder föratt främja demokratisering. Därför menar utskottetatt kompetensen och kapaciteten att i beredning ochgenomförande förstå och analysera maktförhållanden,aktörer och intressenter bör ökas.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion1999/2000:U402 (c) yrkande 21 kan besvaras.I yrkande 22 i samma motion anförs att enskildaorganisationer utgör en viktig resurs i detkonfliktförebyggande arbetet. Arbetet pågräsrotsnivå är särskilt betydelsefullt i inbördeskonflikter, menar motionärerna.Utskottet vill inledningsvis framhålla attregeringen har tillsatt en utredningen omfolkrörelsernas bidrag till, potential inom ochframtida strategier för konflikthantering,fredsbyggande och våldsförebyggande. Vidare kannoteras att Sida för diskussioner för fredstjänst om hurkonfliktperspektivet kan integreras i de enskildaorganisationernas utvecklingssamarbete. Utskottetvill även framhålla att Rådet för freds- ochsäkerhetsfrämjande insatser (RFSI) har en viktigroll att spela i sammanhanget. RFSI utgör ett forumför samarbete mellan regeringen, forskarvärlden,olika myndigheter och det civila samhälletsorganisationer. Det är ett rådgivande organ tillUtrikesdepartementet med uppgift att verka för attstärka möjligheter att förebygga, hejda ochlösa internationella konflikter.Utskottet menar att samverkan med enskildaorganisationer i det konfliktförebyggande ochkonflikthanterande arbetet bör ges hög prioritet somett led i arbetet med att förbättraarbetsfördelningen och koordinationen mellan olikanivåer och aktörer. Ett brett angreppssätt möjliggörkunskaps- och erfarenhetsförmedling i frågor som rören rad olika typer av insatser, från förvarning ochprevention till eventuella fredsframtvingandeåtgärder och återuppbyggnadsstöd. Biståndsaspekter,utveckling av konflikthanteringsmekanismer inominternationella organisationer samt introduktion avförslag till utrednings- och forskarinsatser,studier, skrifter och seminarier är alla angelägnauppgifter.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion1999/2000:U402 (c) yrkande 22 kan besvaras.I yrkande 23 i samma motion anförs att en viktigdimension i det konfliktförebyggande arbetet är attbättre ta till vara nationell och internationellforskning.Utskottet fäster stor vikt vid kontakter medforskarvärlden kring konfliktförebyggande frågor.Utskottet kan konstatera att kontaktytorna mellanRegeringskansliet och svenska liksom internationellaforskningscentrum, som fokuserar påkonfliktrelaterade problem, äromfattande. Det rör sig t.ex. om kontakter för attförbättra faktaunderlag och analys om ett visst landdär är biståndsgivare, som en del av enstrategi för att genomföra konfliktförebyggandeåtgärder. Det kan i andra sammanhang handla omsamarbete med internationella experter för attbibringa politiska beslutsfattare ökade kunskaper ombl.a. faktiska förhållanden och metodfrågor förkonfliktförebyggande.Utskottet noterar att enligt regeringens skrivelsekommer ett forum som samlar forskare och praktikerkring konfliktförebyggandeteman att upprättas.Syftet är att ytterligare förbättra kontakter dememellan på basis av ömsesidigt intresse. Regeringenvill kunna tillgodogöra sig nya forskningsrön omkonflikthantering och forskarvärlden är intresseradav att genom deltagande i ett sådant forum informerasig om aktuella policyproblem. Utskottet välkomnardetta initiativ.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion1999/2000:U402 (c) yrkande 23 kan besvaras.I yrkande 24 anförs att bör verka för attFN, EU, och utvecklar förmåga tillpreventiv diplomati. Organisationerna bör ta framsärskilda strategier för konfliktförebyggande.Utskottet vill betona att internationellaorganisationer utgör en viktig arena för svenskaansträngningar att stärka det internationellasamfundets insatser för konfliktförebyggandesamtidigt som de även är viktiga aktörer på området.Utskottet kan konstatera att arbetet fortsätter medatt anpassa FN till dagens nya hot mot fred ochsäkerhet och stärka dess kapacitet inom hela områdetav konflikthanteringsåtgärder. Detta arbete, somSverige aktivt deltar i, syftar bl.a. till attstärka säkerhetsrådets roll för konfliktförebyggandeoch ge generalsekreteraren ökade resurser förkonfliktförebyggande insatser. Arbetet syftar intebara till att stärka FN:s kapacitet till tidigainsatser för stabilisering i ett akut krisläge, utanäven till att stärka sådana långsiktiga insatser försocial, ekonomisk och politisk utveckling ochstabilitet som kan motverka utvecklingen avvåldsamma konflikter.Vad gäller och vill utskottetinledningsvis framhålla att själva syftet med dessaorganisationer - och motivet bakom deras tillkomst -är att verka för avspänning och för att förebyggakonflikter. Utskottet vill erinra om att Europarådettillkom efter för att undvika attauktoritära regimer återigen skulle våldföra sig påde demokratiska rättigheterna och de mänskliga fri-och rättigheterna och därmed lägga grunden för krigoch konflikt. Vad gäller tillkomst villutskottet erinra om att detta på ett avgörande sättbidrog till att skapa förtroende mellanmilitärblocken och till avspänningen under det kallakriget och indirekt till och detkalla krigets upphörande.Vad gäller aktiviteter på senare årvill utskottet framhålla att organisationen lämnarviktiga bidrag till det internationellakonfliktförebyggande arbetet med dessdemokratifrämjande insatser,. Genom att stödjauppbyggnad av rättsstaten och genom att främjarespekten för de mänskliga fri- och rättigheterna ide nya medlemsländerna utgör arbete ettviktigt inslag i det konfliktförebyggande arbetet.När det gäller ambitioner efter det kallakrigets slut konstaterar utskottet attorganisationen agerar på basis av ett brettsäkerhetsbegrepp som tar hänsyn till t.ex. socialaoch ekonomiska faktorer vid sidan av detraditionella politiska och militära frågorna.Utskottet vill framhålla att långtidamissioner i t.ex. forna har visat sigsärskilt värdefulla som instrument förkonfliktförebyggande. Utskottet utgår ifrån attSverige även fortsättningsvis aktivt arbetar förstärkandet av olika instrument och strategierför konflikthantering och för att skall befästasin roll som samarbetsorganisation ochkonflikthanterare.Utskottet vill framhålla att aktivt bidrar- även som EU-ordförande under första halvåret 2001- till att EU höjer sin profil beträffandekonfliktförebyggande och mer effektivt använder deinstrument som står till förfogande. Utskottet harerfarit att det pågår ett arbete med ett program förkonfliktförebyggande som kommer att presenteras vidtoppmötet i och sominnehåller konkreta förslag på hur unionen mereffektivt skall bidra till förebyggandet av väpnadekonflikter. Det rör långsiktiga insatser för socialoch ekonomisk utveckling, stärkandet av ett visstlands demokrati och institutioner. Det gäller ävendiplomatiska insatser liksom civila och militärafältinsatser.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion1999/2000:U402 (c) yrkande 24 kan besvaras.Motionärerna bakom motion 1999/2000:U411 (s) yrkande1 lyfter fram utbildningens nyckelroll för att byggasamhällen baserade på fredlig samverkan och icke-våldskultur. I yrkande 2 begär motionärerna attregeringen presenterar ett svenskt handlingsprogramför freds- och icke-våldskultur.Utskottet konstaterar inledningsvis i denna del attutbildning samt barn och ungdom hänger intimt sammanäven om utbildning också kan ha andra målgrupper.Utskottet noterar att FN i resolution 55/43 harutsett årtiondet 2001-2010 till det internationellaårtiondet för fredskultur och icke-våld för världensbarn. Resolutionen hör nära samman med att FN utsågår till det internationella året förfredskultur samt deklarationen om ett aktionsprogramför fredskultur, 53/243. Denna innehåller bl.a. måloch strategier för freds-kultur, vilka skall fungerasom bas för nämnda resolutioner. Stor betoning läggspå utbildning i ämnet och deltagande från allasfärer i samhället. Utskottet välkomnar dessainitiativ från FN:s sida.Vad gäller det av FN proklamerade årtiondet harutskottet inhämtat att Sida är verksamt i ettutvecklingsprojekt vars inriktning är bistånd tillstöd för undervisning av barn där områdenademokrati, mänskliga rättigheter ochbarnrättsperspektiv står i fokus. Avsikten är attundervisa barn om deras rättigheter till utbildningoch att lära dem om rättigheter genom utbildning.Vidare drivs ett projekt i där stöd gestill undervisning i kultur och demokrati igrundskolan.Utskottet vill också framhålla att en översyn ochanalys av barnfrågor, , håller på attgenomföras i och kommer attredovisas i en skrivelse till under år2001. Detta projekt har som utgångspunkt attutveckla ett barnrättsperspektiv i debiståndspolitiska målen.Utskottet kan vidare konstatera att det i svensktutvecklingssamarbete även läggs stor vikt vid attstärka det civila samhället genom stöd till kraftersom verkar för demokrati och folkligt deltagande.Ett aktivt civilt samhälle är en viktig beståndsdeli byggandet av samhällen baserade på fredligsamverkan och icke-våldskultur, menar utskottet.Vad gäller verksamhet i konstaterarutskottet att har varit medfinansiär tillöversättning av de hemsidor som sammanställts isamband med det internationella året för fredskulturoch som bl.a. samlat ca 70 miljonernamnunderskrifter. har producerattvå böcker där bl.a. begreppet fredskulturdiskuteras och konkretiseras. Dessa böcker hardistribuerats till landets samtliga högstadier ochgymnasium.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion1999/2000:U411 (s) yrkandena 1 och 2 kan besvaras.I motion 1999/2000:U416 (kd) yrkande 3 framhållermotionärerna att regionala organisationer kan spelaen viktig roll i fredsfrämjande operationer. Imotion 2000/01:U404 (c) yrkande 18 anförs att FNmåste stödja framväxten av regionalasäkerhetsarrangemang där sådana saknas och attSverige i FN bör verka i denna riktning.Utskottet kan inledningsvis konstatera attexistensen av regionala säkerhets-arrangemangförutses i kapitel VIII. Där anges bl.a.att fredliga lösningar på lokala konflikter i förstahand skall sökas genom regionala mekanismer innan delyfts till säkerhetsrådet. Det står även rådet frittatt använda regionala arrangemang för defredsframtvingande åtgärder som man fattar beslutom.Utskottet noterar att med den mer aktiva roll somFN spelar efter slut har dessfredsfrämjande verksamhet snabbt blivit både meromfattande och komplex. Utskottet menar attbetydelsen av ett välfungerande samarbete mellan FNoch regionala organisationer därmed växer. Det ärutskottets uppfattning att ett sådant samarbete börta sin utgångspunkt i utnyttjande av respektiveaktörs komparativa fördelar för att därigenom skapaen så effektiv säkerhetsordning som möjligt.Utskottet konstaterar att bl.a. detta också ärbakgrunden till EU:s planer på att upprättakapacitet och förmåga till konfliktförebyggande ochkrishantering och att ha ett närmare samarbete medFN inom detta område. Syftet med samarbetet är atttillse att EU:s växande resurser på bästa sätt ävenkan komma FN till del. Utskottet ser medtillfredsställelse på denna utveckling och menar attFN har en unik erfarenhet, politisk legitimitet ochen räckvidd som EU kan dra nytta av. Utskottetnoterar i sammanhanget att vid sittmöte i gav det svenskaordförandeskapet i uppdrag att, i samråd med FN,utarbeta de närmare formerna för samarbetet.Utskottet har vidare inhämtat att det för att gemöjlighet till ömsesidigt erfarenhets- ochtankeutbyte hålls återkommande möten mellan FN ochregionala aktörer. Ett möte har hållits i februariår 2001 på temat peace , undergeneralsekreterare värdskap. Sverigedeltog i mötet i egenskap av EU-ordförande.Det är utskottets mening att regionalasäkerhetsarrangemang är ett nödvändigt ochvärdefullt inslag i världssamfundets globalasäkerhetsarkitektur, under förutsättning att sådanaordnas och agerar i enlighet med FN-stadgansprinciper. Detta innebär bl.a. att det alltid ärFN:s säkerhetsråd som har det primära ansvaret förinternationell fred och säkerhet, medan de regionalaorganisationerna kan ge ett värdefullt bidrag ochstöd till rådets arbete i detta avseende.Med vad som ovan anförts menar utskottet attmotionerna 1999/2000:U416 (kd) yrkande 3 och2000/01:U404 (c) yrkande 18 kan besvaras.Miljöpartiet betonar i motion 1999/2000:U417 (mp)yrkande 2 att ett första steg för att konkretiseradet tänkande som finns i regeringenshandlingsprogram vore att inrätta ett institut förinternationell konfliktförebyggande verksamhet.Utskottet kan inledningsvis konstatera att ettomfattande arbete läggs ner på att studera faktorerkring konfliktförebyggande, kris- ochkonflikthantering och återuppbyggnad. Däri ingårmetodfrågor, organisatoriska frågor, målsättningar,interoperabilitet, finansiering, logistik m.m.Mycket av detta arbete har gjorts inom relevantaorganisationer som FN och EU men även en hel del avforskningsinstitut. Det är även av vikt att notera,menar utskottet, att mycket arbete har lagts ned iRegeringskansliet på dessa frågor, manifest-eradebl.a. i Ds 1999:24 Att förebygga väpnade konflikter,i SOU 2000:74 Att verka för fred - ett gemensamtfredscentrum samt inte minst i föreliggandeskrivelse.Utskottet menar att det är viktigt att denkompetens som finns inom området tas till vara igenomförandet av ambitionerna när det gäller dettaområde. Utskottet konstaterar att så redan sker ochmenar att det är av särskild vikt att deobservationer och slutsatser från forskarstudier somgörs inom området också kommer till användning i detpraktiska arbetet. Utskottet ser emellertid, tillskillnad från motionärerna, inget behov av att ettsärskilt frågor inrättas.Med vad som ovan anförts avstyrker utskottet motion1999/2000:U417 (mp) yrkande 2.I motion 1999/2000:U903 (v) yrkande 1 begärs attSverige tar initiativ till att redovisaomvärldseffekter av nationell politik.Utskottet noterar att det finns en växande insiktom utvecklingsprocessernas komplexitet och om attglobaliseringen ställer nya krav på samsyn ochsamstämmighet mellan olika politikområden både pånationell och internationell nivå. Utskottetkonstaterar att denna fråga står i fokus för denparlamentariska kommitté som tillsatts för attutreda politik för global utveckling.Kommittén påbörjade sitt arbete ochskall lämna ett samlatförslag till hur politiken bör utformas inomrelevanta områden utifrån det övergripande målet omfattigdomsbekämpning och de nya förutsättningar somglobaliseringen skapar. Den parlamentariskautredningen om politik för globalutveckling har till huvuduppgift att utreda hurSveriges politik för globalt, ekonomiskt, socialtoch ekologiskt hållbar utveckling bör utvecklas.Utskottet vill i sammanhanget framhålla att det föratt åstadkomma ett enhetligt förhållningssättgentemot omvärlden krävs en ökad samstämmighetmellan olika politikområden, t.ex. säkerhets-,handels-, miljö-, jordbruks-, flykting- ochmigrationspolitiken samt utvecklingssamarbetet.Utskottet konstaterar vidare att aktivtmedverkar inom det arbete som pågår inom isyfte att förbättra sådan samstämmighet för attbidra till fattigdomsbekämpningen. Detta arbeteskall slutföras under våren 2001.Utskottet vill även framhålla att ett viktigtbidrag till kunskapen om om-världseffekter av nationell politik görs genom derapporter om utveckling (Human Development Reports)som tas fram i UNDP:s regi.Utskottet anser därmed att det som motionärernaefterfrågar redan är tillgodosett och anser attmotion 1999/2000:U903 (v) yrkande 1 kan besvaras meddet anförda.I motion 2000/01:U4 (v) yrkande 1 framhållermotionärerna att ett internationellt maktpolitisktperspektiv borde ha ingått i regeringens skrivelse2000/01:2 Att förebygga väpnade konflikter.Motionärerna menar vidare (yrkande 2) att en merfullödig och mindre ensidig redovisning, en meringående analys och ett bättre tillvaratagande averfarenheter av de senaste årens arbete inomområdena konfliktförebyggande och krishanteringborde ha legat till grund för de åtgärder somregeringen föreslår i sin skrivelse.Med anledning av motionens yrkande 1 vill utskottetframhålla att det inte är uteslutet att realpolitikoch rådande maktstrukturer i världspolitikenpåverkar möjligheterna att kunna agera för attförebygga väpnade konflikter. Utskottet vill dockunderstryka att det slut har medförtförändringar som innebär både nya utmaningar ochmöjligheter. Det gäller att försöka ta till vara deöppningar och möjligheter som finns för attpåvisa behovet av och möjligheterna till attförhindra att konflikter bryter ut, menar utskottet.Utskottet noterar med tillfredsställelse att dettaäven är perspektivet i regeringens skrivelse.I skrivelsen belyses även bristen på politisk viljasom ett fortsatt problem. En av anledningarna tilldetta är avsaknaden av engagemang och kortsiktiganationella intressen hos enskilda stater, menarregeringen i skrivelsen. I skrivelsen framhålls ävenatt konkurrensen om plats på den internationellaagendan är hård, och vissa potentiellakonfliktområden uppmärksammas inte av inflytelserikastater, vars agerande ibland påverkas av kortsiktiganationella intressen. Enskilda staters bristandeengagemang eller ovilja att agera kan försvåramindre aktörers möjligheter till framgångsriktagerande, t.ex. inom internationella organisationer.Utskottet delar denna analys och menar att det bl.a.därför är viktigt att alliansfria länder som Sverigeengagerar sig i dessa frågor.Utskottet vill dock framhålla att det också finnsandra orsaker till den bristande viljan, såsomstrukturella brister i beslutprocesser, brister påfokus i analysen av vissa regioner, oklarabegreppsformuleringar samt psykologiskaförklaringar, att inte vilja uppmärksammautvecklingen . Det är dessutom värt, menarutskottet, att särskilt notera att en konflikt somaldrig blossar upp inte skapar någratidningsrubriker och inte tycks ge omedelbarabelöningar för den som vidtar åtgärder.Utskottet är väl medvetet om det internationellasamfundets misslyckanden att agerakonfliktförebyggande i och i fornaJugoslavien. Vad gäller agerade FNinledningsvis snabbt för att underlätta en processmot ökat självbestämmande och för att organisera enfolkomröstning om eventuell självständighet iaugusti 1999. När utfallet av denna blev attsjälvständighet önskades av en majoritet avbefolkningen och våldsamheter därefter bröt utreagerade emellertid det internationella samfundetoch FN alltför långsamt för att stoppa devåldshandlingar som begicks av indonesisk milis ochmilitär mot den östimoresiska befolkningen.Dessa misstag har inneburit enorma kostnaderframför allt i människoliv, men också materiellt ochpolitiskt. Dessa misslyckanden måste dock enligtutskottets mening vändas till ökad insikt om att mermåste göras för att förebygga konflikter och atthantera dessa på ett mer effektivt sätt.Utskottet vill framhålla att konfliktförebyggandeinsatser innefattar olika diplomatiska instrumentliksom civila och militära operationer som kan hastorpolitiska förtecken.Dock förtjänar det att särskilt påpekas, menarutskottet, att de viktigaste åtgärderna skerlångsiktigt genom de strukturellakonfliktförebyggande insatserna långt ifrån detmediala strålkastarljuset. Där kan länder somSverige, t.ex. genom utvecklingssamarbete ochbyggande av ett aktivt civilt samhälle, agera på ettsätt som stärker nationsstaters olikasamhällssektorer och minskar grogrunden för internamotsättningar, destabilisering och väpnad konflikt.Det är utskottets uppfattning att den roll Sverigekan och bör ta på sig, tillsammans med andralikasinnade, är att vara konstruktivt pådrivande föratt ett konfliktförebyggande perspektiv successivtskall genomsyra politiken.