bet · GO01FiU23 · 2001-05-08 00:00:00 — Dennya direktionen i , som tillträdde den1 , drar slutsatsen att denunderliggande inflationen, UND1X, något kommer att underskrida Riksbankensinflationsmål.Under februari och mars sänker Riksbankenreporäntan med ,till en nivå på . Vid ett möte i slutet avapril beslutar direktionen att hålla reporäntanoförändrad på . En ledamot av direktionenreserverar sig mot beslutet och menar attreporäntan bör sänkas med 0,25 procentenhetereftersom inflationen kommer attunderskrida inflationsmålet.Diagram 4. prognoser iinflationsrapporterna över UND1X 2000 jämfört medutfallet (årsgenomsnitt)Källa: RiksbankenUnder senvåren kommer tydliga signaler om enförbättrad internationell konjunktur. I USAfortsätter den ekonomiska aktiviteten att öka,trots utbredda förväntningar om motsatsen. FrånJapan och flertalet övriga länder i Sydostasienkommer flera tecken på återhämtning. Även densvenska industrikonjunkturen förstärks, ochsysselsättningen fortsätter att öka efteruppgången . De internationellaobligationsräntorna stiger kraftigt, vilket ären ytterligare signal om ökad aktivitet ivärldsekonomin.I inflationsrapporten skriverRiksbanken upp tillväxtprognosen med0,till en uppgång i BNP på 3 %.Däremot justeras inte inflationsbedömningen utanKPI och UND1X bedöms i likhet med imarsrapporten uppgå till i genomsnitt 1,0 %respektive . Riksbankenkonstaterar dock att risken för en djup ochlångvarig internationell nedgång minskat. Förförsta gången i en inflationsrapport anges ocksåatt penningpolitik för tillfälletbaseras på en bedömning av utvecklingen i denunderliggande inflationen, UND1X. Direktionenräknar med att UND1X kommer att underskridainflationsmålet . Reporäntanlämnas oförändrad på 2,9 %.Diagram 5. prognoser iinflationsrapporterna över BNP 2000 jämfört medutfalletKälla: RiksbankenUppgången i den internationella konjunkturenförstärks ytterligare under sommaren och hösten.Såväl svenska som internationella prognosmakareskriver kraftigt upp sina prognoser förutvecklingen under både 1999 och 2000.I inflationsrapporten revideraräven sina bedömningar. Till följd avden ljusare internationella konjunkturen och denstarka inhemska efterfrågan och den kraftigtstigande sysselsättningen bedöms BNP nu stigamed 2000. konstaterar också attdet fortfarande finns lediga resurser i densvenska ekonomin, men att dessa kommer att tas ianspråk i en snabbare takt än vad som tidigareantagits. Den starkare konjunkturen ökarinflationstrycket i ekonomin, men enligtRiksbanken är den s.k. utväxlingen mellantillväxt och inflation lägre än vad man tidigareräknat med. KPI väntas nu stiga under2000 medan UND1X bedöms öka , dvs.samma prognos som gjordes i både mars- ochjunirapporterna. Den största risken bedöms varaatt bristerna på arbetsmarknaden blir mermarkerade, vilket skulle kunna leda till högrelöneökningar och ett ökat inflationstryck.Direktionens slutsats i anslutning tilloktoberrapporten är att UND1X, vid oförändradreporänta, kommer att marginellt överstigainflationsmålet . Reporäntanlämnas emellertid oförändrad på . Avdirektionens protokoll framgår att tvådirektionsledamöter reserverar sig mot beslutetoch anför att reporäntan bör höjas med 0,25procentenheter. Den ena av ledamöternareserverar sig också mot inflationsbedömningen iinflationsrapporten och anför att inflationenblir högre än vad som antas i huvudscenariet.Direktionen beslutar dock vid ett möte inovember att höja reporäntan med 0,35procentenheter till en nivå på . Enledamot reserverar sig mot höjningen och anföratt reporäntan bör hållas kvar på . Enligtledamoten bör en höjning anstå tills det finnstydliga tecken på att inflationsmålet riskeraratt överskridas.Både de svenska och internationellakonjunkturutsikterna fortsätter att förbättras islutet av 1999 och inledningen av 2000.Industrikonjunkturen förstärks och den inhemskaefterfrågan tilltar. I inflationsrapporten fråndecember gör några marginellajusteringar av inflationsprognoserna, bl.a. höjsKPI-inflationen till en uppgång på i genomsnitt1,. Anledning är bl.a. högreräntekostnader. Vidare höjs bedömningen av UND1Xutveckling . Med beaktande avrisken för en högre inflation förväntar sigRiksbanken att UND1X något överstigerinflationsmålet . Direktionenbeslutar dock att hålla reporäntan oförändradefter höjningen . Av direktionensprotokoll framgår att en ledamot av direktionenreserverar sig mot inflationsrapportensprognoser och anför att inflationen på ett blir högre än vad som antas ihuvudscenariet.I februari 2000 höjer reporäntan medytterligare till en nivå på3,75 %.Under inledningen av 2000 justerar Riksbankenupp BNP-prognoserna ytterligaresamtidigt som inflationsprognoserna reviderasned något bl.a. med motiveringen att lönernaökar långsammare och produktiviteten stigersnabbare än vad som tidigare antagits.Riksbanken gör emellertid bedömningen attinflationen överstiger målet sikt.Riksbanken lämnar emellertid reporäntanoförändrad , då den höjsmed till . Vid utskottetsoffentliga utfrågning av kallar riksbankschefendecemberhöjningen för en försiktighetsåtgärd.Under 2000 avlämnas sju reservationer motdirektionens penningpolitiska beslut. En ledamotstår för sex av de sju reservationerna.Ledamoten reserverar sig vid dedirektionssammanträden som äger rum från mars2000 till . Vid dessa sexsammanträden anför ledamoten att inflationenkommer att utvecklas starkare än i Riksbankenshuvudscenario och menar att reporäntan bör höjasmed . En ledamot reserverarsig mot direktionens beslut atthöja reporäntan med 0,25 procentenheter.Ledamoten delar inte inflationsrapportensbedömning att riskerna för högre inflation ärstörre än riskerna för lägre inflation. Enligtledamoten talar i stället nyinkommen informationom en svagare konjunktur för att riskbilden ärsymmetrisk. Detta innebär, enligt ledamoten, attreporäntan bör lämnas oförändrad på 3,75 %.Finansutskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att den svenskainflationen varit lågoch en av de lägsta i den industrialiseradevärlden, trots den historiskt höga svenskatillväxten och en kraftigt ökad sysselsättning.Inflationsförväntningarna hos de olika aktörernai samhällsekonomin har stabilt legat kring ochtidvis under inflationsmålet. Utskottet noterarockså att de viktigaste måtten på inflationen -konsumentprisindex, KPI, och index över denunderliggande inflationen, UND1X - mot slutet avden undersökta perioden legat på i stort settsamma nivå, efter att under en följd av år hauppvisat relativt stora skillnader.Enligt utskottets mening är den låga och stabilainflationsnivån till stor del en följd av desamlade effekterna av penning- ochfinanspolitiken. Trovärdigheten förlåginflationspolitiken och Riksbankensinflationsmål har ökat starkt. Detta är enligtutskottets mening en viktig förutsättning för enfortsatt god prisstabilitet i den svenskaekonomin.Vid en genomgång av de enskilda åren kan utskottet i efterhandkonstatera att ochbörjan av 1998 överskattade inflationen under2000. bedömde attinflationen, mätt enligt både KPI och UND1X, iinledningen av 2000 skulle överstigainflationsmålet på med några tiondelar. Somredovisades ovan steg KPI med i genomsnitt 1,3 %medan UND1X i genomsnitt gick upp med 1,4 %.Detta berodde bl.a. på att den internationellaprisutvecklingen till följd av Asienkrisen blevbetydligt svagare än vad förväntadesig och början av 1998. Vidareökade produktiviteten mer och lönekostnaderna iekonomin steg långsammare än vad banken räknademed vid prognostillfället. Utskottet kan dockockså konstatera att bedömningar ibörjan av 1998 delades av de flesta övrigaprognosmakare, såväl utländska som svenska. Tillexempel räknade de svenska storbankerna iinledningen av 1998 i genomsnitt med att KPI-inflationen skulle stiga med omkring2,2 %.Samtidigt visar det sig att både Riksbankenoch övriga bedömare i början av 1998underskattade tillväxttakten i den svenskaekonomin . Det tyder, enligtutskottets mening, på att de prognoser somgjordes byggde på enöverskattning av tillväxtens effekter påinflationen.Utskottet kan i likhet med förra åretsutvärdering av penningpolitiken konstatera attinflationsbenägenheten i den svenska ekonominhar minskat under senare delen av 1990-talet.Det verkliga utfallet i inflationen har oftablivit lägre än vad och andraprognosmakare räknat med, bl.a. beroende påavregleringarna av olika branscher och ettallmänt ökat konkurrenstryck i ekonomin samt attinflationsförväntningarna bland ekonomins olikaaktörer sjunkit kraftigt. Det faktum att densvenska ekonomin vuxitkraftigt utan att inflationen stigit ärytterligare en signal som tyder på attinflationsbenägenheten minskat. Eventuellt kanockså effekter av den s.k. nya ekonomin - dvs.en högre produktivitet i ekonomin till följd avbl.a. informationstekniken och därmed också enhögre möjlig tillväxt utan stigande inflation -ha bidragit till ett nytt inflationsmönster.Utskottet konstaterar att iinflationsrapporterna, protokollen och talenunder löpande utvärderat ochdiskuterat inflationsbenägenheten i ekonomin ochbeslutsunderlaget för penningpolitiken. I t.ex.inflationsrapporten justeradesockså den s.k. utväxlingen mellan tillväxt ochinflation ned.I takt med att de internationellatillväxtutsikterna försämrades under våren 1998justerade kraftigt ned sinainflationsprognoser. Utskottet kan i efterhandkonstatera att de prognoser (inklusivebedömningarna av riskerna för att inflationenskulle bli högre eller lägre än prognosen) överinflationens utveckling somRiksbanken gjorde ,och även stämmer relativtväl med vad som sedan blev utfallet.Fördelningen av vinstoch frågan om ansvarsfrihet förfullmäktige och direktionenUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår attriksbanksfullmäktige och Riksbankensdirektion beviljas ansvarsfrihet för sinförvaltning av under 2000.Utskottet föreslår också att riksdagenfastställer balans- ochresultaträkningar samt godkännerfullmäktiges förslag till disposition av2000 års resultat. Det innebär attRiksbanken skall leverera in 28,2miljarder kronor till statsverket, varav8,som reguljärutdelning och iform av en engångsutdelning.En i sammanhanget väckt motionavstyrks.Fullmäktiges förslag till disposition av2000 års resultatI sitt förslag till disposition av 2000 årsresultat föreslår riksbanksfullmäktige dels att8,skall levereras in tillstatsverket i enlighet med tidigare fastställdariktlinjer, dels att därutöver skallgöra en engångsutdelning på 20 miljarder kronor.Riktlinjer för inleveransertill statenRiksbankens resultat har under senare årdisponerats enligt riktlinjer som fullmäktigelade fast i anslutning till bokslut.Riktlinjerna, som godkänts av , innebärförenklat uttryckt att skallleverera in av sitt överskott till statenmedan resterande skall användas för attbygga upp det egna kapitalet. Mer preciserat harriktlinjerna följande innebörd:- Inleveranserna till statsverket skall varje årmotsvara av de fem senaste årensgenomsnittliga resultat förebokslutsdispositioner. Det inlevereradebeloppet skall avrundas till jämnt 100-talmiljoner kronor.- Till dispositionsfonden skall avsättas10 % av samma genomsnittliga resultat. Sådanaavsättningar till dispositionsfonden skall dockbara göras i den mån årets resultat överstigerden beräknade inleveransen till staten.- Återstoden av årets resultat förebokslutsdispositioner skall föras till/från enresultatutjämningsfond.- Den ökning eller minskning av årets resultatsom en eventuell ned- eller uppskrivning avkronans värde gav upphov till skulle enligt deursprungliga riktlinjerna räknas bort från detårsgenomsnitt som ligger till grund förinleveranserna till statsverket. Vid en avfullmäktige beslutad devalvering ellerrevalvering skulle i stället dispositionsfondenutnyttjas.Riktlinjerna kom i denna form att tillämpas framt.o.m. Efter det att kronansläppts fri modifierade emellertid fullmäktigeden fjärde punkten, och års boksluthar gällt att underlaget för inleveransernaskall utgöras av de fem senaste årensgenomsnittliga resultat förebokslutsdispositioner exklusive effekten avvarje valutakursförändring. Försvagas kronankommer utländska tillgångar att ökai värde mätt i kronor, och en sådanvärdestegring skall enligt riktlinjerna räknasbort när man fastställer underlaget förinleveranserna till staten. Omvänt gäller att enförstärkning av kronans värde leder till attberäkningsunderlaget för inleveranserna ökar.Varje förändring av kronkursen får därmedgenomslag på inleveranserna.I 1999 års bokslut har riktlinjernamodifierats i ytterligare ett avseende.Riksbankens guldinnehav marknadsvärderas sedan1998 års bokslut, och den orealiseradevärdestegring som uppkommitpå marknadsvärdet av detta innehav har ipraktiken behandlats som en valutakurseffekt. Ioch med det utgörs underlaget för inleveransernanumera av de fem senaste årens genomsnittligaresultat före bokslutsdispositioner medvalutakurseffekten och guldvärdeseffektenborträknade.Beräkningen av årets inleverans tillstatsverketFullmäktiges förslag innebär att överskottet ochengångsutdelningen disponeras på följande sätt.Riksbankens resultat uppgår förebokslutsdispositioner till 20 309 miljonerkronor. Från detta överskott har fullmäktige ienlighet med de tidigare återgivna riktlinjernaräknat bort dels bokförda valutakursvinster,vilka uppgår till , delsbokförda guldprisvinster, som är uppförda med654 . Båda dessa belopp har istället förts till dispositionsfonden.Resultatet före bokslutsdispositioner menexklusive valutakurseffekter och omvärderingenav guldtillgångarna uppgår därmed till(20 309-6 224-654=) 13 431 miljoner kronor.Detta resultat skall tillsammans med de fyranärmast föregående årens motsvarande resultatligga till grund för beräkningen av inleveransenoch föreslås bli fördelat på så sätt att:- en post motsvarande av de fem senasteårens genomsnittliga resultat förebokslutsdispositioner (avrundad till närmast100-tal mkr) levereras in till statsverket,- en post motsvarande av samma underlagsätts av till dispositionsfonden,- en extraordinär utdelning på 20 miljarderkronor levereras in till statsverket,- resterande belopp, som är negativt, tas frånresultatutjämningsfonden.De fem senaste årens genomsnittliga resultatföre bokslutsdispositioner uppgår till och härav, eller avrundat8 , skall levereras in tillstatsverket. Eftersom inleveransen är mindre änårets resultat skall ett belopp motsvarande 10 %av samma genomsnittsresultat, eller , sättas av tilldispositionsfonden. Resterande belopp av åretsresultat, , skulle normaltha förts till resultatutjämningsfonden och därbidragit till att förstärka det egna kapitalet.Nu föreslår emellertid fullmäktige att enengångsutdelning på skallgöras, och för att kunna leverera in dettabelopp behöver i stället utnyttjaresultatutjämningsfonden och från den föra15 792 miljoner kronor.I sammandrag innebär detta följande för 2000års resultat:Resultat före bokslutsdispositioner 20 309mkrReguljär inleverans till statsverket (avgenomsnittsvinsten) -8 200mkrEngångsvis gjord inleverans till statsverket-20000 mkrAvsättning till dispositionsfond (avsnittvinsten) -1 023 mkr- dito (motsv. valutakurseffekten)-6 224 mkr- dito (motsv. guldvärdeeffekten) -654 mkr-7901 mkrAvräkning från resultatutjämningsfond -15 792mkrDe föreslagna åtgärderna leder således till attdispositionsfonden ökar med 7,9 miljarder kronorsamtidigt som resultatutjämningsfonden minskarmed . Det innebär alltsåatt eget kapital minskar med(7,9-15,8 =) 7,9 miljarder kronor.Riksdagens revisorers granskningRiksdagens revisorer har med stöd av anlitadexpertis från granskatRiksbankens verksamhet . Revisorernatillstyrker att fullmäktige och direktionenbeviljas ansvarsfrihet för sin förvaltning underdetta år. De tillstyrker också att balans- ochresultaträkningarna fastställs.MotionenI motion Fi15 föreslår () attytterligare skall levererasin till statsverket (yrkande 1) samt att fråganom inleveranser skall utredasutifrån de förutsättningar som råder (yrkande 2). Enligt motionären är det uppenbartatt med nuvarande riksbankslag och iavsaknad av växelkursmål inte är i behov av dedryga som man nudisponerar.Finansutskottets ställningstagandeMotionären föreslår att ytterligare 20 miljarderkronor skall levereras in till statsverket, dvs.sammanlagt . Förslagetmotiveras med att inte behöver enbalansomslutning på drygt 200 miljarder kronor.Enligt utskottets mening kan det finnas skäl attdiskutera konsolideringsbehov, ochutskottet återkommer också till denna fråga iefterföljande avsnitt av betänkandet. Utskottethar emellertid vid sin granskning av Riksbankensverksamhet och resultat inte funnit anledningatt frångå fullmäktiges enhälligt framlagdaförslag till vinstdisposition, som ju redan isig innefattar en betydande engångsöverföring.Utskottet ser heller inte anledning att föreslåatt man nu skall utreda de tillämpaderiktlinjerna för vinstdisposition.Finansutskottet avstyrker därför motion har alltså inget att invändamot fullmäktiges förslag till disposition av2000 års resultat. Liksom revisorertillstyrker utskottet också att riksdagenfastställer de balans- och resultaträkningar för2000 som finns intagna i Riksbankensårsredovisning. Balansräkningen ochresultaträkningen återges också som bilagor tilldetta betänkande.Riksbanksfullmäktige uppger attengångsutdelningen på ihuvudsak skulle kunna ske genom att den inhemskavärdepappersportföljen avvecklas somdet egna kapitalet minskas genom en extrautdelning till staten. Även i detta avseendetillstyrker utskottet fullmäktiges förslag.Utskottet har vid sin granskning avRiksbankens verksamhet inte heller iövrigt funnit något som motiverar att bankensledning inte beviljas ansvarsfrihet. I likhetmed revisorer tillstyrker utskottetdärför att Riksbanksfullmäktige och Riksbankensdirektion beviljas ansvarsfrihet för sinförvaltning under 2000.Sammanfattningsvis föreslår utskottet:- att Riksbanksfullmäktige beviljasansvarsfrihet för sin förvaltning ,- att direktion beviljasansvarsfrihet för sin förvaltning ,- att balans- och resultaträkningarna för 2000fastställs,- att resultat fördelas på så sätt att8 levereras in tillstatsverket i enlighet med de fastlagdariktlinjerna, att statsverket tillförsytterligare i form av enextraordinär utdelning, att 7 901 miljonerkronor sätts av till dispositionsfonden och att15 förs frånresultatutjämningsfonden,- att den extraordinära utdelningen i huvudsakges formen av en överföring av värdepapper samt- att motion Fi15 avslås.Riksbankens konsolideringsbehovUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att nuvarandeprinciper för inleveransertills vidare behålls och att riksdagengenom ett tillkännagivande uppmanarriksbanksfullmäktige att i anslutningtill nästa års bokslut lägga fram förslagom en extra inleverans istorleksordningen 20 miljarder kronor.Enligt utskottets mening kan eninleverans av denna omfattning genomförasutan att det inkräktar på Riksbankensmöjligheter att fullgöra sina penning-och valutapolitiska åligganden. Denslutliga nivån på den extra inleveransenbör prövas av fullmäktige mot bakgrund avde omständigheter som då föreligger.Jämför reservation 2 (m, kd, c och fp).BakgrundNär finansutskottet behandladefullmäktiges förslag till disposition av 1999års resultat, delade utskottet fullmäktigesuppfattning att bör ha ett egetkapital som säkerställer stabila inleveranseroch som ger banken möjlighet att möta kraftigafluktuationer i resultatet. De tillämpaderiktlinjerna hade som fullmäktige framhöllinneburit att staten fått en jämn inleverans avöverskottsmedel, vilket utskottet fannvärdefullt. De hade emellertid också resulterati att i betydande grad kunnatkonsolidera sitt eget kapital. Bortsett från enbokföringsmässig effekt av marknadsvärderingenav guldinnehavet hade det egna kapitalet ökatrealt med . hade dessutomunder avvecklat en inom linjenredovisad terminsskuld i utländsk valuta på145,. Utskottet noterade attRiksbanken i sin analys kommit fram till attbanken var väl konsoliderad och att man intefann det nödvändigt med någon ytterligarekonsolidering. Å andra sidan, påpekadeutskottet, förde inte någotresonemang om vilken nivå det egna kapitalet börligga på i dagens situation och i en framtidasituation med eventuellt andraväxelkursarrangemang. Ej heller kommenteradesnärmare i vad mån de tillämpade principernaeventuellt kunde komma att leda till att detegna kapitalet inte bara hålls realt oförändratutan också fortsätter att växa i reala termer.Med tanke på att dessa principer tillkommit iett läge när det rådde andra förutsättningar förpenning- och valutapolitiken ansåg utskottet attdet inte var självklart att de också borde gällai framtiden.Riksbanksfullmäktiges syn påkonsolideringsbehovetSom bakgrund till den nu föreslagnaengångsutdelningen tar fullmäktige i sinframställning till upp en diskussionom nivån på det egna kapitalet och framhåller idet sammanhanget följande:Vad gäller frågan om hur stort Riksbankenseget kapital bör vara handlar det om svåraavvägningar där behovet av stabilitet ochtrovärdighet i verksamhet bör varadet som väger tyngst.Riksbankens eget kapital kanbokföringsmässigt ses som en restpost somsvarar mot skillnaden mellan balansräkningenstillgångssida och utelöpande sedlar och myntpå skuldsidan. På tillgångssidan ibalansräkningen dominerar valutareserven.Omfattningen av valutareserven bedöms avRiksbanken svara mot det behov som föreliggerför att ha beredskap för att kunna intervenerapå de internationella valutamarknaderna, närbehov av interventioner uppkommer. Även ominterventioner med nuvarande penningpolitiskregim förekommit sparsamt, kommervalutareserven att behövas vid ett eventuelltsvenskt deltagande i II inför ett inträdei EU:s valutaunion.Riksbanken har behov av eget kapital för attkunna hantera svängningar i resultatet tillföljd av ränteförändringar, guldvärdes- ochvalutakursförändringar itillgångsförvaltningen samt för att kunna genödkrediter i likviditetsstödjande syfte.Efter att ha tagit hänsyn till dessaaspekter och även jämfört med situationen iandra centralbanker finner fullmäktige, ilikhet med direktionen, att enengångsutdelning på bedömsvara möjlig. Den skulle i huvudsak kunna skegenom att den inhemska värdepappersportföljenavvecklas som det egna kapitaletminskas genom en extra utdelning till staten.Det egna kapitalet, inklusiveresultatutjämningsfond, skulle efter en sådanminskning uppgå till ca 100 miljarder kronor.Denna engångsutdelning förutsätter dock attregeln för vinstdisposition inte ändras.Finansutskottets ställningstagandeNär 1988 lade fast det nuvarandevinstdelningssystemet skapades ett tydligtregelverk som gav staten långsiktigt stabilainleveranser som Riksbankensuppbyggnad av det egna kapitalet följde klaraprinciper som var enkla att följa. Så längeväxelkursen var fast ifrågasatte riksdagenaldrig detta system.Förhållandet blev delvis annorlunda efter detatt kronan släppts fri . Dåanpassades systemet till den nya situationen,och varje förändring av kronans värde kom attpåverka underlaget för inleveranserna. Om kronanförsvagades, skulle underlaget för inleveransenbegränsas med växelkurseffekten och ettmotsvarande belopp i stället läggas till detegna kapitalet. Visserligen var detta inte någotnytt. En motsvarande regel hade funnits ävenföre 1992, men hade då aldrig tillämpatseftersom någon uppskrivning eller nedskrivningav kronan inte var aktuell under dessa år. Dennatidigare regel var dessutom avsedd att användasendast vid förändringar som hade beslutats avfullmäktige.Den modifierade principen i kombination med ensuccessivt allt svagare krona har bidragit tillatt det egna kapitalet ökat med 29 miljarderkronor fram till utgången av förra året.Dessutom har nivån på det egna kapitaletpåverkats av att guldtillgångarnamarknadsvärderas sedan utgången av 1998, vilketbidragit med ytterligare drygt 14 miljarderkronor av uppbyggnaden.Riksbanken använder sig avpenningpolitiska repor[1] för att styraräntenivån i ekonomin. En faktor som inte direktinverkat på det egna kapitalet, men väl påinleveransernas storlek är att under1997 gick över från att använda sig avriksbankscertifikat till repor, dvs.