bet · GO01FiU20 · 2001-05-31 00:00:00 — Därmed bifaller riksdagenproposition 2000/01:100 punkt 5 ochavslår motionerna2000/01:Fi17 av m.fl. (m)yrkande 2,2000/01:Fi18 av m.fl.(kd) yrkande 8,2000/01:Fi19 av m.fl. (c)yrkande 3 och2000/01:Fi20 av m.fl.(fp) yrkande 5.c) Fördelning av utgifterna på utgiftsområden (avsnitt 3)godkänner regeringensförslag till preliminär fördelning avutgifterna på utgiftsområden för åren2002-2004 enligt tabell x somriktlinje för regeringensbudgetarbete. Därmed bifallerriksdagen proposition 2000/01:100punkt 4 och avslår motionerna2000/01:Fi17 av m.fl. (m)yrkandena 5 och 6,2000/01:Fi18 av m.fl.(kd) yrkande 7,2000/01:Fi19 av m.fl. (c)yrkande 4 och2000/01:Fi20 av m.fl.(fp) yrkandena 4 och 12.Reservation 7 (m)Reservation 8 (kd)Reservation 9 (c)Reservation 10 (fp)5. Skattepolitikens inriktning(avsnitt 4.2)avslår motionerna2000/01:Fi17 av m.fl. (m)yrkande 9,2000/01:Fi18 av m.fl.(kd) yrkande 2 (i denna del),2000/01:Fi19 av m.fl.(c) yrkande 5,2000/01:Fi20 av m.fl.(fp) yrkandena 6-9 och2000/01:Fi26 av . (m).Reservation 11 (m)Reservation 12 (kd)Reservation 13 (c)Reservation 14 (fp)6. Årsredovisning för staten 2000 (avsnitt 5.1)lägger skrivelse2000/01:101 Årsredovisning för staten2000 till handlingarna.7. Könsuppdelad statistik (avsnitt 5.2)tillkännager förregeringen som sin mening vadutskottet anfört om könsuppdeladstatistik. Därmed bifaller riksdagendelvis motion 2000/01:Fi34 av SivHolma m.fl. (v).Reservation 15 (m, kd, c, fp)den 31 maj 2001På finansutskottets vägnarJan BergqvistFöljande ledamöter har deltagit ibeslutet: (), (), (), BengtSilfverstrand (s), (),(), (),(), (),(), Per (), GunnarAxén (m), (), (), (), () och (). Utskottets förslag till riksdagsbeslutoch ställningstaganden har föranlettföljande reservationer. I rubrikenanges inom parentes vilken punkt iutskottets förslag till riksdagsbeslutsom behandlas i avsnittet.1.Allmänna riktlinjer för den ekonomiskapolitiken (avsnitten 1.1-1.3)(punkt 1) (m, kd, c, fp)av (), (), (), AnnaÅkerhielm (m), Per (),(), () och KarinPilsäter (fp).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att förslaget tillriksdagsbeslut under punkt 1 borde haföljande lydelse:1. tillkännager förregeringen som sin mening vad somframförs i reservation 1. Därmed bifallerriksdagen delvis motionerna2.2000/01:Fi17 av m.fl. (m)yrkandena 1, 7 och 10-16, 2000/01:Fi18av m..fl. (kd) yrkandena 1,2 i denna del och 5, 2000/01:Fi19 av AgneHansson m.fl. (c) yrkandena 1, 6-11 och13-14,2000/01:Fi20 av m.fl.(fp) yrkandena 1, 10, 11, 13-16, 18-23och 25 samt2000/01:Fi33 av m.fl. (m).StällningstagandeInledningScenen håller på att förändras.Tillväxten i omvärlden blir långsammare.Det gäller både i den amerikanskaekonomin och i den europeiska. Sverigekan inte längre räkna med deninternationella draghjälp som vi haftunder . Nuprövas vad som händer när svensk ekonomimåste stå på egna ben i en världsekonomipräglad av global konkurrens.Regeringen står passiv både inför denavmattning som är på väg - med deproblem den kan medföra - och degrundläggande strukturproblem som ledertill en hög arbetslöshet och fortsattsvensk eftersläpning. Våra fyra partierstår för en offensiv reformpolitik istället för den defensivaanpassningspolitik som inom område efterområde kommit att präglavänsterkoalitionens sätt att mötaverkligheten och dess utmaningar. Vi villföra en politik som snabbare ocheffektivare leder förbikonjunkturproblemen och som har sintyngdpunkt i åtgärder mot de långsiktigautmaningarna.En hög och jämn tillväxt är nödvändigför att svensk ekonomi ska klara av deproblem landet står inför. Entillväxtstimulerande politik är avgörandeför framtidens välstånd och Sverigesställning som välfärdsnation. Regeringensambitioner och politik kommer att ledatill en fortsatt eftersläpning gentemotandra länder och därmed till enurholkning av den svenska välfärden.Enligt vårpropositionen nöjer sigregeringen med att den långsiktigtuthålliga tillväxten är . Dettaär inte acceptabelt. Det räcker inte föratt klara den demografiska utmaningen.Regeringens låga ambitionsnivå kommer attförsvaga ställning i den globalaekonomin och kommer dessutom att ledatill en fortsatt hög arbetslöshet.Vi sätter målet högre än så. Vårambition är att skall kommatillbaka till en tätposition bland deutvecklade länderna. Eftersom tillväxtenbland övriga jämförbara länder kommer attbli långsiktigt högre än under tidigaredecennier ställs därmed kraven på densvenska ekonomins förmåga till tillväxthögre.Därför måste reformer nu genomföras somhöjer den svenska ekonomins förmåga tilllångsiktigt uthållig tillväxt till 3 %per år. Våra förslag syftar till attförändra och vidga förutsättningarna förföretagande, arbetsmarknad, konkurrensoch produktivitet och enskilda människorsverksamhet och valfrihet i syfte att göradetta möjligt, och vi är beredda attfullfölja reformpolitiken för att nådetta mål. Det innebär att dengenomsnittliga tillväxt haftunder konjunkturuppgången de senaste fyratill fem åren skall permanentas för enlängre period. Denna tillväxt måste ocksåvara socialt och ekologiskt hållbar.Svensk ekonomi står inför ett antalutmaningar som gör detnödvändigt att den ekonomiska politikenhar denna inriktning och detta mål. Detkrävs både god tillväxt och en förändradpolitik för att lösa framtidsproblemen.Globaliseringen är en sådan utmaning.Sveriges välstånd bygger att vi har en internationellt inriktadekonomi. Vi kan inte avskärma oss, vimåste möta utmaningen. Globaliseringenskärper konkurrensen men erbjudersamtidigt stora möjligheter både för ossoch den fattiga delen av världen. Enförutsättning är att de internationellafinansiella institutionerna lyckasutveckla den finansiella strukturen såatt den motsvarar högt ställda krav. Tillskillnad från regeringen och dessstödpartier som inte har något samlatsätt att möta globaliseringen är viberedda att använda den som en positivkraft till vår och de fattiga ländernasfördel.En åldrande befolkning kan leda tillekonomiska problem om . Färremåste försörja alltfler. För att mötadessa svårigheter måste vi redan nu läggaom politiken för att stimulera tillarbete, börja reformerasocialförsäkringarna och prioritera vadsom skall vara uppgifter för detoffentliga och vad andra kan sköta. Vihar på oss innansvårigheterna blir tydligt märkbara. Detär ansvarslöst att som regeringen görblunda för detta och bara utlova nyautgifter, nya offentliga åtaganden.En stor utmaning under de kommande årenär att bryta den sociala och regionalatudelningen av . Vi är övertygadeom att människor både kan och vill bidratill det gemensamma. Politiken måsteinkludera hela landet och alla människor.Det är bättre att ge människor, orter ochregioner möjlighet att växa av egen kraftän att göra dem beroende av olikabidragssystem.Det är vår fasta övertygelse att en godtillväxt minskar den sociala ochregionala tudelningen, den gör detlättare för alla att komma in påarbetsmarknaden, den gör det lättare attklara befolkningsförändringen.Nyckeln till en framgångsrik tillväxtligger i en stark företagsamhet. kan våra ambitioner inteinfrias. Företagandet och dess villkor ärregeringens blinda fläck. Regeringen harunder haft chansen att läggagrunden för en stark företagsamhet menden möjligheten har regeringen försuttit.Nu minskar företagandet.Vi vill genom ett antal åtgärder ochförenklingar på skatte- och regelområdenage företagandet och företagarna en starkstimulans och lägger därför fram ettbatteri av åtgärder som gerförutsättningar för en helt annanexpansion av företagandet.Samtidigt har vår politik vidare mål änså. Våra skatte- och avregleringsåtgärdersyftar till att ge den enskilde störrevalmöjligheter och mer självbestämmande,en bättre välfärd, fler livschanser ochökad livskvalitet. Det måste gå att levapå sin lön. Den enskilde måste känna attansträngning ger lön för mödan. Detgäller såväl arbete och studier somrisktagande.Ett viktigt led i arbetet på att ökaindividens valmöjligheter är att gekvinnor och män lika möjligheter. Maktoch möjlighet att påverka sinlivssituation och ekonomiska situationska inte vara beroende av kön. Bådekvinnor och män måste få ökademöjligheter att bestämma över sinarbetssituation.Välfärdspolitiken måste reformeras medökad mångfald och större valfrihet. Enavmonopolisering öppnar nya arbetsfältinom kvinnodominerade områden.En ny välfärdspolitik leder till ökadjämställdhet.Det är inte acceptabelt att så storagrupper står utanför samhälls- ocharbetslivet. Det gäller bl.a. invandraresom inte kunnat komma in i det svenskasamhället.Politiken måste spänna över breda fält.Ökad konkurrens håller nere priserna ochger mer för pengarna. EU-medlemskapetsfördelar måste utnyttjas.De stora utmaningarnaAtt möta globaliseringenMänniskor, kapital och företag rör sig snabbt över nationsgränser och sökersig dit där förutsättningarna framstårsom mest gynnsamma. Uppgiften för denekonomiska politiken i vid mening är attförse företag och hushåll med sådanaförutsättningar att vi i kan mötade utmaningar som globaliseringeninnebär. Den tekniska utvecklingentillsammans med den finansiellaintegration som följt av avregleringarhar förändrat förutsättningarna både förföretagande och för den ekonomiskapolitiken. Globaliseringen förstärker ochfördjupar kontakterna mellan människorvärlden över. Genom globaliseringensprids upplevelser, kultur, värderingaroch kunskap. Alltfler människor kan tadel av nya upplevelser och möten. Dettainnebär stora nya möjligheter förmänniskor, regioner och länder.Globaliseringen har härigenom bidragittill att demokratisera det ekonomiskalivet.Både företagsekonomiska och ekonomisk-politiska beslut sker nu under en meraöppen granskning . De testasmot kriterierna i en öppenmarknadsekonomi. Demokrati, öppnaekonomier och modern teknik ger nyamöjligheter att bekämpa några avmänsklighetens stora gissel - fattigdom,analfabetism, sjukdomar ochsvältkatastrofer. Det är ett gemensamtansvar att ta till vara dessa möjligheteroch inte låta kortsiktiga intressen styrautvecklingen. Vi bejakar globaliseringoch frihandel och vill medverkatill att forma goda spelregler till skyddför människor och miljö. En av 2000-talets stora utmaningar är att geglobaliseringen ett mänskligt ansikte,att låta alla vara delaktiga och fåskörda dess frukter.Vi har i dragitnytta av vår export och internationellainriktning. Därför kan vi rimligen inteneka andra länder som t.ex. vill öka sinutrikeshandel samma möjligheter. Sverigebör därför i olika internationellasammanhang, främst inom EU, verka för enökad öppenhet och nedrivande avhandelshinder av olika slag. Särskildhänsyn bör tas till de fattigasteländernas intressen.En följd av globaliseringen är attskattebaserna blir alltmer rörliga. Enförutsättning för det öppna samhället äratt människor, företag och kapital i allthögre grad kommer att kunna väljalokalisering. Att denna ökandeinternationalisering ännu inte lett tillstora flyttströmmar är inte ett argumentmot att denna fråga måste tas på störstaallvar. Särskilt utsatta för konkurrensär kapitalskatter, inkomstskatter förmänniskor med internationellt efterfrågadkompetens och vissa punktskatter. Ettoroande tecken är att sedan fleraår tillbaka i tiden har ennettoutflyttning av kvalificeradarbetskraft, vilket utan tvekan måstetillskrivas den låga utbildningspremien.Sverige behöver ha skatte- ochvälfärdssystem som är konkurrenskraftiga.Det är bara genom en god tillväxt i denprivata sektorn som det offentliga kan fåin skatteinkomster. Det innebär krav påhårdare prioritering i fråga om vilka deoffentliga åtagandena skall vara ochvilka skatter som kan finansieraoffentliga utgifter.Att klara befolkningsutvecklingenEn stor utmaning för ochflertalet utvecklade mogna industriländerär den demografiska utvecklingen. Ikorthet består denna av låga födelsetaloch en ökande andel äldre personer. Alltfärre i förvärvsarbetande åldrar kommeratt försörja alltfler som inte befinnersig i förvärvslivet. kommerförsörjningsbördan för personer iförvärvsaktiv ålder att öka inomEU.Den senaste långtidsutredningen pekarvisserligen på att befolkningen iförvärvsåldrarna ökar under dettadecennium men antalet arbetade timmarkommer snart att börja minska. Entvingande lagstiftning om kortarearbetstid skulle göra detta akut. Sverigehar ett visst försteg i förhållande tillde flesta av EU-länderna genom attpensionssystemet reformerats och gjortsmera flexibelt i förhållande tillsamhällsekonomi och demografiskutveckling.Den avgörande uppgiften är att föra enpolitik så att utvecklingen mot ettminskat arbetskraftsutbud kan brytas.Fler behöver arbeta längre för att inteskattebördan på den arbetandegenerationen skall bli orimlig. Med enpolitik som stimulerar tillväxt och ökatarbetsutbud bland fler kan de problem somförskjutningar i åldersstrukturen medförlättare mötas.Långtidsutredningen räknar med attunder kommer enbartde av demografin beroende kostnaderna attöka för sjukvården och med intemindre än för äldreomsorg. Det äruppenbart att detta ställer denekonomiska politiken i vid mening införstora utmaningar. Utredningen pekar ocksåpå att alla möjligheter bör utnyttjas föratt öka produktiviteten i de offentligtfinansierade verksamheterna och attförbättringar kan nås via alternativadriftsformer, dvs. i praktiken denpolitik som våra fyra partier förordar.Hade välfärdslösningarna fått en meraflexibel lösning hade inte beroendet avde offentliga finanserna varit så stort.Pensionsöverenskommelsen utgör ett sättatt angripa frågan. Genom att det nyapensionssystemet gjorts mera flexibeltgentemot de ekonomiska förutsättningarnakan det lättare möta de påfrestningar somförändringar i demografin kan komma attinnebära. Övriga offentliga system somkommer att påverkas av den demografiskautvecklingen bör noga granskas i syfteatt öka flexibiliteten och denlångsiktiga hållbarheten. De principersom legat bakom reformeringen avpensionssystemet bör vara vägledande.Vidare visar de demografiskaförändringarna att det bara är en starkbas i form av ett vitalt näringsliv ochen hög nivå på sysselsättningen i denprivata sektorn som kan bära uppvälfärdssystemen. Det är bara den privatasektorn, dvs. främst den privatasysselsättningen och konsumtionen, somkan vara skattebaser för offentligtfinansierade åtaganden.Den viktigaste politiska åtgärden föratt klara välfärdsåtaganden är därför attge näringslivet och företagandet så godaförutsättningar som möjligt. Dettainnebär färre regleringar och rimligareskattenivåer.Att öka sysselsättningenTrots konjunkturuppgången är den totalaarbetslösheten alldeles för hög. Densvenska arbetsmarknaden har inte visatsig flexibel nog att ta till vara helaarbetskraftsutbudet. Den totalaarbetslösheten i form av öppenarbetslöshet och AMS-åtgärder är närkonjunkturen nu vänder nedåt fortfarandeca . har inte lyckats bättreän EU-länderna i genomsnitt i dettaavseende. hararbetslösheten minskat i ungefär sammatakt som i övriga EU-länder. 1995 hadesju EU-länder lägre arbetslöshet änSverige. har fortfarandesju EU-länder lägre arbetslöshet änSverige.Inte heller när det gällersysselsättningen har den svenskapolitiken lyckats bättre än EU-länderna igenomsnitt. harsamtliga EU-länders sysselsättningsgradökat medan den minskat i . Somframgår av nedanstående diagram har 11 avde 15 EU-länderna haft en snabbaresysselsättningsökning än . Bådearbetslöshet och sysselsättning har långtkvar till de nivåer som rådde i slutet av80-talet.SYSSELSäTTNINGSöKNING 1995-2000Procentuell förändringKällor: och kommissionenDessutom är inte alla de som registrerassom sysselsatta i arbete. Ökningen avantalet sysselsatta med ca 235 000personer stannar vid knappt150 000 om man tar hänsyn till hur mångasom faktiskt är i arbete och inte ärfrånvarande från arbetet, exempelvis pågrund av sjukdom.I AMS-åtgärder eller öppen arbetslöshetbefinner sig 300 000personer eller av arbetskraften.Läggs härtill de latent arbetssökande,dvs. personer som velat och kunnat taarbete, stiger antalet till ca 440 000personer, dvs. av arbetskraften.Utöver denna arbetskraftspotential finnsdessutom 260 000 personer som har arbetemen som skulle vilja arbeta mera.Det finns en tendens till att dearbetsmarknadspolitiska åtgärdernakontinuerligt läggs på allt högre nivåer.För varje lågkonjunktur ligger nivån påde arbetsmarknadspolitiska åtgärdernaallt högre (se nedanstående diagram).KONJUNKTURBEROENDE AMS-åTGäRDER 1965-2000Procent av arbetskraftenKällor: AMS och SCBRegeringen använder dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna på ettfelaktigt sätt. I stället för att tjänasom ett smörjmedel i ekonomin, att matchaarbetssökande och arbetsgivare och attgöra arbetssökande bättre förberedda fören föränderlig arbetsmarknad, har de fåtttjäna som ett sätt att döljaarbetslöshet. Det är uppenbart att deunder senare tid använts som ett sätt attsiffermässigt uppnå målet för den öppnaarbetslösheten.Arbetsmarknadspolitiken behöverreformeras om den skall kunna fylla sinaprimära uppgifter. Enskilda arbetssökandemåste uppleva att de utbildningar ochandra åtgärder som sätts in är relevantaoch har hög kvalitet. Vidare måstearbetsmarknaden i vid mening avreglerasmera om det skall vara möjligt att uppnåden höga sysselsättningsnivå sommänniskor önskar sig och som är nödvändigav demografiska skäl.Att minska sjukfrånvaronEtt av de mer akuta problemen påarbetsmarknaden och isocialförsäkringssystemet är de kraftigtökande sjukskrivningarna. De senasteårens utveckling är mycket allvarlig,dels eftersom långvarig ohälsa iarbetslivet ökar, dels eftersomkostnaderna skenar. Utgifterna beräknasöka från år 1997till , dvs. Regeringenhar medvetet och utan några argumentunderbudgeterat denna kostnad de senasteåren. beräknas sjukpenning betalasut för 88,3 miljoner dagar, en ökning med112 % jämfört med . Dessa 88 miljonerersatta sjukdagar motsvarar ca 340 000helårsarbeten.Att minska antalet sjukskrivningsdagarär därför en av de viktigaste socialautmaningar som bör prägla de kommandeårens politik. Därigenom kan personligtlidande minska och hälsoläget förbättrassamtidigt som företagens och statensutgifter kan minska. Dessutom kan detfaktiska arbetsutbudet stärkas.UTGIFTSUTVECKLINGEN FöR SJUKPENNING1997-2004Miljarder kronorAnm. : Exklusive statligålderspensionsavgift.Källor: ESV och prop. 2000/01:100Om regeringens prognos är riktig för hursjukpenningen kommer att öka fram till år2004, innebär det att kostnaden försjukpenning har ökat sedan år1997. väntas kostnaderna förförtidspensioneringar öka till följd avatt även antalet personer somförtidspensioneras fortsätter att öka.Det är uppenbart att regeringen inte harkontroll över utvecklingen. I avsnittetDen ökade sjukfrånvaron måste brytasnedan redovisar vi vilka åtgärder vianser behöver vidtas och i detlängre perspektivet.Att minska den regionala och socialatudelningenArbetslöshet och det faktum atttillväxten är högre i vissa områdenriskerar att klyva landet, både socialtoch regionalt. Detta kan bara förändrasgenom en högre tillväxt som är socialt,ekonomiskt och ekologiskt hållbar. Omfler arbetar och bidrar till ökadtillväxt växer det mer på alla håll ilandet. Också av sociala skäl är detbättre att människor, orter och regionerfår ökade möjligheter att växa av egenkraft än att de blir permanentabidragstagare.Den regionala tudelningen av landetvisar sig bl.a. ibefolkningsförändringar. I 200 av landets289 kommuner minskar befolkningen. Avnedanstående tabell framgår attbefolkningen har minskat i glesbygd medantätorterna och landsbygden däromkringhaft ökande eller oförändrad befolkning.Befolkningsförändring 1990-1998FörändringGlesbygden -5,5 %Tätortsnära 0,5 %landsbygdTätorter 4,1 %Källa: GlesbygdsverketBland tätorterna är det särskiltstorstäderna och universitetsorterna somexpanderat medan bilden i övriga landetär mångtydig. Klart är attförutsättningarna för tillväxt ochutveckling inte är tillräckligt goda ide regioner som har låg skattekraft ochdrabbats av utflyttning. Även inomregioner och kommuner finns betydandeskillnader i skattekraft vilketåterspeglar den sociala segregationen.Det måste finnas generellt godaförutsättningar för tillväxt ochutveckling i hela landet.En politik som har möjlighet att fåeffekt på den regionala utvecklingenmåste spänna över flera områden, intefrämst traditionell regionalpolitik. Dethandlar bl.a. om att vidga de lokalaarbetsmarknaderna - en nyckelfrågahärvidlag är förkortade restider - samtatt skapa bättre fungerandearbetsmarknader i fler delar av landet.En generell politik som stimulerar ochunderlättar företagande är bra också urregional synvinkel. Försörjningen medriskkapital är ett generellt problem förnyföretagande. I glesbygden är detta ettavgörande problem. En utredning börtillsättas om hur förutsättningarna påkreditmarknadsområdet i glesbygd kanförbättras.En annan tudelning av det svenskasamhället sker efter socialaskiljelinjer. Detta märks tydligt iområden som domineras av människor medinvandrarbakgrund. Därför uppfattas oftaden sociala tudelningen som etnisk.Invandrare och människor medinvandrarbakgrund har uppenbarasvårigheter att komma in påarbetsmarknaden. Medansysselsättningsgraden låg på72,bland svenska medborgare var denbara bland invandrare från . Arbetslösheten låg på 5,1respektive 22 %.Även här är arbetsmarknadslagarna endel av problemet. En mer flexibellagstiftning, flexiblare lönebildning ochaktiva åtgärder mot diskriminering skulleunderlätta för dessa grupper att fåarbete och kunna försörja sig själva.Svenskundervisningen behöver ocksåförbättras. Försörjningen blir med dagenssystem oftast en kombination avsocialbidrag och bostadsbidrag, vilkabägge är inkomstrelaterade. I kombinationmed skattesystemet är det mycket svårtför dessa människor att öka sinekonomiska standard genom arbete. Dagenslånga väntetider för att fåuppehållstillstånd måste också kortas såatt människor inte av detta skäl hamnar ipassivitet och försörjningsberoende.För att få en förändring till ståndmåste den politiska prioriteringen varaatt möjliggöra ett inträde påarbetsmarknaden så tidigt som möjligtsamtidigt som skattesystemet måstestimulera till arbete. För att lösa uppfattigdomsfällorna måste människor gesmöjlighet att leva på sin lön.Att skapa en jämställd arbetsmarknadEftersom den svenska arbetsmarknaden ilångt högre grad än i andra länder ärkönsuppdelad har den offentliga sektornsproblem blivit ett hinder förjämställdhet. Det är kvinnor som genomsina yrkesval och den offentligamonopoliseringen - i synnerhet av vård-och omsorgssektorerna - drabbats av sämrearbetsmiljö och sämre arbetsvillkor.Monopoliseringen innebär att kvinnor ärutlämnade till en enda arbetsgivare medallt vad det innebär av krav påanpassning, sämre löneutveckling ochmindre personligt inflytande.Så länge kvinnor som arbetar inom vård,omsorg, utbildning och service inte gesmöjlighet att förverkliga sina idéerutanför de offentliga monopolen hämmasmycken skaparkraft. Det är inte barajämställdhetsfientligt, det är ett stortresursslöseri.Skillnader visar sig också isjukfrånvaron. Det är främst inom denoffentliga sektorn som de senaste årensökning av långtidsfrånvaron ägt rum,särskilt bland kvinnor. Offentligaarbetsplatser är ofta stora och anonyma.De är regelstyrda och lämnar lite utrymmeför de anställda att påverka ochförändra.Att skapa en modern infrastrukturFör att den svenska ekonomin skall kunnautnyttja hela sin potential krävs en välfungerande infrastruktur, i vidbemärkelse. Infrastrukturen, såväl den"hårda" - i form av vägar och järnvägar -som den "mjuka" - i form av god socialservice och utbildning - är av centralbetydelse för hela landets utveckling.UtbildningenI ett samhälle där kunskaper är denviktigaste grunden för ekonomiskutveckling är lika tillgång tillutbildning en avgörande rättvisefråga.Utbildning är den viktigaste och mestlångsiktiga vägen till social ochregional utjämning.