bet · GP01LU2 · 2001-11-13 00:00:00 — Som framhålls i propositionen är detviktigt att alla konsumenter har ett starktinflytande och att deras ställning på marknadenstärks ytterligare. Genom förstärkningen avmarknadsmålet inarbetas den nu gällande särskildaprioriteringen av s.k. utsatta grupper i ett av deövergripande målen, vilket utskottet ser som ettframsteg. Detta innebär nämligen att även gruppersom kan ha särskilda behov, exempelvisfunktionshindrade, invandrare och ekonomiskt utsattamen även barn och ungdomar, måste tillförsäkrasmöjligheter till inflytande på marknaden genom enaktiv politik på konsumentområdet.Utskottet delar alltså inte den kritik mot detföreslagna inflytandemålet som förs fram i motion2001/02:L9 yrkande 1 (delvis). Inte heller serutskottet att det i sak skulle föreligga någon meravgörande skillnad i synsätt mellan regeringen ochde motionärer som i motion 2001/02:L7 yrkande 1(delvis) anser att inflytandemålet bordeomformuleras. Det anförda innebär att utskottetställer sig bakom propositionen såvitt gällerinflytandemålet. Motion 2000/01:L715 får därmedanses tillgodosedd.Mot bakgrund av det samband som finns mellankonsumtion och miljö är det enligt utskottets meningsjälvklart att de konsumentpolitiska målen även ifortsättningen skall innehålla ett miljömål.I propositionen föreslås att miljömålet skallkvarstå oförändrat i förhållande till vad som gällersedan tidigare. Med anledning av det krav på enförändring av miljömålets utformning och uppföljningsom förs fram i motion 2001/02:L7 yrkande 1 (delvis)erinrar utskottet om att miljömålet följdes upp avregeringen i skrivelsen Konsumenterna ochmiljön en handlingsplan för hållbar utveckling(skr. 1997/98:67). I skrivelsen presenteraderegeringen sin syn på centrala frågor som rörmiljömålet och lade fram en handlingsplan med en radolika åtgärder för att uppfylla målet. Enligtskrivelsen skall miljömålets utveckling utvärderaspå olika sätt. Sålunda skall varjeår redovisa för regeringen vilka åtgärder som harvidtagits på området och vid lämpliga tidpunkterredovisa effekterna av dessa. Vidare skallregeringen återkomma till med enlägesrapport om hur arbetet med miljömåletfortskrider och redovisa effekternaav detta arbete.Skrivelsen behandlades av utskottet ochföranledde därvid inte någon erinran från utskottetssida. Utskottet gav i stället, i sitt av riksdagengodkända betänkande 1997/98:LU21, uttryck för sintillfredsställelse över den åtgärdsinriktadehandlingsplan för förverkligandet av miljömålet somregeringen presenterat och menade att en plan föratt inleda en process som syftar till att uppmuntraoch underlätta för hushållen att ta ansvar förmiljön var av betydande värde. Till följd avriksdagens beslut gav regeringen, i enlighet med vadsom aviserats i skrivelsen, i uppdrag åtKonsumentverket att vara sektorsmyndighet förmiljörelaterade konsumentfrågor.Yrkanden med önskemål om förändringar avmiljömålet inom konsumentpolitiken och dessuppföljning har avstyrkts av utskottet vid fleratillfällen , (bet.1999/2000:LU5). Utskottet har därvid funnit attmiljömålet, som det kommit till uttryck i 1995 årskonsumentpolitiska beslut, bör ligga fast och attden uppföljning av miljömålet som regeringenaviserat i skrivelsen om konsumenterna och miljön ärtillräcklig. Enligt vad utskottet erfarit pågår förnärvarande arbete inom med siktetinställt på att en lägesrapport skall överlämnastill ochatt en utvärdering av miljömålet skall presenterasför under år 2002.Utskottet är inte heller berett att förordanågot annat ställningstagande från sidanär det gäller miljömålets utformning och dessuppföljning utan anser att resultat av det pågåendearbetet inom först bör avvaktas.Utskottet ansluter sig således till propositionensförslag såvitt nu är i fråga.Avslutningsvis i detta avsnitt behandlar utskottetmotionskraven på att funktionshindrade konsumenterssituation särskilt skall uppmärksammas i dekonsumentpolitiska målen.Inför ställningstagandet till motionskraven på attfunktionshindrade konsumenters situation särskiltskall uppmärksammas i de konsumentpolitiska målenvill utskottet först påminna om att såsent som beslutat om nationella mål ochinriktning på handikappolitiken (prop. 1999/2000:79,bet. SoU14, rskr. Enligt beslutgäller följande nationella mål förhandikappolitiken, nämligen en samhällsgemenskap med mångfald som grund, att samhället utformas så att människor medfunktionshinder i alla åldrar blir fullt delaktiga isamhällslivet, och jämlikhet i levnadsvillkor för flickor ochpojkar, kvinnor och män, med funktionshinder.Arbetet skall, enligt beslut, inriktaspå att identifiera och undanröja hinder för fulldelaktighet i samhället för människor medfunktionshinder, att förebygga och bekämpadiskriminering mot personer med funktionshinder ochatt ge barn, ungdomar och vuxna med funktionshinderförutsättningar för självständighet ochsjälvbestämmande. Riksdagsbeslutet innebär även enprioritering av följande tre arbetsområden; att setill att handikappperspektivet genomsyrar allasamhällssektorer, att skapa ett tillgängligtsamhälle samt att förbättra bemötandet. Denationella målen för handikappolitiken bygger på destandardregler för att säkerställa att personer medfunktionshinder som medborgare har samma rättigheteroch skyldigheter som andra medborgare som FN:sgeneralförsamling, efter svenskt initiativ,fastställde år 1993.Riksdagsbeslutet innebär också att vissamyndigheter utsetts till sektorsmyndigheter med ettsärskilt ansvar för handikappfrågor.Sektorsmyndigheternas uppgift är att samordna,stödja och vara pådrivande i förhållande till övrigaaktörer inom sektorn och att utse samrådsorgan medhandikapprörelsen. Vidare skall sektorsmyndigheternautarbeta förslag till uppföljningsbara etappmål förrespektive sektor, vilka sedan skall fastställas avregeringen. Etappmålen bör, enligt riksdagsbeslutet,vara uppfyllda . är enav de myndigheter som anförtrotts uppgiften att varasektorsmyndighet, vilket har förtydligats genom enändring i verkets instruktion som beslutades den 1november 2001.Utskottet har självfallet inte någon annanuppfattning än motionärerna när det gäller vikten avatt frågor kring tillgänglighet och användbarhet förkonsumenter med någon form av funktionshinderuppmärksammas och beaktas också på detkonsumentpolitiska området. Detta synsätt liggerhelt i linje med de beslutade nationellamålen för handikappolitiken. Som redovisats i detföregående är dessa mål tvärsektoriella och gällersåledes på alla områden, även på detkonsumentpolitiska området. Utskottet kan vidarekonstatera att de mål för konsumentpolitiken somregeringen föreslår i förevarande proposition ärgenerellt utformade och således tar sikte på allakonsumenter, däribland givetvis också konsumentermed funktionshinder. Ett uttryck för detta ärutformningen av det nya inflytandemålet som, enligtvad utskottet konstaterat i det föregående, innebären välkommen integrering av alla konsumenter,däribland s.k. utsatta grupper som varitföremål för regeringens särskilda prioriteringar, iett av de övergripande konsumentpolitiska målen.Som närmare kommer att beröras i det följande kansärskilda riktade insatser göras inom ramen för dedelmål som formulerats i syfte att förverkliga deövergripande målen. Ett exempel på detta är det ipropositionen aviserade uppdraget tillKonsumentverket att i samråd med utreda om det finns behov av och, omså är fallet, vilka möjligheterna är att gekonsumenterna tillgång till IT-baseradkonsumentinformation om dagligvaror. Enligt vad somanförs i propositionen bör situationen för gruppermed särskilda behov, exempelvis synskadade, bli enviktig utgångspunkt i det uppdraget.Utskottet är mot bakgrund av vad som haranförts inte berett att inom ramen för förevarandeärende ställa sig bakom kraven på förändradekonsumentpolitiska mål i enlighet med vad somföreslås i de nu aktuella motionerna. Utskottetförutsätter dock att regeringen följer frågan ochvidtar de åtgärder som visar sig vara erforderliga.Med hänvisning till vad som ovan framförts underutskottets ställningstagande föreslår utskottet attriksdagen godkänner vad regeringen föreslår ipropositionens avsnitt 4.1 om mål förkonsumentpolitiken samt avslår motionerna 2001/02:L2yrkande 1 i denna del, 2001/02:L4 yrkande 1,2001/02:L6 yrkande 1, 2001/02:L7 yrkande 1,2001/02:L9 yrkande 1, 2000/01:L715 och 2000/01:L721yrkande 1.Kravet i motion 2001/02:L6 yrkande 2får anses tillgodosett genom detsektorsansvar på dethandikappolitiska området somKonsumentverket redan givits. Ocksådetta yrkande bör därför avslås.Mål och inriktning för EU-arbetetUtskottets förslag i korthetMotionsyrkanden som gäller mål och inriktningför det svenska EU-arbetet bör avslås. En avregeringen aviserad skrivelse omframtida svenska strategier på detkonsumentpolitiska området inom EU böravvaktas.BakgrundGenom Amsterdamfördraget, som trädde i kraft i maj1999, har tydliggjorts att konsumentfrågorna numeraär ett självständigt politikområde inom EU och attkonsumentskyddskraven skall beaktas vid utformningenoch genomförandet av gemenskapens övriga politik ochverksamhet. Amsterdamfördraget innebär också attmiljöpolitiken skall integreras i gemenskapens allapolitikområden.Som redovisats inledningsvis beslutade riksdagenår 1996 om mål för och inriktning av det svenskaarbetet med konsumentfrågor inom EU (skr.1995/96:181, bet. LU26, rskr. Det övergripandemålet för arbete skall, enligt riksdagensbeslut, vara att ge konsumenterna en stark ställningpå marknaden och att främja konsumenternas intressenoch inflytande i ett integrerat . Den grundsynpå konsumentpolitikens syfte som givituttryck för konsumentpolitiska beslutligger således även till grund för vad som skallgälla för arbetet inom EU.Konsumentpolitiska kommitténI Konsumentpolitiska kommitténs uppdrag låg bl.a.att värdera strategier för svenskakonsumentpolitiska insatser inom EU ochinternationellt. Kommittén konstaterade att de målsom gällt för det nationella konsumentpolitiskaarbetet visat sig fungera väl som utgångspunkt försåväl arbetet inom EU som annat internationelltarbete och föreslog att den generella utgångspunktenför de svenska insatserna även fortsättningsvisborde vara dessa nationella mål.Kommittén ansåg bl.a. att bör arbeta fören fungerande europeisk marknad som harkonsumenternas förtroende samt att inom EUbör verka för att konsumenterna blir medvetna omsambandet mellan konsumtionsmönster och miljö ochatt de ges en reell möjlighet att genom sinkonsumtion främja en långsiktigt hållbar utveckling.PropositionenI propositionen anförs att regeringen i fråga om detsvenska arbetet inom EU avser att återkomma tillriksdagen i särskild ordning. Ett skäl för dettaställningstagande är, enligt propositionen, attkommissionen kommer att presenteraett nytt konsumentpolitiskt handlingsprogram för denärmast kommande åren. Andra skäl är att frågan omharmoniseringen av EU:s marknadsrätt kommit i ettdelvis annat läge genom införandet av den s.k.ursprungslandsprincipen vid elektronisk handel ochatt kommissionen aviserat en grönbok om den framtidakonsumentpolitiken.Mot bakgrund av att den svenska konsumentpolitikengenom medlemskap i också är en del avEU:s konsumentpolitik gör regeringen bedömningen atten svensk strategi för EU-arbetet bör utformas medhänsyn tagen till det redovisade arbetet inom EU.MotionernaFrågor kring det framtida svenska agerandet på detkonsumentpolitiska området inom EU tas upp i tvåmotioner.Lars m.fl. (fp) påpekar i motion2001/02:L9 att internationaliseringen starkt harbidragit till nya förutsättningar förkonsumentpolitiken. Genom medlemskap i svensk konsumentpolitik blivit djupt integreradmed den gemensamma konsumentpolitiken inom EU,varför den svenska och europeiska konsumentpolitikenmåste ses i ett sammanhang. I motionen begärs etttillkännagivande om att mot denna bakgrundmer kraftfullt bör verka för att befintliga och nyakonsumenträttsregler inom EU blir enkla och tydligtutformade (yrkande 2). I samma motion begärs ävenett tillkännagivande som går ut på att skallverka för att det konsumenträttsliga regelverketinom EU på vissa områden skall harmoniseras (yrkande3).Kia m.fl. (mp) anser i motion2001/02:L7 att , inför regeringens kommandeskrivelse om agerande inomkonsumentpolitiken inom EU, skall lägga fast attalla EU-bestämmelser om konsumentskydd bör varautformade som minimiregler och att konsumentskyddetskall gå före hänsynen till den inre marknaden.Motionärerna vill också att skallge ut en nyhetstidning om konsumentpolitiken inom EUoch om svenska initiativ och insatser på området. Imotionen yrkas ett tillkännagivande i enlighet medvad som anförts om agerande i detkonsumentpolitiska arbetet inom EU (yrkande 5).Utskottets ställningstagandeMed anledning av vad som anförts i motionerna2001/02:L7 yrkande 5 och 2001/02:L9 yrkande 3 villutskottet peka på att de mål som beslutadevåren innebär att bl.a. skall verka föratt subsidiaritetsprincipen tillämpas på så sätt attmedlemsstaterna har frihet att ge konsumenterna ettstarkare skydd än vad som följer avgemenskapsreglerna så länge detta inte leder tillhinder för den fria rörligheten för varor, tjänsteroch kapital. Vidare skall, enligt beslut,den svenska linjen vara att i största möjliga månverka för minimiregler, varigenom medlemsländerna pånationell nivå tillåts behålla eller införasträngare krav än vad gemenskapsreglernaföreskriver.I sammanhanget bör erinras om att den ipropositionen omnämnda grönboken om det framtidakonsumentskyddet har presenterats av kommissionenden , KOM (2001) 531 slutlig. analyseras den nuvarande situationen pådet konsumenträttsliga området och diskuteras olikaframtida lagstiftningstekniker.Enligt utskottets mening bör den av regeringenaviserade skrivelsen avvaktas innan tarställning till frågan om framtida strategier på detkonsumentpolitiska området inom EU. Enligt vadutskottet har erfarit pågår ettberedningsarbete som syftar till att en skrivelse iämnet skall kunna överlämnas till undervåren 2002.Med det anförda föreslår utskottet att motionerna2001/02:L7 yrkande 5 och 2001/02:L9 yrkandena 2 och3 avslås.Delmål för konsumentpolitikenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör godkänna vad regeringenföreslår i propositionens avsnitt 4.3.1 omatt ange delmål för konsumentpolitiken.PropositionenFör att kunna utvärdera de insatser som görs på detkonsumentpolitiska området bör, enligt regeringensmening, särskilt anges verksamhetsinriktning och vadsom faktiskt skall uppnås. Av detta skäl föreslårregeringen att delmål skall anges för verksamhetenunder . Delmålen skall i förstahand gälla det nationella arbetet, men i den mån detär möjligt och ändamålsenligt bör de också gälla förinriktningen av arbete i EU ochinternationellt.Delmålen syftar till att bidra till att de femövergripande målen för konsumentpolitiken skalluppnås. Enligt vad som anförs i propositionen bördelmålen representera verksamhetsområden som ärsärskilt viktiga för konsumenterna och avse områdendär det finns konsumentpolitiska verktyg att tillgåför att faktiskt uppnå konkreta förbättringar förkonsumenterna.I propositionen gör regeringen bedömningen attföljande delmål skall gälla förverksamhetsinriktningen . * Vägledning, information och utbildning tillkonsumenterna skall vidareutvecklas. * Ideella organisationer skall ges möjligheter tillökat inflytande i konsumentpolitiken. * Konsumenterna skall ges en starkare ställning påde finansiella marknaderna. * Arbetet med produktsäkerhet och marknadskontroll,särskilt när det gäller barns säkerhet, skallförstärkas. * Konsumentforskningen skall stödjas. * Konsumenterna skall ges förbättrad information ompriser. * Konsumenterna skall ges bättre förutsättningar attagera på konkurrensutsatta marknader. * Miljömärkningen och den etiska märkningen skall fåstörre spridning.Utskottets ställningstagandeUtskottet har för sin del inte något att erinra motregeringens förslag i denna del och föreslår därföratt skall godkänna vad regeringen föreslåri propositionens avsnitt 4.3.l om att ange delmålför konsumentpolitiken.Utskottets förslag i denna del innebär inte attriksdagen därmed tar ställning till val av delmåloch den närmare utformningen av dessa. I den måndelmålen skulle komma att formulerasannorlunda än vad som framgår av propositionenförutsätter utskottet att regeringen återkommer tillriksdagen.Kommunal konsumentverksamhetUtskottets förslag i korthetMotionsyrkanden som gäller kommunalkonsumentverksamhet bör avslås. Resultatet avdet avslutade utredningsarbetet rörandestatliga insatser för att stödja kommunalkonsumentverksamhet bör avvaktas. Utskottetkommer att noga följa frågan. Jämförreservation nr 4 (m).BakgrundLokal konsumentverksamhet har varit föremål föröverväganden i samtliga konsumentpolitiskariksdagsbeslut . I 1972 årskonsumentpolitiska beslut förespråkades enutbyggnad av den lokala konsumentorganisationen(prop. 1972:33, bet. NU40, rskr. Ytterligareriktlinjer för den kommunala konsumentverksamhetendrogs upp beslut. Intentionerna var dåatt kommunernas medverkan i konsumentpolitikenskulle byggas ut väsentligt (prop. 1975:40, bet.NU26, rskr. 170).I 1986 års konsumentpolitiska beslut bekräftadesatt den lokala verksamheten skulle ges hög prioritet(prop. 1985/86:121, bet. LU34, rskr. Utskottetframhöll att den lokala konsumentverksamheten spelaren central roll inom konsumentpolitiken. Dettaförhållande hade, menade utskottet, sin grund i attdet är på lokal nivå man lättast fångar uppkonsumentproblem och når dem som i första handbehöver hjälp samt finner de flesta företag varsverksamhet berör konsumenterna. Utskottet underströkockså vikten av en fortsatt, snabb utbyggnad av denlokala konsumentverksamheten, men gav samtidigtuttryck för en förståelse för att man i särskilt deminsta och resurssvagaste kommunerna tvekade attanvända de knappa resurserna tillkonsumentverksamhet. Någon anledning att införa ettobligatorium på området kunde utskottet inte finna.Regeringen redovisade i en skrivelse tillriksdagen hur den kommunala verksamhetenhade utvecklats (skr. 1990/91:43, bet. LU37, rskr.334). I skrivelsen lade regeringen fram en rad olikaförslag till åtgärder för att komma till rätta meddet då aktuella problemet med allt färre kommunermed konsumentverksamhet, bl.a. ökad kunskap om denkommunala verksamheten och ett effektiviseratstatligt stöd till verksamheten. Skrivelsenföranledde ingen erinran från sida.1995 års konsumentpolitiska beslut innebar att1986 års riktlinjer skulle ligga fast. Utskottetuttalade därutöver att den kommunalakonsumentverksamheten även fortsättningsvis bör varaett frivilligt åtagande för kommunerna. Riksdagenföljde utskottet (prop. 1994/95:140, bet. LU32,rskr. 438).Enligt nu gällande riktlinjer för den lokalakonsumentverksamheten ingår i uppgifterna delsrådgivningsarbete, dels förebyggande arbete.Rådgivningen kan avse att informera omkonsumentlagstiftningen, att medla ireklamationstvister och att ge hushållsekonomiskaråd. Det förebyggande arbetet innefattar bl.a. attbevaka den lokala marknaden, genomföramarknadsundersökningar, informera näringslivet omlagar och regler och att stimulera och stödja lokalaföreningar och organisationer.År 1975 fanns konsumentverksamhet i 69kommuner. Därefter steg antalet till 271 kommuner år1989. finns konsumentverksamhet i 251av landets 289 kommuner, vilket innebär en ökningfrån 240 kommuner . 40 kommuner köpertjänster från andra kommuner. Omkring 350 personerär anställda i verksamheten och delar på 220årsarbetskrafter.Konsumentvägledningen erhåller visst statligt stödvia i form av bl.a. utbildning,rådgivningsstöd och utvecklingsstöd. Även stöder verksamheten genomtelefonrådgivning, materialservice, deltagande ikurser och information om avgjorda ärenden.Konsumentpolitiska kommitténKonsumentpolitiska kommittén gjorde bedömningen attden lokala konsumentverksamheten är en avgrundstenarna i det konsumentpolitiska systemet ochen förutsättning för att konsumentpolitiken skallbli framgångsrik. Med hänsyn bl.a. till att närmareen miljon av landets innevånare saknade lokalkonsumentverksamhet och att verksamheten i mångafall var mycket varierande till kvalitet, ansågkommittén att konsumentverksamhet bordegöras till en obligatorisk uppgift för kommunerna.Kommittén menade vidare att stödborde utökas och förstärkas samt att staten bordebidra till finansieringen av kommunernas kostnaderför löner och driftskostnader m.m. med 50 %.PropositionenI propositionen gör regeringen bedömningen att ettav delmålen för konsumentpolitiken för åren20012005 bör vara att vägledning, information ochutbildning till konsumenterna skall vidareutvecklas.I den delen behandlas den kommunalakonsumentverksamheten. Regeringen konstaterar attden kommunala konsumentvägledningen är nödvändig ochatt det är viktigt att alla människor i hartillgång till sådan verksamhet. Enligt regeringensuppfattning är det glädjande att alltfler kommunernu satsar på någon form av konsumentvägledning.Ambitionen måste dock, enligt propositionen, varaatt alla kommuner tillhandahållerkonsumentvägledning som håller hög kvalitet.Regeringen ser positivt på att kommuner som intesjälva har möjlighet att ordna konsumentvägledningsamarbetar med andra kommuner. Det är dock viktigt,anförs det i propositionen, att närheten ochtillgängligheten blir så bra som möjligt förkonsumenterna och att inte kvaliteten pårådgivningen äventyras.Regeringen konstaterar att omfattningen påverksamheten i de kommuner som tillhandahållervägledning varierar kraftigt, pervecka till en eller flera heltidstjänster. För attden kommunala konsumentvägledningen skall fungeratillfredsställande bör det, anförs det ipropositionen, finnas vissa basresurser i kommunen.En heltidsanställd handläggare per 20 000invånare är enligt beräkningar enrimlig resursnivå, exklusive resurser för budget-och skuldrådgivning.När det gäller Konsumentpolitiska kommitténsförslag att göra konsumentvägledningen obligatoriskkonstaterar regeringen att förslaget i denna del iviss mån innebär en inskränkning i den kommunalasjälvstyrelsen. Enligt regeringens mening är detviktigt att alla sådana inskränkningar övervägsnoggrant. Endast om starka skäl talar för det bör ensådan inskränkning godtas. Mot bakgrund av attantalet kommuner med konsumentvägledning ökar görregeringen bedömningen att det intefinns sådana starka skäl för att inskränka denkommunala självbestämmanderätten och införa enobligatorisk konsumentvägledning.Regeringen ser det i stället som angeläget attarbeta för att kvaliteten på vägledningen kanfortsätta att utvecklas. En sådan kvalitetshöjninguppnås, menar regeringen, inte nödvändigtvis medhjälp av lagstiftning, utan bör ske på frivillig väggenom olika former av samarbete och eventuellt hjälpav förbättrat statligt stöd. Regeringen avser dockatt noga följa utvecklingen av konsumentvägledningeni kommunerna och om behov av lagstiftning uppkommeråterkomma till riksdagen.I budgetpropositionen för föreslås enengångssatsning om under år 2002för att stärka den kommunala konsumentvägledningen,samt härutöver en bas om förframtida arbete på området. Därutöver föreslås attKonsumentverket skall ges ytterligare medel för ensatsning på att öka informationen i boendefrågortill konsumentvägledare (prop. 2001/02:1, utg.omr.24).Regeringen anser att det också finns andra sättatt förbättra konsumenternas tillgång tillkonsumentvägledning, exempelvis genom förbättradutåtriktad verksamhet och genom samverkan med andralokala aktörer. Sådana åtgärder är, framhålls det ipropositionen, möjliga att stödja genom statligainsatser. tillkallades därför en utredareför att biträda med att finnaformer för sådant stöd (Ju 2001:H).Utredarens rapporterI överlämnade utredaren endelrapport över utredningsuppdraget. I delrapportenläggs fram förslag till utformning och finansieringav projekt för utvecklingen av den kommunalakonsumentvägledningen. Sammanfattningvis föreslårutredaren att det statliga stödet skall ges i tvåformer, nämligen utvecklingsstöd och kvalitetsstöd.Utvecklingsstödet avser, enligt utredarens förslag,bl.a.