bet · GO01SoU9 · 2001-02-08 00:00:00 — Utskottet vill understryka att samverkanmellan kommuner och landsting i dessa situationerbehöver utvecklas ytterligare och att särskildhänsyn därvid bör tas till de äldres önskemål.Utskottet har i betänkande 1999/2000:SoU8 behandlat motionerangående kvaliteten i omsorgen om äldre och dåanfört bl.a. följande (s. 30):Några motioner tar upp frågan om kvaliteten iomsorgen om äldre och behov av minimikrav elleromsorgsgarantier. Ett gott förebyggande arbete ochomhändertagande är angeläget bland de äldre isärskilt boende. Utskottet vill understryka att godarutiner och ett effektivt utnyttjande av olikapersonalgruppers kompetens minskar risken förnäringsbrist, trycksår, fallskador m.m. Vidare ärpersonalens kompetensutveckling liksomdimensioneringen angelägna frågor för att nå brakvalitet i vården och ett värdigt bemötande av deäldre. Utskottet kan konstatera att det pågår ettbrett utvecklingsarbete på många fronter. Utskottetanser inte att behöver ta något initiativmed anledning av motionerna - - -Utskottet har i betänkande 2000/01:SoU5 nyligenbehandlat regeringens proposition om en nationellhandlingsplan för utveckling av hälso- ochsjukvården. I propositionen presenteras åtgärder föratt utveckla hälso- och sjukvårdens grundläggandestruktur och inriktning. Under perioden 2002-2004kommer vården och omsorgen att tillföras åttamiljarder kronor i anledning av den s.k.försvarsuppgörelsen. Bland de prioriterade områdenaingår vård och omsorg om äldre. (För ytterligareinformation se s. 23-28 i betänkandet.) Utskottetanförde bl.a. följande (s. 27-28):Utskottet anser i likhet med regeringen att den s.k.ädelreformen bör ligga fast med dess ambition attmedverka till att patienter med omfattandemedicinska vårdbehov skall kunna få dessatillgodosedda integrerat i eget boende ochvardagsliv. Resultaten av såväl behandling somrehabilitering blir allmänt sett bättre i hemmiljö.Socialstyrelsens uppföljning av ädelreformen(följer upp och utvärderar 1996:2)visar att den successiva ökning av vårdtyngden somägt rum , både i särskilt boende ochi hemsjukvården, inte har mötts av ett tillräckligtutvecklat medicinskt omhändertagande. Bristernagäller såväl medicinska insatser som omvårdnads- ochrehabiliteringsinsatser. bedömertillgången på personal med hälso- ochsjukvårdskompetens som otillräcklig, såväl avseendeundersköterskor och sjuksköterskor som sjukgymnasteroch arbetsterapeuter.Utskottet anser att det är av största vikt att såsnart som möjligt komma till rätta med de bristersom påtalat. Som anförs ipropositionen måste hälso- och sjukvårdsinsatserna,både i särskilt boende och i hemsjukvården, därförförstärkas väsentligt med ytterligare resurser ochkompetens. Enligt utskottets uppfattning är deinsatser som parterna kommit överens om iutvecklingsavtalet väl ägnade att höja kvaliteten påsåväl medicinska insatser som omvårdnad ochrehabilitering.En central fråga inom vården och omsorgen av äldreoch funktionshindrade i särskilda boendeformer och ihemsjukvården är läkarens roll. Personer i särskildaboenden och inom hemsjukvården skall självfalletvara tillförsäkrade läkarinsatser på motsvarandesätt som den som själv kan uppsöka vården. Dettainnebär att läkarinsatser skall vara tillgängligaunder , vilket också är en förutsättningför att undvika onödiga och för patientenpåfrestande sjukhusinläggningar. Utskottet instämmerdärför i regeringens bedömning att avtalet omutvecklingsinsatser bör resultera i att de som bor isärskilt boende eller har hemsjukvård får enmedicinsk bedömning av läkare när de behöver detsamt konsultation eller hembesök utan dröjsmål.Utskottet vill betona vikten av samverkan mellanlandsting och kommuner. Som ovan anförs har enutredning tillsatts för att se över bl.a. dennafråga. Utredningen skall redovisa sittuppdrag. Utskottet utgår från att regeringenåterkommer till med förslag som syftartill att underlätta samverkan mellan huvudmän.Sammanfattningsvis föreslår utskottet att riksdagengodkänner vad regeringen föreslår om inriktning ochåtgärder för att förbättra hälso- ochsjukvårdsinsatserna i den kommunala primärvården(avsnitt 7.2). Motionerna- - - avstyrks i den mån de inte ansestillgodosedda med det anförda.Riksdagen följde utskottet (rskr. 2000/01:53).I budgetpropositionen 2000/01:1, volym 6,utgiftsområde 9 redovisar regeringen att inom ramenför beslutade stimulansbidrag till äldrebostäderm.m. har beviljat medel till 168 projektför nybyggnation av drygt 1 800 lägenheter ochombyggnad av ca 3 700 lägenheter. Av dessa har ca3 500 lägenheter färdigställts t.o.m. juni 2000.Samverkansutredningen avlämnade sittbetänkande Samverkan Om gemensamma nämnder på vård-och omsorgsområdet, m.m. (SOU 2000:114). Utredningenföreslår bl.a. att landsting och kommun skall kunnainrätta en gemensam fullgöra uppgiftersom ankommer på respektive huvudman enligtlagstiftningen på hälso- och sjukvårdens ochsocialtjänstens områden liksom uppgifter som i annatfall skulle handhas av socialnämnd respektive ensådan nämnd som avses i 10 § hälso- ochsjukvårdslagen. Utredningen skall enligt uppgiftremissbehandlas.Utskottets bedömningUtskottet har vid behandlingen av dennationella handlingsplanen för hälso- och sjukvårdenkonstaterat att den successiva ökning av vårdtyngdensom ägt rum , både i särskilt boendeoch i hemsjukvården, inte har mötts av etttillräckligt utvecklat medicinskt omhändertagande.Bristerna gäller såväl medicinska insatser somomvårdnads- och rehabiliteringsinsatser.Socialstyrelsen har bedömt tillgången på personalmed hälso- och sjukvårdskompetens som otillräcklig,såväl avseende undersköterskor och sjuksköterskorsom sjukgymnaster och arbetsterapeuter.Utskottet vidhåller att det är av största vikt attså snart som möjligt komma till rätta med de bristersom påtalat. Utskottet vidhållerockså att de insatser som staten,och Svenska Kommunförbundetkommit överens om i utvecklingsavtalet för åren2002-2004 är väl ägnade att höja kvaliteten på såvälmedicinska insatser som omvårdnad ochrehabilitering. Utskottet vidhåller även att avtaletom utvecklingsinsatser bör resultera i att de sombor i särskilt boende eller har hemsjukvård får enmedicinsk bedömning av läkare när de behöver detsamt konsultation eller hembesök utan dröjsmål.Utskottet konstaterar med tillfredsställelse attLandstingsförbundet och Svenska Kommunförbundetnyligen inlett ett gemensamt arbete om medicinsktfärdigbehandlade patienter. Vidare harSamverkansutredningen avlämnat sittslutbetänkande.Socialstyrelsen har tagit fram nya allmänna råd omkvalitetssystem inom omsorgerna om äldre ochhandikappade (SOSFS 1998:8 (S)). I slutrapporten omÄldreuppdraget pekar styrelsen på att utvecklingenav kvalitetssystem är en process som tar tid ochbehöver stöd och att kommunerna nu har påbörjatdenna process. Utskottet anser det angeläget attkommunerna aktivt arbetar vidare med att utvecklakvalitetssäkringssystem för äldreomsorgen. Utskottetär dock inte berett att föreslå några minimikraveller fastställa någon omsorgsgaranti.Riksdagen bör inte ta något initiativ på området.Motionerna So244 (m) yrkande 5, So273 (v) yrkandena1 och 2 (delvis), och So456 (fp) yrkandena 2 och 4avstyrks.I några motioner tas frågor om olika former aväldreboende upp. Enligt socialtjänstlagen skallkommunen verka för att äldre människor får godabostäder och ge dem som behöver det stöd och hjälp ihemmet och annan lättåtkomlig service. Kommunenskall vidare inrätta särskilda boendeformer förservice och omvårdnad för äldre människor med behovav särskilt stöd (20 §). I utredningen tryggt -Betala rätt, SOU 1999:33 har olika boendeformerbelysts. Här redovisas att det inte är definitionenav själva boendet utan individens behov som avgörvårdens omfattning. Utskottet erinrar vidare om attriksdagen har beslutat om stödför ny- och ombyggnad av äldrebostäder för attpåskynda utbyggnaden. Senaste beslutet avsåg 400miljoner kronor . Inom denordinarie bostadsmarknaden har under 1990-taletseniorboendet blivit allt vanligare. Härmed avsesvanliga bostäder för äldre (vanligen ) sominte förmedlas efter behovsprövning ochbiståndsbeslut. Utskottet utgår i från att ävenSenior 2005 bevakar frågan. Något initiativ frånriksdagen med anledning av motionerna So339 (s),So353 (m), So363 (kd) yrkande 13 behövs inte.Motionerna avstyrks.Tillsynsverksamheten m.m.MotionerI motion So244 av m.fl. (m) begärs attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en förstärkt oberoendetillsyn på äldreomsorgsområdet (yrkande 7).Motionärerna anser att den uppgift som fallerpå kommunerna - att övervaka den egna verksamhetensåväl som de privata entreprenörerna - inte fungerartillfredsställande. Det finns därför ett stort behovav en förstärkt statlig tillsyn inom äldreomsorgen.Statliga myndigheter skall ansvara för godkännandeoch kvalitetskontroll inom vård och omsorg. Sammakrav skall ställas på alla oavsett offentlig ellerprivat regi. Vad beträffar de sjukvårdande delarnaav verksamheten har motionärerna sedan längeföreslagit att en medicinalstyrelse skall godkännavårdgivare, svara för kvalitetssäkring ochregelbunden medicinsk revision, utgöra en instansdit allmänheten kan vända sig med klagomål samtsvara för den övergripande tillsynen.I motion So273 av m.fl. (v) begärstillkännagivande om vad i motionen anförts om enöversyn i syfte att sammanföra de regler som styräldreomsorgen i hälso- och sjukvårdslagen och isocialtjänstlagen till en lag (yrkande 3).Äldreomsorgen styrs av två lagar: hälso- ochsjukvårdslagen och socialtjänstlagen. Det hartidigare utretts om det finns möjlighet att samla deregler som styr äldreomsorgen till en lag. Det harbedömts som komplicerat och att det därför skullekrävas en särskild översyn. Motionärernaåterupprepar nu sitt krav på att en sådan översynbör göras.Också i motion So356 av m.fl. (v)begärs att regeringen tillsätter en utredning föratt få underlag för en samlad lagstiftning föräldreomsorgen (yrkande 4).I motion So273 av m.fl. (v) yrkas vidare attriksdagen begär att regeringen lägger fram ettförslag till tillägg enligt vad i motionen anförtsom 71 a § socialtjänstlagen (yrkande 4). EnligtSocialstyrelsens föreskrift är vårdpersonal skyldigatt anmäla allvarliga missförhållanden. Det skallframgå vem som gjort anmälan. Motionärerna anför attdet i några konkreta fall har lett till en mycketbesvärlig situation för dem som anmält. Det är intebra om anmälningar inte görs på grund av rädsla föratt uppge sitt namn och för vilka följder det kanfå. Därför bör ett tillägg göras så att det framgåratt möjlighet finns för anmälaren att vara anonym.Bakgrund och tidigare behandlingSocialtjänstutredningen föreslår i sittslutbetänkande Socialtjänst i utveckling,SOU1999:97, att det i socialtjänstlagen införs enbestämmelse som klargör att tillsyn enligt den lagenär kontroll av laglighet och rättssäkerhet iindividärenden och verksamheter i förhållande tilllagens mål och bestämmelser (s. 344-364).Laglighetskontrollen föreslås omfatta även kontrollav att insatserna inom socialtjänstlagen är av godkvalitet, att det finns personal med lämpligutbildning och erfarenhet samt att kvaliteten iverksamheterna systematiskt och fortlöpandeutvecklas och säkras. I utredningen anförs att redani dag görs mycket för att förbättra ocheffektivisera den sociala tillsynen på såvälregional som nationell nivå. ochlänsstyrelsernas gemensamma arbete har kunnatåstadkomma en bra utveckling av den socialatillsynen mot gemensamma mål. För en tillräckligteffektiv tillsyn krävs dock, enligt utredningen, enstarkare samordning mellan den regionala och dennationella nivån än vad som varit fallet.Länsstyrelserna förfogar inte övertillsynsinstrument som gör det möjligt att kunnaingripa med kraft om missförhållanden upptäcks sombehöver rättas till.Utredningen konstaterar att den statliga tillsynenöver den sjukvård som meddelas i särskildaboendeformer, bostäder med särskild service och isamband med hemtjänst är betydligt mer reglerad ochger tillsynsmyndigheten större befogenheter änmotsvarande tillsyn över de sociala insatser som gesi dessa verksamheter. För kommuner och de enskildavårdgivare som driver olika boenden eller bostädermed särskild service innebär det klara olägenheteratt få sin verksamhet granskad av två myndigheter.Dessutom föreligger uppenbara olägenheter för deenskilda vårdtagarna att behöva vända sig till tvåolika instanser vid klagomål på den sociala serviceneller på hälso- och sjukvården. Problemen medsamordning av den medicinska och den socialatillsynen är tydligast inom äldre- ochhandikappomsorgerna, men samma problem föreliggeräven på andra områden som t.ex. inommissbrukarvården och den öppna vården för psykisktsjuka. Utredningen anser att det finns mycket somtalar för att tillsynen över ochhälso- och sjukvården bör organiseras och utövasenhetligt i en gemensam tillsynsmyndighet.Utredningen föreslår dock att den nuvarandetillsynen behålls tills vidare med Socialstyrelsensom operativt ansvarig för tillsynen över hälso- ochsjukvården och länsstyrelserna som operativtansvariga för tillsynen över socialtjänsten.Socialstyrelsen föreslås dock ges entillsynsvägledande roll i fråga om tillsynen översocialtjänsten. Med somtillsynsvägledare över hela det sociala områdetuppnår man dels en samordning av den medicinska ochden sociala tillsynen där en sådan samordning ärnödvändig, dels enhetlighet av den statligatillsynen över hela socialtjänstområdet, anförutredaren.Tillsynsmyndigheterna föreslås gesförfattningsreglerad rätt att genom föreläggande fåupplysningar och inhämta handlingar samt attinspektera all verksamhet inom ikommuner och enskilda verksamheter.Tillsynsmyndigheten föreslås kunna meddelaföreläggande att avhjälpa missförhållanden.Förelägganden skall kunna kombineras med vite.Utredaren framhåller att man, genom att införa enmöjlighet för tillsynsmyndighet att utfärdaföreläggande inom , åstadkommer denönskvärda samordningen av tillsynen över hälso- ochsjukvård samt socialtjänst över särskildaboendeformer och bostäder med särskild service samthemtjänst. Ett föreläggande kan riktas motverksamheten i dess helhet utan att man behöverklarlägga vad som är att anse som hälso- ochsjukvård och vad som är socialtjänst.Vidare föreslås särskilda brukarråd inrättas somskall stödja länsstyrelserna och Socialstyrelsensregionala enheter när det gäller att bedöma vilkaverksamheter som kräver särskild uppmärksamhet frånstatens sida.Utredningen har även belyst frågan om en gemensamreglering av medicinska och sociala insatser kanvara ett alternativ för att få till stånd entydligare och mer samlad och enhetlig verksamhet iäldreomsorgen (s. 231-232). Utredningen hänvisarockså till att i tvårapporter har berört frågan. En samlad lagregleringav äldreomsorgen och eventuell annan vård och omsorgaktualiserar en rad olika frågor som det inte varitmöjligt eller rimligt att belysa eller överväga inomramen för uppdraget, anförs det. Även om det finnstydliga problem i den delade regleringen blirutredningens slutsats, liksom , att frågan om en eventuell vård-och omsorgslag för en samlad reglering av socialaoch medicinska insatser är så komplex att denfordrar en samtidig översyn av regelverken isocialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen, medtillhörande övrigt regelverk. Utredningen hänvisartill att regeringen i annat sammanhang gett uttryckför att hälso- och sjukvårdslagstiftningen bör sesöver i syfte att få till stånd en mer överskådlig,samlad och patientfokuserad lagstiftning på området.De behov som finns inom äldreomsorgen har enligtutredningen sin givna plats i en sådan översyn.Regeringen avser enligt propositionsförteckningenatt avlämna en proposition om socialtjänst iutveckling den 8 mars 2001.HSU 2000 har i sitt betänkande God vård på likavillkor? SOU 1999:66, föreslagit attSocialstyrelsens verksamhet ses över med syfte attbelysa tillsynsverksamhetens organisation (s. 106f.). Utredningen anför att hardubbla roller, dels att utveckla och fastställakriterier för god vård och förebyggande insatser ochäven ge råd och stöd om dessa, dels att genomtillsynen granska att verksamheterna följer vadSocialstyrelsen fastställt skall gälla. Kommitténförslår att verksamhet ses över medsyfte att belysa tillsynsverksamhetens organisation.I samband med översynen skall enligt kommitténsmening även prövas om länsstyrelsernas ochSocialstyrelsens tillsynsverksamheter skall bilda enny myndighet som bedriver tillsyn inom vårdens helaområde. Utredningen är remissbehandlad.I proposition 1997/98:113 om en nationell handlingsplan föräldrepolitiken uttalades följande i anslutning till71 a § socialtjänstlagen (s. 89):Lagrådet har pekat på att den föreslagnaanmälningsskyldigheten enbart innebär en skyldighetatt anmäla missförhållandet till denverksamhetsansvarige och att det bör förtydligas attmöjligheten alltid står öppen att göra en anmälantill tillsynsmyndigheten i det fall denverksamhetsansvarige inte fullföljer sina åliggandenenligt bestämmelsen eller om det finns skäl att troatt så skulle vara fallet.Regeringen gör liksom Lagrådet den bedömningen attdet inte föreligger något lagligt hinder för enenskild att göra en anmälan till tillsynsmyndighetenom missförhållanden i verksamheten. Sekretess gällerför uppgift om enskilds personliga förhållanden omdet kan vara till men för den enskilde ochmotsvarande tystnadsplikt inom enskilt bedrivenverksamhet gäller för enskilds personligaförhållanden. Dessa bestämmelser kan inte sägasutgöra hinder för anmälan av missförhållanden tilltillsynsmyndighet. I motsvarande bestämmelse omanmälningsskyldighet för personal inom hälso- ochsjukvården, den s.k. - 7 a § lagen(1994:953) om åliggande för personal inom hälso- ochsjukvården - finns ingen motsvarande erinranintagen. Att införa en sådan erinran isocialtjänstlagen skulle lätt kunna leda tillmissförstånd och till motsatsvisa slutsatser.Regeringen anser därför att det inte är lämpligt attgöra ett sådant tillägg.Den föreslagna anmälningsskyldigheten har inteförenats med någon bestämmelse om sanktion för densom inte fullgör sin anmälningsplikt. Anledningentill detta är att syftet med bestämmelsen i förstahand är att komma till rätta med missförhållandenoch att en anmälningsskyldighet skall vara ett stödför personal och andra verksamma att göra anmälanutan rädsla för repressalier.Vid utskottets behandling av förslaget i betänkande1997/98:SoU24 underströk utskottet att den anställdealltid har möjlighet att vända sig direkt tilltillsynsmyndigheten med en anmälan såsom ocksåLagrådet påpekat i sitt yttrande. Utskottettillstyrkte lagförslaget.Utskottet behandlade motioner om tillsynen ibetänkande 1999/2000:SoU8 och hänvisade då till attutredningsbetänkandena från Socialtjänstkommitténoch HSU 2000 bereddes i och attdenna beredning borde avvaktas.Utskottets bedömningUtskottet erinrar inledningsvis om attSocialstyrelsen och länsstyrelsernastillsynsverksamhet över vården av äldre ochfunktionshindrade förstärktes med 20 miljoner kronorårligen i samband med beslutet om dennationella handlingsplanen för äldrepolitiken ochbudgetpropositionen för år 1999.Socialtjänstutredningen har vidare haft i uppdragatt göra en översyn av vissa frågor som gällersocialtjänstens uppgifter. En proposition omsocialtjänst i utveckling har aviserats till mars2001. bör inte föregripa regeringenskommande förslag på området. Motion So244 (m)yrkande 7 avstyrks.Utskottet är inte berett att nu ta initiativ utredning om en översyn av hälso- ochsjukvårdslagen och socialtjänstlagen i syfte attsammanföra de regler som styr äldreomsorgen till enlag. Motionerna So273 (v) yrkande 3 och So356 (v)yrkande 4 avstyrks därmed.Utskottet är inte heller berett att nu föreslånågon förändring av 71 a § socialtjänstlagen på detsätt som föreslås i motion So273 (v) yrkande 4.Motionsyrkandet avstyrks.Avgifter inom äldreomsorgenMotionerI motion So244 av m.fl. (m) begärstillkännagivande till regeringen om rättvisareavgifter (yrkande 6). Motionärerna anför attkommunala taxor alltid skall bygga på en princip omlikabehandling av kommunmedborgarna. Det innebär attalla skall betala samma avgift för samma tjänst.Motionärerna anser att inkomst- ochförmögenhetsrelaterade taxor inom äldreomsorgen ärbåde orimliga och orättvisaI motion So474 av m.fl. (v) begärstillkännagivanden om införandet av en nationellmaxtaxa inom äldreomsorgen (yrkande 1) och omberedningen av reformen om maxtaxa (yrkande 2).Motionärerna anser att en nationell maxtaxa föräldreomsorgen är en angelägen och välkommen reform.Denna bör införas . För attreformen skall få den effekt som avses krävs enkompensation till kommunerna, enhetliga regler förinkomstberäkning samt ett riktvärde för ettnationellt förbehållsbelopp.I motion So363 av m.fl. (kd) begärstillkännagivande om införande av en enhetstaxa inomäldreomsorgen (yrkande 7). Skillnaderna i vilkaavgifter den enskilde betalar för hemtjänst och försärskilt boende varierar kraftigt mellan landetskommuner. Motionärerna anser att det finns behov aven harmonisering av avgifterna.I motion So456 av m.fl. (fp) yrkasatt begär att regeringen lägger framförslag om avgifter i äldreomsorgen i enlighet medvad som anförs i motionen (yrkande 3). Motionärernaanser att en lagfäst maxtaxa och ett lagfästförbehållsbelopp måste införas inom äldreomsorgen.I motion So441 av ochLennart (båda s) yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om maxtaxa och förbehållsbelopp inom äldre-och handikappomsorgen. Motionärerna anser att det äralldeles för stora skillnader i avgift mellankommunerna och att det finns alldeles för mångataxekonstruktioner. Det är vidare tveksamt om dennivå på förbehållsbeloppet som många kommuner harbestämt ger de äldre och handikappade en skäliglevnadsnivå utifrån socialtjänstlagens bestämmelser.Bakgrund och tidigare behandlingUtskottet behandlade motioner om avgifter inomäldreomsorgen i betänkande 1999/2000:SoU8. Utskottetanförde då följande (s.35):I anledning av ett initiativ av socialutskottet(bet. 1996/97:SoU7) har en särskild utredare haft iuppdrag att överväga boendebegreppet iboendeformerna för äldre samt avgifterna och deraseffekter. I avvaktan på utredningens förslagbeslutade om ett förtydligande i 35 §socialtjänstlagen och 26 § hälso- och sjukvårdslagenfr.o.m. Regeringen har aviseratatt den återkommer i frågan . Utskottetanser det angeläget, mot bakgrund av bl.a.Socialstyrelsens avlämnade rapport, attregeringen håller tidsplanen för den aviseradepropositionen på området. Något initiativ frånriksdagen med anledning av motionerna - - - behövsinte. Motionerna avstyrks.Riksdagen följde utskottet.I budgetpropositionen 2000/01:1, volym 6,utgiftsområde 9 redovisar regeringen attavgiftsbestämmelserna i 35 § socialtjänstlagenavseende äldre- och handikappomsorgen fr.o.m. den 1januari 1999 har förtydligats vad gäller beräkningenav omsorgstagares förbehållsbelopp. Även kommunernasjämkningsskyldighet med avseende påmakes/makas/sambos situation har tydliggjorts.Effekterna av förändringarna har varitbegränsade. Problemen med låga förbehållsbelopp,makes/makas/sambos ekonomiska situation samt storaolikheter vad gäller nivåer på avgifter såväl inomsom mellan kommuner kvarstår. Skillnaderna hardessutom ökat enligtSocialstyrelsens redovisning i Äldreuppdraget(2000:1).Regeringen har aviserat en proposition om avgifterinom äldre- och handikappomsorgen till april 2001.Utskottets bedömningUtskottet utgår i från att de frågeställningar somtas upp i motionerna kommer att behandlas i den tilli aviserade propositionen om avgifterinom äldre- och handikappomsorgen. Utskottet anseratt regeringens förslag bör avvaktas och avstyrkerdärmed motionerna So244 (m) yrkande 6, So363 (kd)yrkande 7, So441 (s), So456 (fp) yrkande 3 och So474(v) yrkandena 1 och 2.Pensionärers ekonomiska och socialasituationMotionI motion So209 av () begärstillkännagivande om vad i motionen anförts om enutredning av pensionärernas ekonomiska och socialasituation, framför allt mot bakgrund av det faktumatt alltför många pensionärer lever fattigt eftersvenska mått mätt.