bet · GO01UU4 · 2001-03-27 00:00:00 — En ny svensksäkerhetspolitisk doktrin bör utgå från att Sverigeaktivt skall bidra till att skapa en alleuropeiskfredsordning (yrkande 1).I detta nya Nato är redan djupt engagerat,med anpassning av det svenska försvaret förgemensamma operationer, med mängder av gemensammaPFF-övningar, med svenska officerare iNatohögkvarteret, en svensk ambassad inne på områdetoch - sist, men naturligtvis viktigast - svensktrupp under Natobefäl i militära operationer. Attinte ha en sådan position att vi också kan utövamaximal påverkan på den organisation vi är såoerhört beroende av för vår egen säkerhet är enligtvad som anförs i yrkande 4 inte rimligt.I motion 2000/01:U414 (kd) yrkande 4 framhålls detatt det finns många hot som inte är av direktsäkerhetspolitisk natur, och där totalförsvaretsresurser inte främst bör komma till användning.Andra samhällssektorer handskas bättre med hot somrör socialpolitik, miljöpolitik,utvecklingssamarbete m.m. Det vidgadesäkerhetsbegreppet har således en bortre gräns.Gränsdragningen är emellertid inte lätt att göra.Globala miljöhot, spridning av sjukdomar (aids,malaria och tuberkulos), överbefolkning, bristfälligvattenförsörjning och fattigdom skapar oftapotentiella konflikthärdar. Även om dessa faktorerinte ingår i det vidgade säkerhetsbegreppet, finnsdet behov av underrättelsetjänster som även bevakarsådana områden eftersom de indirekt kan hotasäkerheten och leda till krav på deltagande iinternationella fredsfrämjande insatser i närområdetoch i omvärlden.I samma motion framhålls att den militäraalliansfriheten kvarstår eftersom inte ärmedlem i Nato. EU har inte en gemensam armé ellerett gemensamt försvar. Däremot har militäraförpliktelser inom den europeiska krishanteringen,vilket gör att diskussionen om framtidasäkerhetspolitiska väg behöver aktualiseras ochfördjupas.Med en modern och verklighetsanpassadsäkerhetspolitik kan samarbetainternationellt på ett konstruktivt sätt, dvs. pådet sätt som bäst anses kunna lösa problemen. Vi börskapa en handlingskraftig säkerhetspolitik somfokuserar på en folkrättsutveckling vad gällermänniskors säkerhet. Svenska militära insatser skallgenomföras först efter självständiga svenska beslutav riksdag och regering (yrkande 5).Av geografiska skäl är det naturligt att närområdetoch är de områden där kanbidra mest och ta ett större ansvar för en fortsattfredlig utveckling, framhålls det vidare. Attytterligare förstärka samarbetet med de nordiska ochbaltiska länderna, liksom att utvecklaförtroendefulla relationer till , är avstörsta säkerhetspolitiska betydelse (yrkande 7).Demokratiseringen och en ökad respekt för mänskligarättigheter förbättrar närområdets säkerhet ochverkar konfliktförebyggande. Stärkandet av detregionala samarbetet och inlemmandet avÖstersjöområdet i en alleuropeisk och transatlantisksäkerhetsordning bör därför vara en hörnsten iSveriges säkerhetspolitik (yrkande 8).Ett öppet och nära samarbete med Nato är och börvara en naturlig del av svensk säkerhetspolitik. DåNato förändras och utvidgas kan ett stort antalstater i Öst- och komma att blimedlemmar, och måste därför ständigt varaberett att pröva sin relation till organisationen.Vår framtida säkerhet måste tryggas tillsammans medandra fria och demokratiska nationer i . Vimåste därför ha handlingsfrihet att i takt medförändringar i omvärlden ta konsekvenserna av dendjupa samverkan som vi har med de fredsbevarandekrafterna i (yrkande 15).I den enskilda motionen 2000/01:U609 (s) hävdas, motbakgrund av exempel från och de senasteårens utveckling i Förbunds-republiken ,att utrikespolitik i ett perspektiv somomfattar flera decennier genomgått betydandeförändringar. Medlemskapet i EU har inneburit attSverige har måst ge avkall på sin tidigareutrikespolitik. Utvecklingen har, enligtmotionärerna, också visat att har ett betydandeinflytande på EU:s utrikes- och säkerhetspolitiskaställningstaganden. Motionärerna menar, attregeringen bör vinnlägga sig om att tillse attSveriges freds- och utrikespolitik görs tydlig.Sverige bör därför i EU och andra internationellaforum klart deklarera att militär- ochsäkerhetspolitiska insatser i suveräna stater barakan komma i fråga under synnerligen speciellaomständigheter och endast om de aktuella aktionernaär sanktionerade av FN.Utskottets övervägandenUnder det präglades densäkerhetspolitiska situationen i av rivalitetoch spänning mellan de militära blocken Nato ochWarszawapakten. , Sverigesnärområde, var av särskild säkerhetspolitiskbetydelse, strategiskt beläget i gränslandet mellande två militärallianserna.Sveriges militära alliansfrihet var under det kallakriget ett viktigt medel för att förhindra att vidrogs in i en konflikt mellan stormaktsblocken. Detbästa sättet att försöka bevara fred, omkrig utbröt, var militär alliansfrihet och ettstarkt försvar för att avhålla från angrepp mot vårtland. bidrog genom den militäraalliansfriheten till att hålla spänningen i vårtnärområde på en låg nivå. säkerhetspolitikkännetecknades av hög militär beredskap ochsjälvpåtagna begränsningar i vårt internationellasäkerhetssamarbete för att ge alliansfrihetentrovärdighet.Det slut har väsentligt sänktspänningen i . Nya former försäkerhetsfrämjande samarbete har vuxit fram.Exempelvis har och spelat viktigaroller för att stärka uppbyggnaden av demokrati i debaltiska länderna. Överenskommelser inom harbidragit till att öka den militära transparensen,och samarbetet inom ramen för Partnerskap för fredfyller en viktig förtroendeskapande funktion. Detregionala samarbetet i Östersjöstaternas rådmedverkar också till att stärka säkerheten i vårregion, och i likhet med flera andra länder bedriverSverige även bilateralt säkerhetsfrämjande samarbetemed bl.a. de baltiska staterna och . Dennaväv av samarbete där samtliga stater runt Östersjöni olika former deltar är starkt bidragande till denpositiva säkerhetspolitiska utvecklingen. ären aktiv deltagare i detta nätverk avsäkerhetsfrämjande samarbete.Europeiska unionen är av fundamental betydelse försäkerheten i hela , inte minst i vårtnärområde. EU:s fortsatta utvidgning handlar om attutsträcka och fullfölja det fredsprojekt som helatiden varit den europeiska integrationensgrundtanke. finns möjligheten att bygga en helhetav det som delades av världskrig, ockupationoch förtryck. Den är en historisk skyldighet somEU:s medlemmar har mot de folk som i decennierberövades frihet och demokrati.Sveriges närområde uppvisar en mångfald vadgäller ländernas säkerhetspolitiska val. Drygt tioår efter det slut har det europeiskasäkerhetssystemet i ännu inte fåtten utformning som svarar mot alla länders önskemål.En grundläggande utgångspunkt är den av alla godtagna principen om att varje land har rättatt självt välja sin säkerhetspolitiska linje.Östersjöområdets säkerhet utgör en del iden alleuropeiska och euro-atlantiskasäkerhetsordningen. Som EU-ordförande inriktarSverige sig på att utveckla samarbetet med inomcivil krishantering och konfliktförebyggandeverksamhet. Tanken är att EU:s resurser skall kunnaanvändas i OSSE-missioner.Flera motioner om säkerhetspolitik berörden militära alliansfriheten. Motionären bakommotion 1999/2000:U409 (m) yrkande 4 menar att detligger i intresse att integreras i denalleuropeiska säkerhetsordningens alla delar.Folkpartiet förespråkar i motionerna 1999/2000:Fö28yrkande 3 och 2000/01:U413 yrkande 2 att Sverigeskall söka medlemskap i . I motionerna1999/2000:U412 (m) yrkande 2 och 2000/01:U403 (m)krävs en ändring av säkerhetspolitiskadoktrin. Denna bör endast ange att ärmilitärt alliansfritt, menar motionärerna. I motion2000/01:U402 (v) yrkande 5 begärs att den nuvarandesäkerhetspolitiska formuleringen skall ligga fastoch i motion 2000/01:U404 (c) yrkande 16 framhållsatt den militära alliansfriheten är ett viktigtmedel för neutralitet i händelse av krig. I motion2000/01:U413 (fp) yrkande 1 framhålls, utifrån etttransatlantiskt perspektiv, att en ny svensksäkerhetspolitisk doktrin bör utgå från att Sverigeaktivt skall bidra till att skapa en alleuropeiskfredsordning.Sveriges säkerhetspolitik syftar ytterst till attbevara vårt lands fred och självständighet. Vårtsäkerhetspolitiska mål är att i alla lägen och iformer som vi själva väljer trygga enhandlingsfrihet att, såsom enskild nation och isamverkan, kunna utveckla vårt samhälle.Riksdagen har vid tidigare tillfällen(ursprungligen 1992 och senast i bet. 1998/99:UFöU1)ställt sig bakom militära alliansfrihet,syftande till att vårt land skall kunna varaneutralt i händelse av krig i vårt närområde. Denmilitära alliansfriheten stärker säkerheten i vårdel av och därmed vår egen säkerhet.Det är självt som definierar den närmareinnebörden av den militära alliansfriheten. Densätter, bortsett från avtal om ömsesidigt stöd tillförsvar mot väpnat angrepp, inga hinder för ettsvenskt allsidigt och aktivt deltagande iinternationellt säkerhetssamarbete. Vi har i dagmöjlighet att delta i alla former av internationelltsamarbete, med undantag endast för dem som står imotsättning till den militära alliansfriheten.Sveriges säkerhetspolitik har såväl en nationelloch som en internationell dimension.Nationellt skall vi kunna möta militära hot somdirekt berör . På det internationella planetstöder FN som upprätthållare av folkrättenoch det främsta organet för fred och säkerhet i helavärlden. I syfte att bidra till stabilitet ochsäkerhet i vårt närområde och i deltar viaktivt i EU:s utrikes- och säkerhetspolitiskasamarbete. bidrar till gemensam säkerhet sommedlem i Organisationen för säkerhet och samarbete iEuropa () och i , som observatör iVästeuropeiska unionen (VEU) samt i samarbete inomramen för Partnerskap för fred (PFF) och (). Vi medverkarsolidariskt i insatser för konflikthantering ochkonfliktförebyggande i och övriga delar avvärlden. Vårt utvecklingssamarbete syftar också tillatt höja den gemensamma säkerheten, både i vårtnärområde och globalt.Sverige har en naturlig och självklar hemvist i deneuropeiska gemenskapen, som bl.a. bygger påfundamentala gemensamma värderingar om demokrati ochrespekt för de mänskliga rättigheterna. Dennatillhörighet avspeglar sig i medlemskap iEU, och , samt i vårt breda ochaktiva deltagande i det övriga europeiskasäkerhetssamarbetet. Vi samarbetar med Nato i frågorsom inte rör ömsesidiga försvarsgarantier.Sveriges militära alliansfrihet, som präglas avlång kontinuitet och har en stark folkligförankring, utgör en tillgång för vårt landsutrikes- och säkerhetspolitik. Den bidrar tillsäkerhet och stabilitet i vår del av världen samtger oss goda möjligheter att utvecklaförtroendefulla relationer och samarbete för ökadgemensam säkerhet. Vårt lands säkerhetspolitiskaläge har aldrig, i modern tid, varit bättre.I regeringens utrikesdeklaration, som presenteradesför , sägs attregeringen nu ser ett behov att se överformuleringarna i de delar som rör denmilitära alliansfriheten och neutralitetsoptionen.Utrikesministern anförde därvid bl.a. följande:Därför har vi inbjudit alla riksdagspartier tillöverläggningar i detta ämne. Vår strävan är attskapa bred enighet, och bred debatt, kring en bättrebeskrivning av vår säkerhetspolitiska linje.Avsikten är inte att överge den militäraalliansfriheten.Den militära alliansfriheten är en tillgång förSverige och har starkt stöd hos det svenska folket.Den ger oss handlingsfrihet. Den medverkar till attminska risken för konflikter och spänning i vår delav . Den gör det möjligt för oss att varadrivande i arbetet för kärnvapennedrustning.Allt detta bildar grund för vårt säkerhetspolitiskaval. Vi ser fram emot överläggningarna, som vihoppas kan inledas denna månad.Utskottet delar regeringens syn på behovet av att seöver den aktuella formuleringen och finner att denföreslagna metoden, som ligger i linje med svensktradition, är lämplig. I konsekvens härmed bör demotioner som strider däremot eller som harinnebörden att de föregriper resultaten av de nämndaöverläggningarna nu avstyrkas.Således avstyrks motionerna 1999/2000:U409 (m)yrkande 4, 1999/2000:U412 (m) yrkande 2,1999/2000:Fö28 (fp) yrkande 3, 2000/01:U402 (v)yrkande 5, 2000/01:U403 (m) och 2000/01:U413 (fp)yrkande 2.Motionerna 2000/01:U404 (c) yrkande 16 och2000/01:U413 (fp) yrkande 1 kan besvaras med vadutskottet anfört ovan.Flera yrkanden rör olika aspekter avsäkerhetspolitisk handlingsfrihet. Det gäller främstmotionerna 2000/01:U404 (c) yrkande 17 och2000/01:U414 (kd) yrkande 5.Utskottet vill med anledning härav erinra om attSveriges säkerhetspolitik, sådan den formulerats avriksdagen, innehåller en handlingsfrihetskomponentmed innebörden att det är självt somdefinierar den närmare innebörden av den militäraalliansfriheten. Denna sätter, bortsett från avtalom ömsesidigt stöd till försvar mot väpnat angrepp,inga hinder för ett svenskt allsidigt och aktivtdeltagande i internationellt säkerhetssamarbete. Vihar möjlighet att delta i alla former avinternationellt samarbete, med undantag endast fördem som står i motsättning till den militäraalliansfriheten. Vad gäller förutsättningarna försvenska militära insatser, som berörs i motion2000/01:U414 (kd) yrkande 5, finns dessa reglerade iregeringsformen och följdlagstiftning baserad pådenna. Enligt utskottets mening har erfarenheternavisat att detta regelverk är ändamålsenligt.Enligt utskottets mening kan motionerna 2000/01:U404(c) yrkande 17 och 2000/01:U414 (kd) yrkande 5besvaras med vad som ovan anförts.Moderaterna menar i partimotion 1999/2000:Fö20yrkande 3 att utvecklingen i är en källatill osäkerhet i närområde. Strävan börvara att involvera i det allt tätareeuropeiska säkerhetssamarbetet, och kanpåverka situationen genom att ta på sig en ledanderoll - militärt och politiskt - i Östersjöområdet.Centern framhåller i partimotion 2000/01:U404yrkande 20 att har ett intresse av att ha såförtroendefulla relationer som möjligt med Rysslandoch av att bidra till att inlemmas i ettbredare multilateralt säkerhetssamarbete samt attSverige därför borde inleda en dialog med Rysslandom hur en civil, militär och fredlig samverkan ivårt gemensamma närområde skulle kunna utvecklas.Att ytterligare förstärka samarbetet med de nordiskaoch baltiska länderna, liksom att utvecklaförtroendefulla relationer till , är avstörsta säkerhetspolitiska betydelse framhållerKristdemokraterna i motion 2000/01:U414 yrkande 7.Stärkandet av det regionala samarbetet och ensträvan att inlemma i enalleuropeisk och transatlantisk säkerhetsordning,bör också vara en hörnsten i Sverigessäkerhetspolitik (yrkande 8).Utskottet delar motionärernas bedömning att det ärav stor vikt att så långt som möjligt engageraRyssland i europeiskt säkerhetsfrämjande samarbete.Det mångfasetterade samarbetet i , ivilket är en aktiv deltagare, har någotberörts ovan. Därutöver kan följande sägas medanledning av motionerna.Sveriges relationer till är mycket goda.Samarbetet har utvecklatskraftigt både på det bilaterala och detmultilaterala planet. Under ordförandeskapi EU har samarbetet med angivits som ettprioriterat område. Detta gäller inte minst i deavseenden som särskilt framhålls i centermotionen,dvs. säkerhet och miljö.En viktig uppgift för är att utveckla EU:snordliga dimension, som i stora delar handlar omsamarbete inom energi- och miljöområdena. Inom ramenför EU:s säkerhets- och försvarspolitik breddas ochfördjupas den politiska dialogen med ochdet praktiska samarbetet utvecklas. Detta är etthuvudsyfte med det toppmöte som äger rum mellan EUoch i senare under våren 2001.Dessförinnan kommer president att besökaStockholm. Både statsministern och utrikesministernbesökte , liksom flera andraministrar. Ett omfattande samarbete utvecklas pålägre nivåer, såväl mellan statliga och kommunalasom mellan privata och enskilda aktörer. Nämnas börslutligen det omfattande samarbete som äger rum inomolika regionala organisationer såsomÖstersjöstaternas råd, och Arktiskarådet.Enligt utskottets mening kan motion 2000/01:U404 (c)yrkande 20 besvaras med vad som här anförts.Östersjöregionen är ett av de områden i somgynnats mest av det slut. Demokratioch marknadsekonomi har ersatt kommunistisk diktaturoch planekonomi. Friheten har återupprättats förvåra tidigare ockuperade grannländer i öster.Handel, investeringar och mänskliga kontakterblomstrar som i få andra delar av världen. Dennagynnsamma utveckling är av fundamental betydelse förSveriges säkerhet.Ansvaret för att denna utveckling fortsätter attpräglas av stabilitet och säkerhet och att denstärks åvilar alla länder gemensamt. Säkerhet kanendast byggas i samarbete. vill se enutveckling i sitt närområde - liksom i i sinhelhet - där varje land har rätt att självständigtvälja sin säkerhetspolitiska linje, där skiljelinjeroch intressesfärer saknas och där godagrannrelationer byggda på ömsesidig respekt ochförtroende utvecklas. EU-utvidgningen är central idenna utveckling och prioriteras därför av Sverige.Därtill kommer att band till de euro-atlantiska strukturerna måste utvecklas. Dentransatlantiska länken är viktig för uppkomsten aven sådan alleuropeisk freds- och säkerhetsordningsom vi strävar efter.Sveriges bidrag till säkerheten i närområdet ärstort. Vårt omfattande stöd till EU:skandidatländer, vårt säkerhetsfrämjande samarbete iÖstersjöregionen, vårt aktiva deltagande i och i övriga regionala organisationer, våraföretags handel och investeringar, våra kommuners,organisationers och kyrkors engagemang och våramedborgares allt tätare mänskliga,gränsöverskridande nätverk utgör tillsammans ettbetydande bidrag till säkerheten i vårt närområde.Utskottet delar dock inte uppfattningen att Sverigebör ta på sig en ledande militär roll iÖstersjöregionen. Innebörden i detta förslagförefaller oklar. Säkerhet i vår region byggs genombredast möjliga samarbete inom allasamhällssektorer. Som ovan nämnts främjarutrikeshandel och internationella investeringar dengemensamma säkerheten både genom att höja detekonomiska välståndet och genom att stärkaömsesidiga beroenden. Samarbetet inomÖstersjöstaternas råd och även det nordiskasamarbetet har stor betydelse för att stärka bandenöver Östersjön.Militärt samarbete spelar en viktig roll. Detmilitära - och civila - samarbetet inom ramen förPFF främjar ökad transparens och förtroende ländernaemellan. är en aktiv deltagare i PFF, ochbidrar också bilateralt till att stärka de baltiskaländernas nationella försvar. Utskottet menar dockatt det är mångfalden i samarbetet runtÖstersjöregionen som bör betonas - inte att särskiltlyfta fram det militära samarbetet.Utskottet anser att motion 2000/01:U414 (kd)yrkandena 7 och 8 kan besvaras med vad som ovananförts. Däremot avstyrker utskottet motion1999/2000:Fö20 (m) yrkande 3.Det är viktigt att inte hamnar ien situation där vårt land utgör det enda av denordisk-baltiska länderna som valt att stå utanförNato, sägs det i motion 2000/01:U412 (m) yrkande 3.En sådan situation skulle leda till en isoleradposition för . Den svenska linjen måste varaatt vidta nödvändiga förberedelser för att hasäkerhetspolitisk handlingsfrihet och inte ståoförberedd i en situation när säkerhetsläget iÖstersjöregionen förändras. I yrkande 1 framhållsockså att inte kan stå likgiltigt om ettmedlemsland i EU eller ett grannland utsätts för hoteller angrepp.Enligt motion 2000/01:U414 (kd) yrkande 15 är ochbör ett öppet och nära samarbete med Nato vara ennaturlig del av svensk säkerhetspolitik, varför detmåste finnas en handlingsfrihet att i takt medförändringar i omvärlden ta konsekvenserna av dendjupa samverkan som vi har med de fredsbevarandekrafterna i Europa.Den förda säkerhetspolitiken, vari den militäraalliansfriheten utgör kärnan, innebär ett betydandemått av handlingsfrihet. Utskottet har ovanredovisat innebörden av detta. Iutrikesdeklarationen ges också några exempel påbetydelsen av en utrikespolitisk handlingsfrihetbaserad på militär alliansfrihet.Utskottet har också kunnat konstatera, vilketframgått ovan, att säkerhetsläget i Östersjöregionensedan det slut förändrats på ettmycket positivt sätt. Utvecklingen innebär ett allttätare samarbete, såväl i allmän mening somsäkerhetspolitiskt, mellan alla stater i området -oavsett säkerhetspolitiskt vägval - inklusiveSverige. Mot denna bakgrund förefaller åtgärder avdet slag som antydningsvis framgår av motionernaolämpliga.Därmed avstyrks motionerna 2000/01:U412 (m) yrkande3 och 2000/01:U414 (kd) yrkande 15.Utskottet delar motionärernas uppfattning i motion2000/01:U412 (m) yrkande 1 att inte kan stålikgiltigt om ett annat medlemsland i EU eller ettgrannland skulle utsättas för hot eller angrepp -lika lite som vi står likgiltiga inför andrakonflikter runt om i världen. I motsats tillmotionärerna menar utskottet dock att Sverigesmilitära alliansfrihet i högsta grad är relevant isammanhanget.En utgångspunkt för politik i ärsolidariteten med våra partnerländer, även ommedlemskapet i sig inte medför några kollektivamilitära förpliktelser i försvarsavseende. Vårsträvan är att bidra till säkerheten i genomatt förebygga konflikter. Om sådana ändå uppstår -som fallet varit på - är den svenskapolitiken inriktad på krishantering tillsammans medandra länder. Detta gemensamma ansvarstagande gällersjälvfallet även vid konflikter med ett annatmedlemsland eller grannland indraget.Vår militära alliansfrihet utgör, bortsett justfrån avtal om ömsesidigt stöd till försvar motväpnat angrepp, inget hinder för ett allsidigt ochaktivt svenskt deltagande i internationelltsäkerhetssamarbete. Detta gäller även på detmilitära området. Det är emellertid en stor skillnadmellan att inte "stå likgiltig" och att i förvägställa ut försvarsgarantier.Därmed avstyrks motion 2000/01:U412 (m) yrkande 1.I två motioner berörs och beslutsfattandet iNato. Enligt motion 2000/01:U412 (m) yrkande 4innebär det faktum att står utanför Nato attvårt inflytande över ESDP-processen begränsas, och imotion 2000/01:U413 (fp) yrkande 4 framförs att detär orimligt att inte ha en sådan position att viockså kan utöva maximal påverkan på den organisationvi är så oerhört beroende av för vår egen säkerhet.Utskottet vill med anledning härav erinra om attNato vid sitt toppmöte i 1999 antog ettnytt strategiskt koncept där en viktig förändringvar att krishantering och samarbete medpartnerländer gjordes till en av huvuduppgifterna.Det aktiva svenska deltagandet i Partnerskap förfred (PFF), som tidigare beslutats av ,bidrar till att stärka vår förmåga att engagera ossi internationella insatser. Detta sker bl.a. genomdeltagande i alltmer komplexa PFF-övningar och iplanerings- och översynsprocessen (PARP). Genom PARPantas särskilda partnerskapsmål i syfte att utvecklaförmågan till internationell krishantering.Processen sker bilateralt mellan och Nato,och avgör självt vilka förband och förmågorsom skall utvecklas.För partnerländer som deltar med trupp i Natoleddafredsfrämjande insatser (SFOR ochKFOR) regleras insyn och inflytande genom detpolitisk-militära ramverket, där truppbidragandepartnerländer ges rätt till information ochkonsultation kring frågor som rör truppens säkerhetoch agerandet på marken.Utskottet får med anledning av motion 2000/01:U412(m) yrkande 4 särskilt framhålla att genomsitt EU-medlemskap har fullt inflytande över EU:sbeslut, inklusive ställningstaganden vad avserrelationen mellan EU och Nato, eftersom de tas ienhällighet.Utgångspunkter för utvecklingen av relationenmellan EU och Nato inom ramen för ESDP-processen äratt respektive organisations beslutsautonomirespekteras och att ingen EU-medlem skalldiskrimineras.