bet · GO01LU12 · 2001-03-06 00:00:00 — Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2000/01LU12Redogörelse för ärendetDen beslutade revisoreri plenum om att genomföra en granskning avtillämpningen av skuldsaneringslagen (1994:334).Revisorernas överväganden och förslag redovisades irapporten (1999/2000:11) Tillämpningen avskuldsaneringslagen, som presenterades den 8 juni2000. Rapporten remissbehandlades och därefter harrevisorerna anmält singranskning till med förslag angåendetillämpningen av skuldsaneringslagen (förs.2000/01:RR4).Riksdagens revisorer föreslår ett flertaltillkännagivanden om åtgärder i syfte atteffektivisera handläggningen avskuldsaneringsärenden i de tre stegen av förfarandetoch att förbättra arbetet med att förebyggaöverskuldsättning.I betänkandet behandlar utskottet revisorernasförslag jämte två motioner som väckts med anledningav förslaget och tre motioner som väckts under denallmänna motionstiden . I betänkandet behandlar utskottet Riksdagensrevisorers förslag till (förs.2000/01:RR4) angående tillämpningen avskuldsaneringslagen jämte fem motioner, varav tvåväckts med anledning av revisorernas förslag och treunder den allmänna motionstiden år 2000.Riksdagens revisorer föreslår ett flertaltillkännagivanden om åtgärder i syfte atteffektivisera handläggningen avskuldsaneringsärenden och att förbättra arbetet medatt förebygga överskuldsättning.Utskottet förordar med delvis bifall tillRiksdagens revisorers förslag och med delvis bifalltill samtliga motioner att regeringen tar initiativtill en förutsättningslös, samlad och övergripandeutvärdering av skuldsaneringslagen.Innehållsförteckning 2000/01:L3 av m.fl. (v) variföreslås att fattar följande beslut:Riksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om betalningsanmärkningefter avslutad skuldsanering.2000/01:L4 av m.fl. (kd) variföreslås att fattar följande beslut:Riksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om attskuldsaneringslagen revideras i enlighet medInsolvensutredningens förslag.Motioner från allmänna motionstiden2000/01:L301 av och () vari föreslås att fattar följandebeslut:Riksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om att en översyn avskuldsaneringslagen beträffande beräkningsunderlagför såväl tillgångar som skulder bör göras.2000/01:L302 av m.fl. (m) variföreslås att fattar följande beslut:Riksdagen beslutar att upphäva skuldsaneringslagen(1994:334) i enlighet med vad som anförs i motionen.2000/01:L305 av () vari föreslås attriksdagen fattar följande beslut:Riksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om kraftigt förbättradetillämpningsregler för skuldsaneringslagen och stödtill de skuldsaneringssökande. Utvärdering av skuldsaneringslagenUtskottets förslag i korthetUtskottet förordar, med delvis bifall tillRiksdagens revisorers förslag och samtliga iärendet behandlade motioner, enförutsättningslös, samlad och övergripandeutvärdering av skuldsaneringslagen. Det fårankomma på regeringen att ta initiativ tilloch bestämma de närmare formerna för en sådanutvärdering.BakgrundHösten 1987 förordade lagutskottet att frågan om enlagreglerad skuldsanering för fysiska personer, somär så skuldsatta att de inte inom överskådlig tidkan betala sina skulder, borde bli föremål för ensamlad bedömning. Vad utskottet sålunda anförde gavriksdagen som sin mening regeringen till känna (bet.LU 1987/88:12, rskr. 57).Med anledning av riksdagsbeslutet tillkalladeregeringen en utredning, som antog namnetInsolvensutredningen, med uppdrag att överväga bl.a.frågan om skuldsanering för fysiska personer (dir.1988:52). lade framdelbetänkandet (SOU 1990:74) Skuldsaneringslag.Betänkandet remissbehandlades men föranledde ingalagförslag från regeringens sida. Till följd häravkom ytterligare motioner att väckas i frågan. Dåmotionsspörsmålen om skuldsanering behandlades avriksdagen förordade utskottet ibetänkande 1992/93:LU49 att regeringen skulleutarbeta former för en skuldsaneringsverksamhet ienlighet med vissa av utskottet angivna riktlinjer.Dessa riktlinjer innebar i huvudsak att denskuldsatta personen först och främst själv skullesöka uppnå en frivillig överenskommelse med sinaborgenärer. Endast om detta inte var möjligt skulleen lagreglerad ordning tillämpas med företrädesvisfrivillig och endast i sista hand en tvingandeskuldsanering. biföll utskottetshemställan och gav regeringen till känna vadutskottet anfört (rskr. 1992/93:412).I början av år 1994 överlämnade regeringen förslagtill om en skuldsaneringslag, ochriksdagen antog lagen senare samma vår (prop.1993/94:123, bet. LU26, rskr. 303).Genom skuldsaneringslagen (1994:334), som träddei kraft , har införts möjligheter förprivatpersoner att under vissa förutsättningar helteller delvis befrias från en övermäktig skuldbörda.Som allmänna villkor för skuldsanering gäller attgäldenären är insolvent och så skuldsatt att haneller hon inte inom överskådlig tid kan betala sinaskulder (4 § första stycket 1). Vidare krävs att detvid en allmän bedömning framstår som skäligt attbevilja gäldenären skuldsanering (4 § första stycket2). Vid denna skälighetsbedömning skall särskiltbeaktas skuldernas ålder, omständigheterna vid derastillkomst, de ansträngningar gäldenären gjort föratt fullgöra sina förpliktelser och att själv nå enuppgörelse med borgenärerna samt hur gäldenären harmedverkat under handläggningen avskuldsaneringsärendet.Skuldsaneringsförfarandet innehåller tre steg. Idet första steget, som i huvudsak lämnas utanför detlagreglerade området, skall gäldenären själv försökaträffa en uppgörelse med samtliga sina borgenärer.Gäldenären skall därvid kunna få råd och anvisningarav kommunen. Om detta inte lyckas, skall gäldenärenhos kronofogdemyndigheten i ett andra steg kunnaansöka om frivillig skuldsanering. Med sådanfrivillig skuldsanering avses att gäldenärentillsammans med kronofogdemyndigheten upprättar ettförslag till skuldsanering som godtas av samtligaborgenärer. skall fastställaett sådant förslag. Om någon borgenär motsätter sigförslaget, skall kronofogdemyndigheten överlämnaärendet till tingsrätten som i ett tredje steg kanbesluta om tvingande skuldsanering. En skuldsaneringenligt lagen skall regelmässigt vara förenad med enbetalningsplan för gäldenären. En sådanbetalningsplan innebär att gäldenären under enperiod av som regel skall leva påexistensminimum och att betalningsförmågan därutöverskall komma borgenärerna till godo.Skuldsaneringslagen har varit föremål förutvärderingar i olika sammanhang. Under år 1995erhöll regeringens uppdrag attutvärdera skuldsaneringslagens tillämpning i steg 1och steg 2. Utvärderingen skulle påtala eventuellabehov av ändringar i lagen. Uppdraget redovisadeshösten 1996 i rapporten /96:34 Utvärdering avskuldsaneringslagen.År 1995 utförde revisorer en granskningav skuldsaneringslagens tillämpning. Granskningenresulterade i rapporten avskuldsaneringslagen (1995/96:3). Rapportenremissbehandlades, och därefter anmälde revisorernai sin granskning till riksdagenmed vissa förslag (förs. 1995/96:RR9). Förslagenhandlade bl.a. om styrfunktionergentemot kronofogdemyndigheterna och om åtgärder somkan förebygga behov av skuldsanering.Som ett led i beredningen av revisorersförslag och de i det dåvarande ärendet aktuellamotionerna anordnade utskottet den 3 december 1996en offentlig utskottsutfrågning angåendeerfarenheterna av tillämpningen avskuldsaneringslagen. Vad som framkom vidutfrågningen finns redovisat i lagutskottetsbetänkande /97:LU6 s. 28.Därefter har olika frågor med anknytning tillskuldsaneringslagen varit föremål för riksdagensbehandling med anledning av såväl regeringsförslagsom motioner. Sålunda beslutade hösten1997 en ändring i skuldsaneringslagen av innebördatt ett beslut om skuldsanering på gäldenärensbegäran skall kunna omprövas även så att det totalabelopp gäldenären skall betala enligt beslutet skallkunna ändras vid oförutsedda händelser eller då detfinns synnerliga skäl (prop. 1996/97:166, bet.1997/98LU1, rskr. 1997/98:23). behandladeriksdagen motioner från den allmänna motionstidensom rörde frågor om de allmänna villkoren förskuldsanering och om hanteringen av studieskuldervid skuldsanering (bet. 1997/98:LU14). Riksdagenbehandlade frågor om skuldsanering senast våren 2000med anledning av motioner från allmänna motionstiden(bet. 1999/2000:LU17, rskr. Spörsmålen gälldeett nytt skuldsaneringsförfarande och hanteringen avprivat pensionssparande vid skuldsanering.Sistnämnda motion ledde till ett tillkännagivandefrån sida om en översyn av hur privatpensionssparande hanteras av de tillämpandemyndigheterna i skuldsaneringsförfarandet. Enligtvad utskottet erfarit bereds nu denna fråga iRegeringskansliet.Frågor om budgetrådgivning och skuldsanering haräven behandlats av , somden avslutade sitt arbete genom attöverlämna slutbetänkandet (SOU 2000:29) Starkakonsumenter i en gränslös värld. I betänkandetföreslås bl.a. att en renodling av arbetsuppgifternamellan kommunerna och kronofogdemyndigheterna börske. Kommunernas uppgifter bör därvid begränsas tilli huvudsak information och budget- ochskuldrådgivning. Det innebär, anför kommittén, attt.ex. förhandlingar med borgenärer om frivilligskuldsanering inte i första hand bör vara en frågaför den kommunala budgetrådgivaren, utan en uppgiftför kronofogdemyndigheten. I betänkandet föreslårKonsumentpolitiska kommittén också attKonsumentverket och övriga berörda myndigheter börvidta åtgärder som syftar till att långsiktigtförebygga behovet av skuldsanering. Betänkandetbereds nu i med sikte på enkonsumentpolitisk proposition under våren 2001.Därutöver bör nämnas att det inom pågår vissa överväganden ommöjligheterna att ge skuldsaneringsbeslut sommeddelats i något av de nordiska ländernarättsverkan inom Norden.När det gäller ärendeutvecklingen framgår det avRiksskatteverkets årsredovisning för attantalet till kronofogdemyndigheterna inkomnaskuldsaneringsärenden var 5 300. varmotsvarande antal 3 600. inkom sammanlagt 3400 skuldsaneringsärenden tillkronofogdemyndigheterna och uppgick antaletsådana ärenden till 3 200. Vidare framgår avårsredovisningen för attkronofogdemyndigheten beslutade om frivilligskuldsanering i 578 ärenden medan antalet beslut avdomstol om tvingande skuldsanering uppgick till 818.Motsvarande siffror för var 671 respektive946. var motsvarande siffor 828 respektive651. beslutade kronofogdemyndigheterna omfrivillig skuldsanering i 1 024 fall medan antaletbeslut om tvingande skuldsanering uppgick till 599.Enligt vad utskottet nu inhämtat frånRiksskatteverket uppgick tillkronofogdemyndigheterna inkomnaskuldsaneringsärenden till 3 520 och antalet beslutom frivillig skuldsanering uppgick till 1 337. År2000 överlämnades 1 504 ärenden till tingsrättjämfört med 924 . Antalet beslut avdomstol om tvingande skuldsanering uppgick under år2000 till 590 st.I sammanhanget kan påpekas att man vidskuldsaneringslagens tillkomst beräknade att detårligen skulle komma in 12 000 ärenden tillkronofogdemyndigheterna (prop. 1993/94:123 s. 186).Revisorernas förslagI revisorers rapport (1999/2000:11)Tillämpningen av skuldsaneringslagen konstateras atthandläggningstiderna vid flera kronofogdemyndigheterökat trots att antalet ansökningar om skuldsaneringblivit färre än vad som förväntades vidskuldsaneringslagens tillkomst år 1994.Ärendebalanserna vid kronofogdemyndigheterna ärockså fortsatt höga. Det är framför allt tiden förhandläggning hos kronofogdemyndigheterna frånbeslutet att inleda skuldsanering fram till beslutetatt fastställa skuldsaneringen eller att överlämnaärendet till tingsrätten som i många fall är förlång. I rapporten konstateras vidare att i stortsett samtliga kommuner uppfyller skyldigheten atttillhandahålla ekonomisk rådgivning. Olikheterna ärdock stora i fråga om kvaliteten på rådgivningen ochstödet till de skuldsatta. Revisorerna påtalar ävende långa handläggningstiderna hos kommunernabeträffande skuldsaneringsärenden. Kommunernasinsats under steg 1 tenderar, enligt revisorerna,att likna den utredning som kronofogdemyndigheternagör i den lagreglerade delen av förfarandet varförett dubbelarbete sker. En bidragandeorsak till långa handläggningstider och dubbelarbetevid kommunerna anges vara de fall där gäldenäreninte har några medel alls att erbjuda borgenärerna,de s.k. nollbuden, men där gäldenären ändå på grundav lagens krav tvingas att försöka nå en frivilliguppgörelse med borgenärerna. Dessa ärenden ledersällan till uppgörelser i steg 1 men utgör en storandel av skuldsaneringsbesluten. Enligt rapporteninnebär den nuvarande ordningen en otydlig roll- ochansvarsfördelning mellan kommunen ochkronofogdemyndigheten.Mot bakgrund av det anförda konstaterar i sitt förslag till (förs.2000/01:RR4) att de långa handläggningstiderna iskuldsaneringsärenden hos såväl kommunerna somkronofogdemyndigheterna länge varit ettuppmärksammat problem. Tingsrätternas hantering,anförs det, förlänger inte nämnvärt hanteringen, menför skuldsatta som behöver gå igenom samtliga steg iprocessen upplevs denna som mycket tung och lång.Enligt revisorerna är det nödvändigt att renodlakommunens och kronofogdemyndighetens roller iskuldsaneringsförfarandet så att onödigtdubbelarbetet undviks. Därför bör budget- ochskuldrådgivarnas stödjande funktion i steg 1 betonasliksom kronofogdemyndighetens huvudsakliga ansvarför utredningen i steg 2. Revisorerna pekar på attRiksskatteverket tillsammans medkronofogdemyndigheterna deltagit i ettprojekt som syftar till kortare handläggningstiderhos kronofogdemyndigheterna. En åtgärd som därvidövervägts är att ställa högre krav på gäldenärensansökan om skuldsanering (se RSV Rapport 2000:11,Kronofogdemyndigheternas hantering avskuldsaneringsärenden - ändrade rutiner). En annanåtgärd som enligt revisorerna är värd att övervägaär ett slopande av kravet att gäldenären själv skallsöka nå en uppgörelse med borgenärerna som materiellförutsättning för att skuldsanering skall beviljas,i vart fall för de s.k. nollbudens del.När det gäller tingsrättens roll anser revisorernaatt någon omedelbar översyn av arbetsfördelningenmellan kronofogdemyndigheten och tingsrätten intebehövs. Däremot finns enligt revisorerna ett behovav att bättre följa upp tingsrätternasärendehantering.Revisorerna har i sin granskning behandlat ävenfrågan om information och stöd till gäldenärerna.Enligt revisorerna behövs stöd och hjälp ett skuldsaneringsförfarande pågår. Därförmåste enligt revisorerna ochKonsumentverket klara ut sinsemellan vilken rollkronofogdemyndigheterna respektive kommunerna skallha för stödet till gäldenärerna. Ett tydligt ansvarför att följa verksamheten ikommunerna är enligt revisorerna nödvändigt.Med hänsyn till det anförda föreslår Riksdagensrevisorer att regeringen ger ochRiksskatteverket i uppdrag att följa uppärendehanteringen och handläggningstiderna iskuldsaneringsärenden hos kommunerna ochkronofogdemyndigheterna. Dessa myndigheter börårligen återrapportera utvecklingen till regeringen.Vidare föreslås att regeringen, i syfte att förenklaförfarandet, överväger en ändring iskuldsaneringslagen när det gäller betydelsen avgäldenärens egna ansträngningar att få till stånd enuppgörelse med borgenärerna innan en skuldsaneringbeviljas. Regeringen bör också överväga lämpligaåtgärder för att följa upp tingsrätternasärendehantering i syfte att få ett bättre underlagför eventuella ändringar beträffande hanteringen.I fråga om information och stöd till gäldenärernaunder skuldsaneringsförfarandet föreslår revisorernaatt regeringen uppdrar åt ochKonsumentverket att tillsammans finna lämpligaformer för information och stöd till gäldenärernasåväl före som under och efter skuldsaneringen.Vidare föreslår revisorerna att regeringen gerKonsumentverket det övergripande ansvaret förinformation och stöd till kommunernas budget- ochskuldrådgivare. Slutligen föreslår revisorerna attRikskatteverket och tillsammans medFinansinspektionen utvecklar det förebyggandearbetet för att motverka överskuldsättning hoshushållen.MotionernaTanja Linderborg m.fl. (v) instämmer i motion L3 istort med de förslag som revisorer läggerfram. Motionärerna ser mycket positivt påskuldsaneringsmöjligheten men vill betonabetydelsen av förebyggande åtgärder ochrestriktivitet med kreditgivningen. I motionenframhålls att det är onödigt hårt att den skuldsatteskall behöva belastas av en uppgift om skuldsaneringsom kreditupplysning efter avslutadskuldsanering. Det kan äventyra gäldenärensrehabilitering och en lagändring bör göras på dennapunkt. I motionen yrkas ett tillkännagivande meddenna innebörd.I motion L4 av m.fl. (kd)konstateras att revisorer, trots desskritik mot skuldsaneringslagens tillämpning,egentligen inte föreslår några genomgripandereformer av förfarandet. Det naturliga borde, enligtmotionen, ha varit en grundlig analys av huruvidaskuldsaneringssystemet blivit utformat på ettadekvat sätt. Det svenska förfarandet med tre stegsom innefattar kommun, kronofogdemyndighet ochtingsrätt är unikt internationellt sett.Motionärerna pekar på att år1991 lämnade ett förslag till ettskuldsaneringsförfarande som hämtade sina grunddragfrån där skuldsanering skett under många årpå ett kostnadseffektivt och snabbt sätt. Förslagetgår ut på att domstolen förordnar en god man sombiträder gäldenären med upprättande av en stat ochupptar förhandlingar med borgenärerna där detta tersig meningsfullt. mannen kan vända sig tilltingsrätten för att få skuldsaneringen slutförd ominte en uppgörelse träffas med samtliga borgenärer.I jämförelse med ett sådant skuldsaneringsförfarandeär, enligt motionen, det gällande svenska systemetinte bara kostsamt och tidskrävande utan dessutomsynnerligen kränkande för gäldenären. I motionenanförs att kronofogdemyndigheterna är exekutivamyndigheter som typiskt sett inte lämpar sig för detslags beredningsarbete och den hjälp och stöd tillgäldenärer som ett skuldsaneringsförfarande innebär.Även kommunerna är, enligt vad som anförs imotionen, olämpliga att biträda en gäldenär i enskuldsaneringssituation med hänsyn till attkommunerna inte har vare sig kompetens eller motivför att biträda i de juridisk-tekniska frågor som enskuldsanering med nödvändighet innefattar. Navet iett skuldsaneringsförfarande måste därför enligtmotionen vara domstolen, som får förordna en god manför att biträda gäldenären. I motionen yrkas etttillkännagivande om vad i motionen anförs om attskuldsaneringslagen bör revideras i enlighet medInsolvensutredningens förslag.Stig Rindborg m.fl. (m) påpekar i motion L302 attskuldsaneringslagen tillkom under förhållanden dåden dåliga samhällsekonomin hade försatt mångaenskilda i en prekär ekonomisk situation. Lagen harvisat sig inte vara ändamålsenlig och är alltförbyråkratisk. Personer som har ingått borgen förgäldenärens skulder kan på ett oacceptabelt sättkomma i kläm i det nuvarande skuldsaneringssystemet,eftersom en skuldsanering inte inverkar påborgenärernas rätt gentemot borgensmannen.Skuldsaneringslagen sänder enligt motionärernasmening ut fel signaler om betydelsen av att görarätt för sig. I motionen anförs att ettskuldsaneringssystem måste bygga på attfordringsägarna får möjlighet att i ett enkeltlagreglerat system medverka till uppgörelser medgäldenären. Mot den nu redovisade bakgrunden börenligt motionen den nuvarande skuldsaneringslagenupphävas. Härigenom kan icke oväsentliga besparingaruppnås. I stället bör, enligt motionen, åtgärder föratt komma tillrätta med överskuldsättning hosenskilda inordnas i den allmännaobeståndslagstiftningen. Ett sätt är att inrätta ettinstitut med god man eller rekonstruktör som fårtill uppgift att söka nå uppgörelser medborgenärerna genom ackord, avbetalningsplan ellerliknande. En sådan ordning skulle, anförs det, varaen hjälp för enskilda människor och derasfordringsägare förenat med minsta möjliga byråkratioch kostnader.I motion L305 av () framhålls attmånga personer som drabbades av ekonomiskasvårigheter i finanskrisens spår fortfarande drasmed stora skulder. Enligt motionären är det tyvärrbetydande skillnader i insatser och engagemangmellan kommunerna när det gäller att hjälpa ochstödja de skuldtyngda. Kronofogdemyndigheternas ochdomstolarnas handläggning av skuldsaneringsärendenär också långdragen och mycket betungande förgäldenärerna. De brister och problem iskuldsaneringsförfarandet som framkommit vidRiksdagens revisorers granskning bör enligt motionenföranleda omedelbara åtgärder från regeringens sidai syfte att bl.a. förkorta handläggningstiderna,förbättra informationen om skuldsaneringslagen ochförebygga överskuldsättning. Även myndighetsansvaretbehöver enligt motionen klarläggas. I motionen yrkasett tillkännagivande med denna innebörd.Enligt motion L301 av och (båda kd) har skuldsaneringslagen varittill nytta för många med skuldproblem. Det finnsdock vissa tveksamheter i lagen. Bl.a. ansermotionärerna att reglerna för vad gäldenären fårförbehålla sig bör göras förmånligare liksomhanteringen av studieskulder i systemet. I motionenyrkas att en översyn bör göras avskuldsaneringslagen i syfte att förbättragäldenärens möjligheter att ekonomiskt klara av enskuldsanering.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill i likhet med tidigare framhålla attskuldsaneringsinstitutet är ett värdefulltinstrument för att skapa rimliga förhållanden förenskilda människor som är så skuldsatta att de inteinom överskådlig tid kan betala sina skulder. mening har behovet av en lagregleradordning för skuldsanering i syfte att kommatillrätta med privatpersoners överskuldsättningsnarast befästs. Utskottet vill peka på att antaletansökningar hos kronofogdemyndigheten, efter attunder ha visat en vikande trend, under år2000 ökat i antal i hela landet jämfört medföregående år. Vidare bör framhållas att antalet avkronofogdemyndigheten beslutade skuldsaneringarkontinuerligt ökat sedan skuldsaneringslageninfördes; uppgick ökningen jämfört med år1999 till . En allt större andel avansökningarna om skuldsanering leder också tillbeslut av kronofogdemyndigheten om att inledaskuldsanering. revisorer konstaterardessutom att de gäldenärer som erhållerskuldsanering blir skuldfria och rehabiliterade.Riksdagens revisorers granskning och remissvarenvisar emellertid på brister iskuldsaneringsförfarandet och i hanteringen avskuldsaneringsärenden. Trots att rättsläget numeratill följd av flera domstolsavgöranden i stora delarfår anses klarlagt föreligger problem i form avlånga handläggningstider hoskronofogdemyndigheterna. Det råder också oklarhet omrollfördelningen mellan kommunerna ochkronofogdemyndigheterna. skerdubbelarbete i de två första stegen avskuldsaneringsförfarandet på så sätt att kommunernautför ett utredningsarbete som rätteligen börankomma på kronofogdemyndigheterna.Utskottet nödgas således konstatera att tidigareuttalade förhoppningar om att handläggningstidernahos kronofogdemyndigheterna liksom i de övrigastegen av förfarandet skulle komma att minska i taktmed att personalens erfarenhet av skuldsanering ökaroch att rättsläget klarnar inte infriats. Enbidragande orsak till problemen är säkert attskuldsaneringsärendena blivit mer komplicerade änvad som antogs vid skuldsaneringslagens tillkomst.Som revisorerna framhåller är risken naturligtvisstor, om tendensen med ett ökande ärendeantal hoskronofogdemyndigheterna står sig, att förhållandenaförvärras om inga åtgärder vidtas.Skuldsaneringslagen har varit i kraft . Som framgått av redovisningen ovan har detunder skett ett flertal utvärderingar påolika håll av lagens tillämpning. Skilda frågor medanknytning till skuldsaneringsinstitutet har ocksåvid flera tillfällen behandlats av . Vidarepågår vissa överväganden iRegeringskansliet. Antalet domstolsavgöranden påområdet är stort. Utskottet kan sålundakonstatera att det föreligger ett omfattandeerfarenhetsmaterial.