bet · GO01NU8 · 2001-03-13 00:00:00 — Skälighetsprövningenskall baseras på de intäkter och kostnadersom kan hänföras till det aktuellakoncessionsområdet. Tarifferna skallsåledes återspegla kostnaderna - såvälfasta som rörliga kostnader - iverksamheten. Allmänt sett är överföring avel (nätverksamhet) en kapitalintensivverksamhet med höga fasta kostnader.Kostnader för elöverföring till en visselabonnent utgörs därmed till stor del avfasta kostnader som inte påverkas av mindrevariationer i elförbrukningen.Frågan om relationen mellan fast ochrörlig tariff har inte behandlats ilagstiftningen utan skälighetsprövningenkommer att vara vägledande. En princip förutformningen av nättariffer är att den somförorsakar kostnader också skall betala fördessa, vilket innebär att tarifferna skallvara kostnadsriktiga för varjekundkategori.Enligt de tariffprinciper som tillämpasav de flesta nätföretag stiger den fastaavgiften med den abonnerade uttagseffekten.Det är således möjligt för en elkonsumentatt minska den fasta nätavgiften genom attminska den abonnerade uttagseffekten.Därmed begränsas det totala effektuttagetsom elkonsumenten kan göra, vilket ocksåkan leda till en minskad elförbrukning.Utskottets ställningstagandeInledningUtskottet behandlar först frågan om tillsyn avnätverksamhet och därefter frågan om fastanätavgifter.Tillsyn av nätverksamhetVägledande för den avreglerade elmarknaden äromsorgen om konsumenternas intressen.Utskottet konstaterar att nätavgifterna ivissa fall ökat sedan omregleringen avelmarknaden inleddes trots derationaliseringskrav, i form avprissänkningar, som fastställts avnätmyndigheten. Vidare noterar utskottet attskillnaderna i nätavgifter mellan tätort ochglesbygd samt mellan nätföretag i samma regionär mycket stora och att problemen medkorssubventionering inte har lösts.Enligt utskottets mening förutsätter en välfungerande elmarknad, förutom konkurrens ihandeln med el, även en effektiv ochtillförlitlig nätverksamhet. Eftersomnätverksamheten inte är konkurrensutsatt ärdet av avgörande betydelse att en effektivtillsyn av denna verksamhet fungerar. I dennya ellagen, som trädde i kraft den 1 januari1998, infördes bestämmelser för att skapaförutsättningar för en effektivare tillsyn.Erfarenheterna visar dock att det fortfarandefinns en rad problem när det gällernätverksamheten.Utskottet ser därför positivt på attElnätsutredningen nu överlämnat sittbetänkande med en översyn av ellagensbestämmelser om nätverksamhet. I avvaktan påremissinstansernas yttranden över utredningenoch på den av regeringen aviseradepropositionen i frågan anser utskottet att detinte finns någon anledning för attnu göra något uttalande i de här aktuellafrågorna.Utskottet avstyrker därmed de här aktuellamotionerna i berörda delar.Fasta nätavgifterRiksdagen har, som framgår av redovisningenovan, avslagit motioner medförslag liknande dem som framförs imotionerna 1999/2000:N303 (v) och 2000/01:N222(v). Nätavgiften och det pris som betalas förden förbrukade elenergin är två helt skildaavgifter som finansierar verksamheter somenligt lagstiftningen skall hållas striktåtskilda. Motionärernas förslag om att helteller delvis slopa nätavgiften och i ställetintegrera denna i den rörliga elkostnadenbryter mot denna för ellagstiftningengrundläggande princip. Nätverksamhet är enkapitalintensiv verksamhet med höga fastakostnader som inte påverkas av mindrevariationer i eldistributionen. Nätavgifternaskall grundas på kostnader som hör tillnätverksamheten och de skall varakostnadsriktiga. Enligt utskottets meningfaller det sig därför naturligt att en stordel av nätavgiften är fast. I sammanhangetvill utskottet dessutom påpeka att praktiskttaget samtliga nätföretag tillämpar ennätavgift som består av både en fast och enrörlig del. Den rörliga delen av nätavgiftenstyrs av konsumentens förbrukning och innebärsåledes ett incitament till effektivareelanvändning.Enligt utskottets mening bör intestatsmakterna gripa in i elmarknaden genom attreglera förhållandet mellan fasta och rörligaavgifter. Däremot vill utskottet betona viktenav nätmyndighetens tillsyn av attnätavgifterna är skäliga. I det sammanhangethar konsumenterna en viktig roll att fylla närdet gäller att uppmärksamma nätmyndigheten påde fall av avvikelser från skäligheten iavgifter som kan förekomma. Det är ocksåangeläget att nätmyndigheten agerar snabbt ocheffektivt i dessa fall.När det gäller kravet på lägre nätavgifter ide norra delarna av , som framförs imotion 2000/01:N222 (v), vill utskottet påpekaatt stamnätstariffen för uttag ärlägre i norra . Den lägrestamnätstariffen slår igenom i såvälregionnäts- som lokalnätstarifferna ochinnebär därmed lägre nätavgifter förelkonsumenterna i dessa områden.Med det anförda avstyrker utskottet motion1999/2000:N303 (v) och motion 2000/01:N222 (v)i aktuell del.Byte av elleverantörUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör - med anledning av berördamotionsyrkanden - tillkännage förregeringen att ett sanktionssystem motde nätbolag som inte uppfyllerregelverkets krav vid byte avelleverantör bör införas.MotionernaEnligt motion 2000/01:N340 (s) finns detåtskilliga exempel på att elkunder inte fårsina byten av elleverantörer genomförda inomden tid som gäller enligt det nya regelverksom trädde i kraft den 1 november 1999.Oavsett om det beror på praktiska elleradministrativa problem hos de aktuellanätägarna, eller om det är en medvetenstrategi för att försena byten från den lokalaelleverantören, är detta ett oacceptabeltförhållande, menar motionärerna. En bidragandeorsak till den dåliga efterlevnaden avgällande regler anses vara att det inte finnsnågra sanktioner i regelverket. Motionärernaföreslår därför att får rättatt ta ut en sanktionsavgift av nätägare somej ombesörjer att elleverantörsbyte sker inomfastställd tid. Sanktionsavgifterna får intekompenseras genom höjningar av nätavgifterna,anser motionärerna.Införandet av schablonberäkningen påelmarknaden har stärkt konsumenternasställning genom kortare uppsägningstid ochkostnadsfria byten av elleverantör, sägs det imotion 2000/01:N242 (m). Av Energimyndighetensrapportering till regeringen framgår dock,anförs det, att systemet ännu inte fungerar pågrund av att leverantörsbyte tar mycket längretid än som avsetts. Regelverket anger klartoch tydligt hur berörda aktörer skall ageravid ett leverantörsbyte och vilka tidsfristersom gäller. Motionärerna anser att det ärmycket viktigt att rutiner kringleverantörsbyten och rapporteringen avmätvärden snabbt förbättras. Regeringen bördärför ge i uppdrag attsnabbutreda formerna för en av myndighetenadministrerad förseningsavgift för de nätbolagsom inte uppfyller regelverkets krav om attinom bekräfta (eller anmärkapå) en anmälan om leverantörsbyte, anförs deti motionen.I motion 2000/01:N346 (m, kd, fp, c) sägsatt det är av synnerlig vikt förschablonberäkningsreformens och elmarknadenstrovärdighet hos kunderna att rutiner kringleverantörsbyten och rapporteringen avmätvärden snabbt förbättras. Också i dennamotion föreslås att regeringen skall geEnergimyndigheten i uppdrag att utredaformerna för en förseningsavgift för denätbolag som inte uppfyller regelverkets krav.Vidare anförs att anmälan om leverantörsbyteskall innehålla uppgift omanläggningsidentitet men att denna uppgiftofta är okänd för kunderna. Motionärerna anseratt anläggningsidentiteten klart och entydigtbör framgå av nätfakturan till kunden.Regeringen bör därför även geEnergimyndigheten i uppdrag att genomföraeventuellt nödvändiga kompletteringar avföreskrifter, inklusive sanktionsmöjligheter,för att säkerställa att anläggningsidentiteteni fortsättningen anges på nätfakturan.Nätbolagen lever inte upp till det regelverksom beslutade om i samband medavregleringen, framhålls det i motion2000/01:N262 (kd). Alltför ofta bekräftas inteett leverantörsbyte avnätbolaget. Detta medför, enligt motionärerna,att anmälda byten ej effektueras, attelmarknaden inte fungerar enligt riksdagensintentioner och att konsumenternas intresseför att byta elleverantör minskar. Det lederäven till en fördyring och ett merarbete hoselleverantören, en kostnad som i slutändenmåste tas ut av konsumenten. För att kommatill rätta med problemet anser motionärernaatt en förseningsavgift bör införas och attanläggningsidentiteten bör anges på fakturanför att ytterligare underlätta ett byte.Enligt motion 2000/01:N244 (mp) kan krångleti samband med byte av elleverantör dramatisktreduceras genom två konkreta åtgärder. För detförsta bör så snabbt sommöjligt införa en förseningsavgift för denätbolag som inte uppfyller regelverkets kravom att antingen bekräfta elleranmärka på ett leverantörsbyte. För det andrabör kräva, med föreläggandekombinerat med vite, att nätfakturan klart ochentydigt skall innehålla all den informationsom behövs för att genomföra ett byte avelleverantör - detta gäller framför alltuppgift om den s.k. anläggningsidentiteten.Vissa kompletterande uppgifterLeverantörsbytenEnligt beräkningar har enelvärmekund, genom att omförhandla sitt elpriseller genom att byta elleverantör, kunnatsänka sin elkostnad med ca per åreller , oaktat den höjda energiskatten påel. presenterades enTemoundersökning som visade att av desvenska hushållen fått ett nytt elpris efteratt ha bytt elleverantör eller omförhandlatsitt elavtal. Av de som bytt elleverantöruppges vara nöjda med sitt byte.FörseningsavgiftRegler vid byte av elleverantör återfinns i 8kap. Kompletterande föreskrifter harutfärdats i föreskrifteroch allmänna råd om mätning, beräkning ochrapportering av överförd el (NUTFS 1999:2).Enligt Energimyndighetens föreskrifter omleverantörsbyte gäller att byte avelleverantör endast kan ske i ett månadsskifteoch att kundens nya elleverantör skall anmälabytet till nätägaren minst en månad innanbytet sker. Nätägaren skall bekräfta anmälaninom samt meddela den befintligaelleverantören att dennes elleverans upphör.I mars 2000 inrättades den s.k.Schablondelegationen genom ett gemensamtinitiativ från svenska kraftnätsamt dåvarande Elleverantörer ochSvenska . Delegationen hartill uppgift att stödja elmarknadens aktörergenom att samordna och styra branschens arbetemed avräkningen i allmänhet ochschablonavräkningsreformen i synnerhet. EnligtSchablondelegationen visar mätningar idecember 2000 att leverantörsbytesprocesseninte förbättrats jämfört med situationentidigare . Mätningarna visaratt av leverantörsbytena inte sker vidavsedd tidpunkt. Enligt delegationen harövergången till elektronisk rapportering viasystemet Ediel PRODAT (fr.o.m. den 1 juli2000) lett till försämringar som ännu inteövervunnits. Schablondelegationen har utfärdaten rad rekommendationer för att underlättaprocessen med leverantörsbyten.Enligt Oberoende elhandlare fårorganisationens medlemsföretag in endast30-40% av bekräftelser på leverantörsbyteninom de föreskrivna fem dagarna.Organisationen påpekar attkommunikationsproblemen är långt ifrån löstaoch förespråkar snabba åtgärder för införandeav ett sanktionssystem.Enligt en enkätundersökning tillnätföretagen som genomförts av Svensk Energibesvaras av anmälningarna omleverantörsbyten och avanmälda byten genomförs. Anledningen till attanmälda leverantörsbyten inte genomförs beror,enligt nätföretagen, på brister ileverantörernas anmälan. Svensk Energiförespråkar en form av bonussystem tillnätföretagen i stället för en förseningsavgiftsom incitament för effektivareleverantörsbyten.Energimyndigheten framhåller i sin tredjerapport om utvecklingen på elmarknaden(2000:III) att leverantörsbytesprocessenfortfarande omfattas av stora problem. Dennasituation bekräftades även av överdirektörenvid nätmyndigheten vidnäringsutskottets sammanträde iår. Enligt Energimyndigheten försenas ochförsvåras leverantörsbyten av problem ikommunikationssystemen (implementeringen avEdiel), av bristande förståelse mellanaktörerna samt på grund av att nätföretagen ivissa fall inte klart anger uppgifter omanläggningsidentitet. Bristande förståelsemellan aktörerna på elmarknaden och förrespektive aktörs situation ochförutsättningar, lojalitetsfrågor mellannätföretag och elhandelsföretag med gemensamägare och med gemensamma kundregister,riskerar att fördröja eller rentav förhindraleverantörsbyten, enligt Energimyndigheten.Detta kan leda till att intentionerna bakomelmarknadsreformen förfelas och attförtroendet för reformen i dess helhetundergrävs, sägs det vidare i ovan nämndarapport.Under sommaren 2000 remissbehandladesEnergimyndighetens första rapporter omutvecklingen på elmarknaden (2000:I och II)tillsammans med en liknande rapport frånAffärsverket . Flertaletremissinstanser förordade någon form avsanktionssystem för brister i rapporteringenvid leverantörsbyten, något som också övervägsav . Myndigheten framhållerdock, i sin tredje rapport om utvecklingen påelmarknaden (), att ett effektivtsanktionssystem kräver noggrann utredning avadministrativa och tekniska frågor och attaktörerna innan ett sådant system sätts iverket bör ges möjlighet att anpassa sig tilldet nya systemet.Varken Energimyndigheten eller regeringenhar i ellagen bemyndigande att fatta beslut ominförande av en försenings- ellersanktionsavgift. Införande av en sådan avgiftkräver således en ändring av ellagen. Inför ensådan lag-ändring kommer ett antalställningstaganden att behövas. En ansvarigmyndighet måste utses och administrativarutiner fastställas. Vidare krävs attobjektiva kriterier definieras för att enanmälan skall vara giltig tillsammans medrutiner för dess mottagande. Frågor omeventuell eftergift och överklagande måsteockså hanteras.Regeringen avser, som tidigare nämnts, att iseptember 2001 lägga fram en proposition medförslag som anses vara nödvändiga för attförbättra elmarknadens funktion. Inför dennaproposition kommer, enligt uppgift frånNäringsdepartementet, fördelar och nackdelarmed en förseningsavgift att utredas samtidigtsom effekterna av branschens frivilliga arbeteskall utvärderas.AnläggningsidentitetEnergimyndigheten har ett bemyndigandeatt föreskriva hur rapporteringen av mätningav elförbrukningen skall utformas. Krav på attanläggningsidentiteten skall anges vidmätrapportering finns , ochmätrapporten skall enligt föreskrifterna ocksåskickas till elanvändaren (7 kap. 3 § - NUTFS1999:2). Denna rapport är normalt den fakturasom innehåller uppgifter om mätaravläsning.Energimyndigheten har däremot ingetbemyndigande att ställa specifika krav påutformning av fakturor.Även frågan om angivande avanläggningsidentitet har behandlats avSchablondelegationen. Delegationen harutfärdat en rekommendation om attanläggningsidentiteten tydligt bör återfinnaspå nätfakturan. Frågan kommer, enligt uppgiftfrån , att utvärderasinför regeringens elmarknadsproposition hösten2001.Utskottets ställningstagandeDet har snart gått sedanschablonreformen trädde i kraft. Utskottetnoterar att konsumenterna stärkt sin ställningpå elmarknaden och att många har kunnat minskasina elkostnader i betydande grad. Syftet medreformen var att även de små elkonsumenternaskulle kunna reducera sina kostnader genom attpå ett enkelt och smidigt sätt kunna bytaelleverantör eller omförhandla sinaleveransavtal.Enligt vad utskottet erfarit fungerar dockinte leverantörsbytesprocessen på etttillfredsställande sätt. Befintliga regler omtidsgränser samt angivande avanläggningsidentitet efterlevs inte itillräcklig utsträckning. Elbranschen har intelyckats lösa dessa problem på egen hand, trotsrelativt lång inkörningstid, ochEnergimyndighetens kontroll- ochsanktionsmöjligheter förefaller otillräckliga.Enligt utskottets mening är det av synnerligvikt för elkonsumenterna och förschablonreformens och elmarknadenstrovärdighet att rutinerna kringleverantörsbyten snabbt förbättras.Utskottet anser att regeringen skyndsamt börutreda förutsättningarna och formerna förinförande av ett effektivt sanktionssystem motde nätbolag som inte uppfyller regelverketskrav vid byte av elleverantör eller gällandeföreskrifter om angivande avanläggningsidentitet vid mätrapportering.Regeringen bör lägga fram erforderligaförslag till de lagändringar som krävs för ettsnabbt införande.Riksdagen bör genom ett uttalande ställa sigbakom vad utskottet nu anfört. Därmed blirsamtliga här aktuella motioner i saktillgodosedda i berörda delar.Konkurrensfrågor inom elmarknadenUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör avslå motionsyrkanden omolika konkurrensfrågor på elmarknaden,bl.a. med hänvisning till att föreslagnaåtgärder redan vidtagits.MotionernaElbranschen står mitt i en stor omställning -prispressen är stor, riskerna mångdubblade ochåtta av tio företag kommer att försvinna , anförs det i motion 2000/01:N291 (m).Många av dessa bolag är kommunalt ägda, därskattebetalarna riskerar att stå för förlusterom hundratals miljoner, kanske miljarder, sägsdet vidare. Enligt motionärerna är det viktigtatt kraftigt minska det ökade risktagande medmedborgarnas pengar som skett inte minstgenom kommunala energibolag. En del avriskerna är relaterade tillstatsbidragsstöttade investeringar iproduktionsanläggningar, nu senast ibiobränsleeldade kraftvärmeverk. Andra riskerligger i elhandelsrörelser. Motionärerna anseratt kommuner inte skall syssla mednäringsverksamhet och att de skall avyttrasina energibolag. Regeringen bör ges i uppdragatt noga följa utvecklingen inom de kommunalaelhandels- och elproduktionsbolagen för attåterkomma till med redovisning ochförslag till hur riskexponeringen skallminskas.Den avreglerade nordiska elmarknaden harhittills inneburit en rejäl press nedåt på detrörliga elpriset, konstateras det i motion2000/01:N222 (v). Elmarknaden måste emellertidvårdas för att kunna utvecklas och ge rättsignaler både till producenter, distributöreroch kunder. Ett problem för det svenskaprisområdet är, enligt motionärerna, dentotala dominans som tre producentgrupper -, och har med av elproduktionen. Dessabolag är dessutom delägare av kärnkraftverkenvilket, enligt motionärerna, torde görakonkurrensen obefintlig. Denna mycket kraftigakoncentration av elproduktionen måste, enligtmotionärerna, analyseras och utredas för attklarlägga om konsumenterna skadas ochkonkurrensen upphävs.I motion 2000/01:N312 (fp) framhålls att desmå och medelstora elhandelsbolagens existenspå marknaden långsiktigt är av avgörandebetydelse för den fria marknaden. Rapportervisar dock att dessa bolag många gångerdrabbas hårdare av konkurrens ochprisområdesskillnader än de stora bolagen. Ettav de största hoten mot många mindre elföretagär, enligt motionären, den prisskillnad,mellan systempriset på den nordiska marknadenoch svenskt områdespris, som uppstår näröverföringskapaciteten mellan länderna ärfullt utnyttjad. Dessa situationer uppstårt.ex. när de dominerande svenska producenternadrar ner sin produktion och höjerpriset. Här finns, enligt motionären, ettolyckligt incitament till prismanipulation.En möjlig lösning är, anförs det i motionen,att det på den svenska sidan införs ett systemmed motköp som innebär att de svenskaproducenterna aldrig skulle få mera änsystempris för den större mängden av behovet.Systemet kan administreras av Svenska kraftnätoch införas ensidigt i om inte andraländer följer med, enligt motionären.Vissa kompletterande uppgifterEnligt uppgift från pågårförberedelser för att tillsätta en utredningsom skall följa upp och analysera utvecklingenav den nordiska elmarknaden. belysa frågan om koncentrationen påelproducentmarknaden.År 1999 kontrollerade kraftföretagenVattenfall, och Energitillsammans av den svenska elproduktionensom detta år uppgick till totalt 150,5 TWh.Vattenfall ägs till av den svenskastaten. De största ägarna i är norskaStatkraft SF () och de tyska företagenE.ON Energie AG () och HEW (). BirkaEnergi ägs till av finska Fortum.Vattenfalls andel av den gemensamma nordiskaelproducentmarknaden uppgick till ochSydkrafts andel till (se tabellenpå nästa sida). I omfattarelproduktionen ett tiotal företag som ärorganiserade i sammanslutningarna Elsam ellerElkraft. I finns ett hundratalelproducenter varav ett tiotal står för av produktionen. De flesta företagen ägs avden , kommuner eller fylken. IFinland finns ca 120 företag som producerarel. Fortum, som till ägs av den finskastaten, är landets största kraftföretag av produktionen. Industrin och deindustriägda kraftbolagen har en lika storandel. De lokala och regionala energibolagensandel är ca 15 %.Nordens största elproducenter, produktion ochmarknadsandelar -------------------------------------------------------|Land/Företag |Elproduktion|Marknadsandel|Marknadsandel || | TWh | i % |i respektive|| | | | land %|-------------------------------------------------------|| 150,6 | 40 | ||totalt | | | |-------------------------------------------------------|| 79,6 | 21 | 52|-------------------------------------------------------|| 27,5 | 7 | 18|-------------------------------------------------------|totalt | 122,9 | 33 | |-------------------------------------------------------|Statkraft | 33,5 | 9 | 27|-------------------------------------------------------|| 8,1 | 2 | 7|-------------------------------------------------------|| 66,8 | 18 | ||totalt | | | |-------------------------------------------------------|Fortum | 24,5 | 6,5 | 37|-------------------------------------------------------|Pohjolan | 20,3 | 5 | 30||| | | |-------------------------------------------------------|| 37,0 | 10 | ||totalt | | | |-------------------------------------------------------|Elsam | 22,8 | 6 | 62|-------------------------------------------------------|Elkraft | 14,2 | 4 | 38|-------------------------------------------------------|| 231 | 61 | ||största el- | | | ||producenter | | | ||totalt | | | |-------------------------------------------------------|totalt | 377,2 | 100 | |-------------------------------------------------------Källa: Grundfakta hämtade ur Elmarknaden , s. 31 och 32.Under delar av transiterades storaflöden av el från genom tillFinland och genom och söderut medanledning av rekordhögvattenkraftsproduktion till följd av denomfattande nederbörden. På grund avproblem i överföringskapaciteten mellanNorge och och det faktum att någrastora svenska elproducenter samtidigtminskade sin produktion, skapades underförsta veckan mycket storaskillnader i områdespriserna mellan södraNorge (/MWh) och (145kr/MWh). Prishöjningarna drabbade främstmindre elbolag utan egen produktion. Dennordiska elbörsen betecknadeföretagens agerande som "utövande avmarknadsmakt". harkommenterat utvecklingen och bl.a.föreslagit införande av gränsöverskridandemotköp, utbyggnad avöverföringskapaciteten samt ökadtransparens på marknaden genomoffentliggörande av information ochinsiderregler.För närvarande pågår ett samarbetemellan systemoperatörerna i (Statnett), (Fingrid) och () som syftar till attvärdera olika former av motköp och vilkenmetod som är lämplig att införa för atthantera begränsningarna i det nordiskaelsystemet. Tills vidare är deras slutsatsatt fullt motköp, dvs. att alla s.k.flaskhalsar fullt ut regleras genommotköp, inte går att hantera. Fullt motköpinnebär nämligen att mycket stora volymerregleras till mycket stora kostnader somockså kan variera mycket över tiden.Svenska kraftnät anser att det inom ramenför de krav som finns på låga och stabilanättariffer är omöjligt att hantera fulltmotköp. I system-operatörernas arbeteanalyseras också möjligheten med partielltmotköp. Denna analys är ännu inte slutfördmen det finns klara svårigheter även medett sådant system. Svenska kraftnätbetonar att motköpsprincipen i sig intelöser problemet med kapacitetsbrist. Den 1april 2001 kommer de nordiskasystemoperatörerna att lägga fram förslagom hur motköp kan användas på den nordiskamarknaden. kommer driftkommitténvid Nordel (samarbetsorgan för desystemansvariga i de nordiska länderna)att presentera ett förslag om en gemensamnordisk effektreserv.Även beträffande överföringskapacitetenmellan de nordiska länderna pågår förnärvarande ett samarbetsprojekt mellansystemoperatörerna.