bet · GO01FiU21 · 2001-03-20 00:00:00 — I dagstår en sådan uppgift kvar, som ni säkert vet, i treår efter det att saneringen har avslutats. Det är enfråga som många människor har vänt sig till oss om,och vi kommer att fundera över om det finns skäl attmodifiera det. Det kommer att komma endepartementspromemoria från Justitiedepartementetsom också kommer att behandla andra frågor som harmed skuldsanering att göra.En annan fråga som har föranlett mångadiskussioner är frågan om de problem som är förenademed att kreditupplysningar om näringsidkare fårinnehålla uppgifter som är förenade med en vissosäkerhet, t.ex. ansökningar ombetalningsförelägganden. När det gällerprivatpersoner är det inte något problem, för där ärdet så att skulden ska ha slagits fast genom en domeller genom ett utslag. När det gällerprivatpersoner får en uppgift om att en ansökan ombetalningsföreläggande har gjorts inte lämnas ut,men när det gäller företagssektorn har man ansettatt man får acceptera att kreditupplysningarinnehåller upplysningar som är förenade med vissosäkerhet.Det här kan leda till problem. Vi vet bl.a. attdet finns personer som ägnar sig åtannonsbedrägerier och som utgår från just detfaktumet att folk är så bekymrade över eller räddaför att hamna i kreditupplysningsregister att debetalar en räkning trots att de är fullt medvetna omatt kravet är oseriöst. Den frågan kommer vi att taupp i departementspromemorian om skuldsanering, somjag sade. Det finns olika sätt att lösa det. Ni harsett att har tagit upp frågan isitt remissvar. De har föreslagit att man skulleinföra regler om att ansökningar ombetalningsförelägganden mot företag skulle fåförmedlas bara om det hade kommit in minst treansökningar . Det ärett sätt, men vi ska fundera också över om det finnsandra sätt.En fråga som också kan komma att aktualiseras iframtiden gäller kreditupplysningar på cd-romskivoroch de risker från integritetssynpunkt som det kaninnebära. Det är ingen tvekan om att cd-romskivorinnehåller en stor mängd information om personer,och de ger helt andra praktiska möjligheter än dekataloger som har använts. Skivorna rymmer väldigtmycket mer information utan att de är vare sig svåraatt distribuera eller dyra att köpa. Dessutom är encd-romskiva mycket lätt att söka på, och den är meranvändarvänlig. Vad vi funderar över är om det inteför framtiden finns ett behov av att se över vad dennya tekniken innebär för integritetsskyddet påkreditupplysningsområdet. Det kanske finns skäl attöverväga om det finns behov att stärka skyddet förden enskilde.Som vi har sett det är det allmänt så attkreditupplysningsverksamheten fungerar bra, men detfinns några problem som vi har pekat på och som vivill fundera vidare över. Det är klart att dennalagstiftning, som jag inledde med, är en avvägningmellan två motstående intressen. Den vilar på enkompromiss. Var balanspunkten ska ligga kan mansäkert överväga från tid till annan.Med det tänkte jag låta mig nöja. Jag har med migGöran Lambertz, som är rättschef påJustitiedepartementet och kan svara på alla frågorsom är mera tekniska och intressanta.Ordföranden: för denna inledning. Hans-OlofLindblom är dataråd från Datainspektionen. Varsågod!Dataråd : Herr ordförande!Utskottsledamöter! skrevsdet en hel del i massmedierna om att det förekommermånga fel i kreditupplysningsföretagens register ochatt dessa företag vägrar att rätta uppgifter. Dethandlade då framför allt om uppgifter somkreditupplysningsföretagen får från de register somRiksskatteverket och kronofogdemyndigheternaansvarar för.Datainspektionen inledde ettinspektionsprojekt tillsammans medFinansinspektionen som tar sikte just på dessafrågor. Detta projekt undersöker i vilkenutsträckning det finns oriktiga eller missvisandeuppgifter i kreditupplysningsregistren och hurkreditupplysningsuppgifter används av kreditgivarna.Dessa inspektioner har varit väldigt omfattande. Enrapport beräknas bli klar under våren 2001.Som alla här känner till samlarkreditupplysningsföretagen in uppgifter om företagsekonomiska förhållanden och om enskilda personersbåde personliga och ekonomiska förhållanden. Enväsentlig del av den informationen hämtas frånoffentliga källor och register. Det innebär att enmängd uppgifter om bl.a. fysiska personer med ellerutan anknytning till näringsverksamhet behandlas ochsprids ut i samhället. Ett förhållande som gäller är att alla personer finnsregistrerade hos de störstakreditupplysningsföretagen, och det oavsett om dehar någon betalningsanmärkning eller inte.Denna lagstiftning är främst enintegritetsskyddslagstiftning, men lagen ska ocksåbidra till en effektivt fungerandekreditupplysningsverksamhet. Det är precis somKristina Rennerstedt säger om den balans som måstefinnas mellan integriteten och effektiviteten idenna verksamhet. Det är just den balansen somDatainspektionen försöker sträva efter. Det är intealltid en lätt uppgift, särskilt somkreditupplysningsverksamhet handlar om att lämnaunderlag för bedömning av så känsliga saker som justenskilda människors betalningsförmåga.Som huvudregel får sådan verksamhet - somalla här känner till - bedrivas endast eftersärskilt tillstånd av just Datainspektionen. Detfinns omkring 20 företag som har ettsådant tillstånd, men marknaden domineras av ettmindre antal stora företag som också ärrepresenterade här. Alla företag på detta område harhaft inspektionsbesök av Datainspektionen underförra året.Sedan tänkte jag tala lite om våra erfarenheterfrån denna tillsynsverksamhet just med tanke på vaddenna offentliga hearing ska handla om, dvs. Jag har övergår nutill några av Datainspektionens erfarenheter fråntillsynsverksamheten.Klagomålen på kreditupplysningsverksamheten harökat med . Närdet gäller framförda klagomål har vi en statistiksom säger att antalet uppgick till125. Jag kan säga att Hans Kärnlöf, som också är medfrån Datainspektionen, har lite närmare uppgifter omdenna statistik om någon är intresserad. I mångafall leder dessa klagomål till att Datainspektioneninleder en närmare tillsyn.Vad handlar då klagomålen om?Legitimt behov kan man säga är en rubrik. Enbestämmelse i kreditupplysningslagen är, som allakänner till, att kreditupplysningar omprivatpersoner bara får lämnas ut om beställaren -den som begär upplysningen - har ett legitimt behovav upplysningen. Det ska föreligga eller förberedasett affärsavtal eller ett hyresavtal som gör detnödvändigt att göra en riskbedömning av ekonomiskart. Att ta en kreditupplysning på sin granne av rennyfikenhet är däremot inte ett legitimt behov ilagens mening. Just påståendet att kreditupplysninghar tagits utan ett legitimt behov är ett av våravanligaste klagomål.Om vår utredning av klagomålet visar att detsaknats ett legitimt behov kräver vi attkreditupplysningsföretaget går igenom gällanderegler med sin kund. Vanligtvis skerkreditupplysningsverksamhet online, så den somlämnar ut uppgifterna har ingen direkt möjlighet attkontrollera legitimiteten. Det är beställaren somsjälv ska se till att följa reglerna. I dessa fallblir det ofta så att vi säger till företaget att detmåste gå igenom reglerna med dem som detillhandahåller kreditupplysningarna för.Varje gång det begärs en kreditupplysning på enperson registrerar kreditupplysningsföretagetdessutom detta som en s.k. omfrågeuppgift. Därförser vi till att kreditupplysningsföretaget genaststryker denna "omfrågning", eftersom den var intekorrekt från början.Bestämmelserna om legitimt behov gäller inte förföretagsupplysningar, dvs. upplysningar om juridiskapersoner och upplysningar om fysiska personer iegenskap av näringsidkare eller som ärnäringsanknutna. Det förekommer även klagomål om attföretagsupplysning har tagits på någon som inteanser sig vara näringsidkare eller näringsanknuten.En annan typ av klagomål gäller självabetalningsanmärkningarna. En stor del av svenskafolkets betalningsanmärkningar gäller skatter ochavgifter som olika myndigheter låtit restföra hoskronofogdemyndigheterna i det s.k.utsökningsregistret, som många insatta kallar REX.Häri ingår även restföring av mindre belopp,exempelvis felparkeringsavgifter och TV-avgifter. Enkategori av klagomål som vi har hos Datainspektionengäller just att betalningsanmärkningar på någrahundra kronor stoppar en kreditansökan. Inspektionenkan inte göra något åt att kreditföretaget inte villge kunden ett lån, men om det görs gällande attuppgifterna i kreditupplysningen är direktmissvisande eller felaktiga kan det bli fråga om attvi tittar lite närmare på detta och att vi då öppnartillsyn. Några av just dessa frågor är med i detpågående projekt som Datainspektionen hartillsammans med . Hur är det meddetta? Innehåller kreditupplysningsregistren enmassa felaktiga och missvisande uppgifter, eller hurligger det till?Ibland klagas det också på attbetalningsanmärkningar finns kvar ikreditupplysningsregistren trots att skulden ärbetald. Det är inget fel att uppgiften finns kvarmen klagomålen tyder på att det upplevs som fel.Jag nämnde tidigare omfrågningsuppgifter. Varjebegäran om kreditupplysning registreras ju avkreditupplysningsföretaget, och de s.k.omfrågningsuppgifterna redovisas. En del klagomålhandlar just om att omfrågningsuppgifter används somkreditupplysningsinformation. Vad vi får höra dåvisar att det ibland upplevs som en missvisandeuppgift.Gallringsreglerna i den nuvarandekreditupplysningslagen säger att uppgiften om attprivatpersoners ekonomiska förhållanden ska gallrasut ur kreditupplysningsregistren senast efterutgången av det år då en betalningsanmärkningnoterats. Det innebär att gallringen kan ske vidårsskiften och att den tid betalningsanmärkning fårfinnas kvar i ett kreditupplysningsregister ipraktiken kan variera från och upp tillnärmare . Vi har en del klagomål som rördetta. Det visar att det upplevs som orättvist atten betalningsanmärkning som noterats tasbort , medan en anmärkning som noteratsi januari tas bort först efter nästan fyra år.Sedan har vi - det nämnde -det som regeringen avser att titta närmare på. Detär förhållandet mellan kreditupplysningslagensbestämmelser och bestämmelserna itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen. Den 1 januari 1999utökade man yttrandefrihetsgrundlagenstillämpningsområde till att omfatta även tekniskaupptagningar, t.ex. cd-romskivor som är avsedda förspridning till allmänheten. En bok med exempelviskreditupplysningsinformation som ges ut endast iform av en cd-romskiva omfattas sålunda av denna grundlagsreglering under deförutsättningar som närmare anges i dessabestämmelser vad gäller spridningsvillkor ochliknande. Detta har bl.a. inneburit attDatainspektionen har ansett sig förhindrad attmeddela villkor om användning avkreditupplysningsuppgifter som tillhandahålls viacd-romskivor. Avgränsning mellankreditupplysningslagen och den grundlagsskyddadetryck- och yttrandefriheten är komplicerad och kansom vi ser det få ökad aktualitet genom ny IT-användning.Jag vill informera om att Datainspektionensstyrelse ska ta ställning till ettärende där ett kreditupplysningsföretag lämnar utkreditupplysningar till en sluten användarkrets viaInternet. Detta företag gör gällande att det ärfråga om ett offentliggörande av kreditupplysningarsom faller under grundlagsskyddet i YGL, dvs.yttrandefrihetsgrundlagen. En viktig sak ikreditupplysningslagens skyddsbestämmelser är lämnar en omfrågningskopia, dvs. en s.k.kreditupplysningskopia så fort man har lämnat enkreditupplysning. Några sådana omfrågningskopiortill de omfrågade lämnas inte när det gäller dettaföretags tillhandahållande via Internet, och iinformationen till kunder anges att det inte behövsnågot legitimt behov för att ställa en fråga.Datainspektionen har förstått att även andrakreditupplysningsföretag av konkurrenshänsyn kankomma att agera på samma sätt som detta företag omdet visar sig att tillvägagångssättet inte omfattasav kreditupplysningslagens skyddsregler.Detta är ett icke avgjort ärende hosDatainspektionen. Som jag sade ska Datainspektionensstyrelse pröva detta under mars månad.Tack så mycket!Ordföranden: ! Varsågod!Avdelningschef : Tack för det.Jag har några bilder som jag tänkte visa. Vi hardelat ut papperskopior.Kreditupplysningar är en viktig del i denverksamhet som de institut bedriver som står undervår tillsyn. har inget ansvar föruppföljningen av kreditupplysningslagen, men motbakgrund av den diskussion som fanns i pressen undersommaren tyckte vi att det fanns skäl attinitiera denna utredning tillsammans medDatainspektionen och titta närmare på huruvidauppgifter i register från de institut som står undervår tillsyn är korrekta. Vi vill också veta hurbanker och andra kreditinstitut använder sig avdessa uppgifter.Jag visar den första bilden över målen förFinansinspektionen just för att relatera varför vitycker att det är en viktig fråga. Vår uppgift är juatt värna om stabiliteten i det finansiella systemetoch att se till att det fungerar effektivt och attvi har ett gott konsumentskydd. I det första måletom stabilitet ligger just att se till att deenskilda företagen kan bedöma sina risker på ettkorrekt sätt och att man har tillräckligt medkapital som står i relation till de risker som mantar på sig. Det är just i bedömningen av riskernasom korrekta kreditupplysningar är så viktiga.Den andra delen i vårt uppdrag gällerkonsumentskyddet. handlägger inteenskilda kund- eller konsumentärenden, men vi tyckeratt det är viktigt att det finns en övergripandepolicy för kundfrågor i våra institut. Som KristinaRennerstedt nämnde är det en svår avvägning mellaninstitutens behov av uppgifter i kreditprövningenoch värnandet om den personliga integriteten.När det gäller konsumentskyddet är det oerhörtviktigt att kunden känner att det är rättinformation som instituten använder sig av och attkunden får god information om detta.Jag börjar med den första delen -kreditupplysningar. De kreditupplysningar som bankeroch andra kreditinstitut använder sig av används påmånga olika sätt i deras verksamhet. De används isjälva kreditprövningen som en mycket viktig del.Det finns ett krav i bankrörelselagen att bankenmåste se till att kunden har en godåterbetalningsförmåga innan man fattar beslut om attlämna krediten. I det ligger att man ska se till attkunden har ekonomiska förutsättningar. Om kundenskulle ha många betalningsanmärkningar innebär detatt kunden kanske inte uppvisar en betalningsviljanär det gäller att betala igen krediter. Det måsteockså vägas in i ett beslut om kredit.När det gäller prissättning av kredit är det såhär: Ju högre kreditrisk en kund har, desto högreblir räntan. I det sammanhanget är det också väldigtviktigt att banken har en god insikt i vilken riskman tar på sig när man lämnar krediter.Det sista vi talar om är kapitalallokering. Vi harnågonting som kallas kapitaltäckningsregler, ochbankerna måste avsätta ett visst kapital iförhållande till de risker man tar. Det är samma sakhär. De beror på hur risken ser ut och hur stor denär. Ju högre risk, desto mer kapital måste manavsätta för det området.Här kan man se att detta är av godo både förbanken och för kunden. Ju bättre information - jumer relevant, korrekt och jämförbar information -som banken har vid kreditgivningstillfället, destobättre både för banken och kunden. Det finns kundersom kanske inte bör ha krediter, och då är det braatt banken har tillräckligt med information vidkreditprövningstillfället för att kunna avgöradetta.Jag vill här också nämna att det sannolikt kommernya kapitalteckningsregler. förbanktillsyn presenterade förslag om nya regler månad, och kommissionen har samtidigtpresenterat ett motsvarande förslag.De beräknas kunna vara införda inom EU under år2004, så det ligger långt fram i tiden. De nyareglerna är mer riskkänsliga, och tanken är att demer skall ta större hänsyn till de risker sominstitutet tar på sig. Det kräver å andra sidan attinstitutet kan bedöma och riskklassa de enskildariskerna betydligt bättre än vad man kangöra. I det sammanhanget kommer kreditupplysningarav den typ som svenska kreditupplysningsföretag kan lämna att ha en stor betydelse.När det sedan gäller konsumentskyddet är det ju urvår aspekt viktigt att se till att den informationom kunder som bankerna använder är korrekt och inte brukar informationen på ett felaktigt sätt.Vi tror också att det kanske är viktigt att manförbättrar informationen till kunderna. Det råder idagsläget okunnighet på marknaden om vad enbetalningsanmärkning och en anmälan ombetalningsinställelse eller betalningsförsummelseär. Därvidlag tror jag att man kan göraförbättringar.Den andra punkt som vi har tagit upp är att kunderbör ha tillgång till vissa bastjänster. Bankerna harju monopol på bankinlåning, och därmed är manskyldig att hålla ett inlåningskonto för en kund.Med den utveckling mot hög transaktionsintensitetsom äger rum i vårt samhälle kan man fråga sig omdet för normalkunden räcker med att ha ettinlåningskonto. Kanske behöver han också ha vissaandra tjänster för att fungera normalt i vårtsamhälle. Jag återkommer till det.I den utredning som vi bedriver tillsammans medDatainspektionen har vi uppmärksammat någrafrågeställningar som jag här vill redovisa men somvi inte har kommit till punkt med. Hans-OlofLindblom nämnde tidigare att vi hoppas kunnapresentera en rapport . Den förstafrågan gäller Datainspektionen. En kärnfråga i dethär arbetet är om informationsunderlaget ipersonupplysningar är korrekta och relevanta.Bör begreppet betalningsanmärkning definierastydligare? Det finns definierat i lagstiftning, menvi har haft en enkät ute bland institut ochkonsumentvägledare, och vi har förstått att det inteär allmänt känt. Man vet inte alltid riktigt vad somingår i detta begrepp. Det finns också andra begreppsom är relaterade till kreditupplysningar som mankanske bör fundera över.Jag kommer tillbaka till frågan omtransaktionskonto och betaltjänster. Bankerna ärskyldiga att tillhandahålla ett inlåningskonto. Detfinns andra länder i där de också har enlagstad skyldighet att tillhandahållatransaktionskonto med vissa betalningstjänster. Mankan överväga huruvida bankerna borde tillhandahållasådana tjänster som är ganska riskfria för banken,t.ex. gireringstjänsten.Den fjärde punkt som jag vill nämna - den hartidigare tagits upp av - gällerskuldsaneringslagen. Man är registrerad under denfemårsperiod som man har en skuldsaneringsplan, ochdärefter ska man enligt kreditupplysningslagenfinnas kvar i de här registren . Man kan fundera över om det verkligen ärrimligt att man ska vara registrerad under så långtid.Vad gäller skuldsaneringslagen har Konsumentverketunder givit ut rapporten avskuldsaneringsbeslut. I den rapporten redovisas attde personer som har blivit föremål för skuldsaneringofta har svårt att få tillgång tillgireringstjänster. Vi tycker att man kanske bordeöverväga att i samband med att det görs enskuldsaneringsplan för en person också se till attkunden har möjlighet att göra gireringar för attbetala sina räkningar på ett effektivt och billigtsätt. Det bör hjälpa dessa kunder.Ordföranden: så mycket. Därefter går ordet tillTommy Bisander som är VD för : Jag tackar för att vi harfått komma hit. Jag vill inledningsvis säga en sakför att undvika missförstånd. Man berörde härtidigare kreditupplysningsföretag som lämnar utupplysningar via Internet vid sidan avkreditupplysningslagen. Inget av de företag som ärföreträdda här beter sig på det sättet.Jag ska ägna mina framför allt åt attbeskriva den roll som jag tycker att ettkreditupplysningsföretag ska spela. Jag ska litegrann beröra vad vi menar med relevant information ikreditupplysningssammanhang - vad någon kalladeadekvat information - och även beröra dekonsekvenser som kan uppstå om vi inte längre fårtillgång till den information som vi anser vararelevant.Som vi ser det ska ett kreditupplysningsföretagframför allt hjälpa en kreditgivare att fatta litesäkrare kreditbeslut. Det är väl i och för sig ensjälvklarhet att det inte är vi som fattarkreditbesluten och att det inte heller ärkreditupplysningsföretagen som i slutändan värderarden information som vi själva tillhandhåller. Detgör alltid kreditgivaren.Frågan om säkrare kreditbeslut kan illustreras pådet här sättet.När jag som kreditgivare lämnar en kredit gör jagdet naturligtvis i förhoppningen om att göra en godaffär och tjäna pengar på krediten. Det kan gällaatt sälja en vara där krediten är en förutsättningför genomförandet av affären. Man kan också säga attkredittagaren räknar med att göra någon form avvinst. Han kan få en kredit som möjliggör köpet avbostadsrätten eller drömkåken.Men om jag beviljar krediten löper jag också enrisk att förlora hela eller delar av denna, att göraen kreditförlust. På motsvarande sätt löper jag somkredittagare en risk för överskuldsättning ochskuldsanering, att tvingas leva på existensminimumoch allt annat elände som det innebär att man intekan fullfölja ett åtagande.Om jag å andra sidan som kreditgivare avslår enkredit gör jag det naturligtvis på grundval av enriskbedömning. Jag bedömer att risken att göra endålig affär är för hög. löper jagnaturligtvis också risken att missa en bra affär.Jag agerar ju för att göra affärer och tjäna pengar.Man kan säga att det finns bara ett sätt att undvikakreditförluster, och det är att inte lämna kredit,och bara ett sätt att undvika att missa en affär,nämligen att lämna kredit till alla. De två fel somvi ska hjälpa en kreditgivare att undvika är somkommunicerande kärl. Om jag stramar åt minkreditgivning för att minska förlusterna kommer jagockså att missa alltfler affärer och vice versa.Det är också så att kostnaden för en kreditförlustär högre än kostnaden för att missa enbra affär, om jag inte har enorma marginaler. Somregel är kreditförlusten betydligt större. Detinnebär att en kreditgivare faktiskt kan bete sigrationellt om han säger nej till ett antal affärer,om han därmed är förvissad om att undvika en endakreditförlust. Detta kan möjligtvis också islutändan återspegla en kredittagares intresse. Jagtror att det elände som följer av att man inte kanfölja upp ett åtagande som regel är betydligt störreän lyckan av att få en kredit.Vad vi gör för att försöka minska felen hoskreditgivarna är framför allt att lämna informationsom ska vara korrekt, aktuell och relevant. Jagåterkommer senare till vad vi menar med relevantinformation. En kreditgivare har ofta tillgång äventill annan information. Det kan var information somden kreditsökande själv har lämnat i ansökan ellertidigare erfarenhet från kredittagaren. Man kan välrent schablonmässigt säga att ju större krediten äroch ju mer professionell kreditgivaren är, desto merinformation har man tillgång till och desto meromfattande blir analysen.Det är inte bara genom att lämna information somvi kan hjälpa kreditgivarna, utan vi kan ocksåhjälpa till vid riskbedömningen - värdera och läggasamman information eller försöka komma fram tillsannolikheten för att den här personen kommer attkunna återbetala lånet eller för att företagetkommer på obestånd. För detta använder vi statistiskanalys och statistiskt modellbygge. UC har etttiotal personer som enbart arbetar med detta.Vi kan övergå till att se på vad som är relevantinformation. Med relevant information menar viinformation som kan förutskicka risken elleravsaknaden av risk att en person fårbetalningsproblem. Bägge staplarna visar läget ivissa situationer vid ingången av . Den blåstapeln visar de personer som då hade den lägstainkomsten, och den grå stapeln visar på motsvarandesätt de som hade den högsta inkomsten. Höjdenpå stapeln anger hur stor andel av de här personernasom fick betalningsanmärkning . Det äralltså ett tecken på prognosvärdet. Indexet visarrikssnittet 100.Vi kan av bilden se att personer med låg inkomstlöper en nästan dubbelt så stor risk somriksgenomsnittet att drabbas avbetalningsanmärkningar. Personer med höga inkomsterlöper bara en tredjedel av riksgenomsnittets risk.Skillnaden är 6:1. Det innebär föga förvånansvärtatt inkomsten är en relevant uppgift i samband medkreditbedömningar. Den kan förutskicka en personsframtida betalningsproblem.Inkomstdelen är här densamma som .