bet · GO01SoU18 · 2001-05-15 00:00:00 — Regeringen framhåller idetta sammanhang att kommunerna genom ädelreformenhar fått ett större ansvar för sjukvårdsinsatser isärskilda boendeformer för äldre och i bostäder försärskild service för funktionshindrade samt attungefär hälften av landets kommuner också har tagitöver ansvaret för hemsjukvården i ordinärt boende.De boende har behov av såväl medicinskainsatser och omvårdnadsinsatser som av socialaomsorgsinsatser. De förra omfattas avSocialstyrelsens tillsyn medan de senare omfattas avlänsstyrelsernas tillsyn. Problem med samordning avden medicinska och sociala tillsynen förekommer äveninom t.ex. missbrukarvården och den öppna vården avpsykiskt sjuka.Enligt regeringen finns det mycket som talar föratt tillsynen över hälso- och sjukvården ochsocialtjänsten bör organiseras och utövas enhetligti en gemensam tillsynsmyndighet.Socialtjänstutredningen har övervägt detta och andraalternativ. Regeringen konstaterar att behovet av enökad samordning och samverkan mellan myndigheterna ideras tillsynsfunktion är angelägen. Däremot ärregeringen tveksam till att formalisera dennasamverkan genom att, som utredningen föreslår, geSocialstyrelsen i uppgift att leda länsstyrelsernastillsyn genom allmänna råd och föreskrifter.Förslaget innebär bl.a. att länsstyrelserna förloraren del av sin självständighet, vilket enligtregeringen bl.a. kan leda till att tillsynen intekan anpassas till de regionala och lokalaförhållandena.Regeringen påpekar att den tillkallat ensärskild utredare med uppdrag att utreda hur denstatliga tillsynen kan göras till ett tydligare ocheffektivare förvaltningspolitiskt instrument sombättre bidrar till kontroll och genomförande avdemokratiskt fattade beslut (Ju 2000:06, dir.2000:62). Regeringen avser att i detta sammanhangytterligare belysa frågan om tillsynsbegreppetsinnebörd och tillsynens reglering.Utredningen skall redovisa ett första betänkandesenast . Tidpunkten förslutredovisning kommer att beslutas itilläggsdirektiv.När det gäller kraven på tillstånd för att drivaenskild verksamhet inom föreslårregeringen att bestämmelserna härom i nuvarande 69och 69 a §§ socialtjänstlagen oförändrade i sak försöver till 7 kap. 1 och 2 §§ i förslaget till nysocialtjänstlag.MotionernaI motion So48 av de ()yrkas dels att avslår regeringens förslagvad avser länsstyrelsernas tillsynsuppgifter(yrkande 3), dels ett tillkännagivande omlänsstyrelsernas rådgivande och stödjande roll i detsociala utvecklingsarbetet i kommunerna (yrkande 4).Regeringen föreslår en renodling av länsstyrelsernasroll mot ökad kontroll och fler inspektions- ochföreläggandeinstrument. Motionären befarar att dettakommer att begränsa utvecklingen mot nya sätt attutöva tillsyn och sprida kunskap. Verksamhetenriskerar att bli statisk och idéfattig, passiv ochineffektiv. Länsstyrelsernas roll bör ännu merinriktas på att vara ett stöd för kommunerna i derasutveckling av metoder och andra medel i det socialaarbetet, anförs det.I motion So51 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om förstärkning och samordning avtillsynen av (yrkande 12).Motionärerna påpekar att hardubbla roller, dels att utveckla och fastställakriterier som gör det möjligt för dem att följa ochvidareutveckla , dels att granskasocialtjänsten, dvs. se efter att den följer denormer som styrelsen fastlägger. Dessutom föreliggergränsdragningsproblem mellan ochlänsstyrelsernas tillsynsområden, vilket försvårarför både personal och medborgare att känna tillkriterier, skyldigheter och rättigheter samt ledertill onödigt dubbelarbete. För att komma till rättamed detta anser motionärerna att länsstyrelsernasoch tillsynsverksamheter bör bildaen ny, fristående myndighet som bedriver tillsyninom såväl sjukvården som socialtjänsten.Motionärerna betonar att verksamhet i både privatoch offentlig regi skall vara föremål för tillsyn pålika villkor.I motion So344 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om tillståndsplikt för verksamheterinom (yrkande 1). Motionärernapåpekar att verksamhet som kommunen driver i egenregi eller som enskild driver på entreprenad åtkommunen inte är tillståndspliktig. Eftersom alllagstiftning på välfärdsområdet bör behandlaoffentlig och privat drift lika bör tillståndspliktinföras även för verksamhet inomsocialtjänsten. I motionen begärs vidare etttillkännagivande om avvecklad tillsyn överenskild verksamhet inom (yrkande 2).Kommunens uppgift att övervaka såväl sin egenverksamhet som de privata alternativen fungerarenligt motionärerna inte tillfredsställande. Den somsjälv är med och driver verksamheten skallnaturligtvis inte svara för kontrollen av densamma.I praktiken är resultatet det att den offentligaverksamheten mycket sällan kontrolleras särskiltnoggrant, anförs det. Det begärs också etttillkännagivande om statligt ansvar för godkännandeoch kvalitetskontroll inom vård och omsorg (yrkande3). I många verksamheter finns ett stort behov avförstärkt kvalitetskontroll och bättre tillsyn.Samma krav måste enligt motionärernas uppfattningställas oavsett om verksamheten drivs i offentligeller privat regi. Statliga myndigheter skall därföransvara för godkännande och kvalitetskontroll inomvård och omsorg.I motion So50 av m.fl. (fp) begärsett tillkännagivande om att skall hatillsynsansvaret för äldreomsorgen (yrkande 4).Motionärerna anser att regeringens förslag till ökadsamordning mellan ochlänsstyrelserna inte räcker för att skärpa tillsynenav äldreomsorgen. Motionärerna upprepar därför sittkrav på en grundläggande strukturreform därtillsynsansvaret renodlat läggs på Socialstyrelsen.Tidigare behandlingI betänkande 1996/97:SoU18 behandlade utskottet ettmotionsyrkande om att länsstyrelserna skall stå förden löpande tillsynen över sådan enskild verksamhetför vilken krävs tillstånd (s. 94 f.). Utskottetdelade regeringens uppfattning att tillsynen överenskild verksamhet borde stärkas. Utskottet instämdei förslaget vad gällde fördelningen avtillsynsansvaret mellan ochsocialnämnden, nämligen att länsstyrelserna bör hadet övergripande tillsynsansvaret ochsocialnämnderna utöva den löpande tillsynen.Utskottet delade inte de farhågor om partiskhet somframförts i den aktuella motionen. Motionenavstyrktes (res. m, kd, c, fp).Utskottet behandlade motionsyrkanden om olikatillsynsfrågor senast i det av godkändabetänkandet /01:SoU9 Äldrepolitik (s. 21 f.).Utskottet behandlade bl.a. ett motionsyrkande omförstärkt statlig tillsyn på äldreomsorgsområdet medi huvudsak samma innehåll som den nu aktuellamotionen So344 (m) yrkande 3. Yrkandet avstyrktesmed hänvisning till kommande förslag på området(res. m+kd).Utskottets bedömningUtskottet ställer sig bakom förslaget att tydliggöralänsstyrelsens tillsynsansvar för den socialtjänstsom kommuner och enskilda bedriver. Utskottet serockså positivt på förslaget att ge länsstyrelsernarätt att inspektera all socialtjänstverksamhet somstår under dess tillsyn, dvs. även den som bedrivs ikommunal regi. Utskottet har heller inget att erinramot att ges möjlighet att ingripa motmissförhållanden även i särskilda boendeformer föräldre, i bostäder med särskild service förfunktionshindrade och inom den kommunalahemtjänsten. I motion So48 (m) yrkas avslag påförslagen som rör länsstyrelsernas tillsynsuppgifterunder anförande att länsstyrelsernas stödjande rollgentemot kommunerna bör utvecklas, inte denkontrollerande. Utskottet konstaterar att dennuvarande bestämmelsen om att länsstyrelserna genområdgivning m.m. skall se till att socialnämndernafullgör sina uppgifter på ett ändamålsenligt sättoförändrad i sak förts över till 13 kap. 2 § andrastycket i förslaget till ny socialtjänstlag. Attlänsstyrelserna får utökade befogenheter när detgäller inspektioner och ingripanden motmissförhållanden ser utskottet som en viktig del iarbetet för att förbättra kvaliteten och säkerheteninom vård och omsorg. Utskottet avstyrker motionSo48 (m) yrkandena 3 och 4. Utskottet tillstyrker 13kap. 2-4, 6 och 7 §§ i förslaget till nysocialtjänstlag.I motion So51 (m) anförs att länsstyrelsernas ochSocialstyrelsens tillsynsverksamheter bör bilda enny, fristående myndighet, medan det i motion So50(fp) framförs önskemål om att skallha hela tillsynsansvaret för äldreomsorgen.Utskottet delar regeringens uppfattning att någonändring av tillsynsorganisationen inte bör göras menatt det är angeläget att utöka samordningen ochsamverkan mellan och länsstyrelsernanär det gäller deras tillsynsfunktion. Det pågåendesamarbetet mellan myndigheterna i syfte att stärkatillsynsarbetet och utveckla tillsynen mot en störregrad av samordning och enhetlighet måste enligtutskottets mening fortsätta. Vidare konstaterarutskottet att en särskild utredare har fått iuppdrag att se över den statliga tillsynen.Resultatet av detta arbete bör avvaktas. Utskottetavstyrker med det sagda motionerna So50 (fp) yrkande4, So51 (m) yrkande 12 och So344 (m) yrkande 3.Utskottet vidhåller sin inställning attlänsstyrelserna bör ha det övergripandetillsynsansvaret och socialnämnderna utöva denlöpande tillsynen över enskild verksamhet inomsocialtjänsten. Utskottet avstyrker därmed motionSo344 (m) yrkande 2. Utskottet tillstyrker 13 kap. 5§ i förslaget till ny socialtjänstlag.Utskottet kan inte heller ställa sig bakom kraven imotion So344 (m) yrkan-de 1 om tillståndsplikt ävenför verksamhet inom socialtjänsten.Motionen avstyrks därför. Utskottet tillstyrker 7kap. 1 och 2 §§ i förslaget till ny socialtjänstlag.Vårdplan för barn som behöver vårdas i ettannat hem än det egna, m.m.PropositionenRegeringen föreslår en ny bestämmelse med innebördatt när ett barn behöver vårdas i ett annat hem ändet egna skall en plan upprättas för den vård somsocialnämnden avser att anordna. Planen skall ävenuppta åtgärder och insatser som andra huvudmän haransvar för (11 kap. 3 § i förslaget till nysocialtjänstlag).Regeringen påpekar att det är ett stort ingrepp försåväl barnet som för dess familj att placera ettbarn för vård i ett annat hem än det egna. på sig ett stort ansvar för attbarnet får en god vård. En övergripande vårdplan sominnefattar barnets behov, behandlingsmål m.m. utgörenligt regeringen en förutsättning för attsocialnämnden skall kunna ta ett vårdansvar förbarnet.Det övergripande syftet med vårdplanen är enligtpropositionen att tydliggöra mål och medel utifråndet enskilda barnets behov. Vårdplanen utgör ettdokument där bedömning tydligtframgår för barnet och dess vårdnadshavare och på såsätt blir en bra utgångspunkt i arbetet med attgenomföra vården. Vårdplanen tydliggör om detenskilda barnet har flera olika behov, t.ex. när detgäller social situation, fysisk och psykisk hälsasamt utbildning. I de fall barnets problembild ärkomplex krävs ofta samarbete mellan barnetsvårdnadshavare, och andra huvudmän.Av vårdplanen skall det tydligt framgå vilkenhuvudman som ansvarar för vilka åtgärder enligtplanen. Med en vårdplan som tydligt och gemensamtavstamp i ett sådant samarbete skapas enligtregeringen bättre förutsättningar för ett lyckatutfall av vården. Vårdplanen bör vidare bidra tillgenomtänkta placeringar, vilket på lång sikt innebären mer kvalitativ och effektiv användning avsocialtjänstens och andra vårdgivares resurser,anförs det. En noggrant utformad vårdplanunderlättar tydlighet och kommunikation mellansocialnämnden och barnet och dess vårdnadshavaresamt utgör underlag för uppföljning och utvärderingav vård och behandling av barnet.Regeringen framhåller vikten av att ivårdplaneringen så långt möjligt söka inkluderabarnets vårdnadshavare och, i förekommande fall,andra närstående. Familjens engagemang har mångagånger visat sig vara en värdefull faktor förbarnets behandlingsmotivation och -utfall ochunderlättar även barnets återkomst till det egnahemmet, anförs det.Innehållet i en vårdplan måste enligt propositionenavgöras utifrån förhållandena i det individuellafallet. Det är därför inte lämpligt att i lagfastställa vad en vårdplan skall innehålla. Ettgrundläggande krav på en vårdplan är dock enligtregeringen att det tydligt framgår vilken vård somsocialnämnden har för avsikt att anordna. Vårdplanenbehöver sedan kompletteras med en behandlingsplansom beskriver hur insatserna skall genomföras.Vårdplanen tydliggör det enskilda barnets behovmedan behandlingsplanen redogör för hur behovenkonkret skall täckas.MotionernaI motion So51 av m.fl. (m) yrkas attriksdagen beslutar att införa 4 kap. 26 § i dentidigare barnavårdslagen i socialtjänstlagen(yrkande 7). Motionärerna anför att genom den nämndaparagrafen i barnavårdslagen kunde socialamyndigheter i samverkan med familjen och på etttidigt stadium inrikta sitt arbete på att hjälpa ochstötta, ofta i förebyggande syfte. Åtgärder vidtogssedan stegvis i samråd med familjen. Först som ensista utväg kunde övervakning och ettomhändertagande bli aktuellt. Motionärerna anser attsocialnämndernas åtgärder ofta kommeröverraskande och inte sällan för sent.I motion So53 av och () yrkas att beslutar atträtten till arbetsmodell som tar till vara denärståendes resurser skall skrivas in isocialtjänstlagen (yrkande 1). Familjerådslag är ensådan metod som tar till vara de närståendesresurser. Att införa en bestämmelse härom i lagenökar enligt motionärerna rättssäkerheten för denenskilde.I motion So458 av m.fl. (mp) begärs etttillkännagivande om journalanteckningar (yrkande 5).Socialtjänsten bör enligt motionärerna vara skyldigatt föra lika noggranna journalanteckningar som mangör inom vården. Det skall klart framgå vilkaåtgärder som vidtas och på vilket sätt kontakten medde anhöriga upprätthålls. Vidare begär motionärernaett tillkännagivande om en tydlig redovisning ochdokumentation av umgänge (yrkande 6). Motionärernaanser att tydligt ochlättöverskådligt bör redovisa hur umgänget mellanomhändertagna barn och ungdomar och deras anhörigagår till. Redovisningen skall ske separat och inte ifortlöpande journalanteckningar.I motion So488 av och () begärs ett tillkännagivande om behovet aven utredning inriktad på effektiva åtgärder rörandeden sakliga och etiska kvaliteten hosbarnavårdsutredningar inom socialtjänsten.Motionärerna anser att en statlig utredning bör få iuppdrag att klargöra den sakliga kvaliteten hossocialtjänstens barnavårdsutredningar, hörasakkunniga inom utredningsmetodik och utredandetsetik samt avge förslag i åtgärdsfrågan.Tidigare behandling och pågående arbeteLVU-utredningen har haft regeringens uppdrag attgenomföra en översyn av LVU i syfte att bl.a. stärkabarnperspektivet och barnets rättigheter i lagensamt föreslå de ändringar som behövs. Uppdragetpresenteras i betänkandet Omhändertagen - samhälletsansvar för utsatta barn och unga (SOU 2000:77).Betänkandet har remissbehandlats.Utskottet har , senast ibetänkandet 2000/01:SoU7 Barn -här och (s. ), behandlat motionsyrkanden om att återinföra 26§ barnavårdslagen i socialtjänstlagen. Utskottet hargenomgående avstyrkt yrkandena med den motiveringenatt de åtgärder som var möjliga enligt den nämndaparagrafen hade kommit att sakna betydelse långtinnan lagen upphörde att gälla 1982 samt att demöjligheter till förebyggande åtgärder som LVU gerfår anses tillräckliga (res. m).I det ovan nämnda betänkandet föreslog utskottetett tillkännagivande till regeringen med anledningav en motion om familjerådslag eller annan liknandearbetsmodell (s. 43). Utskottet delade bedömningen imotionen att det bör vara en självklar rättighet förfamiljen att vara delaktig när beslut skall tas omsociala ingripanden eller om stödåtgärder. Omfamiljen så önskar bör den därför ha rätt till ettfamiljerådslag eller annan arbetsmodell som i likhetmed familjerådslag tar de närståendes resurser tillvara. Utskottet ansåg att regeringen i lämpligtsammanhang bör återkomma till med enredovisning (res. följde utskottet(rskr. 2000/01:135).Utskottets bedömningUtskottet ser mycket positivt på förslaget attsocialnämnden skall vara skyldig att upprätta envårdplan när ett barn behöver vårdas i ett annat hemän det egna. Utskottet tillstyrker därmed 11 kap. 3§ i förslaget till ny socialtjänstlag.Utskottet vidhåller sin tidigare redovisadeinställning när det gäller att återinföra 4 kap. 26§ barnavårdslagen i socialtjänstlagen och avstyrkerdärför motion So51 (m) yrkande 7.I januari 2001 gav regeringen till kännaatt regeringen bör återkomma till med enredovisning rörande familjerådslag och andraliknande arbetsmodeller. Utskottet ansåg att det börvara en självklar rättighet för familjen att varadelaktig när beslut skall tas om sociala ingripandeneller om stödåtgärder. Om familjen så önskar bör dendärför ha rätt till ett familjerådslag eller annanarbetsmodell som i likhet med familjerådslag tar denärståendes resurser till vara. Utskottet anser inteatt nu bör ta något ytterligare initiativi frågan och avstyrker därmed motion So53 (mp)yrkande 1.Utskottet delar den uppfattning som framförs imotionerna So458 (mp) yrkandena 5 och 6 samt So488(mp) om vikten av god kvalitet och noggranndokumentation när det gäller socialtjänstenshandläggning av ärenden rörande omhändertagande avbarn. Det föreslagna kravet på vårdplan bör enligtutskottets mening kunna främja kvaliteten ibarnavårdsutredningarna. I propositionen framhållerregeringen att det är angeläget att socialtjänsteninkluderar barnets närstående i vårdplaneringen.Motionerna får delvis anses tillgodosedda.Stöd för anhöriga och närståendePropositionen m.m.I 5 kap. 10 § i förslaget till ny socialtjänstlaganges att socialnämnden genom stöd och avlösning börunderlätta för dem som vårdar närstående som ärlångvarigt sjuka eller äldre eller som harfunktionshinder.Paragrafen motsvarar nuvarande 5 § andra stycketsocialtjänstlagen.Regeringen anför i propositionen att utvecklingenunder senare decennier har inneburit att samhällethar tagit över många vård- och omsorgsuppgifter somtidigare omhändertagits inom familjen. Ett antalstudier från senare år har dock visat att anhörigasinsatser alltjämt är mycket stora. När det gälleräldreomsorg finns uppgifter som visar att omfattningen på dessa insatseruppgår till i runda tal två tredjedelar av densamlade omsorgen som ges till äldre.Genom reformen infördes bestämmelsen i 5 §socialtjänstlagen om stöd till anhöriga.Socialutskottet tillstyrkte förslaget och anfördebl.a. att avsikten med den nya bestämmelsen inteskall vara att öka trycket på anhöriga utan attstödja och underlätta för dem som vårdar närstående.Riksdagen följde utskottet (bet. 1996/97:SoU18,rskr. 1996/97:264).Socialstyrelsens uppföljning av den nyabestämmelsen visar att nästan två tredjedelar avkommunerna har tagit särskilda initiativ för attutveckla anhörigstödet. Det är dock förhållandevisfå kommuner som utvecklat nya och individuellaformer av anhörigstöd. De vanligaste stödformerna äralltjämt växelvård, dagverksamhet samt ekonomisktstöd.I proposition 1997/98:113 Nationell handlingsplanför äldrepolitiken anförde regeringen att ettsärskilt stimulansbidrag bör anvisas ibudgetpropositionen för och framåtmed . Bidraget bör avsesådana insatser för anhöriga som kommunen villgenomföra i samverkan med de anhöriga och medfrivilligorganisationer. Utskottet anförde vid sinbehandling av propositionen (betänkande1997/98:SoU24) att det föreslagna stödet skaparförutsättningar för ett mer aktivt stöd tillanhöriga och stimulerar kommunerna att utvecklasamverkan med anhöriga och medfrivilligorganisationer. Med anledning av ett antalmotioner föreslog utskottet ett tillkännagivande omatt det bör övervägas att tydligare regleraanhörigstödet. följde utskottet (rskr.1997/98:307).Stimulansbidragen kommer att utgå t.o.m. . Iproposition 1999/2000:149 Nationell handlingsplanför utveckling av hälso- och sjukvården anförderegeringen att det finns behov av att även efter år2001 aktivt arbeta för att stödja anhöriga somvårdar långvarigt sjuka, äldre eller människor medfunktionshinder och att resurstillskottet om 8miljarder kronor till hälso- och sjukvården därförbör riktas även mot detta område. Regeringen,och hari ett avtal om utvecklingsinsatser inom vården ochomsorgen enats om att den särskilda satsningen föratt stödja anhörigvården skall pågå också under åren2002-2004. I avtalet anges att kommunerna svarar föratt anhöriga som vårdar långvarigt sjuka eller äldreeller människor med funktionshinder ävenfortsättningsvis skall erhålla stärkt stöd ienlighet med den nationella handlingsplanen föräldrepolitiken.Utskottet delade regeringens bedömning och sågpositivt på att den särskilda satsningen för attstödja anhörigvården skall fortsätta (bet.2000/01:SoU5 s. 28; rskr. 2000/01:53).I propositionen anges att föreslagitatt kommunerna skall bli skyldiga att erbjuda stödoch avlastning åt dem som vårdar närstående.Regeringen konstaterar att bestämmelserna isocialtjänstlagen om anhörigstöd har varit i kraft idrygt . Enligt regeringens mening är det ännuför tidigt att dra några långtgående slutsatser omeffekterna av detta. Inte heller effekterna av detstatliga stimulansbidraget kan utläsas fullt utförrän tidigast . De uppföljningarsom genomförts av kommunernas insatser till följd avdessa förändringar visar dock i huvudsak på positivaresultat. Det är uppenbart att det pågår ettomfattande arbete i flertalet kommuner med attutveckla såväl befintligt anhörigstöd som nyastödformer och att anhöriga ochfrivilligorganisationer deltar aktivt i dettaarbete. Den i den nationella handlingsplanen förutveckling av hälso- och sjukvården aviseradesatsningen på fortsatt utveckling av anhörigstöd ikommunerna kommer attytterligare säkerställa och påskynda dennautveckling. Mot denna bakgrund bedömer regeringenatt det inte nu är motiverat att genomföraytterligare förändringar i befintlig lagstiftning isyfte att påskynda utvecklingen inom området.MotionernaI motion So51 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om anhöriga och närstående inomäldreomsorgen (yrkande 9). Motionärerna påpekar attvård och omsorg i hemmet ofta utförs av någonnärstående person. Som anhörig kan man i vissa fallpåräkna stöd och ekonomisk ersättning för sininsats. Begreppet närstående är vidare och sträckersig utanför familje- och släktkrets.Motionärerna anser det därför viktigt att iekonomiska men även andra stödåtgärder inkluderanärstående i begreppet anhörig.I motion So52 av m.fl. (kd) yrkasatt beslutar om ändring i 5 kap. 10 §socialtjänstlagen på så sätt att ordet "bör" byts utmot "skall" (yrkande 1). Motionärerna anför attnärståendevården utgör basen i vård- ochomsorgsarbetet men att det inte går att läggaytterligare omsorgsansvar på de anhöriga utan attvissa åtgärder vidtas för att underlätta för dem.Vid behovsbedömningen är det fortfarande endast densjukes situation som beaktas. Enligt motionärernamåste även anhörigvårdarens såväl psykiska somfysiska behov beaktas.I motion So50 av m.fl. (fp) begärsett tillkännagivande om förbättrade villkor förnärståendevården (yrkande 2). Den nuvarandebestämmelsen i 5 § socialtjänstlagen har oförändradöverförts till den nya lagen. Detta innebär enligtmotionärerna att avlastning inte kommer att ingå iskälig levnadsnivå. Uttalandena i den tidigarepropositionen gäller fullt ut även om det nyaförslaget antas. Rätten till avlösning återinförsinte. Motionärerna anser att 5 kap. 10 § i förslagettill ny socialtjänstlag bör ändras genom att ordet"bör" byts ut mot "skall". Motionärerna anför vidareatt anhöriga måste få utbildning om hur de bäst kansköta sin anhörige. De måste också få avlastningvärd namnet samt tillgång till stödpersoner. Enligtmotionärernas uppfattning skall det vara möjligtäven för anhöriga som uppnått pensionsåldern att fåanställning som anhörigvårdare. Alternativet medhemvårdsbidrag till den sjuke bör finnas kvar.Motionärerna anser det vidare angeläget attSocialstyrelsen ägnar stor uppmärksamhet åtmetodutveckling när det gäller uppföljning avsjukvård i hemmet. Motionärerna upprepar också sinakrav på att regeringen bör ta initiativ tillöverläggningar med de båda över hur ett utökat stöd till dem som vårdarnärstående kan ske.I motion So53 av och () yrkas att beslutar attersätta ordet "bör" med "skall" när det gälleravlösning för anhöriga som vårdar människor medfunktionshinder (yrkande 3).