bet · GO01JuU14 · 2001-03-06 00:00:00 — Utskottets förslag till riksdagsbeslut I detta betänkande behandlar utskottet olikastraffrättsliga frågor som väckts år 2000.Motionerna tar upp frågor om brott och påföljdernaför brott, t.ex. om en svensk tortyrlagstiftning,brott med homofobiska eller rasistiska motiv,sexualbrott begångna mot barn, IT-relateradbrottslighet, livstidsstraffet, domstolarnasstraffmätning och påföljderna för narkotikabrott.Utskottet hänvisar i betänkandet till att gällanderegelverk är ändamålsenliga och till pågåendeutredningar och beredningsarbete. Mot den bakgrundenföreslår utskottet att samtliga motioner avslås.I ärendet finns 14 reservationer, varav fem från(m), en från (v), en från (kd), en från (mp), enfrån (c), två från (fp), två från (m, fp) och enfrån (v, mp, fp). Vidare finns två särskildayttranden, varav ett från (m) och ett från (m, kd,c, fp). InledningI detta betänkande behandlar utskottet ett antalmotioner som väckts under den allmänna motionstidenår . Motionerna rör i huvudsak frågor om brottoch påföljder för brott.Frågor om brottEtt särskilt tortyrbrott, m.m.I motion U635 (v, kd, c, fp, mp) begärs en utredningom att tillskapa ett särskilt tortyrbrott i svensklagstiftning. Liknande önskemål framförs i motionJu705 (v).Svensk lagstiftning upptar inte någotsjälvständigt tortyrbrott. Tortyrhandlingar äremellertid straffbara enligt olika bestämmelser,främst de i 3 och 4 kap. (dvs. brottmot liv och hälsa eller mot frihet och frid). I vartfall torde en tortyrhandling vara att bedömaåtminstone som misshandel.Sverige har ratificerat en av antagenkonvention mot tortyr och annan grym, omänskligeller förnedrande behandling eller bestraffning, dens.k. tortyrkonventionen (prop. 1985/86:17, bet.UU11, rskr. 38).Konventionen upptar 33 artiklar. Här kan följandenämnas.I konventionen förstås med tortyr varje handlinggenom vilken allvarlig smärta eller svårt lidande,fysiskt eller psykiskt, medvetet tillfogas någonantingen för sådana syften som att erhålla eninformation eller bekännelse av honom eller entredje person, att straffa honom för en gärning somhan eller en tredje person har begått ellermisstänks ha begått eller att hota eller tvingahonom eller en tredje person eller också av någotskäl som har sin grund i någon form avdiskriminering, under förutsättning att smärtaneller lidandet åsamkas av eller på anstiftan ellermed samtycke eller medgivande av en offentligtjänsteman eller någon annan person som handlarsåsom företrädare för det allmänna. Tortyrinnefattar inte smärta eller lidande som uppkommerenbart genom eller är förknippade med lagenligasanktioner (artikel 1.1).Varje konventionsstat skall vidta effektivalegislativa, administrativa, rättsliga eller andraåtgärder för att förhindra tortyrhandlingar inomvarje territorium under dess jurisdiktion (artikel2.1).Varje konventionsstat skall härvid säkerställa attalla tortyrhandlingar utgör brott enligt dessstrafflag. Detsamma gäller försök att utöva tortyrsamt av någon person vidtagen handling som utgörmedverkan till eller deltagande i tortyr.Tortyrbrotten skall beläggas med adekvata straff(artikel 4).I konventionen stadgas vidare att varjekonventionsstat skall vidta åtgärder för att kunnahävda domsrätt för i konventionen avsedda brott iföljande fall:a) när brottet begås inom något territorium underdess jurisdiktion eller ombord på fartyg ellerluftfartyg som är registrerat i den staten;b) när den påstådde förövaren är medborgare i denstaten;c) när offret är medborgare i den staten, om dennastat anser det vara lämpligt.Varje konventionsstat skall också vidta åtgärderför att kunna lagföra en påstådd förövare somanträffas inom dess territorium, om den inteutlämnar honom till en annan konventionsstat som harjurisdiktion enligt konventionen (artikel 5).I propositionen framhöll departementschefen attkonventionens definition av tortyr inte innebarnågra svårigheter från svensk rätts synpunkt. Ensådan handling föll oftast i vart fall underbegreppet misshandel i . Därunder föllnämligen handlingar som orsakade fysisk smärta ellerskada, men också svårare former av psykisk skada. Dehandlingar som ligger nära gränsen till misshandeltorde ofta vara straffbara enligt gällandebestämmelser enligt 3 eller 4 kap. brottsbalken.Gällande svenska bestämmelser torde väl täckainnehållet i artikel 1, framhöll departementschefen.När det så gällde förpliktelsen enligt artikel 4att se till att tortyrhandlingar utgör brott enligtkonventionsstatens strafflag, täckte, enligtdepartementschefen, brotten i 3 kap. och 4 kap.brottsbalken sammanställda med medverkansreglerna i23 kap. konventionens krav. Hankonstaterade också att försök till misshandel, sominte är ringa, var straffbart enligt 3 kap. 10 §brottsbalken (numera 3 kap. 11 §). Det borde ävennoteras att en tortyrhandling naturligtvis kundevara straffbar också enligt andra bestämmelser,t.ex. som övergrepp i rättssak (17 kap. 10 §brottsbalken).Vad gällde bestämmelserna om tillämplig strafflagi artikel 5 ansåg departementschefen att reglerna i2 kap. om svensk lags tillämplighetuppfyllde konventionens krav. Visserligen gav svensklag inte alltid möjlighet att lagföra en gärning sombegåtts mot ett svenskt brottsoffer utomlands men ensådan skyldighet följde inte heller av konventionen(prop. s. 12 f).Sammanfattningsvis ansåg departementschefen attSveriges tillträde till tortyrkonventionen intepåkallade några ändringar i svensk lagstiftning.Utrikesutskottet hade ingen erinran mot dennabedömning.Justitieutskottet prövade motionsönskemål liknandede nu aktuella . Utskottet hade därvidinte några invändningar mot de bedömningar somgjordes i samband med ratifikation avtortyrkonventionen. Utskottet anförde vidare attgällande svensk lagstiftning alltså täcker de kravsom tortyrkonventionen ställer på . Någotbehov av att införa en längre gående lagstiftninghade inte heller visats i rättstillämpningen.Utskottet fann därför inte skäl att förorda en sådanlagstiftning (bet. 1999/2000:JuU7 s. 10 f).I sammanhanget bör nämnas att regeringen den 12oktober 2000 beslutade att tillsätta en utredare somskall se över den svenska straffrättsligalagstiftningen när det gäller sådana s.k.internationella brott som enligt folkrätten skallföranleda individuellt straffrättsligt ansvar, t.ex.folkmord och folkrättsbrott (dir. 2000:76). Vidöversynen i denna del skall utredaren särskiltbeakta den för straffrätten relevanta utvecklingeninom folkrätten.Bland annat skall utredaren, mot bakgrund av densenaste tidens debatt när det gäller frågan omsvenska domstolars möjligheter att pröva anklagelsermot utländska diktatorer eller f.d. diktatorer omexempelvis tortyr, överväga om de svenskastraffbestämmelsernas utformning kan få alltförbegränsade konsekvenser för de svenskamyndigheternas möjligheter att pröva anklagelser omsådana gärningar som begåtts utomlands.Uppdraget skall redovisas till regeringen senastden 31 oktober 2002.Utskottet delar i och för sig motionärernasuppfattning att det är viktigt att säkerställa attsvensk lag täcker de brottsliga handlingar somomfattas av tortyrkonventionen. En utredare harockså tillsatts för att se över bl.a. denna fråga.Härigenom får motionärernas önskemål anses varatillgodosedda. Utskottet föreslår att riksdagenavslår motionerna Ju705 och U635 i här berördadelar.I motion Ju719 (kd) begärs attpreskriptionsbestämmelserna såvitt avser folkmordupphävs samt att gör vissakonventionsåtaganden i denna fråga.Av lagen (1964:169) om straff för folkmord följeratt den som förövar gärning, för vilken enligt lagär stadgat fängelse eller däröver, mot ennationell, etnisk, rasmässigt bestämd eller religiösfolkgrupp med avsikt att förgöra gruppen helt ellerdelvis skall dömas för folkmord. Påföljden förbrottet skall bestämmas till fängelse ,lägst fyra och högst , eller på livstid.Enligt svensk lagstiftning preskriberas alla brottefter . Bestämmelserna härom finns intagna i35 kap. . Av 35 kap. 1 § brottsbalkenföljer att påföljd inte får ådömas om den misstänkteinte häktats eller erhållit del av åtal för brottetinom , vilken är relaterad till detsvåraste straffet som kan följa på brottet. Omlivstids fängelse kan följa på brottet, såsom ärfallet med folkmord, är preskriptionstiden 25 år.Inom ramen för den ovan nämnda översynen av densvenska straffrättsliga lagstiftningen såvitt gällerinternationella brott skall utredaren också övervägafrågor om preskription (dir. 2000:76). Enligtregeringen finns det starka skäl att bibehållaprincipen att brott skall kunna preskriberas.Samtidigt har, anför regeringen, olika händelser påsenare tid visat på behovet av att på nytt övervägafrågan om det verkligen är rimligt att ha regler ompreskription även för de allvarligasteinternationella brotten enligt folkrätten. Det finnsdärför skäl att nu utreda om inte reglerna ompreskription för sådana brott bör avskaffas.Översynen i denna del bör även avse möjligheten attavskaffa preskription för redan begångna brott somännu inte har preskriberats.Utskottet konstaterar att den av regeringentillsatta utredaren bl.a. skall överväga om reglernaom preskription för vissa brott, t.ex. folkmord, böravskaffas. Detta arbete bör inte föregripas.Utskottet föreslår att avslår motionJu719.I motion Ju705 (v) begärs vidare en översyn avreglerna om forum i tvistemål. Motionärernaifrågasätter om dagens regler gör det möjligt att iSverige pröva anspråk som avser skadestånd på grundav krigsförbrytelser och andra grova kränkningar avmänskliga rättigheter.Motionsönskemålet rör i första hand frågan omsvensk domstols behörighet.Vissa bestämmelser i ämnet finns i lagen(1998:538) om domstols internationella behörighetoch om verkställighet av utländska domar enligtBrysselkonventionen och i lagen (1992:794) medanledning av tillträde tillLuganokonventionen. harratificerats av EU:s samtliga nuvarandemedlemsstater och av , ochSchweiz. Brysselkonventionen kan endast tillträdasav EU:s medlemsstater. Båda konventionerna gällersom lag här i landet. Enligt konventionerna kan entalan avseende skadestånd utanför avtalsförhållandenmot den som har hemvist i en konventionsstat väckasi en annan konventionsstat vid domstolen i den ortdär skadan inträffade.För det fall någon konventionsbaserad lag inte ärtillämplig gäller som huvudregel att en tvist ärunderkastad svensk domsrätt, om svensk lag anvisarett forum här i landet. Reglerna om forum itvistemål innebär - såvitt nu är aktuellt - ihuvudsak följande.Enligt 22 kap. 1 § får talan motden misstänkte om enskilt anspråk med anledning avbrott föras i samband med åtal för brottet. Om talaninte förs i samband med åtalet skall talan föras iden för tvistemål stadgade ordningen. Det sistnämndainnebär att svarandens hemvist avgör i vilkendomstol talan skall föras.Mot den som inte har känt hemvist vare sig inomeller utom riket får talan väckas där han uppehållersig. Om den sökte är svensk medborgare somuppehåller sig utom riket eller om hans uppehållsortär okänd, kan talan mot honom föras där han inomriket senast haft hemvist eller uppehållit sig.Mot den som inte har känt hemvist inom riket får,i fråga om tvist som gäller betalningsskyldighet,talan föras där vederbörande har egendom.En talan i anledning av en skadegörande handlingfår vidare tas upp i den ort där handlingen företogseller där skadan uppkom.Det anförda innebär - såvitt gäller utländskamedborgare med hemvist utomlands - att en talan somenbart avser skadestånd på grund av brott begångetutomlands i praktiken inte kan föras här.När det gäller verkställighet av domar ärhuvudregeln att domar som meddelats i en annan statinte erkänns, om det inte finns någonöverenskommelse om annat. De ovan nämnda Bryssel-och Luganokonventionerna innehåller bl.a.bestämmelser om erkännande av utländska domar påprivaträttens område.Utskottet uttalade sig om liknande motionsönskemålunder våren . Utskottet höll i och för sigmed motionärerna om att skadestånd ären viktig sanktion för att en målsägande skall fåupprättelse. När det gällde motionsönskemålet villeutskottet dock erinra om att redan gällande reglerger en möjlighet att föra en skadeståndstalan här omåtalet prövas här. Att föra en skadeståndstalan iden aktuella typen av mål utan samband med ett åtalframstod enligt utskottet som orealistiskt av fleraskäl, bl.a. skulle målsäganden inte ha den fördel ifråga om utredningen om den skadegörande handlingensom samordningen med ett åtal normalt sett innebär.Härtill kom att en sådan dom med stor sannolikhetendast skulle kunna verkställas i stater inom EUeller i , och . Mot dennabakgrund var utskottet inte berett att förorda attett utredningsarbete sattes i gång i frågan (bet.1998/99:JuU26 s. 15 f).Utskottet vidhåller sina tidigare uttalanden ifrågan och föreslår att avslår motionJu705 i här behandlad del.Brott mot homosexuella m.fl.Ett stort antal motioner tar upp frågor om brott medhomofobiska och rasistiska motiv. I motion Ju921 (c)begärs att skyddet för homosexuella och bisexuellaskall förstärkas. I samma syfte begärs i motionernaJu713 (kd) och So450 (mp) att bestämmelsen om hetsmot folkgrupp skall utvidgas till att omfatta ävenhomosexuella. Vidare begärs i motionerna Ju724 (v,s, c, fp, mp) och L459 (fp) en översyn avtillämpningen av bestämmelsen i 29 kap. 2 § 7brottsbalken vid homofobiska brott. När det gällerbrott med rasistiska motiv begärs i motion So450(mp) att åtgärder vidtas för att förstärka kampenmot sådana brott. Liknande synpunkter, men merövergripande, framförs i motion Ju727 (s). Här pekarmotionären särskilt på det hot mot det demokratiskasamhällssystemet som den tilltagandevåldsanvändningen utgör. Han föreslår att det ibrottsbalken införs ett nytt kapitel rubriceratbrott mot demokratin.Vidare berörs i några motioner frågor omdiskriminering. Motionärerna bakom motion Ju724 (v,s, c, fp, mp) begär att bestämmelsen om olagadiskriminering utvidgas till att omfatta även s.k.transpersoner, medan motionären bakom motion A808(mp) begär att diskrimineringsutredning (senedan s. 14) i tilläggsdirektiv skall ges i uppdragatt överväga om även diskriminering på grund avnågons kön bör förbjudas.I 16 kap. 8 § föreskrivs att den somi uttalande eller i annat meddelande som spridshotar eller uttrycker missaktning för folkgruppeller annan sådan grupp av personer med anspelningpå ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprungeller trosbekännelse döms för hets mot folkgrupp.Straffet för brottet skall bestämmas till fängelse ihögst eller, om brottet är ringa, till böter.I 16 kap. 9 § första stycket brottsbalkenföreskrivs att en näringsidkare som i sin verksamhetdiskriminerar någon på grund av hans ras, hudfärg,nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse genom att inte gå honom tillhanda påde villkor som näringsidkaren i sin verksamhettillämpar i förhållande till andra skall dömas förolaga diskriminering. Straffet för brottet skallbestämmas till böter eller fängelse i högst ett år.Enligt paragrafens andra stycke tillämpas dennämnda bestämmelsen också på den som är anställd inäringsverksamhet eller annars handlar på ennäringsidkares vägnar samt på den som är anställd iallmän tjänst eller innehar allmänt uppdrag.Vidare gäller, enligt paragrafens tredje stycke,att ansvar för olaga diskriminering också drabbaranordnare av allmän sammankomst eller offentligtillställning och medhjälpare till sådan anordnare,om han diskriminerar någon på grund av hans ras,hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse genom att vägra honom tillträde tillsammankomsten eller tillställningen på de villkorsom gäller för andra.Slutligen gäller, enligt paragrafens fjärdestycke, att om någon som avses i paragrafensförsta-tredje stycke på där angivet sättdiskriminerar annan på grund av att denne harhomosexuell läggning, inträder likaledes ansvar förolaga diskriminering.För straffbarhet fordras att det avgörande motivetför gärningen varit någons ras, hudfärg, nationellaeller etniska ursprung, trosbekännelse ellerhomosexuella läggning.Av 29 kap. 2 § 7 följer att det, vidbedömningen av straffvärdet för ett brott, skall sessom en försvårande omständighet om ett motiv förbrottet varit att kränka en person, en folkgruppeller en annan sådan grupp av personer på grund avras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung,trosbekännelse eller annan liknande omständighet.Med annan liknande omständighet avses enligtmotivuttalanden till bestämmelsen främst sexuellläggning (prop. 1993/94:101 s. 22).Det kan i sammanhanget nämnas att det även utanfördet straffrättsliga området finns lagstiftning somförbjuder diskriminering på olika grunder. Tillexempel följer det av 15-16 §§ jämställdhetslagen(1991:433) att det i arbetslivet är förbjudet attdiskriminera en person på grund av dennes kön.Förbuden mot könsdiskriminering avser diskrimineringvid anställning m.m., beträffande löne- och andraanställningsvillkor, genom arbetsledning samt viduppsägning och omplacering m.m. De åtgärder som bliraktuella vid otillåten könsdiskriminering är avcivilrättslig karaktär, t.ex. kan ett avtalförklaras ogiltigt eller skadestånd utgå.Regeringen beslutade att enparlamentariskt sammansatt kommitté skulletillsättas med uppdrag att utreda frågor omstraffansvar för deltagande i organisationer somsysslar med brottslig verksamhet samt vissa andrafrågor med anknytning därtill (dir. 1998:66).Kommittén skulle bl.a. ta upp frågan om attstraffbelägga hets mot homosexuella och granskaargumenten för och emot en sådan kriminalisering.Kommittén, som antog namnet Kommittén omstraffansvar för organiserad brottslighet, m.m.,redovisade sitt uppdrag till regeringen i oktober2000 i betänkandet Organiserad brottslighet, hetsmot folkgrupp, hets mot homosexuella, m.m. -straffansvarets räckvidd (SOU 2000:88).Kommittén föreslår bl.a. att bestämmelsen i 16kap. 8 § om hets mot folkgrupp skallutvidgas så att den omfattar även kränkning avhomosexuella. Brottet bör då benämnas hets mothomosexuella. Vidare föreslås att det i 29 kap. 2 §7 uttryckligen anges att det är enförsvårande omständighet om ett motiv för brottethar varit att kränka en person ellerbefolkningsgrupp på grund av homosexuell läggning.När det gäller brott med rasistiska inslag föreslårkommittén bl.a. ett förtydligande av rekvisitenavseende brottet hets mot folkgrupp samt att ettnytt brott benämnt grovt förargelseväckande beteendeinförs. Syftet med det senare förslaget är att göraklart att vissa typer av beteenden på allmän plats,t.ex. utförande av s.k. Hitlerhälsning eller bärandeav en nazistisk symbol, i princip alltid skall varastraffbara.Betänkandet är ute på remiss.Utredningens förslag kommer därefter att beredasinom Justitiedepartementet.Regeringen beslutade vidare atttillkalla en särskild utredare med uppgift att göraen översyn av bestämmelsen om olaga diskriminering(dir. 1999:49). I uppdraget ingår bl.a. att göra enanalys av rättsväsendets tillämpning avbestämmelsen. Utredaren skall ta ställning till omlagstiftningen om olaga diskriminering har enlämplig omfattning och utformning för att kunnautgöra ett effektivt medel mot diskriminering. Iuppdraget ingår också att överväga om ett förbud motdiskriminering kan upprätthållas mera effektivt omdet sanktioneras på annat sätt än genom straff.Dessutom skall utredaren behandla frågan omanvändningen av termen sexuell läggning. Syftethärmed är att åstadkomma en konsekvent användning avdenna term i lagstiftningen. Utredaren, som tagitnamnet diskrimineringsutredning, skallenligt sina direktiv redovisa sitt uppdrag tillregeringen senast den 30 april 2001.Uppdraget har genom tilläggsdirektiv beslutade den8 begränsats (dir. 2001:14). 1999 årsdiskrimineringsutredning skall inte längre ha tilluppgift att lämna konkreta förslag tillförfattningsändringar eller andra åtgärder.Utredningen skall i stället övegripande redovisasina resultat och ställningstaganden i de frågoruppdraget nu omfattar samt lämna förslag tillinriktning på det fortsatta arbetet i dessa frågor.Anledningen till begränsningen av uppdraget är attregeringen avser att ge en ny utredning i uppdragatt studera möjligheterna till en mer generelllagstiftning mot diskriminering som omfattar allaeller flertalet samhällsområden ochdiskrimineringsgrunder. Frågor som exempelvis vilkasanktionsformer som är lämpligast i syfte attåstadkomma en effektiv lagstiftning motdiskriminering bör lämpligen behandlas vidare inomramen för en sådan bredare översyn. I denna översynskall diskrimineringsutredningsställningstaganden ingå som ett underlag.Utskottet delar motionärernas uppfattning om attbrott med homofobiska och rasistiska motiv måste taspå stort allvar. Utskottet noterar därför medtillfredsställelse att arbete pågår med deninriktning som motionärerna efterfrågar. Dettaarbete bör inte föregripas. Utskottet föreslår attriksdagen avslår motionerna Ju713, Ju724, Ju727,Ju921, L459 och So450 i här behandlade delar.Vad gäller motionsönskemålet om att 1999 årsdiskrimineringsutredning skall ges tilläggsdirektivatt överväga om diskriminering på grund av någonskön bör förbjudas konstaterar utskottet att ettsådant förbud redan finns inom arbetslivet. Dettaförbud är enligt utskottets mening av stor betydelseför att främja att båda könen behandlas lika isamhället. Utskottet kan emellertid inte, medhänvisning till det kommande utredningsarbetet sominte bör föregripas, se att behov nu skulleföreligga att införa ett allmänt straffrättsligtförbud på området. Mot den bakgrunden föreslårutskottet att avslår motion A808 i härbehandlad del.Sexualbrott, m.m.I flera motioner väcks frågor rörande sexualbrott. Imotion Ju732 (s) begärs att kravet på tvång genomvåld eller hot vid våldtäkt tas bort om offret ärett barn. I motion Ju717 (m) begärs att sexualbrottbegångna mot barn skall undantas från bestämmelsernaom preskription. Liknande synpunkter framförs iJu728 (s). I motion So455 (kd) begärs att regeringenskall verka för att sexualbrott som begås mot barn iländer där handlingen inte är straffbar i störreutsträckning åtalas i Sverige.En närliggande fråga väcks i motion Ju734 (s),nämligen att man skall skärpa synen på brott sombegås med sexistiska motiv.Regeringen beslöt att tillkalla enparlamentarisk kommitté med uppgift att göra enöversyn av bestämmelserna om sexualbrott (dir.1998:48). Översynen skall avse såväl det materiellainnehållet som systematik, lagteknik och språk.Utredningen, som har antagit namnet 1998 årssexualbrottskommitté, skall enligt sina direktivsärskilt- undersöka domstolarnas straffmätning ochbedömning av straffvärdet i mål om sexualbrott ochpresentera de åtgärder den anser nödvändiga,- utreda om det nuvarande kravet på tvång, våldeller hot för vissa sexualbrott bör tas bort; om detinte bedöms lämpligt att ta bort detta krav skallkommittén utreda vilken grad av tvång som bör krävasför olika sexualbrott,- finna en lösning som innebär attvåldtäktsbegreppet omfattar allvarliga sexuellaövergrepp mot små barn även om något tvång inte haranvänts,- utreda om koppleribestämmelsen bör utvidgas ochom de skadliga effekterna av s.k. sexklubbar kanundvikas genom lagstiftning eller på annat sätt,- utreda om det nuvarande kravet på s.k. dubbelstraffbarhet för sexualbrott mot barn utomlands bort,- utreda om det absoluta förbudet att använda barnunder vid sexuell posering och framställningav pornografiska bilder bör omfatta även ungdomarmellan 15 och ,- utreda om det finns behov av ett särskilt brottsom tar sikte på handel med människor, främstkvinnor och barn, för sexuella ändamål,- utreda om bestämmelserna om kränkande uttalandenmed sexuell anspelning är tillfredsställandeutformade samt- utreda om tidpunkten för åtalspreskription ävenför sexuellt ofredande mot barn börbörja löpa först när barnet fyllt eller skulle hafyllt 15 år.Utredningen kommer att redovisa sitt uppdrag tillregeringen den 6 mars 2001.Utskottet konstaterar att Sexualbrottskommitténhar fått i uppdrag att göra en översyn avbestämmelserna om sexualbrott. Kommittén har ocksågetts i uppdrag att särskilt utreda flertalet av defrågor som tas upp i de nu aktuella motionerna.Detta arbete bör inte föregripas.