bet · GO01FiU25 · 2001-05-08 00:00:00 — Rapporten är ettled i ett arbete med att formulera en samlad svenskglobaliseringspolitik, som inletts av en arbetsgruppunder statsrådet ledning. Utskottet har idetta skede inte anledning att ta ställning till deolika förslag till åtgärder som förts fram, men villpeka på behovet av en fortsatt analys av såvälTobinskatten som andra möjliga framkomstvägar.Enligt utskottets mening bör regeringen arbetafram en globaliseringsstrategi, där bådeTobinskatten och andra förslag för att ökastabiliteten i det internationella finansiellasystemet och för att hantera eller finansieraväxande globala utmaningar värderas och prioriteras.Denna strategi och prioritering av åtgärder börsedan utgöra grunden för agerande iinternationella församlingar som FN och EU. Detgäller såväl enskilt svenskt agerande som ettsamordnat agerande med övriga EU-länder.Vad utskottet ovan framhållit om att regeringenbör formulera en globaliseringsstrategi, i vilkenTobinskatten och andra alternativa åtgärder värderasoch prioriteras, och som bl.a. skall utgöra grundenför agerande i internationella forum, börriksdagen som sin mening ge regeringen till känna.Riksdagen bifaller därmed delvis motionerna Fi205(v), Fi215 (s), Fi216 (s) yrkandena 1 och 3, Fi217(s) yrkandena 1 och 3, U404 (c) yrkande 8 och N384(mp) yrkande 3. Motion U623 (m) yrkandena 6 och 7avstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Med hänvisning till de motiveringar som framförsunder Utskottets överväganden föreslår utskottet attriksdagen fattar följande beslut:Global skatt på valutamarknaderna, s.k.TobinskattRiksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad utskottet anför om att regeringen bör utarbetaen globaliseringsstrategi och att denna strategi börutgöra grunden för agerande iinternationella församlingar. Därmed bifallerriksdagen delvis motionerna 2000/01:Fi205,2000/01:Fi215, 2000/01:Fi216 yrkandena 1 och 3,2000/01:Fi217 yrkandena 1 och 3, 2000/01:U404yrkande 8 och 2000/01:N384 yrkande 3 samt avslårmotion 2000/01:U623 yrkandena 6 och 7.Reservation 1 (m)Reservation 2 (kd)Reservation 3 (fp)den 8 maj 2001På finansutskottets vägnarJan BergqvistFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: JanBergqvist (s), (), (),(), (), LennartHedquist (m), (), (), (), (), Per (), (), (), (), (), () ochHans Hoff (). Utskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inomparentes vilken punkt i utskottets förslagtill riksdagsbeslut som behandlas iavsnittet.1. Global skatt på valutamarknaderna, s.k.Tobinskatt (m)av (), (), AnnaÅkerhielm (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs i reservation 1. Därmed bifallerriksdagen motion 2000/01:U623 yrkandena 6 och 7 ochavslår motionerna 2000/01:Fi205, 2000/01:Fi215,2000/01:Fi216 yrkandena 1 och 3, 2000/01: Fi217yrkandena 1 och 3, 2000/01:U404 yrkande 8 och2000/01:N384 yrkande 3.StällningstagandeVi anser att alla sakliga utvärderingar och analyserav förslaget om en Tobinskatt tydligt visar attskatten skulle motverka sina syften och ha direktnegativa effekter. Konsekvenserna och kostnadernaför världsekonomin och för företag ochprivatpersoner skulle bli betydande om skatteninfördes. Genom dess effekter på finansmarknadernaskulle den leda till större valutasvängningar ochsämre likviditet på olika marknader. Den utvecklingmot lägre räntor som globaliseringen avkapitalmarknaderna har inneburit skulle därmedbrytas med högre internationella räntenivåer somföljd. Det är notabelt att även anhängare tillTobinskatten vid utskottets utfrågning i ärendetmedgivit att högre räntor skulle bli en konsekvens.Det är framför allt utvecklingsländer med stortbehov av utländskt kapital som skulle drabbas av ensådan utveckling. Eftersom Tobinskatten skullefungera som en tull skulle den leda både tilldirekta tullkostnader och till bristande konkurrensi olika länders kapitalmarknader. Hårdast drabbadeblir självfallet de länder som har små valutor ochär beroende fullt ut av de internationellafinansmarknaderna eftersom de saknar tillgång påinhemskt kapital för de investeringar som behövergöras. Effekterna av höga räntor och bristandetillgång på investeringskapital skulle motverkakampen mot fattigdom och försvåra en utveckling motökad välfärd.Anhängarna av skatten menar att den skulle ökastabiliteten på de internationella finansmarknadernaoch minska valutasvängningarna. Enligt vår meningfinns det inga belägg för att den stigande volymenav valutahandel lett tillökade svängningar på valutamarknaderna. Den s.k.volatiliteten på valutamarknaderna ökade i början av1970-talet i samband med Bretton Wood-systemetssammanbrott, men därefter syns ingen nämnvärduppgång. I stället är det högst sannolikt att enskatt på valutatransaktioner skulle leda till högresvängningar och ökad instabilitet, eftersom en högretransaktionskostnad minskar likviditeten påmarknaderna och gör det svårare och dyrare föraktörerna på marknaden att hantera och spridarisker.Vi anser att finansmarknadernas utveckling underde kraftigt bidragit till enökad tillväxt och ett ökat välstånd i världen.Förändringen av marknaderna har medverkat till sänkaden internationella räntenivån somtillgången på risk- och investeringskapital ökat.Vidare har avregleringarna och volymtillväxteninneburit att marknaderna öppnats för privatpersoneroch företag som inte haft de spar- ochinvesteringsmöjligheter som marknaderna ger.Samtidigt har framväxten av effektivafinansmarknader stimulerat till en ökad handelmellan länderna genom att export- ochimportfinansieringen blivit enklare och billigare.En Tobinskatt, som når sina syften att begränsa definansiella flödena, skulle enligt vår mening förade finansiella marknaderna bakåt i tiden.Den offentliga utfrågning som utskottet höll ibörjan av april visar också att det finns enmångfald av problem och frågetecken förknippade meden Tobinskatt. Ett sådant problem torde vara att deti praktiken är omöjligt att införa skatten eftersomden förutsätter en internationell uppslutning sominte existerar. Det innebär att de ansträngningarsom skulle göra för att söka förverkligaTobinskatten skulle vara meningslösa men ske påbekostnad av både mer realistiska och ändamålsenligaåtgärder för att ge de internationella finansiellamarknaderna en större stabilitet.Enligt vår mening är det fel att se Tobinskattensom en skatt. Vad det snarare handlar om är att detinförs en tull mellan olika valutaområden.Europa utvecklas mot ett stort valutaområde, närmedlemsländer och kandidatländer inom EU går övertill euro. Transaktioner inom kommer därförinte att träffas av tullen på valutatransaktioner.Det gör däremot betalningar mellan ochomvärlden. Även transaktioner inom dollarområdetkommer rimligen att stå utanför en sådan tull.En tull på valutatransaktioner skulle stimuleraframväxten av större valutazoner, gemensamma valutoroch dollarisering av den typ som sker iLatinamerika och Asien.Transaktioner till utanför dollarområdetoch mellan sinsemellan skulle däremotträffas av en tull på valutatransaktioner.Högre tullar och valutaregleringar var detnormalaU-länderna har lång erfarenhet av protektionism genom tullaroch valutahinder. Till relativt levde 90 %av u-världens invånare i länder med mycket högatullar och stränga valutaregleringar.Östeuropa och som varitutvecklade på västerländsk nivå halkade efter ochblev mycket fattiga. Även i och varstränga regleringar det normala vilket omöjliggjordeeller kraftigt försvårade både valutatransaktioneroch handel. Resultatet var förödande.Protektionismen hindrade välfärdstillväxten ochgynnade korruptionen.Det finns alltså långvariga, omfattande och solittnegativa erfarenheter av valutaregleringar i u-länder.En mindre grupp , främst i Stillahavsasienoch vissa enklaver, satsade tidigt på öppenhet.Omfattande handel och stora kapitalrörelser ärkännetecknande för de snabbväxande som påkort tid, en generation, tog sig från absolutfattigdom till ett begynnande välstånd. Det handlarom den snabbaste välståndsutvecklingen somvärldshistorien känner. Den skulle ha varit heltomöjlig utan kombinationen av fri handel och friakapitalrörelser.Liberaliseringar sedan 1978Med början i liberalisering 1978 har det skett endramatisk utveckling i huvuddelen av u-världen.Tullar har minskat i snabb takt, även om de i mångafall fortfarande ligger kvar på alltför höga nivåer.Likaså har valutaregleringar avskaffats i huvuddelenav jordens länder.Detta har skett med politiska beslut, främst motbakgrund av de förödande erfarenheter somprotektionismen givit i snart sagt varje u-land.U-länderna har exportinkomster på istorleksordningen . Till dettakommer utländska direktinvesteringar på 220miljarder, andra investeringar, lån, turistinkomstersamt privat och offentligt bistånd. Av detsammanlagda inflödet av utländskt kapital till är det offentliga biståndet - - ca 60miljarder dollar, eller drygt två procent.Fria kapitalrörelser ger storamöjligheter. I-världens kapital, inte minst de storapensionsfonderna, ställs till u-världens förfogandeför produktiva investeringar. Det är inte barapengarna som ställs till förfogande utan även denkreditbedömningskapacitet som de utvecklade ländernahar utvecklat för att avgöra kvaliteten på olikainvesteringar. Därmed stimuleras också utbyggnadenav kvalificerade kreditmarknader i u-länder.FinanskriserEtt antal har drabbats av olika typer av finansiellakriser. har det varitMexiko 1995, Asienkrisen som omfattade femländer, 1998, 1999 medåterverkningar på , som befinner sig istora svårigheter. Den senaste krisen är ifebruari i år.Dessa finansiella kriser brukar ofta anföras somargument mot fria kapitalrörelser.Tankegången i kritiken är att har svårtatt säga nej till erbjudandet om kapital. Kapitaletkan sedan dras undan när krisen uppstår och därmedförvärra situationen i u-landet i fråga.IMF och andra har noggrant studerat de finansiellakriserna. Vissa huvudtendenser synes framgå. IMexikokrisen och Rysslandskrisen var detinte utländskt kapital utan det mexikanskarespektive det ryska kapitalet som flydde från detegna landet. I fall ligger fortfarandemycket stora belopp ägda ifrån kvarutomlands. Den ryska valutaregleringen ochosäkerheten om spelreglerna i gör att mångaär ovilliga att riskera att ta hem det kapital somlandet så väl behöver.Asienkrisen1997 hade delvis ett annat förlopp. Denbörjade i och drabbade även ,, och men däremot inteTaiwan, och , som är minst likaöppna för handel och valutarörelser.Asienkrisens länder hade vuxit snabbt under långtid. Det dominerande problemet var attkreditmarknader inte var transparenta och att desaknade tydliga spelregler, eller spelregler som iverkligheten åtföljdes. Det var framför allt denfinansiella instabiliteten i dessa länder somtillsammans med fasta växelkurser ledde till deproblem som spred sig vidare. Det största problemetvar banker som stod nära regimer som i Indonesieneller eller de stora konglomeraten iSydkorea. Även i och fanns enbristande insyn i hur banker och kreditinstitutionerfaktiskt låg till. Det ledde till att obalansernakunde förstärkas utan att några åtgärder vidtogs,ända tills de inte längre kunde döljas på grund avkonkurser och oförmåga att betala skulder.Tydliga lagar och kraftfulla finansinspektionerDen viktigaste lärdomen av Asienkrisen är att länderna måste hakraftfulla finansinspektioner och tydliga lagar somreglerar förhållandet på kreditmarknaden. Banker,försäkringsbolag och andra kreditinstitutioner måstestå fria från regimen. Risken är annars stor att denoffentliga lagstiftningen sätts ur spel genom attstatsägda och regimnära banker de facto följer andraspelregler. Parallellen är slående till hur denstatsägda Nordbanken agerade i på 1980-talets slut.När det gäller finanskriserna i ochBrasilien med återverkningar på handlardet om traditionellt övervärderade valutor somknutits i en fast växelkurs men där den inhemskapolitiken inte var tillräckligt stram. Följden harblivit ett inflationstryck som successivt gjortvalutan övervärderad.Att fria kapitalrörelser är viktiga framgår inteminst därav att det knappast är något land sominfört valutaregleringar efter krisen. Ett undantagutgjorde som införde en vissvalutareglering som sedan gradvis mildrats. Chileavvecklade däremot sin tidigare valutaregleringunder intryck av Asienkrisen.Man kan hävda att fria kapitalrörelser tvärtom gördet lättare att övervinna kriser som har sittursprung i misskötsel i ett visst land. I , ihuvuddelen av Asienkrisens länder och i Brasilienhar kriserna övervunnits snabbt inte minst tack varestora inflöden av kapital när problemen rättatstill.Frihandel och fria kapitalrörelser knyter sammanländer. Därmed blir de mer beroende av varandra.Sådana processer har varit mest tydligainom i-ländernas krets, t.ex. genom den europeiskaintegrationen. Det nya med globaliseringen är attsammanknytningen också sker mellan i-länder och och inte minst mellan sinsemellan.Brist på globalisering det stora problemetDe stora problemen i u-världen finns i länder som inte allseller enbart i ringa grad tar del avglobaliseringen. , , ochmånga länder i saknar nästan helt handel ochkapitalflöde från omvärlden. Det är intekapitalrörelserna som utgör problemet utan bristenpå sådana som är det alldeles överskuggandeproblemet.Den ohållbara skuldsättningen i 40låginkomstländer (HIPC) har inte med friakapitalrörelser att göra. Det handlar om lån som ärgivna oftast från västerländskaregeringar, internationella institutioner eller dettidigare till regimer i mycket fattigau-länder. Huvuddelen av dessa lån borde skrivas avdirekt eftersom 35 av HIPC-länderna inte klarar avatt fullfölja sina åtaganden. Skuldavskrivningen börgenomföras så att nya och utvecklingsinriktaderegimer slipper bära på gamla skulder från tidigarevanskötta regimer. Om långivande statsmakter ochinternationella organisationer i stället betedde sigmer som kommersiella långivare och skrev avlåneförlusterna skulle både ochlångivarna tjäna på detta. upprätthålls enfiktion som är skadlig. avskrev sådana lånredan 1978.Ur synpunkt skulle en tull påvalutatransaktioner vara negativ därför att denskulle kosta resurser för som normalt ärden mottagande parten vid kapitaltransaktioner.För ett land som t.ex. som fårvalutainkomster på ca i årskulle en tull på en promille kosta betydligt mer änhela det svenska biståndet till landet. Inkomsternaanvänds till import, så teoretiskt skulle in- ochutflödet av valuta till bli 40 miljarder. Iverkligheten är betalningstransaktioner betydligtstörre. I skulle kostnaden för en valutatullkanske bli 100 miljoner dollar.U-länderna behöver inte bara tillskottet av valutautan lika mycket den konkurrensutsättning som defria kapitalrörelserna skapar. Utmärkande för ensnabbväxande u-landsekonomi är den snabba ökningenav konkurrensen och därmed av produktiviteten som ärgrunden för välståndshöjningen.En tull på valutatransaktioner skulle även göradet svårare att överföra de viktigakreditmarknadsinstrument som i-världen har utvecklatoch som är en förutsättning för ett välfungerandenäringsliv. Korruption och ineffektivitet på kredit-och finansmarknaderna är ett stort problem i deflesta u-länder.Ett primitivt u-land kan växa snabbtutan avancerade finans- och kreditmarknader. Men itakt med att landet utvecklas får det större behovav alltmer utvecklade finans- och kreditmarknaderoch en allt kraftigare konkurrensutsättning. Bådahämmas av en tull på valutatransaktioner.En tull på valutatransaktioner skulle främstdrabba . Dess konsekvenser för deinternationella kapitalmarknaderna skulle ocksåpåverka världshandelns utveckling och deförutsättningar för tillväxt som lägre räntor ocheffektiva finansmarknader utgör.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi anfört om attinföra en tull mellan olika valutaområden, det somkallas Tobinskatt. bifaller därmed motion2000/01:U623 yrkandena 6 och 7 och avslår motionerna2000/01:Fi205, 2000/01:Fi215, 2000/01:Fi216yrkandena 1 och 3, 2000/01:Fi217 yrkandena 1 och 3,2000/01:U404 yrkande 8 och 2000/01:N384 yrkande 3.2. Global skatt på valutamarknaderna, s.k.Tobinskatt (kd)av () och Per ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs i reservation 2. Därmed bifallerriksdagen delvis motion 2000/01:U623 yrkandena 6 och7 och avslår motionerna 2000/01:Fi205,2000/01:Fi215, 2000/01:Fi216 yrkandena 1 och 3,2000/01:Fi217 yrkandena 1 och 3, 2000/01:U404yrkande 8 och 2000/01: N384 yrkande 3.StällningstagandeVi anser att den debatt som förslaget om enomsättningsskatt på den internationellavalutahandeln, den s.k. Tobinskatten, orsakat ärviktig och välkommen. Debatten sätter fingret påmånga människors oro över en alltmer snabbrörlig ochgränsöverskridande ekonomi. Dessutom har debattenuppmärksammat behovet av ökade resurser till detinternationella utvecklingssamarbetet.Den globaliserade världsekonomin och det ökadehandelsutbytet frigör en enorm tillväxtpotential.Men alla länder hinner inte med. Ökande klyftormellan länder och regioner är för många den mestiögonfallande och skrämmande konsekvensen avglobaliseringen. Med globaliseringen bör följa ettväxande ansvar för den rika världen att stödja enverkligt global utveckling och en rättvis handel.Det kräver bl.a. ökade resurser förutvecklingssamarbete samt en ökad handlingskraft förFN och liknande organisationer, som brottasmed allvarliga problem såväl administrativt somfinansiellt.Dessa resurser bör dock uppbringas genomnationella skattebaser, i stället för att det skapasen ny, överstatlig, skattestruktur medoöverblickbara administrativa och ekonomiskakonsekvenser. Så gott som samtliga vederhäftigautvärderingar och analyser av Tobinskatten visar attkostnaderna för att införa skatten skulle bli myckethöga, i form av t.ex. stora effektivitetsförlusterpå marknaderna, stigande kostnader för kapital ochen minskad tillgång på investeringskapital för t.ex.utvecklingsländerna. Flera analyser pekar dessutompå att en Tobinskatt med stor sannolikhet skulle ökainstabiliteten och volatiliteten i detinternationella finansiella systemet genom stigandetransaktionskostnader och därmed också ökadekostnader för olika aktörer att hantera och spridarisker i verksamheten. För att skatten skall blieffektiv krävs dessutom att i princip alla jordensländer inför skatten; annars flyttar baravalutahandeln till de länder eller områden som inteinför skatten. finns emellertid ingetintresse hos vare sig de nationella regeringarnaeller de nationella parlamenten att införa enTobinskatt. I stället är motståndet relativtkompakt. Det fåtal länder, , ,, , , , ochTyskland, som svarar för av deninternationella valutahandeln har klart uttrycktsitt ogillande av Tobinskatten. Enligt mångabedömare är också de beräkningar av intäkterna frånen eventuell Tobinskatt som ofta används i både deninternationella och svenska debatten kraftigtöverdrivna och osäkra eftersom ingen vet huromsättningen, dvs. skattebasen, utvecklas omTobinskatten införs.Vi anser därför att det är mer realistiskt attsträva efter ett ökat och effektivare bistånd såväli som i Europeiska unionen samt att påverkaden internationella biståndsviljan positivt. Ävenskuldavskrivningar utgör en viktig åtgärd för enrättvisare global ekonomi.Bistånd i sig kan dock inte skapa långsiktigtillväxt i . För att lyfta sig själva urfattigdomen måste integreras ivärldsekonomin. Frihandel utgör därför grunden förglobal utveckling. Väl fungerande finans- ochvalutamarknader är därmed en förutsättning förutveckling. Det är genom finans- ochvalutatransaktionerna som kapital kan frigöras förinvesteringar också i fattiga länder. Kapitalflödeni sig är inget negativt. Anklagelser mot deinternationella kapitalflödena är därför överdrivnaoch ibland direkt missvisande.Samtidigt står det klart att dåligt reglerade ochkontrollerade finans- och valutamarknaderåstadkommit enorma problem både för enskilda länderoch för världsekonomin i stort. Spekulation ochirrationellt beteende kan dock motverkas på andrasätt än genom att införa en Tobinskatt. Framför alltkrävs bättre regelverk och normer för bankersagerande på finans- och valutamarknader.Utvecklingsländerna behöver olika typer av stöd iuppbyggnaden av sådana regelverk. Grundläggande föratt förebygga finans- och valutakriser är dessutomatt länderna bedriver en sund makroekonomisk politikmed för dem lämpliga växelkursregimer. Även här kandet internationella samfundet och de rika ländernabidra med råd och stöd.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi anfört om en globalskatt på valutamarknaderna. bifallerdärmed delvis motion 2000/01:U623 yrkandena 6 och 7och avslår motionerna 2000/01:Fi205, 2000/01:Fi215,2000/01:Fi216 yrkandena 1 och 3, 2000/01: Fi217yrkandena 1 och 3, 2000/01:U404 yrkande 8 och2000/01:N384 yrkande 3.3. Global skatt på valutamarknaderna, s.k.Tobinskatt (fp)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad som framförs i reservation 3. Därmed bifallerriksdagen delvis motion 2000/01:U623 yrkandena 6 och7 och avslår motionerna 2000/01:Fi205,2000/01:Fi215, 2000/01:Fi216 yrkandena 1 och 3,2000/01:Fi217 yrkandena 1 och 3, 2000/01:U404yrkande 8 och 2000/01: N384 yrkande 3.StällningstagandeFrågan om en internationell skatt påvalutatransaktioner, den s.k. Tobinskatten, hardiskuterats och utretts . Efter densenaste tidens finans- och valutakriser i t.ex.Asien 1997/98, 1998, 1998/99 ochnu senast kriserna i och hardiskussionen ånyo vaknat till liv. Kriser är dockingenting nytt, men genom ekonomins ökandeglobalisering sprider sig effekterna i vidarekretsar.Enligt min uppfattning är införandet av enTobinskatt en åtgärd som inte skulle ökastabiliteten på de internationellafinansmarknaderna. Däremot skulle den ha ett antalskadliga verkningar. Så gott som alla utvärderingarvisar att Tobinskatten inte skulle förhindra akutafinans- och valutakriser. En stor del av analysernaav skattens konsekvenser visar dessutom att skatten,tvärtemot förväntningarna hos skattens förespråkare,skulle kunna bidra till att öka volatiliteten ochinstabiliteten i det finansiella systemet.Anledningen är bl.a. att en skatt skulle minskalikviditeten på marknaderna och försämra aktörernasmöjligheter att sprida och hantera olika typer avrisker.De viktigaste förutsättningarna för ett stabiltinternationellt finansväsende är att länderna för enstabilitetsinriktad finans- och penningpolitik meden lämplig växelkursregim. Erfarenheten visar att deländer som bedriver en stabil och sund ekonomiskpolitik och följer internationellt fastställdaregler och normer bättre klarar av den typ av krisersom vi sett . I samarbetemellan t.ex. , , , BIS, ochdet s.k. Financial stability forum pågår sedan någraår tillbaka ett omfattande arbete med att utvecklaoch ta fram standarder, regler och normer för attförbättra stabiliteten och öka genomlysningen ochöppenheten i det internationella finansiellasystemet. Enligt min uppfattning bör detta viktigainternationella arbeta vidareutvecklas ochintensifieras. Jag anser t.ex. att man bör övervägaatt inrätta en internationell finansinspektion föratt öka samordningen mellan länderna och förbättraövervakningen av det internationella och detnationella bank- och finansväsendet, men vid sidanav IMF som därmed slipper dubbla roller.Införandet av en Tobinskatt skulle, enligt minmening, framför allt drabba , dvs. deländer som skattens förespråkare påstår sig viljahjälpa. De senaste decenniernas utveckling visar attde som öppnat sig för internationellakapital- och handelsrörelser fått en högre tillväxtoch ett större välstånd jämfört med de somtillämpat omfattande valutaregleringar,kapitalrestriktioner och andra typer avprotektionistiska åtgärder.