bet · GO01UU4 · 2001-03-27 00:00:00 — Regelbundna genomgångar av potentiellakonflikthärdar bör bli rutin inom olikainternationella organisationer.Slutligen krävs politiskt ledarskap för att stärkaden internationella förmågan och viljan att agerakonfliktförebyggande. En krets av engagerade länderkan tillsammans med andra aktörer spela en centralroll för att etablera förebyggandets normer ochprinciper.De exempel på förebyggande insatser som redovisatsovan visar att framgångsrik prevention ofta ärmultilateral. En mängd olika aktörer fyller viktigafunktioner när det gäller konfliktförebyggande, ochbehovet av koordination och integration av olikaåtgärder blir större ju närmare ett akut krisskedeman befinner sig.Sverige verkar på olika sätt, bl.a. inom FN, föratt samla de länder som gemensamt vill agera för attstärka konfliktförebyggande som en central del avinternationellt freds- och säkerhetsfrämjande.Därmed vill vi skapa ett politiskt momentum tillstöd för en förändring av tänkande och agerande i enförebyggande riktning.FN-stadgan slår fast att alla stater har ettjuridiskt ansvar att lösa sina tvister med fredligamedel, medan säkerhetsrådet har ett huvudansvar förupprätthållandet av internationell fred ochsäkerhet. Stadgans kapitel VIII möjliggör ett närasamarbete mellan FN och regionala arrangemang.En väl genomtänkt arbetsfördelning bör ställa denpotentiella konflikten och dess specifika problem icentrum. En sådan insats involverar aktörer medtillgång till alla de instrument som efterfrågas.Det är förvisso viktigt att det internationellasamfundet talar med en röst, men alla aktörerbehöver inte inkluderas i samtliga insatser.Särskilda prioriteringar för framtidenFörebyggandet av väpnade konflikter kommer attfortsätta att vara en prioriterad utrikespolitiskfråga, och det preventiva perspektivet kommer attgenomsyra vårt internationella engagemang i olikaforum och regioner. Det är viktigt att Sverigesambitioner och visioner stöds av relevant kapacitetoch resurser. Handlingsprogrammets fem huvudmålfortsätter att vara vägledande för det svenskaengagemanget.En stor del av UD:s och andra departements ochmyndigheters arbete är relaterat tillkonfliktförebyggande, krishantering ochåteruppbyggnad. Genom att arbeta i projektform medandra nationella aktörer har UD:s organisationbörjat anpassas till att bättre kunna hanterakonfliktförebyggande verksamhet. kommer regeringen att prioritera följandeför att stärka den svenska kapaciteten:1 ytterligare integrera ett förebyggande perspektivi utvecklingssamarbetet,23 initiera en svensk utbildning omkonfliktförebyggande,45 stärka samarbetet med forskarvärlden genom attinrätta ett forum för forskarkontakter,67 skapa bättre samråds- och beslutsformer som ledertill en mer strategisk användning av medel förkonfliktförebyggande,89 utveckla mer integrerade metoder för regeringensarbete med förebyggande,1011 stärka samarbetet med enskilda organisationer.12Bristande samordning mellan olika delar av FN-systemet begränsar möjligheterna att bedrivaeffektivt konfliktförebyggande. Inom FN-systemetavser regeringen bl.a. att13 bidra till utvecklingen av en vängrupp,1415 aktivt delta i uppföljningen av rapporten frånFN:s panel om fredsbevarande operationer, dens.k. ,1617 ge ekonomiskt stöd till FN:s fond förförebyggande, till FN:s utbildningscenter samttill International Peace Academy.18Regeringen kommer inför och under det svenskaordförandeskapet i EU att prioriterakonfliktförebyggande och sträva efter en mersammanhållen EU-politik på området. Under dennärmaste framtiden kommer regeringen att19 verka för att få till stånd regelbundnagenomgångar inom EU, FN och andra internationellastrukturer och organisationer av potentiellariskområden,201 främja samarbetet mellan EU, FN och genomregelbundna konsultationer och utbyte avinformation och kunskap,23 fortsätta att spela en ledande roll iutvecklandet av en förebyggande politik inom EUoch slutföra en etapp av detta arbete vidtoppmötet i i juni 2001,45 verka för att öka samstämmigheten mellanutvecklingspolitiken och konfliktförebyggandeinom unionen,67 aktivt delta i utvecklingen av den civila ochmilitära konflikthanteringen,89 bidra till att utveckla förebyggandeaspekterna iEU:s asyl- och migrationspolitik.10Regeringen kommer fortsatt att driva utvecklingen avOSSE:s konfliktförebyggande roll och även verka föratt stärka EU som aktör i . Till de högstaprioriteringarna hör att11 driva på utvecklingen av roll,1213 sprida erfarenheterna från arbete tillandra internationella och regionalaorganisationer,1415 verka för att möjliggöra snabbare sekondering avpersonal till fältverksamhet,1617 verka för att etablera ett försoningsinstitut påBalkan.18När det gäller regionala prioriteringar avserregeringen att19 bidra till att utveckla det långsiktigasamarbetet med OAU,2021 ge fortsatt stöd till regionala och subregionalaorganisationer som SADC, Ecowas och IGAD,2223 fördjupa det svenska stödet till afrikanskkapacitetsuppbyggnad inom konfliktförebyggandeoch krishantering, bl.a. genom arbetet i dennyligen upprättade arbetsgruppen,2425 aktivt stödja Barcelonaprocessen och utvecklingenav freds- och säkerhetsstadga för ,2627 främja som en mötesplats församarbetet och förståelse mellan olika kulturer,2829 aktivt bidra till konfliktförebyggande, försoningoch återuppbyggnad i och ,3031 utveckla förebyggandeaspekterna i en ny strategiför utvecklingssamarbetet med ochKaribien,3233 fortsätta det långvariga engagemanget för enlösning av Koreakonflikten.34Vidare är det viktigt att utveckla vår förståelseför hur konfliktförebyggande är relaterat tillutvecklingssamarbete, demokratiutveckling ochekonomiskt samarbete och integration. Regeringenkommer därför att35 bidra till att utveckla förståelsen för sambandetmellan demokrati och säkerhet,3637 stödja arbete och forskning som inriktar sig påatt motverka enskilda individers ekonomiskaagendor i väpnade konflikter, t.ex. i form avillegal handel med diamanter och lätta vapen,3839 verka för att klargöra sambandet mellan handeloch konfliktförebyggande, bl.abl.a. genom ensärskild arbetsgrupp,4041 ytterligare analysera sanktionsinstrumentetseffektivitet i internationell konflikthantering,4243 utveckla en svensk strategi som klargör hur och ivilka forum kan driva en förebyggandevattenpolitik.445.1.3. 2 MotionernaI motion 1998/99:U627 (kd) yrkande 3 anförmotionären att kriget i Kosovo visar att FN måstestärka sin kapacitet att förebygga, tidigt upptäckaoch tidigt ingripa i väpnade konflikter.I motionerna 1998/99:U602 (m) yrkande 6 och1999/2000:U607 (m) yrkande 8 framhålls atterfarenheten visar att ekonomiska sanktioner sällanleder till framgång. leder sanktioner tillatt landet de riktas mot isoleras och att diktaturenfördjupas. framhålls att sanktioner kanvara nödvändiga i särskilt allvarliga fall. De måstedock vara beslutade av och för attde skall få effekt och ha moralisk legitimitet,anser Moderaterna.Vänsterpartiet anför i motion 1999/2000:U21 yrkande2 att erfarenheterna av FN-sanktioner är blandadeoch att en översyn av dessa bör genomföras. FallenJugoslavien och vittnar om det olyckliga i attFN-sanktioner kombineras med militära åtgärder frånenskilda stater genom egna tolkningar av FN-beslut.För att FN:s åtgärder skall ha någon trovärdighetkrävs att FN har det övergripande ansvaret när detgäller internationella konflikter.Sedan det slut har FN:sfredsoperationer mångdubblats, och insatsernaskaraktär har också förändrats. De internationellainsatserna är betydligt mer komplexa - oftahar de fredsframtvingande uppgifter, somsamverkan med civila enheter är avgörande för attoperationerna skall lyckas.Kristdemokraterna betonar i motion 1999/2000:U23yrkande 1 betydelsen av att det internationellasamfundet stärker sin förmåga att agerakonfliktförebyggande. Det är därför nödvändigt attupprätta väl fungerande instrument för att tidigtupptäcka potentiella hot mot fred och säkerhet. InomFN har dock institutionerna för tidig förvarninggivits låg prioritet. menar attSverige bör verka för att FN inrättar ett egetdepartement lett av en undergeneralsekreterare meddirekt koppling till säkerhetsrådet.Kristdemokraterna menar vidare i samma motion,yrkande 4, att FN bör vidga sin roll när det gällerfredsfrämjande insatser, bl.a. genom att efter beslut i säkerhetsrådet skall kunnaupprättas i konfliktområden. Motionärerna framhålleri yrkande 5 erfarenheterna från FN:s insatser ibl.a. Kosovo och , vilka visar att det finnsbehov av en betydligt starkare beredskap för civilastyrkor. Alltför få poliser, domare och sjukvårdarem.fl. ställs till förfogande för FN:sinsatser.Kristdemokraterna berör i motion 1999/2000:U23 ävenproblematiken kring användningen av ekonomiskasanktioner. Erfarenheterna visar att ekonomiskasanktioner varit ett relativt uddlöst instrument somofta drabbat civilbefolkningen värre än de ledaresom man vill åt. I yrkande 7 förespråkarmotionärerna att ekonomiska sanktioner börkombineras med positiva åtgärder som stärker detcivila samhället i mottagarlandet. Vidare måsteekonomiska sanktioner underordnas tydliga politiskamål (yrkande 8). Man bör också i förväg försökauppskatta sanktionernas positiva resultat och vägadessa mot förväntade negativa effekter. I yrkande 9betonas att sanktioner i första hand bör riktasdirekt mot den politiska eliten i landet i fråga.Möjligheter att frysa eliters finansiella tillgångarutomlands och konfiskera annan egendom börundersökas ytterligare.I partimotion 1999/2000:U402 yrkande 6 menarCenterpartiet att FN bör prioritera insatser för attförhindra att våldsamma konflikter bryter ut, och idet syftet utveckla en ny generation fredsbevarandeoperationer där de samlade militära och civilaresurserna samverkar. I yrkande 7 föreslås att FNutvecklar metoder för tidig förvarning, strukturellprevention och medling samt förebyggande närvaro ipotentiella konfliktområden. menar isamma motion yrkande 8 att sanktionsinstrumentet imånga fall är ett verkningsfullt medel. Sanktionermåste dock vara riktade så att de träffar relevantamålgrupper och drabbar det berörda landets elit.Regeringen bör inom FN verka för attsanktionsinstrumentet utvecklas och förfinas, ansermotionärerna. I yrkande 9 understryker Centerpartietatt FN:s möjligheter till snabba ingripanden tidigti konflikter är beroende av medlemsstaternas viljaatt ställa erforderliga resurser till förfogande.Många av de konflikter som uppstått sedan det kallakrigets slut hade säkerligen varit lättare att dämpaom FN kunnat agera snabbare och mer resolut. Sverigebör därför arbeta för att den inom FN inrättadesnabbinsatsstyrkan Shirbrig successivt byggs ut.Vidare är det av central betydelse att utvecklamultinationella fredsbevarande styrkor, innefattandebl.a. civilpoliser, valövervaknings- ochminröjningskapacitet. understryker imotionens yrkande 20 betydelsen avkonfliktförebyggande åtgärder, och då särskilt attanalysera strukturella riskfaktorer såsom skevresursfördelning, bristande demokrati och etniskamotsättningar. Att få bukt med de underliggandeorsakerna till väpnade konflikter kräver långsiktigtarbete med bl.a. demokratiutveckling,minoritetsrättigheter och ekonomisk integration. Iyrkande 21 betonas att ett aktivt arbete motkorruption och för en öppen och demokratiskstatsförvaltning är en förutsättning för stabilfred. Av det skälet bör internationellainsatser inom områden som lagstiftning, utvecklingav det civila samhället, valövervakning och stödtill medier ökas, menar motionärerna. Enskildaorganisationer utgör en viktig resurs i detkonfliktförebyggande arbetet, sägs det i yrkande 22.Arbetet på gräsrotsnivå är särskilt betydelsefullt iinbördes konflikter. Vidare understryks i yrkande 23att en viktig dimension i det konfliktförebyggandearbetet är att bättre ta tillvara nationell ochinternationell forskning och finna kanaler förerfarenhets- och kunskapsutbyte mellan forskare ochbeslutsfattare. I yrkande 24 anförs att börverka för att FN, EU, och utvecklarförmåga till preventiv diplomati. Organisationernabör ta fram särskilda strategier förkonfliktförebyggande, föreslår motionärerna.Motionärerna bakom motion 1999/2000:U411 (s) yrkande1 lyfter fram utbildningens nyckelroll för att byggasamhällen baserade på fredlig samverkan och icke-våldskultur. har av FN:s generalsekreteraredeklarerats som "Det internationella året förfredskultur" och millenniets första harförklarats vara "Årtiondet för en freds- och icke-våldskultur för världens barn". I yrkande 2 begärmotionärerna att regeringen presenterar ett svenskthandlingsprogram för freds- och icke-våldskultur somen uppföljning av åtagandena från i 1995.Kristdemokraterna anför i motion 1999/2000:U416yrkande 2 att den internationella operationen iKosovo, i vilken FN leder den civilaadministrationen i landet men har anlitat Nato föratt garantera säkerheten i regionen, visar påkomplexiteten i dagens fredsfrämjande verksamhet.Sverige bör fortsätta att driva utvecklandet av enny generation fredsfrämjande insatser i vilka civilaoch militära insatser samverkar. Av centralbetydelse är att samordningen mellan FN-missionernaoch enskilda organisationer aktiva i olikakrisområden förbättras. I yrkande 3 framhållermotionärerna att regionala organisationer kan spelaen viktig roll i fredsfrämjande operationer. kapitel VIII ger möjlighet att ge mandatför fredsfrämjande åt regionala organisationer,vilket kan innebära fördelar i form av lägrekostnader och bättre lokalkännedom. I vissa fall kandock regionala styrkor uppfattas som partiska,påpekar motionärerna. framförvidare i yrkande 4 att den fredsfrämjandeorganisationen inom FN behöver effektiviseras.Sverige måste fortsätta att med egen röst ochtillsammans med EU påskynda effektiviseringen av denfredsfrämjande verksamheten.Miljöpartiet betonar i motion 1999/2000:U417 yrkande2 behovet av att skapa civila institutioner som kanföreslå och genomföra konkreta konfliktförebyggandeåtgärder. Att det finns en slagsida motmilitära lösningar beror till en del på attkrishanteringen domineras av de militärainstitutionerna. Ett första steg för attkonkretisera det tänkande som finns i regeringenshandlingsprogram vore att inrätta ett institut förinternationell konfliktförebyggande verksamhet.Institutet bör finansieras över försvarsbudgeten,menar motionärerna.Vänsterpartiet kräver i partimotion 1999/2000:U903yrkande 1 att tar initiativ till attredovisa omvärldseffekter av nationell politik.Bland annat bör detta göras påsysselsättningsområdet, när det gäller klyftornamellan rika och fattiga länder, på miljöområdet samti relationen mellan kvinnor och män. Regeringen böräven verka i FN för att andra länder skall göraliknande omvärldsanalyser.I kommittémotion 2000/01:U4 yrkande 1 framhållerVästerpartiet att ett internationellt maktpolitisktperspektiv bort ingå i regeringens skrivelse2000/01:2 Att förebygga väpnade konflikter. Enligtmotionärerna borde ett sådant perspektiv utgå frånatt är den enda återstående väl rustade ochstarka makten i världen av , och att dettaförhållande sätter sin prägel på världssamfundet, påFN och på en rad andra internationellaorganisationer. Det borde, enligt motionärerna,rimligen också påverka synen på konflikter samt påderas upphov, förlopp och upplösning. Med exempelfrån olika kontinenter visas i motionen hur ärinblandat i ett flertal mera uppmärksammadekonflikter. Motionärerna menar vidare (yrkande 2)att en mer fullödig och mindre ensidig redovisning,en mer ingående analys och ett bättretillvaratagande av erfarenheter av de senaste årensarbete med konfliktförebyggande och krishantering(bl.a. i det ) bort ligga tillgrund för de åtgärder som regeringen föreslår i sinskrivelse. I motionens yrkande 3 framhålls attfrågan om förebyggande av väpnade konflikter ocksåborde ha relaterats till frågor om vapenproduktionoch vapenexport.Jämte kvinnorna är det barnen som drabbas värst isamband med krig och väpnade konflikter. Därförborde, enligt yrkande 4, ett jämställdhetsperspektivoch ett barnperspektiv tillföras frågan omförebyggande av väpnade konflikter i högre grad änvad som sker i skrivelsen.Ett liknande perspektiv framförs i Vänsternspartimotion /01:U402 yrkande 2, där detframhålls att alla internationella uppdragoch mandat före, under och efter en konflikt börgenomsyras av ett jämställdhetsperspektiv. I sammamotion (yrkande 3) begärs också att regeringen skallskapa förutsättningar för kvinnors aktiva deltagandei konflikthantering före, under och efter enkonflikt.I partimotion 2000/01:U404 (c) yrkande 5 begärs ettriksdagens tillkännagivande av vad som i motionenanförs om förslag till åtgärder för slagkraftigareFN-insatser. Motionärerna framhåller att en radåtgärder krävs för att göra FN:s fredsbevarandeinsatser slagkraftigare. Väpnade styrkor måste kommapå plats snabbare och den civila delen avfredsmissioner måste utvecklas mer vid sidan av denmilitära. FN-insatserna måste även baseras påtydliga och därmed mer trovärdiga mandat, menarmotionärerna. Skyddet av civila måste fullföljas ochde uppgifter FN:s fredsbevarande styrkor ges måstevara möjliga att lösa genom att styrkorna fårtillräckliga mandat.Centern menar vidare i samma motion, yrkande 6, attkvinnors roll i fredsskapande och konfliktläkandearbete förtjänar att lyftas fram mer. Inte minstbehöver kvinnors tillträde till fredsförhandlingar,beslutsfattande forum m.m. stimuleras. bördärför verka för kvinnors deltagande och förgenusfrågor i FN-insatser, fredsförhandlingar ochfredsprocesser.I kommittémotion 2000/01:U4 (v) yrkande 5 framhållsatt den svenska resursfördelningen mellan å enasidan EU:s krishantering och insatser tillförebyggande av väpnade konflikter å den andra bordestå mer i överensstämmelse med av oftadeklarerade ståndpunkter när det gäller förebyggandeav väpnade konflikter.Moderaterna menar i kommittémotion 2000/01:U5 attkonfliktförebyggande insatser kräver samarbetemellan regeringar och organisationer för attresultat skall uppnås. Det är därför viktigt attkartlägga vilka instrument som finns tillgängligaoch vilka möjligheter olika aktörer har att agera.Detta bör, enligt yrkande 1, vara en av de frågorsom tas upp i det program som regeringen skallutarbeta inför Europeiska rådets möte i ijuni 2001.Motionen fokuserar i övrigt på , som angesvara den mest konfliktdrabbade kontinenten. Enligtmotionärernas uppfattning bör man tillföra ensäkerhetspolitisk dimension till svenskAfrikapolitik (yrkande 2). Vidare bör det finnas ensvensk beredskap att delta ikrishanteringsoperationer på den afrikanskakontinenten (yrkande 3).Det framhålls också i motionen att länder som ärnära sammanflätade både politiskt och ekonomisktväljer samarbete framför konflikt. Så även i ,där man har tagit konkreta steg mot ettfrihandelssamarbete. Tanken är att 20 afrikanskaländer skall grunda en Common Market for Eastern andSouthern (Comesa). Om denna satsning ges rättförutsättningar kommer den, enligt motionärerna, attutgöra ett konkret exempel på konfliktförebyggandeverksamhet. Motionärerna menar att de afrikanskaansträngningarna att konkret inledafrihandelssamarbete bör stödjas (yrkande 4).I partimotion 2000/01:U217 (kd) yrkande 17 anförsatt FN måste bygga upp snabbinsatsstyrkor även inomdet civila området, bl.a. då FN i ökad utsträckningi omedelbar anslutning till konflikters slut fåransvar för att administrera och leda sönderfallandesamhällen. Motionärerna menar att det rör sig om attrekrytera och utbilda poliser liksom personal inomrättsväsende, fångvård och administration.Också i kommittémotion 2000/01:U620 anläggerModeraterna ett Afrikaperspektiv. I yrkande 3 begärsatt FN prioriterar fredsfrämjande insatser i ,och i yrkande 4 att en afrikansk freds- ochsäkerhetsordning, som gör det möjligt att förebyggastridigheter och bygga samhällen i fred och frihet,etableras. En sådan ordning måste bygga på deafrikanska ländernas eget samarbete men stödjas avFN, EU och . bör, enligt motionärerna, tainitiativ inom EU och FN för att en sådan ordningskall komma till stånd. I motionen föreslås att enafrikansk motsvarighet till , som kanarbeta för mänskliga rättigheter, upprättas. Ettförsta steg kunde vara att inom eller utom SADC sökaetablera ett fast och förpliktigande samarbete vadavser mänskliga rättigheter och demokrati. Fredenskulle också gynnas om de biståndsströmmar som gårfrån västvärlden till de afrikanska ländernaomdirigerades. En grundläggande regel bör vara attinget stöd skall ges till statsmakter som föranfallskrig.Centern menar i partimotion 2000/01:U404 yrkande 15att sanktionsinstrumentet kan vara ett bra ochanvändbart verktyg i den preventiva diplomatinstjänst och ett effektivt alternativ till militärtvåld, men det kan också, som i fallet , varatrubbigt och ineffektivt. Bland annat för attundvika att oskyldiga civila drabbas är detangeläget att FN utvecklar och förfinarsanktionsinstrumentet så att det blir meraträffsäkert. Gemensamt för alla slags sanktioner äratt de måste omgärdas av tydliga villkor för undervilka premisser de verkar, som det måstevara centralt att de inte används sombestraffningsmedel utan förbehålls att begagnas justsom påtryckningsmedel.Även i Vänsterns kommittémotion 2000/01:U406 yrkande5 diskuteras frågan om sanktioner, och det anförsatt den bör verka för att FNutarbetar andra metoder och typer av sanktioner motstater som begår brott mot folkrätten eller motmänskliga rättigheter än dem som vi sett i bl.a.Irak, vilka drabbar oskyldiga i stället för dem somär ansvariga för brotten.Moderaterna tar i kommittémotion 2000/01:U621yrkande 7, utifrån ett MR-perspektiv, upp frågan omekonomiska sanktioner. Motionärerna konstaterar atthandelsbojkotter eller avbrytande av ekonomiskaförbindelser mycket sällan lett till framgång. Isärskilt allvarliga fall är sanktioner docknödvändiga, framhålls det. De måste i så fall varabeslutade av för att få effekt ochmoralisk legitimitet. Det kan inte accepteras attenskilda länder försöker utsträcka sin egensanktionslagstiftning till att också gälla andraländer.Centern framhåller i partimotion 2000/01:U404yrkande 18 att det är något i grunden positivt attregionala aktörer tar ett ansvar för säkerheten isin region. Där regionalt säkerhetssamarbete saknasmåste emellertid FN ha en strategi för hur man skallkunna stödja framväxten av ett sådant. bör iFN verka i denna riktning.I kommittémotion 2000/01:U414 (kd) yrkande 6 betonasatt FN bör reformeras och stärkas som organisationför att framgångsrikt kunna arbeta med globalkrishantering. Inom de gemensammasäkerhetsinstitutionerna, till vilka motionärernaockså för EU och , bör samverkan, dialog ochinsatsberedskap ingå i ett tydligt koncept förfredssträvanden. Siktet skall, enligt motionärerna,vara inställt på att det är människor och mänskligavärden som skall skyddas. bör ävenfortsättningsvis efter förmåga och kapacitet delta idet globala säkerhetsarbetet, i såväl olikaoperationer i omvärlden utifrån mandat från FN:ssäkerhetsråd eller andra folkrättsligt godtagbarakriterier, som genom utbildningsinsatser för att ökaandra länders och regionala organisationersfredsfrämjande kapacitet - inte minst i (yrkande 16).I motionen (yrkande 17) framhålls också att krisermåste mötas med politikens alla preventiva medel.Bland annat bör möjligheterna att upprätta eneuropeisk fredskår prövas. Den bör, enligtmotionärerna, ha till uppgift att bidra till fredliglösning på konflikter, hindra att nya konflikterbryter ut samt stå till tjänst med nödvändigaförtroendeskapande åtgärder. Den bästaförutsättningen för att undvika väpnade konflikterär att främja respekten för de mänskligarättigheterna och att säkra en demokratisksamhällstradition.I partimotion 2000/01:U415 (mp) yrkande 2 betonasFN:s roll för global fred, säkerhet och nedrustning.Motionärerna anser det viktigt att FN spelar enmycket aktiv roll för fred, säkerhet och nedrustningi världen. I motionen framförs att Miljöpartietanser att icke-våldsprincipen måste bli denhuvudprincip som all konflikthantering utgår från.Detta innebär att man så långt det någonsin ärmöjligt försöker använda fredliga medel för att lösakonflikter.