bet · GO01LU9 · 2001-01-18 00:00:00 — har ocksåvåren 2000, med anledning av en motion, uttalat atttiden nu är mogen att överväga om en utvidgning avden gällande skyldigheten att i årsredovisningenange könsfördelningen till en redovisning avfördelningen mellan kvinnor och män i styrelser ochpå andra ledande poster i företaget kan vara tillnytta för jämställdhetsarbetet (bet.1999/2000:LU10). Det fick enligt utskottet ankommapå regeringen att i lämpligt sammanhang ta initiativtill sådana överväganden och återkomma tillriksdagen. Vad utskottet sålunda anfört medanledning av motionen i fråga, gav som sinmening regeringen till känna (rskr. 144).Som utskottet uttalat tidigare, när liknandemotionsyrkanden som de nu aktuella behandlats avriksdagen, ger förhållandena, som de redovisats i denu aktuella motionerna, anledning till eftertanke(se bet. 1997/98:LU26 och 1999/2000:LU10). Även nuanser utskottet emellertid att det trots allt intebör komma i fråga att genom ändringar i denassociationsrättsliga lagstiftningen tvinga fram enändring. Enligt utskottets mening skulle detnämligen vara oacceptabelt att göra ingrepp iägarkollektivets, bolagsstämmans, rätt attsjälvständigt utse sina företrädare iföretagsledningen. En ökad jämställdhet ibolagsstyrelserna och andra ledningsorgan måstesålunda främjas med andra medel än genom tvingandelagstiftning om styrelsernas könssammansättning.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna Fi907 yrkande 2, L201 och L202.Redovisning av anställningsförmånerAv 5 kap. 19 § årsredovisningslagen (1995:1554)framgår att förvaltningsberättelsen skall innehållauppgifter om hur stor del av lönerna och andraersättningar som under räkenskapsåret utgått tillstyrelseledamöter, verkställande direktör ellermotsvarande befattningshavare. I 5 kap. 20 §föreskrivs att uppgifter skall lämnas om detsammanlagda beloppet av kostnader och förpliktelsersom avser pensioner eller liknande förmåner tillstyrelseledamöter, verkställande direktör ellermotsvarande befattningshavare. Vad som gäller förstyrelseledamöter och verkställande direktör gällerenligt 21 § i samma kapitel även tidigarestyrelseledamöter och tidigare verkställandedirektör. Enligt 5 kap. 23 § skall vidare, ombolaget har träffat avtal om avgångsvederlag ellerliknande förmåner till styrelseledamöter,verkställande direktören eller andra personer ibolagets ledning, uppgift lämnas om avtalen och omde väsentligaste villkoren i avtalen. Dennareglering är bl.a. avsedd att tillmötesgå de kravsom ställts i olika sammanhang på att företagenlämnar en mer detaljerad information om ledandebefattningshavares anställningsförmåner ochförekommande avtal om avgångsvederlag ochmotsvarande.I motion A226 av m.fl. (v) yrkas etttillkännagivande om att även "onoterade" börsföretagi sina årsredovisningar skall redovisa förmåner förverkställande direktörer (yrkande 6).Utskottet kan inte se annat än att motionsyrkandetär tillgodosett genom den lagstadgade skyldighet omredovisning av aktuella förmåner som enligt vad ovananges finns i årsredovisningslagstiftningen.Utskottet avstyrker därför bifall till motion A226yrkande 6.Jämkning av avtal mellan näringsidkareEnligt 36 § avtalslagen, som är en s.k.generalklausul, får avtalsvillkor jämkas ellerlämnas utan avseende, om villkoret är oskäligt medhänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vidavtalets tillkomst, senare inträffade förhållandenoch omständigheterna i övrigt. Enligt andra stycketi paragrafen skall vid prövningen särskild hänsyntas till behovet av skydd för den som i egenskap avkonsument eller annars intar en underlägsenställning i avtalsförhållandet.Frågan om jämkning av skiljeklausuler och andravillkor i avtal mellan näringsidkare har varitföremål för behandling i den juridiska litteraturen.Därvid har uppfattningen framförts att enskiljeklausul i avtal mellan näringsidkare börjämkas endast i extrema fall (Grönfors, Avtalslagen,tredje uppl., 1995, s. 242).I motion L907 av och (båda kd) pekas på det skydd som lagstiftningen imånga avseenden ger konsumenterna som den svagareparten i avtalsförhållanden. Motsvarande skydd finnsinte för småföretagare som ofta kan befinna sig i enunderlägsen position i ett mellanhavande gentemotett större företag eller en koncern. Försmåföretagaren är, framhålls det i motionen, enkostsam juridisk process ett betydligt störreproblem än för den stora koncernen med helt andraekonomiska förutsättningar. Det leder många gångertill att småföretagaren tvingas avstå från attprocessa om ett berättigat krav. I motionenkonstateras att avtal mellan näringsidkare oftainnehåller ett avtalsvillkor om att tvister ianledning av avtalet skall avgöras av skiljemän(s.k. skiljeklausul) och inte av domstol. Tillnackdelarna med ett skiljemannaförfarande hör attdet är dyrt, vilket drabbar småföretagaren.Motionärerna framhåller att skiljeklausuler allmäntanses oskäliga i avtal mellan näringsidkare ochkonsument. Däremot hör det till ovanligheterna attdomstol jämkar en skiljeklausul i ett avtal mellannäringsidkare. Enligt motionärerna är sålunda denmindre företagaren i det närmaste rättslös i entvist med en stor koncern. I motionen yrkas etttillkännagivande om att domstolarnas möjligheter attjämka oskäliga avtal mellan näringsidkare bör sesöver.Utskottet vill först peka på att generalklausulen i36 § avtalslagen gäller också vid renaaffärsförhållanden. Även i sådana förhållanden intarofta den ena avtalsparten en ställning som ärunderlägsen den andres. I förarbetena har emellertiduttalats att det är klart att generalklausulen måstetillämpas med betydligt större försiktighet på renaaffärsförhållanden än på avtal mellan näringsidkareoch konsumenter. Vidare har i förarbetena uttalatsatt i fråga om skiljeklausuler i avtal mellannäringsidkare som är jämställda jämkning som regelinte bör komma i fråga (prop. 1975/76:81 s. 106 och147).Frågan om jämkning av avtal mellan näringsidkarehar varit föremål för avgöranden av (se bl.a. rättsfallen NJA 1987 s. 639 och 1992 s.290). Båda avgörandena gällde jämkning avskiljeklausuler. I det förstnämnda rättsfalletkonstaterade domstolen att skiljeklausuler i avtalmellan näringsidkare och konsument ofta kan väckabetänkligheter. Detta beror, anfördes det, främst påatt kostnaderna för skiljeförfarandet, vilka inteomfattas av rättshjälpssystemet, kan utgöra en tungbörda för konsumenten som i regel är den ekonomisktsvagare parten. Med hänsyn till risken att åsamkasstora kostnader kan konsumenten se sig mer ellermindre nödsakad att avstå från att göra sin rättgällande. I fråga om skiljeklausuler i avtal mellannäringsidkare som är jämställda bör, uttalade Högstadomstolen vidare, enligt förarbetena till 36 §avtalslagen jämkning som regel inte komma i fråga.Beträffande det aktuella avtalet mellan parterna(ett avtal om handelsagentur) konstaterade domstolenatt avtalet skiljer sig väsentligt från ett avtalmellan jämställda näringsidkare; snarare framträddevissa likheter med ett anställningsförhållande. Denunderlägsne parten i förhållandet ansågs av Högstadomstolen ha varit i behov av samma skydd som enkonsument mot ett skiljeavtal med åtföljandekostnadsrisker, och skiljeklausulen borde därförsåsom oskälig lämnas utan avseende.I 1992 års rättsfall, som gällde fråga om jämkningav skiljeklausul i ett franchiseavtal, uttaladeHögsta domstolen att det inte föreligger skäl attgenerellt lämna en skiljeklausul i franchiseavtalutan avseende. Som regel bör därför en vanligskiljeklausul anses innebära rättegångshinder. Ettannat ställningstagande kunde emellertid enligtdomstolen vara påkallat i vissa fall, t.ex. omavtalet har likheter med ett anställningsförhållandeeller då en resurssvag franchisetagare behöver sammaskydd som en konsument mot kostnadsriskerna med ettskiljeavtal. Vad som framkommit i målet om avtaletstillkomst och innehåll eller vad som upplysts omfranchisetagarens förhållanden kunde emellertidenligt inte anses utgöratillräckliga skäl att frångå regeln omskiljeklausuls giltighet.Utskottet har för sin del viss förståelse för desynpunkter som förts fram i motion L907. Av vad somredovisats ovan framgår emellertid att gällande rättinnebär att en skiljeklausul i avtal mellannäringsidkare kan jämkas under vissaförutsättningar. Enligt utskottets mening finns detför närvarande inte skäl för till någonvidare åtgärd med anledning av motionen, ochutskottet avstyrker bifall till denna.Internationella fullmakterI motion L901 av och (båda kd) pekas på att är ett extremthandelsberoende land och att olika rättstraditionermöts i handelsutbytets olika faser. I samband medatt en tvist uppkommer med någon utländsk köparemåste den svenska exportören - eller importören -anlita utländska ombud. anlitas advokater,men även svenska företags lokala representantereller någon god man kan komma i fråga. I alla dessafall måste det svenska företaget utställa en giltigfullmakt för att ombuden skall kunna agera för derasräkning. I det sammanhanget finns ingen som helstinternationell samordning, utan fullmakterna är avhelt skiftande slag. Enligt motionärerna innebärdetta att särskilt svenska handelshus ofta får lägganed helt orimlig tid på att få fram giltigafullmakter. Det torde enligt motionen finnas många,inte minst småföretagare, som är villrådiga i fråganom hur man skall gå till väga och vilket ansvar mantar på sig om man mer eller mindre tvingasunderteckna svepande formuleringar och oklaradefinitioner i långtgående fullmakter till ombud ifjärran länder. Motionärerna anser att regeringenbör agera, främst inom EU, för att även EU inom WTOoch andra relevanta internationella forum skalldriva frågan om en harmonisering för att skapainternationellt giltiga fullmakter. I motionen yrkasatt som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet avharmonisering av internationella fullmakter.Utskottet behandlade en likalydande motion våren1998. Utskottet utgick då från att regeringen kommeratt verka för att frågan får en lösning i ettlämpligt internationellt organ och ansåg att någonsärskild åtgärd från sida med anledningav motionen inte var påkallad (bet. 1997/98: LU19).Utskottet vidhåller nu sitt ställningstagande frånår 1998 och avstyrker bifall till motion L901. beträffande ny associationsform förmindre företagatt avslår motion 2000/01:L204,2. beträffande ny associationsform förallmännyttig verksamhetatt avslår motion 2000/01:L206,3. beträffande könsfördelningen iföretagens ledningatt avslår motionerna 2000/01:L201, 2000/01:L202och 2000/01:Fi907 yrkande 2,res. 1 (v)4. beträffande redovisning avanställningsförmåneratt avslår motion 2000/01:A226 yrkande 6,5. beträffande jämkning av avtal mellannäringsidkareatt avslår motion 2000/01:L907,res. 2 (m, kd, c, fp)6. beträffande internationellafullmakteratt avslår motion 2000/01:L901.res. 3 (m, kd, fp)den 18 januari 2001På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: TanjaLinderborg (v), (), (), RuneBerglund (s), (),(m), NikosPapadopoulos (s), (), (),(), TassoStafilidis (v), (), (), ViviannGerdin (c), (),() och (). Könsfördelningen i företagens ledning(mom. 3)och (båda v) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8börjar med "Inför ett" och på s. 9 slutar med "ochL202" bort ha följande lydelse:Som framgår av bl.a. de uppgifter omkönsfördelningen i företagens ledande organ somredovisas i motionerna är förhållandena nedslående,inte minst vad gäller de största företagen. Trotsupprepade önskemål och krav på olika håll i denallmänna debatten har näringslivet inte förmåtts attpå egen hand öka andelen kvinnlig representation påledande poster inom företagen. Utskottet kansålunda, i likhet med motionärerna, konstatera atten jämställd kvinnorepresentation i de storaföretagen inte går att uppnå på frivillig väg. I detläget är, som framhålls i motion Fi907,könskvotering ett demokrati- och rättvisekrav.Mot denna bakgrund bör begära attregeringen lägger fram förslag till lagstiftning sominnebär att av vartdera könet skall vararepresenterat i börsnoterade aktiebolags styrelsersamt i statligt och kommunalt ägda aktiebolagsstyrelser.Vad utskottet sålunda anfört bör , medbifall till motion Fi907 yrkande 2 samt medanledning av motionerna L201 och L202, som sinmening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande könsfördelningen i företagensledningatt med bifall till motion 2000/01:Fi907 yrkande 2samt med anledning av motionerna 2000/01:L201och 2000/01:L202 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört.2. Jämkning av avtal mellan näringsidkare(mom. 5)(), (m), ElizabethNyström (m), (), (), (), () ochAnne-Katrine () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 11börjar med "Utskottet har" och slutar med "tilldenna" bort ha följande lydelse:Utskottet kan konstatera att avtal mellannäringsidkare ofta innehåller ett avtalsvillkor omatt tvister i anledning av avtalet skall avgöras avskiljemän (s.k. skiljeklausul) och inte av domstol.Till nackdelarna med ett skiljemannaförfarande höratt det är dyrt och en småföretagare har inte allssamma ekonomiska förutsättningar som den storakoncernen att låta en avtalstvist gå till process.Som påpekas i motion L907 leder det många gångertill att småföretagaren tvingas avstå från attprocessa om ett berättigat krav. Utskottet kanvidare konstatera att det hör till ovanligheternaatt domstol jämkar en skiljeklausul i ett avtalmellan näringsidkare. Däremot anses allmäntskiljeklausuler oskäliga i avtal mellannäringsidkare och konsument. Som framhålls imotionen är sålunda den mindre företagaren i detnärmaste rättslös i en tvist med en stor koncern.Utskottet delar därför uppfattningen i motionen attdomstolarnas möjligheter att jämka oskäliga avtalmellan näringsidkare bör ses över.Vad utskottet sålunda anfört bör , medbifall till motion L907, som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 5 bort haföljande lydelse:5. beträffande jämkning av avtal mellannäringsidkareatt med bifall till motion 2000/01:L907 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört.3. Internationella fullmakter (mom. 6)(), (m), ElizabethNyström (m), (), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 12börjar med "Utskottet vidhåller" och slutar med"motion L901" bort ha följande lydelse:Utskottet vill än en gång understryka behovet av envärldsomfattande harmonisering i syfte attåstadkomma en smidig ordning för utfärdande avfullmakter i internationella förhållanden. Sommotionärerna påpekar innebär den situation som rådersärskilda risker för de mindre företagen, som iregel inte har tillgång till juridisk kompetens inomden egna organisationen. , närspörsmålet senast behandlades av , uttaladeutskottet att det var angeläget att frågan snarastfick en lösning och att ett arbete med deninriktningen togs upp i lämpligt internationelltorgan. Utskottet utgick också från att regeringenskulle komma att verka för detta.Utskottet kan konstatera att det nu gått tre årsedan dessa uttalanden gjordes utan att regeringensynes ha tagit något initiativ i ämnet. mening är det hög tid att regeringen, ilinje med vad som anförs i motion L901, verkar föratt frågan får en lösning i ett lämpligtinternationellt organ.Vad utskottet sålunda anfört bör , medbifall till motion L901, som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 6 bort haföljande lydelse:6. beträffande internationella fullmakteratt med bifall till motion2000/01:L901 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottetanfört.Särskilda yttranden1. Ny bolagsform för mindre företagRolf (), (m), ElizabethNyström (m), (), (), () och () anför:Vi anser att en särskild företagsform bör etablerasför mindre företag. Detta bör ske utanföraktiebolagslagens ram. Regeringen borde uppdra åtnågon sakkunnig att förutsättningslöst utreda omman i bör införa en ny företagsform förföretag med begränsad omfattning. Aktiebolaget ärsåsom juridisk form anpassat för att ett flertalpersoner skall satsa visst begränsat kapital i enverksamhet och därutöver inte ha något som helstpersonligt ansvar. Denna juridiska form äregentligen inte lämplig för ett mindre företag somdrivs av ett fåtal personer som själva är engageradei verksamheten genom såväl personliga insatser someget kapital. Förmodligen skulle en kombination avregler från aktiebolagsrätten ochhandelsbolagsrätten kunna utformas på ett sådantsätt att en lämpligare företagsform för det mindreföretaget kunde komma till stånd. Till en sådan nyföretagsform skulle sedan enkla regler inom t.ex.den arbets- och skatterättsliga lagstiftningen kunnaknytas utan att komma i kollision med de krav somman kan ställa på större bolag som drivs iaktiebolagets form.Vi vill i första hand avvakta vad pågående arbeteinom leder till.Småföretagsdelegationen har lagt fram en lång radförslag som ännu inte blivit verklighet ochregeringen måste nu omgående se till att förslagengenomförs. Det är vidare av stor vikt att den s.k.SimpLex-gruppen ges sådana förutsättningar att dessarbete leder fram till snara och konkreta resultat.Av intresse i sammanhanget är också, enligt vårmening, den fortsatta beredningen avAktiebolagskommitténs slutbetänkande.Mot denna bakgrund har vi slutligen stannat för attinte avge någon reservation till förmån för motionL204.2. Jämställdheten i medieföretagViviann () anför:I många sammanhang pågår numera en dialog mellanregeringen och näringslivet för att förmå företagenatt på egen hand, exempelvis genom sinabranschorganisationer, förbättra situationen när detgäller jämställdheten i företagens ledningsorgan.Jag vill särskilt understryka betydelsen av en sådandialog när det gäller medieföretag med hänsyn tilldessa företags mycket viktiga roll föropinionsbildningen. Jag har dock valt att framhållamin åsikt i ett särskilt yttrande och inte reserveramig till förmån för motion L202.