bet · GO01KU26 · 2001-06-01 00:00:00 — del de överstiger .-----------------------------------------------------I intäkter som utgör vederlag för attprogramföretaget sänder annonser inräknas intäktersom tillförts någon annan, om det framgår avomständigheterna att de utgör sådant vederlag tillprogramföretaget.Intäkterna skall bestämmas enligt bokföringsmässigagrunder.De i första stycket angivna beloppsgränserna skalljusteras på ett sätt som motsvarar det sätt somanges i 3 § andra stycket i fråga om den fasta delenav koncessionsavgiften.-----------------------------------------------------Denna lag träder i kraft den 1 juli 2001.Bilaga 5Lagrådsyttrande som begärts avutskottetLAGRÅDETUtdrag ur protokoll vid sammanträde 2001-05-18Närvarande: f.d. justitierådet ,justitierådetLeif , regeringsrådet konstitutionsutskott har den 15 maj 2001beslutat inhämta Lagrådets yttrande över det iproposition 2000/01:132 framlagda förslaget till lagom ändring i lagen (1992:72) om koncessionsavgift påtelevisionens område.Förslaget har inför Lagrådet föredragits avkanslirådet ochkammarrättsassessorn föranleder följande yttrande av Lagrådet:Lagrådet konstaterar inledningsvis att den tid somanvänts för beredning av lagstiftningsärendet och dåsärskilt remisstiden varit anmärkningsvärt kort.Beredningen får dock - om än nödtorftigt - ansestillgodose kraven i 7 kap. 2 § regeringsformen.Mot bakgrund av de frågor Lagrådets granskning skallavse är det främst punkten 3 iövergångsbestämmelserna som är av intresse. Genomdenna kommer de viktigaste bestämmelserna i 4 § omberäkning av den rörliga delen avkoncessionsavgiften att sättas ur spel under tidenden 2001. I stället skalltillämpas de beräkningsgrunder som anges i punkten3.Förbudet mot retroaktiv skattelagstiftningDet sägs uttryckligen i propositionen (s. 11) attregeringen bedömer att förslaget innebär att nivånpå statens intäkter från koncessionsavgiften i stortsett kommer att vara oförändrad jämfört med denberäkning av statens inkomster som regeringenredovisat för . Detta innebär att förandra skall betala koncessionsavgiftsom i runda tal motsvarar vad företaget skulle habetalat , om lagstiftningen varitkorrekt utformad, och att statskassan därmed för detandra halvåret återfår vad den förlorat på grund avutebliven koncessionsavgift för (allt under förutsättning att Radio- och TV-verketsbeslut i fråga om de rörliga avgifterna skulle hablivit detsamma som beträffande den fasta avgiften,något som framstår som tämligen självklart).Vid lagens tillkomst ansågs attkoncessionsavgiften var att betrakta som en skatt(se särskilt prop. 1991/92:78 s. 39) och Lagrådetdelar denna åsikt. Enligt 2 kap. 10 § andra stycketregeringsformen är retroaktiv skattelagstiftning iprincip förbjuden.Förslagets syfte och konstruktion ger vid handen attdet här är fråga om ett flagrant försök att kringgåförbudet mot retroaktiv skattelagstiftning.Förslaget strider därför mot grunderna för 2 kap. 10§ andra stycket regeringsformen. Det kan dock inteanses strida mot bestämmelsens ordalydelse. På grundhärav framstår det som mindre sannolikt att, omförslaget skulle antagas av , en domstoleller annat offentligt organ senare skulle i nuangivet hänseende vägra tillämpa punkten 3 medhänvisning till bestämmelserna om lagprövning i 11kap. 14 § regeringsformen.Kravet på normers allmängiltighetEtt grundläggande krav på en författningsbestämmelseär att bestämmelsen skall vara generell. Av motiventill regeringsformen framgår att kravets närmareinnebörd är att lagen skall ha en generellutformning. 1973:90 s. 203 f. Enligtmotiven får en lag anses uppfylla kravet på generellutformning om den exempelvis avser situationer avett visst slag eller vissa typer av handlingssätteller om den riktar sig till eller på annat sättberör en i allmänna termer bestämd krets avpersoner. Regeringsrätten har i rättsfallet RÅ801:92 funnit att vissa ändringar i lagen om rätt tillförlustutjämning vid taxering för inkomst ochkommunalskattelagen, "", varit generellamed hänsyn till reglernas ordalydelse och det imotiven klart uttalade syftet om en generelltgällande lagstiftning.Principen om normers allmängiltighet kopplasibland samman med bestämmelsen i 11 kap. 8 §regeringsformen, att rättskipnings- ellerförvaltningsuppgift inte får fullgöras av riksdageni vidare mån än som följer av grundlag ellerriksdagsordningen. Principen kan sägas kompletterabestämmelsen på så sätt att inte hellergenom att tillgripa lagformen kan meddela beslut avrättskipnings- eller förvaltningskaraktär.Av 1 § framgår att lagen är tillämplig på ettvisst programföretag, vilket är TV 4.Om skulle ersättas av ett nytt programföretag,skulle lagen automatiskt komma att gälla för det nyaföretaget. Denna effekt av lagens tillämpning tordevisa att lagen har en generell utformning, även omlagen i varje särskilt fall endast kan tillämpas påett bestämt programföretag.Genom de föreslagna övergångsbestämmelserna ipunkten 3 kommer de viktigaste bestämmelserna i 4 §om beräkning av den rörliga delen avkoncessionsavgiften att - 31december 2001 bli ersatta av de beräkningsgrundersom anges i punkten 3. Av propositionen (s. 10 f.)framgår att dessa tillfälliga beräkningsgrunder äravpassade till just och dess verksamhet.Således sägs att den uppkomna situationen inte skallge några ekonomiska fördelar och, å andrasidan, inte heller medföra några ekonomiskanackdelar. De föreslagna bestämmelserna kan antagasvara avsedda att inte skola tillämpas på annatprogramföretag än . Enligt Lagrådets meninguppfyller bestämmelserna i punkten 3 inte kravet pånormers allmängiltighet och de strider därför motregeringsformen.EG-rättenRegeringen anger i propositionen att det inte finnsnågon grund för att anse att dess förslag skullestrida mot EG-rätten, såsom ifrågasatts av TV 4.EG-rätten innehåller inte något fördragsregleratförbud mot retroaktiv lagstiftning, men i praxis har utvecklats etträttssäkerhetsbegrepp som omfattar bl.a. ett skyddför förvärvade rättigheter och befogadeförväntningar liksom ett förbud mot retroaktivlagstiftning. Det sistnämnda är dock inteundantagslöst. I domstolens praxis - mål 108/81Amylum mot Rådet, ECR 1982 s. 3107 - har en EG-förordning med retroaktiv verkan godtagits eftersomde berörda inte hade berättigade förväntningar påannat än vad förordningen innehöll. Det kan mycketväl hävdas att , som varit och är ensamt om atti hela landet sända TV-program med reklam, inte haftnågra berättigade förväntningar på att befrias frånkoncessionsavgiften så länge det förhållandetgäller; de företag som sänder med digital teknik harenligt vad som uppges i regeringens proposition änså länge en begränsad mottagarkrets. En annan sak äratt de digitalt sända kanalernas tittarantal ökaroch att särställning följaktligen blir mindrepåtaglig. Med stöd av de resonemang som ligger tillgrund för koncessionsavgiften kan sägas haberättigade förväntningar om att avgiften i vartfall inte skall höjas.SlutsatsPå grund av vad som anförts beträffande kravet pånormers allmängiltighet avstyrker Lagrådetförslaget till punkten 3 i övergångsbestämmelserna.Om punkten utgår får det till följd att de ordinärareglerna i 4 § - oavsett att där används ordet"kalenderår" - blir tillämpliga även för periodenden - 31 december 2001.ÖvrigtVad angår den lagtekniska utformningen avförslaget synes av motiveringen framgå attkoncessionsavgift avses skola utgå avreklamintäkterna i intervallet 0-100 milj. kr. Ärdetta avsikten bör, för det fall att riksdagenantager förslaget, i punkten 3 andra meningenanvändas uttrycket "till den del de uppgår tillhögst ".