bet · GO01SoU10 · 2001-03-15 00:00:00 — Motionären påtalar att Vård- ochomsorgskommissionen konstaterar att prognoser visarpå ett behov av 150 000 fler anställda i vård ochomsorg än de som utbildas.I motion 2000/01:So376 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförsom inrättande av specialitet inom kunskapsområdetortopedisk medicin. Motionärerna anför att det finnsett stort behov av kunskapsstöd i form avkonsultativ ortopedmedicinsk verksamhet för denstora patientgrupp som inte kan remitteras direkttill sjukhusspecialiteterna för diagnos ochbehandling.I motion 2000/01:So445 av och () begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförs om att ta till vara vårdpersonalenskompetens. Motionärerna anför att för att kunnarekrytera personal till vården och föratt få behålla den kompetenta personal som i i vården och som har lång yrkeserfarenhet,krävs att den kompetens de besitter värdesätts, bådetekniskt, medicinskt och omvårdnadsmässigt. Dettakan ske t.ex. genom ett kompetensbevis.I motion 2000/01:So512 av m.fl.(s) begärs ett tillkännagivande om återinförande avsolidarisk AT-läkarförsörjning enligt riksdagenstidigare beslut. Motionärerna anför att problemensnabbt ökat när det gäller att besätta AT-läkartjänsterna i glesbygdslänen och att det därförär dags att återgå till det AT-system med solidariskläkarförsörjning som fungerade från systemetstillkomst 1969 fram till 1994.Tidigare behandling och pågående arbeteI betänkande 2000/01:SoU5 Nationell handlingsplanför utveckling av hälso- och sjukvården anfördeutskottet under rubriken mål för hälso- ochsjukvården bl.a. följande.Hälso- och sjukvården är av grundläggande betydelseför välfärden och människors trygghet. Principernaom en solidariskt finansierad, demokratiskt styrdoch rättvist fördelad hälso- och sjukvård är enligtutskottet centrala inslag i den generellavälfärdspolitiken. Målen för hälso- och sjukvårdensom de kommer till uttryck i 2 § hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763) är således alltjämtgiltiga.Som regeringen anfört är det viktigt att även under2000-talet garantera att de förbättradebehandlingsmöjligheter som följer av den snabbamedicinska och medicintekniska utvecklingen fördelasefter behov. Inte heller utskottet anser att Sverigeskulle ha något att vinna på att övergeskattefinansieringen av vården. Likaså delarutskottet uppfattningen att ett skattefinansierathälso- och sjukvårdssystem fungerar bättre ifördelningspolitiskt avseende än andrafinansieringsformer.I budgetpropositionen (proposition 2000/01:1,utgiftsområde 9) anför regeringen bl.a. följande (s.14).Regeringen föreslår att målet för politikområdethälso- och sjukvård skall vara att vårdens kvalitetoch tillgänglighet skall förbättras. I arbetet medatt uppnå detta mål är det viktigt att degrundläggande principerna för en allmän hälso- ochsjukvård upprätthålls. Hälso- och sjukvården skalläven ges på lika villkor och efterbehov, styras demokratiskt och vara solidarisktfinansierad. Dessutom skall människor ha möjlighetatt påverka och vara delaktiga i vården. Motbakgrund av den ökande etniska och kulturellamångfalden i samhället krävs vidare att hälso- ochsjukvården beaktar ett integrationsperspektiv.Regeringen avser att förstärka hälso- ochsjukvårdens resurser med sammanlagt 9 miljarderkronor . Regeringen har träffatavtal med och om utvecklingsinsatser inom vårdenoch omsorgen. Arbetet med att följa upp effekternaav resurstillskottet kommer att vara en viktiguppgift . kommerden första miljarden att utbetalas till kommuner ochlandsting.- - -trädde ett antal bestämmelser omstärkt patientinflytande i kraft. De i sammanhangetaktuella bestämmelserna beskrivs i korthet nedan.Av 5 § andra stycket hälso- och sjukvårdslagen(1982:763) framgår att skall organiseraprimärvården så att alla som är bosatta inomlandstinget får tillgång till och kan välja en fastläkarkontakt. En sådan läkare skall haspecialistkompetens i allmänmedicin. fårinte begränsa den enskildes val till ett visstgeografiskt område inom landstinget.Av 2 b § första stycket hälso- och sjukvårdslagenframgår att patienten skall ges individuelltanpassad information om sitt hälsotillstånd och demetoder för undersökning, vård och behandling somfinns. Vidare framgår av 3 a § och 18 a § samma lagatt vårdgivarna i vissa situationer är skyldiga attta hänsyn till patientens val av behandling där tvåeller flera alternativ är möjliga.När det gäller rätten till förnyad medicinskbedömning, s.k. second opinion, stadgas i 3 a §tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen attlandstinget skall ge en patient med livshotandeeller särskilt allvarlig sjukdom eller skadamöjlighet att inom eller utom det egna landstingetfå en förnyad medicinsk bedömning i det fallvetenskap och beprövad erfarenhet inte ger entydigvägledning och det medicinska ställningstagandet kaninnebära särskilda risker för patienten eller harstor betydelse för dennes framtida livskvalitet.Patienten skall erbjudas den behandling den förnyadebedömningen kan föranleda.I samband med riksdagsbehandlingen av införandet avden ovan nämnda bestämmelsen om s.k. second opinionföreslog utskottet ett tillkännagivande med innebördatt utskottet ansåg det mycket angeläget att följaeffekterna av lagstiftningen. Enligt utskottet borderegeringen ge i uppdrag att följatillämpningen av lagstiftningen ochdärefter lämna en utvärdering (betänkande1998/99:SoU3). följde utskottet (rskr.1998/99:54).I budgetpropositionen (proposition2000/01:1, utgiftsområde 9) anförs på s. 17-18följande.Regeringen uppdrog åtSocialstyrelsen att redovisa hur den ändradelagstiftningen har fungerat avseende delspatienternas möjlighet att välja mellan olikabehandlingsalternativ, dels möjligheten förpatienter att få en förnyad medicinsk bedömning.Socialstyrelsen har genomfört enenkätstudie om hur lagändringarna har tillämpats.Svaren visar att ett fyrtiotal olika patientgrupperinom de verksamheter som tillfrågades aktualiserarmöjligheten att välja behandlingsalternativ. Mestfrekvent nämns patienter med tumörsjukdomar,neurologiska och neuromuskulära sjukdomar,ortopediska sjukdomar samt hjärt- och kärlsjukdomar.Det är enligt studien främst välinformeraderespektive oroliga patienter, ofta i yrkesverksamålder, som efterfrågar alternativ, vanligen p.g.a.långa väntetider. Ungefär två tredjedelar av svarenvisar att information regelmässigt ges tillpatienten om möjligheten att välja mellan olikabehandlingsalternativ. De flesta ger informationenmuntligen, ett fåtal både muntligen och skriftligen.Hälften av dem som besvarat frågan om verksamhetenhar påverkats ekonomiskt av att patienten väljer enalternativ behandlingsmetod svarar att den integjort det. Slutligen tycks inte verksamhetensorganisation ha påverkats i någon störreutsträckning.När det gäller den utvidgade möjligheten förpatienten att under vissa förutsättningar få enförnyad medicinsk bedömning var som helst i landetkonstaterar bl.a. att lagändringen inte ännu är helt känd av alla inomhälso- och sjukvården eller av patienterna,1. sjukvården har haft som praxis att ge patienternaen förnyad medicinsk bedömning redan innan lagenstillkomst,2.3. det råder osäkerhet om vilka patientgrupper somomfattas av lagen. Enligt enkätsvaren bedöms ettbrett spektrum av diagnoser och diagnosgrupperomfattas av bestämmelsen om förnyad medicinskbedömning. Det handlar främst omhjärt/kärlsjukdomar, cancersjukdomar,neurologiska och neuromuskulära sjukdomar,sjukdomar och skador i rörelseorganen och olikaslag av smärtsyndrom,4.5. avsaknaden av ärenden hos Socialstyrelsenstillsynsavdelning talar för att patienterna ärtillfreds med den tillämpning av möjligheternatill förnyad medicinsk bedömning som råder ivården.6.Socialstyrelsen redovisar också att man planerar entreårig uppföljning av effekterna av lagstiftningenom patientens stärkta ställning i hälso- ochsjukvården. I detta sammanhang är det, enligtregeringen, angeläget att man tydligare redovisarden lagstadgade rätten till förnyad medicinskbedömning. Som regeringen konstaterar ipropositionen Stärkt patientinflytande(prop. 1998/99:4) lagreglerades inte rätten tillförnyad medicinsk bedömning inom det egnalandstinget, eftersom denna normalt bör kunnatillgodoses utan problem. Lagändringen innebär attpatienten under vissa förutsättningar och utan extrakostnader för resor o.dyl. skall kunna få en förnyadmedicinsk bedömning var som helst i landet. I denuppföljning som har redovisatframstår det ibland som oklart vilken form avförnyad medicinsk bedömning som avses.Enligt uppgift från är denundersökning som nämns i budgetpropositionen att sesom en förberedelse för ett större arbete avseendefrågor om patientens ställning. Styrelsen har i enrapport till regeringen anförtatt det inom pågårarbete med att ta fram en flerårig projektplan medfokus på uppföljning av effekterna av den nyalagstiftningen om patientens ställning i hälso- ochsjukvården. I det sammanhanget skall bl.a. frågan omrätten till förnyad medicinsk bedömning belysas.Styrelsen avser att, utöver den årliga redovisningentill regeringen, löpande rapportera resultat fråndenna fleråriga uppföljning.Landstingsförbundets styrelse har i december 2000rekommenderat landstingen att öka valfriheten så attpatienter i praktiken kan välja vård var som helst ilandet. rekommendation kommeratt behandlas i alla landsting, medinriktningen att valmöjligheterna skall vara infördai hela landet den 1 juli 2001.Kommittén om hälso- och sjukvårdens finansiering ochorganisation - HSU lämnade sittslutbetänkande God vård på lika villkor? - omstatens styrning av hälso- och sjukvården (SOU1999:66). I betänkandet behandlas bl.a. frågor omtillsynsverksamhetens organisation. Betänkandetbereds i Regeringskansliet.Socialstyrelsen överlämnade rapporten i hälso- och sjukvården -förutsättningar och konsekvenser till regeringen.Styrelsen anförde bl.a. att de allvarligaköproblemen i vården inte löses med enbehandlingsgaranti och att en sådan garanti tvärtomriskerar att leda till felaktiga prioriteringar,exempelvis att patienter med kroniska sjukdomar fårsvårare att hävda sig. Satsningar bör i ställetgöras på bättre samverkan i vårdkedjan, på enlagfäst rätt att fritt välja sjukhus och på brainformation till patienter om väntetider. Dessutombehövs mer resurser till kommunerna för att ge"färdigbehandlade" patienter plats, anfördestyrelsen.Utskottet anförde i betänkande 1999/2000:SoU9 attutskottet inte var berett att föreslå införandet aven behandlingsgaranti. Utskottet betonade dock attkravet att tillgängligheten till vården förbättraskvarstår och anförde att detta kräver båderesursförstärkningar, förändrat arbetssätt ochutvecklad samverkan. Utskottet noterade att iöverenskommelsen mellan staten och landstingen omersättningar för hade parterna enats om attavsätta medel till bl.a. projektet ivården som syftade till att utveckla metoder som gördet möjligt att på ett över hela landet jämförbartsätt beskriva tillgängligheten samt att medelavsatts till arbete rörandebehandlingsindikatorer och prioriteringar. följde utskottet (rskr.1999/2000:194). m, kd, c, fp).I betänkande 1999/2000:SoU9 behandlades ettmotionsyrkande om inrättande av en patientombudsman.Utskottet anförde att det av lagen (1998:1656) ompatientnämndsverksamhet m.m. framgår att nämndernabl.a. skall hjälpa patienter att få den informationsom behövs för att de skall kunna ta till vara sinaintressen i hälso- och sjukvården och hjälpapatienter att vända sig till rätt myndighet och attutskottet ansåg att patienternas intressen blirtillgodosedda genom patientnämnderna. Det saknadesdärför enligt utskottets uppfattning anledning attinrätta en särskild patientombudsman. Riksdagenföljde utskottet (rskr. 1999/2000:194). v).Av regleringsbrev för avseendeSocialstyrelsen framgår att skallredovisa effekterna av de förändringar rörandepatientnämndernas verksamhet som trädde i kraft den1 . Uppdraget skall redovisas senast den30 april 2002.Nationella folkhälsokommittén har i sittslutbetänkande Hälsa på lika villkor - nationellamål för folkhälsan (SOU 2000:91) behandlat kulturensbetydelse i vården (s. 87-90). Betänkandet är förnärvarande föremål för remissbehandling.Utskottet har behandlat förslagom inrättande av en statlig medicinalstyrelse, sebetänkandena /94:SoU20, 1994/95:SoU15,1997/98:SoU12, 1998/99:SoU1, 1999/2000:SoU1 och2000/01:SoU1. Utskottet har vid samtliga tillfällenavslagit motioner om inrättande av enmedicinalstyrelse.Frågan om patientavgifter inom barnsjukvården har behandlatsav utskottet i betänkandena /99:SoU6 och1999/2000:SoU12. Utskottet anförde i det sistnämndabetänkandet att enligt 26 § hälso- ochsjukvårdslagen får vårdavgifter tas ut enligtgrunder som eller kommunen bestämmer iden mån inte annat är föreskrivet samt att fråganhuruvida patientavgifter skall förekomma inombarnsjukvården således inte är en riksdagsfråga.Motionen avstyrktes. följde utskottet(, protokoll 102). (Ej res. ).I betänkande 2000/01:SoU5 Nationell handlingsplanför utveckling av hälso- och sjukvården anfördeutskottet att det erfarit att det är möjligt attgenomsnittligt öka antalet specialister iallmänmedicin i primärvården med 220 framtill och med och därefter med 200 per årfram till och med och att de riktlinjer somföreslogs i handlingsplanen därför borde justeras.Utskottet föreslog ett tillkännagivande. Riksdagenföljde utskottet (rskr. 2000/01:53).I förra årets budgetproposition (proposition1999/2000:1, utgiftsområde 16, volym 8 s. 106)anförde regeringen att den delade Vårdkommissionensbedömning av behovet av en utökning avdimensioneringen av utbildning för sjuksköterskoroch läkare samt att den beräknade ökningen avantalet examinerade läkare efter den planeradeexpansionen uppgår till 200.Utbildningsutskottet föreslog, betänkande1999/2000:UbU1, att skulle godkänna vadregeringen förordat angående utbyggnaden av denhögre utbildningen . Riksdagenföljde utskottet (rskr. 1999/2000:94).Av Statsrådsberedningens propositionsförteckningavseende /01 framgår att regeringenavser att överlämna en proposition omändrat huvudmannaskap för vårdutbildningarna. Enligtuppgift från kommer fråganom utbyggnad av sjuksköterskeutbildning attredovisas i propositionen.Sedan den 1 juli 1999 har ansvar förett centralt planeringsstöd för specialistläkare.Socialstyrelsen har på uppdrag av regeringen utrettförutsättningarna för att utveckla ett centraltplaneringsstöd avseende det framtida behovet avgrund- respektive specialistutbildadesjuksköterskor. Styrelsen anför i beslut den 24januari 2001 att när det gäller bedömningar av detframtida behovet (långsiktigt perspektiv) av grund-respektive specialistutbildade sjuksköterskor avserstyrelsen att integrera frågeställningen i detpågående arbetet med ett centralt planeringsstöd fördet framtida behovet av läkare medspecialistutbildning.I budgetpropositionen (proposition 2000/01:1, utgiftsområde13,s. 30) anförs bl.a. följande.Regeringen avser att ge AMS uppdrag att genomförakompletterande utbildning för personer med utländskhögskoleexamen inom olika bristyrken i första handinom hälso- och sjukvårdsområdet samt lärare,tekniker och naturvetare. Vidare skall pengarnaanvändas för att genomföra vårdutbildning förarbetslösa invandrare i syfte att tillgodose behovetav tvåspråkig personal inom primärvård ochäldreomsorg. AMS och vårdhuvudmännen skalltillsammans skräddarsy utbildningen för personer medrelevant språkkunskap.Enligt uppgift från har detovan nämnda uppdraget lämnats tillArbetsmarknadsstyrelsen. Uppdraget skall redovisasden 1 september 2001.Av regleringsbrev för avseendeSocialstyrelsen framgår att skall,med anledning av sin uppgift att fortlöpande ta framunderlag för bedömningen av hälso- och sjukvårdensbehov av läkare, senast den 31 januarirapportera de bedömningar man gör av den aktuellasituationen samt av den framtida utvecklingen.Styrelsen skall vidare undersöka hur nyutexamineradesjuksköterskors yrkeskunnande förhåller sig tillhälso- och sjukvårdens behov.Utbildningsministern har den 10 oktober 2000besvarat en interpellation av () angående specialistkompetens beträffandestrålbehandling hos sjuksköterskor inom onkologiskvård.Den 1 mars 2001 trädde en ändring avhögskoleförordningen (1993:100) i kraft som bl.a.innebär att ett tillägg gjorts i målbeskrivningenför specialistsjuksköterskor. Tillägget innebär attför att få specialistsjuksköterskeexamen inom hälso-och sjukvård med inriktning mot onkologisk vårdskall sjuksköterskan ha de kunskaper och färdighetersom krävs för att arbeta med bl.a. cytostatikaterapioch strålbehandling inom den onkologiska vården.Utbildningsministern har i ett frågesvar den 28februari 2001 anfört följande.Rosita Runegrund har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidtamed anledning av den stora bristen påsjuksköterskor.Bristen på vårdpersonal och framför allt bristen påsjuksköterskor är en högst angelägen fråga förhela samhället. Enligt Arbetsmarknadsstyrelsensundersökningar är sjuksköterskorden yrkesgrupp som uppvisar störst brist bland 180undersökta yrken.För att komma till rätta med den obalans som i dagråder på personal inom vården krävs insatser frånflera olika sektorer i samhället. Här spelarutbildningssystemet en mycket viktig roll, och ensnabb utbyggnad av sjuksköterskeutbildningen är avavgörande betydelse.Regeringen tillsatte 1998 en kommission just medsyfte att bl.a. långsiktigt kartlägga och analyserarekryteringsbehoven inom vård- och omsorgssektorn. Irapporten Den ljusnande framtid är vård (Ds 1999:44)som kommissionen presenterade framfördekommissionen att sjuksköterskeutbildningen behövdeutökas med 1 000 nybörjarplatser senast hösten 2002.En utökning av antalet nybörjarplatser har redanpåbörjats av landstingen, som tillsammans medGotlands kommun är huvudmän förvårdhögskoleutbildningarna, och den fortsätterinnevarande år genom att staten fördelarplatser till vårdområdet.Under våren avser regeringen föreslå attstaten fr.o.m. ska ta överhuvudmannaskapet för landstingensvårdhögskoleutbildningar och därmed få det fullaansvaret för dessa utbildningar. Detta kommer attunderlätta en snabb utbyggnad dels genom attvårdområdet tillförs nya permanentautbildningsplatser, dels genom att riktadepunktinsatser för utbildningar tillspecialistsjuksköterska görs. Utbyggnaden avsjuksköterskeutbildningen innebär att antaletnybörjarplatser ökar med inomsjuksköterskeutbildningen. Denna höga utbyggnadstaktmedför också att regeringen härigenom uppfyllervårdkommissionens mål.Frågan om praktiktjänstgöring för psykologerbehandlades av utskottet i betänkande1999/2000:SoU9. Utskottet anförde att det utgår frånatt regeringen noga följer frågan samt att någotinitiativ därför inte är erforderligt. följde utskottet (rskr.1999/2000:194). mp).Sjukförsäkringsutredningen (S 1999:11) har i sittslutbetänkande Sjukfrånvaro och sjukskrivning -fakta och förslag (SOU 2000:121) föreslagit attförsäkringsmedicin skall ingå som ett mål i allläkarutbildning på alla nivåer (s. 188 ff.).Betänkandet bereds iRegeringskansliet.EG-domstolen har i två avgöranden -de s.k. Kohll- och Deckerdomarna - slagit fast attett system som gör ersättningen av vårdkostnadereller andra medicinska kostnader som uppkommit iutlandet helt avhängigt av om ett förhandstillståndgetts eller inte, strider mot Romfördragetsbestämmelser om fri rörlighet för varor och tjänsteri de fall då inget förhandstillstånd krävs förmotsvarande förmåner inom landet. De två målengällde tvister mellan två luxemburgska medborgareoch deras respektive sjukkassor i fråga omåterbetalning av utlägg för glasögon som inköptsrespektive tandvård som utförts i en annanmedlemsstat. Sjukkassorna hade inte gett någotförhandstillstånd.Från har inhämtats att det i handläggs två mål mednederländska parter där den huvudsakliga frågan ärom reglerna om fri rörlighet för tjänster i EG-fördraget hindrar en nationell reglering omskyldighet att inhämta förhandstillstånd försjukvård i en annan medlemsstat. harinlämnat ett skriftligt yttrande till domstolen ochbl.a. anfört att reglerna om fri rörlighet inteomfattar rätten till vårdförmåner.Generaladvokaten konstaterade i sitt yttrande den18 att det nederländska systemet med vårdin natura inte är tjänster i fördragets mening. Fördet fall att domstolen skulle vara av motsattuppfattning ansåg generaladvokaten att kravet påförhandstillstånd var nödvändigt och proportionelltför att inte rubba den ekonomiska balansen i detnederländska systemet för social trygghet.Enligt uppgift från är det intekänt när dom kommer att meddelas.Utskottets bedömningHälso- och sjukvården är av grundläggande betydelseför välfärden och människors trygghet. Även iframtiden skall hälso- och sjukvården ges på likavillkor och efter behov, styras demokratiskt ochvara solidariskt finansierad. Alla måste kunna kännatrygghet i att det finns en hälso- och sjukvård avgod kvalitet och att vid sjukdom vård och omsorg gespå lika villkor. Det finns enligt utskottet ingabelägg för att skulle ha något att vinna påatt överge skattefinansieringen av vården.Internationella erfarenheter tyder tvärtom på att deskattefinansierade hälso- och sjukvårdssystemenfungerar bättre i fördelningspolitiskt avseende ände försäkringsfinansierade systemen. Utskottetvidhåller att det finns starka motiv för att slåvakt om skattefinansieringen av sjukvården.I 2 a § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) angeshur hälso- och sjukvården skall bedrivas för attuppfylla kraven på en god vård. Vården skall bl.a.vara av god kvalitet och tillgodose patientens behovav trygghet i vården och behandlingen. Hälso- ochsjukvården skall hålla en god personell ochmateriell standard, dvs. bedrivas av personal medadekvat utbildning och med behövlig tekniskutrustning i ändamålsenliga lokaler. För att hälso-och sjukvård skall fungera krävs välutbildad och iövrigt kompetent personal som utför sinaarbetsuppgifter sakkunnigt och omsorgsfullt.Utbildningsfrågorna har stor betydelse vidutformningen av behörighetsregler för hälso- ochsjukvården och närliggande områden. Utöver godakunskaper inom relevanta ämnesområden är det enligtutskottet viktigt att yrkesutövaren har sådanapersonliga egenskaper att hon eller han är lämpligför sitt yrke.Utskottet har behandlat den nationellahandlingsplanen för utveckling av hälso- ochsjukvården (bet. 2000/01:SoU5). Utskottetkonstaterade att genom att stärka primärvården ilandstingen och primärvården i kommunerna för deäldre minskar den nuvarande obalansen mellanprimärvårdens åtagande och dess resurser. Ihandlingsplanen redovisades dessutom åtgärder föratt stärka stödet till barn, ungdomar och äldre medpsykisk ohälsa samt till psykiskt funktionshindrade.Vidare framhöll utskottet vikten av att ökamångfalden av vårdgivare inom den öppna vården ochomsorgen. I detta sammanhang vill utskottet erinraom att regeringen i budgetpropositionen (proposition2000/01:1, utgiftsområde 9) anfört att den avser attförstärka hälso- och sjukvårdens resurser medsammanlagt under åren 2001-2004.Under 2001 föreslogs tillskottet uppgå till 950miljoner kronor. biföll regeringensförslag (2000/01:FiU3, rskr. 2000/01:126).Utskottet avstyrker motionerna 2000/01:So279 (m)yrkandena 2 och 5, 2000/01:So296 (m), 2000/01:So303(m) yrkande 3 (delvis), 2000/01:So321 (v) yrkande 2,2000/01:So343 (m) yrkandena 1-6, 2000/01:So358 (c)yrkandena 12 och 13, 2000/01:So383 (kd) yrkandena 1,2, 7 och 13, 2000/01: So400 (kd) och 2000/01:So464(s).Hälso- och sjukvården i bedrivs i huvudsak i offentligregi. Vid ett flertal tillfällen har regeringen, medinstämmande av utskottet, framhållit att det inomramen för ett sådant integrerat system kan finnasett värde, från såväl patienternas som personalenssynpunkt, av ett varierat vårdutbud i olikadriftsformer. Det bör enligt utskottet varaverksamhetens inriktning, tillgänglighet, kvalitetoch kostnadseffektivitet som styr valet avvårdgivare. Det är viktigt att så långt som möjligterbjuda alternativ och utveckla mångfalden inom denkommunala och landstingskommunala verksamheten.Vidare kan alternativa driftsformer prövas för attöka mångfald, valfrihet, tillgänglighet ochrättvisa.