bet · GO01JuU11 · 2001-02-15 00:00:00 — I motion Ju933 (fp) anförs att det börinrättas en särskild avbrott inom polisen.Utskottet har behandlat liknande yrkandentidigare. Senast skedde det (bet.1999/2000:JuU6 s. 20 f). I det ärendet finns enutförlig redovisning av tidigare utredningar m.m. iämnet. Såvitt gällde de då aktuella motionsyrkandenaansåg utskottet att borde avvakta enredovisning från av vilkaåtgärder som vidtagits med anledning av en rapportfrån Justitiekanslern, en rapport benämnd Rutinervid utredningar av dödsfall i samband medmyndighetsingripanden.Den 14 december 2000 beslutade regeringen att geen kommitté med parlamentarisk sammansättning iuppdrag att granska den ordinära tillsynen avpolisen och åklagarväsendet i syfte att säkerställaatt medborgarnas krav på en demokratisk insyn ochkontroll skall kunna tillgodoses på bästa sätt (dir.2000:101). Kommittén skall också överväga omregleringen, organisationen ochhandläggningsrutinerna för brottsanmälningar ochklagomål mot anställda inom polisen ochåklagarväsendet uppfyller de höga krav som måsteställas på en sådan verksamhet. Uppdraget skallredovisas senast den 28 juni 2002.Samma dag beslutade regeringen också att tillsättaen särskild utredare med uppdrag att göra ensammanhållen och övergripande granskning avförfarandet vid brottsutredningen i samband med OsmoVallos dödsfall (dir. 2000:95). Uppdraget skallredovisas senast den 31 december 2001.Utskottet konstaterar att önskemålet om enutredning av hur anmälningar mot polismän skallhandläggas är tillgodosett. I avvaktan på resultatetav utredningsarbetet bör inte uttala sig iämnet.Utskottet föreslår att motion Ju220 och motionJu933 i här aktuell del avslås av riksdagen.Internationellt polissamarbeteI motion Ju914 (kd) efterfrågas en utbyggnad avEuropol. I samma motion liksom i motion U513 (m)begärs en effektivare bekämpning av bl.a.narkotikabrottsligheten.Inom EU sker straffrättsligt samarbete ochpolissamarbete inom ramen för den tredje pelaren.Till sin karaktär är samarbetet där mellanstatligt.Någon normgivningskompetens har inte överlåtits frånmedlemsstaterna till unionen. Samarbetet omfattasalltså inte av EG-rätten och dess principer. Skälettill denna ordning är att samarbetet berörrättsstatliga kärnområden, inom vilka det ansettsviktigt att medlemsstaterna har ettsjälvbestämmande.Amsterdamfördraget innebär att strukturen för EU-samarbetet förändrats. Här är avdelning VI iUnionsfördraget av intresse. Enligt artikel 29 skallunionens mål vara att ge medborgarna en högsäkerhetsnivå inom ett område med frihet, säkerhetoch rättvisa genom att bland medlemsstaterna utformagemensamma insatser på områdena polissamarbete ochstraffrättsligt samarbete samt genom att förebyggaoch bekämpa rasism och främlingsfientlighet.Detta mål skall uppnås genom förebyggande ochbekämpande av brottslighet, vare sig denna ärorganiserad eller ej, särskilt terrorism,människohandel och brott mot barn, olaglignarkotikahandel och olaglig vapenhandel, korruptionoch bedrägeri. Åtgärderna skall vidtas genom närmaresamarbete mellan polismyndigheter, tullmyndigheteroch andra behöriga myndigheter i medlemsstaterna,både direkt och genom Europeiska polisbyrån(Europol) och genom sådant samarbete mellanrättsliga myndigheter och andra behöriga myndigheteri medlemsstaterna, allt i enlighet med närmarebestämmelser i andra artiklar i fördraget. Vidareskall tillnärmning av straffrättsliga regler imedlemsstaterna kunna ske när det är nödvändigt.Inom EU bedrivs ett omfattande arbete motorganiserad brottslighet. En särskild handlingsplanmot den organiserade brottsligheten antogs av och godkändes av Europeiska rådetvid dess möte i i juni samma år.Handlingsplanen innehåller politiska riktlinjer ochsärskilda rekommendationer till rådet att vidta enrad åtgärder som spänner över ett vitt fält.Vid sitt möte i i uppdrag åt attförstärka åtgärderna mot den organiseradebrottsligheten med beaktande av de utökademöjligheter i detta hänseende som Amsterdamfördragetger. Uppdraget återfinns i en handlingsplan förgenomförande av Amsterdamfördraget, den s.k.Wienhandlingsplanen.I enlighet med en rekommendation i 1997 årshandlingsplan har rådet inrättat ensektorsöversgripande arbetsgrupp mot denorganiserade brottsligheten. En av gruppenshuvuduppgifter är att genomföra de riktlinjer ochrekommendationer som finns i handlingsplanen.Arbetsgruppen har utarbetat en ny sammanhållenstrategi för det fortsatta arbetet med att förebyggaoch bekämpa den organiserade brottsligheten.Strategin antogs av den 27 mars 2000.I detta sammanhang bör även nämnas slutsatsernafrån Europeiska rådets möte i den 15 och16 . Stats- och regeringscheferna enadesdär om ett antal politiska riktlinjer ochprioriteringar. Inledningsvis kan framhållas attkommissionen fått i uppdrag att presentera enresultattavla - en s.k. scoreboard - för attunderlätta genomförandet av RIF-bestämmelserna iAmsterdamfördraget, Wienhandlingsplanen ochslutsatserna från mötet i . Syftet medresultattavlan, som har upprättats, är attunderlätta genomförandet av överenskomnabestämmelser genom att fastställa vem av rådet,kommissionen eller medlemsstaterna som skall ageraoch tidpunkten för när åtgärderna skall varagenomförda. Vidare är avsikten att förbättra insyneni det rättsliga och inrikes samarbetet.Såvitt nu är i fråga är vidare ett antal punkterbland Tammerforsslutsatserna av intresse. I punkt 5anges bl.a. att brottslingar inte får ges någramöjligheter att utnyttja skillnader mellanmedlemsstaternas rättssystem och att bättreöverensstämmelse och ökad konvergens måste uppnåsmellan medlemsstaternas rättssystem. I punkt 6anförs att människor har rätt att förvänta sig attunionen tar itu med det hot mot deras frihet ochlagliga rättigheter som den grova brottslighetenutgör. Gemensamma insatser mot detta hot ärnödvändiga för att förebygga och bekämpabrottslighet och kriminella organisationer i helaunionen. En gemensam mobilisering av polisiära ochrättsliga resurser är nödvändig för att garanteraatt det inte finns några gömställen för brottslingareller av brott inom unionen. I punkt 23behandlas frågan om åtgärder mot människohandel ochekonomiskt utnyttjande av migranter. Medlemsstaternauppmanas att tillsammans med Europol inrikta sinaansträngningar på att upptäcka och upplösa dekriminella nätverk som berörs. Vidare i punkt 41 utarbetande avgemensamma prioriteringar, vilka bör beaktas vidutarbetande av ny lagstiftning. I punkt 43efterlyses gemensamma utredningsgrupper i enlighetmed EG-fördraget, som ett första steg i kampen motnarkotikahandel och människohandel samt terrorism.De bestämmelser som skall fastläggas i dettaavseende bör enligt tillåtaföreträdare för Europol att när så är lämpligt deltai sådana grupper i en stödjande funktion. I punkt 44uppmanas till inrättandet av en europeiskaktionsgrupp med europeiska polischefer som isamarbete med Europol skall utbyta erfarenheter ochinformation om aktuella tendenser igränsöverskridande brottslighet samt bidra tillplaneringen av operativa åtgärder. Europolsnyckelroll understryks i punkt 45; bl.a. bör Europolfå operativa uppgifter. Slutligen bör även punkt 48tas upp här. I den anges att insatserna för att enasom gemensamma definitioner i de nationellarättsordningarnas straffrätt inledningsvis börkoncentreras till ett begränsat antal sektorer medsärskild betydelse. Här nämner Europeiska rådetbl.a. ekonomisk brottslighet, narkotikahandel,människohandel, högteknologisk brottslighet ochmiljöbrott.När det gäller narkotikabrottslighet bör här ävennämnas ministerrådets arbetsgrupp mot olaglig handelmed narkotika. har föreslagit att det skallinrättas ett system på EU-nivå för kriminaltekniskprofilanalys av viss beslagtagen syntetisknarkotika. Resultaten av denna analys skall kommaEuropol och de brottsbekämpande myndigheterna i allamedlemsstater till godo.För närvarande finns ingen skyldighet för polisenutan endast möjlighet att utbyta information omnarkotika. Från svensk sida vill man nu se enbindande överenskommelse, både när det gällertraditionell polisinformation och resultaten frånkriminalteknisk profilanalys avseende syntetisknarkotika. Syftet är att öka effektiviteten i kampenmot den storskaliga produktionen och distributionenav amfetamin och ecstacy.Utskottet har inhämtat att frågan om en utvidgadbehörighet för Europol bereds i ,och att det svenska ordförandeskapet har initieraten diskussion kring en utvidgning av Europolsmandat. Bakgrunden till det är bl.a. att Europol kantvingas avbryta pågående utredningar om denbrottsliga verksamheten övergår i brottstyper sominte täcks av mandatet.I budgetpropositionen för anförderegeringen (utg.omr. 4, avsnitt 4.6.1) attverksamheten vid Europol även i fortsättningen skallinriktas på det operativa arbetet. Det rör sig iförsta hand om åtgärder för att färdigställaEuropols informationssystem så att informations- ochunderrättelseutbyte mellan Europol ochmedlemsländerna kan ske i full skala. Regeringenanförde vidare att kunskapen om Europol och därmednyttan av samarbetet ännu inte fått den spridningsom är önskvärd. Särskilda åtgärder skall därförvidtas för att öka medvetenheten om Europols roll iden gränsöverskridande brottsbekämpningen.I regleringsbrevet 2001 angessom ett verksamhetsmål att polisen skall delta i ochutveckla det internationella polissamarbetet och setill att det kommer till nytta i verksamheten motden grova och gränsöverskridande brottsligheten.Polisen skall också vara redo att fullt ut tillämpaSchengenregelverket (verksamhetsmål 4). Ettåterrapporteringskrav avseende vidtagna åtgärder harkopplats till målet.Justitieministern har svarat på en frågarörande planerade åtgärder för en intensifieradnarkotikabekämpning (fråga 2000/01:271). I svaretgörs bedömningen att nationella brottsbekämpandeåtgärder måste kopplas ihop med internationelltsamarbete och samverkan. I svaret hänvisas dels tillSchengensamarbetet, dels till det nordiska polis-och tullsamarbetet, PTN, inom vars ram olika projektbedrivs för narkotikabekämpning. Vidare hänvisastill den nya lagen om straff för smuggling och tilllagen om internationellt tullsamarbete. Densistnämnda lagen ger, enligt justitieministern,tullmyndigheterna inom EU möjlighet till ökatsamarbete avseende bl.a. informationsutbyte,utredningar och spaning.Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkandenliknande de nu aktuella. Senast skedde det våren2000 (bet. 1999/2000:JuU17 s. 23 f). Såvitt gälldeönskemål om att Europol skulle bli effektivare ochutrustas med vidgade befogenheter noterade utskottetatt steg i denna riktning redan tagits bl.a. i ochmed Tammerforsmötet. Någon åtgärd från riksdagenssida var således inte erforderlig.Sverige har tagit initiativ till en utvidgning avEuropol. Motionsönskemålet härom får anses varatillgodosett.Vad härefter gäller frågan omnarkotikabekämpningen vill utskottet, i likhet medjustitieministern, framhålla både de åtgärder somvidtagits i form av samarbete på olika områden ochnämnda lagstiftningsprojekt. Något uttalande avriksdagen behövs inte.Utskottet föreslår att avslår motionernaJu914 och U513 i här aktuella delar.OrganisationsfrågorI motion Ju236 (m) begärs en utvärdering av hurpolisstyrelserna fungerar i den nyapolisorganisationen. I motion Ju247 (m) riktaskritik mot genomförandet av organisationsreformen iVästra . Enligt motionären börregeringen återkomma med ett förslag till en nyindelning av polisdistrikt.Grundläggande bestämmelser om polisensorganisation finns i polislagen (1984:387). Varjelän utgör ett polisdistrikt. Inom varje län finns enpolismyndighet som ansvarar för polisverksamhetendär (4 §). För ledningen av polismyndigheten finnsen polisstyrelse. Den består av myndighetens chefoch det antal övriga ledamöter som regeringenbestämmer. Regeringen utser de ledamöter som utöverpolischefen skall ingå i styrelsen (5 §). Istorstadsområdena liksom i , ,, och ärantalet ledamöter tretton. I polisstyrelsefinns sju ledamöter. I övriga styrelser är antaletledamöter elva.Utskottets uppföljningsgrupp har under år 2000genomfört en studie av hur arbetet ipolisstyrelserna går till. Därvid har bl.a. följandeframkommit.Riksdagspartiernas kanslier informeras om hurmånga ledamöter som skall väljas. Beräkningen byggerpå utfallet av riksdagsvalet i respektive län.Kanslierna lämnar sedan uppgift tillRegeringskansliet om namnen på de nominerade.Könsfördelningen mellan ledamöterna ipolisstyrelserna är jämn. Uppgiften att varaordförande lämnas till en representant för detstörsta blocket, och vice ordförande utses inom detnäst största.I den utredning som ligger till grund för polisensstyrsystem (Styrningen av polisen, SOU 1998:74 s. 79f) sägs bl.a. att kravet på inflytande och insynfrån lekmän gör sig gällande särskilt starkt medhänsyn till den betydelse som polisen har förmedborgarna. Här tänkte utredningen bl.a. påpolisens befogenheter att utöva tvång. Utredningenansåg att polisstyrelsen bör ha uppgifter avövergripande natur. arbetsordningborde beslutas av polisstyrelsen. Vidare anfördesatt polisstyrelsen borde åläggas den allmännaskyldigheten att se till att statsmakternasprioriteringar och riktlinjer får genomslag ipolisarbetet, att verksamheten bedrivs effektivt ochmed iakttagande av rättssäkerhetens krav samt attförvaltningen inom distriktet fungerar väl.Utredningen ansåg också att polisstyrelsen börbesluta i frågor som rör indelningen av distriktet ipolisområden och andra geografiska ansvarsområden.Vidare anförde utredningen att polisstyrelsenårligen bör utfärda bestämmelser i fråga omplanering och uppföljning. I det sammanhangetnoterade utredningen att beslut i flertalet av defrågor som polisstyrelsen bör avgöra fattas genombeslut om verksamhetsplan, budget ochbudgetföreskrifter.Polisstyrelsernas uppgifter har sedermerareglerats i polisförordningen (1998:1558). I 3 kap.1 § föreskrivs att polisstyrelsen särskilt skall setill att polisarbetet bedrivs i överensstämmelse medde prioriteringar och riktlinjer som ochregeringen lagt fast för polisverksamheten. I 3 kap.2 § anges att polisstyrelsen bl.a. avgör viktigafrågor om planeringen och inriktningen avverksamheten samt ekonomi.Uppföljningsgruppens arbete med polisstyrelsernainbegrep också en granskning av ett urval avprotokoll. Detta kom att röra sig om protokollenfrån sammanträdena i polisstyrelserna i ,, , , , Jämtlandsoch . I tiden gjordes en avgränsningtill . I den promemoria somgranskningen resulterade i anfördes bl.a. följande.Av de protokoll som infordrats framgår attstyrelserna får en hel del information ombudgetutfall, brottsutveckling m.m. Vidare framgåratt man fattar beslut om organisatoriska frågor,t.ex. i fråga om kommunikationscentraler ochsammanläggning av närpolisområden. I fråga omverksamhetsplaner visar protokollen att dessadiskuteras och beslutas i styrelserna. Slutligenfinns bland protokollen exempel på att man beslutarom arbetsordningar.Uppföljningsgruppen gjorde bedömningen att det ärför tidigt att nu uttala sig om hur arbetet istyrelserna fungerar. Därtill krävs dessutom ettbredare underlag även om de inhämtade protokollensnarast talade för att arbetet bedrivs som det vartänkt. I sammanhanget noterade gruppen attRikspolisstyrelsen satsat på att utbilda de nyvaldaledamöterna på s.k. polisriksdagar.Landets indelning i län är inte direkt reglerad ilag eller på annat sätt. Däremot framgårlänsindelningen indirekt av det tillkännagivande(1998:1349) om länens indelning i kommuner somregeringen utfärdat. Det finns inte heller någraregler om förfarandet vid ändringar ilänsindelningen. Regeringen anses ha rätt attbesluta om mindre ändringar, medan frågor om meraomfattande ändringar bör underställas (bet. 1999/2000:BoU5 med hänvisningar).Utskottet vill till att börja med understryka attpolisstyrelsernas uppgift är att se till attstatsmakternas prioriteringar får genomslag ipraktiken. För att åstadkomma detta harpolisstyrelsen de medel till sitt förfogande somRikspolisstyrelsen bestämmer. Utskottet harförståelse för att de sålunda fördelade medlen kanupplevas som otillräckliga och att svårigheter möteri olika avseenden när det gäller att göraprioriteringar. Dessa svårigheter kan emellertidinte tas till intäkt för att verksamheten ipolisstyrelserna inte skulle fungera som det vartänkt. Tvärtom visar den genomgång som utskottetsuppföljningsgrupp gjort att det i styrelsernaförekommer den typ av ärenden som regleringen påområdet tar upp. Det anförda utesluter dock inte attdet kan finnas skäl att utvärderaverksamheten. är emellertid utskottetinte berett att, såsom föreslås i motion Ju236, tainitiativ till en sådan utvärdering.Inte heller ser utskottet anledning att, somförordas i motion Ju247, vidta åtgärder för attåstadkomma en annan indelning i polisdistrikt. Detförhållandet att må vara ettstort län medför inte att det finns skäl att övergelänsindelningen som utgångspunkt för indelningen ipolisdistrikt. I sammanhanget vill utskottet ocksåpeka på polisstyrelsernas möjlighet att dela indistriktet i polisområden.Utskottet föreslår att avslår motionernaJu236 och Ju247 i nu aktuella delar.Ordningsbot i sjötrafikI motion Fö601 (kd) begärs att skallfå möjlighet att förelägga ordningsbot.Enligt 48 kap. 1 § (RB) gälleratt fråga om ansvar för brott, som hör under allmäntåtal, får under i kapitlet närmare angivna villkorupptas bl.a. genom att polisman föreläggerordningsbot. Ett godkänt föreläggande gäller somlagakraftvunnen dom (48 kap. 3 §). Föreläggande avordningsbot får utfärdas beträffande brott, förvilket inte stadgas annat straff än penningböter ochinte heller normerade böter och för vilketordningsbot bestämts. Riksåklagaren gör i samråd medRikspolisstyrelsen urvalet av de brott, för vilkaordningsbot skall bestämmas. Regeringen får meddelaföreskrifter om det högsta belopp till vilketordningsbot får bestämmas samt andra begränsningarför användningen av föreläggande av ordningsbot (48kap. 13 och 14 §§). Regeringen får förordna attföreläggande av ordningsbot får utfärdas även avåklagare och tulltjänsteman. De bestämmelser i 48kap. RB som gäller polisman äger motsvarandetillämpning på den som avses med sådant förordnande(48 kap. 20 §).Att åklagare och tulltjänstemän i vissa fall fårförelägga ordningsbot framgår avordningsbotskungörelsen (1968:199). Sådantföreläggande kan alltså meddelas av åklagare,polisman eller tulltjänsteman.Kustbevakningen är en civil myndighet med uppgiftatt utföra sjöövervakning och annan kontroll- ochtillsynsverksamhet. svarar förmiljöräddningstjänsten till sjöss och medverkar isjöräddningstjänsten.Kustbevakningens polisiära uppgifter regleras ilagen (1982:395) om medverkan vidpolisiär övervakning. Lagen gäller närKustbevakningen bedriver övervakning till havs och ikustvattnen samt i och för attförhindra brott mot föreskrifter i lagar och andraförfattningar i vissa särskilt angivna fall. bestämmelser om militära skyddsområden, jakt,fiske och marin miljö (1 §). Om anledning förekommeratt brott har förövats mot någon av de uppräknadeföreskrifterna har tjänsteman vid ivissa hänseenden samma befogenhet som tillkommerpolisman enligt RB. Tjänstemannen får sålunda hållaförhör eller vidta annan åtgärd enligt 23 kap. 3 §tredje stycket RB, ta med någon till förhör enligt23 kap. 8 § RB, gripa någon med stöd av 24 kap. 7 §första stycket RB och företa husrannsakan med stödav 28 kap. 5 § RB, om åtgärden har till syfte atteftersöka den som skall gripas eller att verkställabeslag (2 §). En tjänsteman vid harvidare samma befogenhet som polisman att avvisa,avlägsna eller omhänderta den som med sittuppträdande i trafiken till sjöss stör ordningeneller utgör en omedelbar fara för denna.Kustbevakningstjänsteman får också under vissaförutsättningar stoppa och visitera fartyg ochinföra det till svensk hamn (3 och 4 §§).De nu redovisade befogenheterna får endast utövasi omedelbar anslutning till den gärning somföranleder åtgärden och skall skyndsamt anmälas tillpolismyndighet (5 och 9 §§).Någon rätt för kustbevakningstjänsteman attförelägga ordningsbot finns, som ovan framgått,inte.Av motiven till den nyssnämnda lagen framgår attsyftet med denna är att göra det möjligt förtjänstemännen vid att göra snabbaingripanden till sjöss i de fall då polis inte ärtillgänglig. Den grundläggande uppgiften att bekämpaoch utreda brott skulle alltjämt ligga på polisen(prop. 1981/82:114 s. 23).Frågan om att låta tjänstemänutfärda ordningsbot har behandlats i utskottettidigare. Senast skedde det (bet.1999/2000:JuU4 s. 9 f). I det ärendet finns enutförlig redovisning av tidigare utredningar m.m. iämnet. Såvitt gällde det då aktuella motionsyrkandetanförde utskottet - i likhet med vad det sagttidigare - att det i och för sig kunde finnas skälför att vissa tjänstemän inom börges rätt att förelägga ordningsbot. En sådan ordningskulle i viss utsträckning avlasta polisenarbetsuppgifter. Enligt utskottets mening fanns detemellertid inte skäl för att föregripa denberedning av frågan som då pågick iRegeringskansliet.Utskottet har inhämtat att frågan om att låtaKustbevakningens tjänstemän utfärda föreläggande omordningsbot alltjämt är under beredning iRegeringskansliet.Utskottet kan konstatera att Kustbevakningenstjänstemän i flera avseenden likställs med polismän.Det ligger därför nära till hands att också låta demutfärda förelägganden om ordningsbot. Samtidigtnoterar utskottet att frågan bereds iRegeringskansliet. Utskottet utgår från att arbetetsker med vederbörlig skyndsamhet. I avvaktan påresultatet av arbetet bör inte taställning frågan. Utskottet föreslår att riksdagenavslår motion Fö601 i denna del.Brott mot homosexuella, bisexuellaoch transpersonerI motion Ju724 (v, s, c, fp, mp) efterfrågas såvälsärskilda brottsutredare som lokalabrottsförebyggande insatser i syfte att bekämpa detvåld som riktas mot homosexuella, bisexuella ochtranspersoner. Liknande önskemål framförs i motionL459 (fp).I budgetpropositionen för (utg.omr. 4avsnitt 4.4.1) anges att det är en prioriteraduppgift inom polisen att utveckla sin förmåga attförebygga och bekämpa brott med rasistiska ellerfrämlingsfientliga, antisemitiska och homofobiskainslag. Detta är särskilt viktigt när det gäller attkartlägga och analysera hotbilder. Utskottet hadeingen erinran mot regeringens bedömningar i dennadel (bet. 2000/01:JuU1 s. 29 f).I polisväsendets regleringsbrev för angessom ett verksamhetsmål att varje polismyndighetskall utarbeta en brottsförebyggande strategi(verksamhetsmål 1). Till målet är kopplat ettåterrapporteringskrav av hur verksamhetenutvecklats, och särskild redovisning skall lämnasnär det gäller brott med rasistiska,främlingsfientliga, antisemitiska och homofobiskainslag samt olaga diskriminering.Här bör även nämnas att det i regleringsbrevetfinns ett verksamhetsmål rörande utredning ochlagföring (verksamhetsmål 5). Polisensutredningsarbete skall bedrivas rättssäkert,effektivt och på ett ändamålsenligt sätt. Andelenuppklarade brott skall öka och tiden mellanbrottsanmälan och slutredovisning skall bli kortare.Polisens bemötande av och stöd till brottsofferskall även fortsättningsvis ägnas särskilduppmärksamhet. Också till detta verksamhetsmål harkopplats ett krav på återrapportering avseendeverksamhetens utveckling och resultat, varvidsärskild redovisning skall lämnas när det gällerbrott med rasistiska, främlingsfientliga,antisemitiska och homofobiska inslag samt olagadiskriminering.Bland de övriga kraven på återrapportering börnämnas att skall redovisa deinsatser som gjorts för att genomföra polisväsendetsstrategi för arbete med frågor som har anknytningtill rasism, främlingsfientlighet och homofobiskabrott.