bet · GO01UU4 · 2001-03-27 00:00:00 — hardetta förhållande inskränkt rådets möjligheter attagera bl.a. under kriserna i och det fornaJugoslavien.Samtidigt är det inte en realistisk möjlighet attavskaffa vetorätten. Nationernas förbundsmisslyckande hade sin grundbl.a. i att några av de viktigaste stormakterna inteansåg att organisationen tog tillvara på derasintressen, och övergav därför NF. FN är beroende avstormakternas engagemang för att vara relevant ochhandlingskraftigt.FN:s säkerhetsråd avspeglar de politiskaförhållanden som rådde efter det andra världskriget.Förvisso har dessa förändrats . Det pågår också tillbaka ettarbete inom FN för att reformera säkerhetsrådet.Sverige har spelat en aktiv roll i den särskildaarbetsgruppen för reform av rådet. Under de senasteåren har en tydlig majoritet av FN:s medlemsländerbörjat ifrågasätta vetorättens utformning ochtillämpning. som trycket på de permanentamedlemmarna har ökat skall man inte underskattasvårigheten att förmå dessa att gå med påbegränsningar av användningen av vetorätten.Utskottet fäster stor vikt vid att fortsättaansträngningarna för att försöka etablera en nypraxis i säkerhetsrådet. Bärande i en sådan praxisskulle vara att de permanenta medlemmarna endastanvänder vetorätten såsom den från början var tänkt,dvs. vid de tillfällen då deras egna nationellasäkerhet är berörd. Det är dock oundvikligt att deländer som har vetomakt i säkerhetsrådet själva stårbakom en reformerad användning av vetorätten.En annan viktig fråga är att utvidga säkerhetsrådetså att det bättre avspeglar dagens värld. Utskottetvill instämma i den av regeringen framfördauppfattningen att rådet bör utvidgas och eftersträvaen bättre geografisk balans. Detta skulle också geutvecklingsländerna en större representation. Ettsäkerhetsråd som är mer representativt för detinternationella samfundet skulle utgöra en solidaregrund för ett reformerat och mer handlingskraftigtFN. Utskottet vill dock betona att vetorätten ej börutsträckas till eventuella nya permanenta medlemmarav FN:s säkerhetsråd.I rapporten efterlyser detvå ordförandena i arbetsgruppen, ochRamphal, bl.a. reformer av säkerhetsrådet. De menaratt det bör ske i två steg. Det första steget är attsäkerhetsrådet utvidgas med ytterligare fempermanenta medlemsländer. Dessa skall vara tvåindustrialiserade länder samt ett land vardera frånde tre regioner som främst består avutvecklingsländer - , och Latinamerika.Förslaget innefattar inte att vetorätten skallutsträckas till dessa nya länder i säkerhetsrådet. Iett andra steg bör de länder som innehar vetorättinbördes komma överens om en begränsning avanvändningen av denna. Utskottet ser positivt pådessa förslag på hur skulle kunnareformeras.Vad gäller frågan om hurvida folkvalda ochfolkrörelser bör få större inflytande inom FNkonstaterar utskottet att det inte finns enparlamentarisk dimension i FN-arbetet. Utskottetnoterar dock att i generalsekreterarens förslag tillreformprogram för FN omnämns möjligheten att inrättaett petitionsråd. Denna möjlighet nämns även iCarlsson-Ramphal-rapporten. I rapporten konstaterasatt enskilda organisationer och andra organisationerrepresenterande det civila samhället som arbetar påfältet ofta har en sådan ställning att de på etttidigt stadium kan varna det internationellasamfundet för potentiella konflikter. De saknar dockofta kanaler för att framföra dessavarningssignaler. Därför föreslår Carlsson-Ramphalatt det inrättas ett petitionsråd inom FN-systemetsom skulle ha till uppgift att fästa FN:suppmärksamhet på situationer som kan leda till faraför människors säkerhet. Utskottet ser positivt pådetta förslag och menar att det skulle underlättaarbetet med att upprätta system för tidig förvarningoch därmed utgör ett värdefullt bidrag i detkonfliktförebyggande arbetet.Frågan om att inrätta ett ekonomiskt säkerhetsrådhar diskuterats . Det råderingen tvekan om att ekonomiska faktorer ligger bakommånga internationella konflikter. Ekonomisktsamarbete och handel är också ett sätt att etableraömsesidiga beroenden till gagn för den gemensammasäkerheten. I det multilaterala systemet finns enlyhördhet för att se över möjligheterna attförebygga och motverka global finansiell ochekonomisk instabilitet. När det gällersäkerhetsrådet ter det sig i första hand naturligtatt rådet ger ekonomiska frågor en mer framträdandeplats på dagordningen. Även andra FN-organ har enviktig roll att spela, inte minst FN:s ekonomiskaoch sociala råd, Ecosoc. Utskottet noterar attSverige tillsammans med övriga och EUfortsätter att driva på för att effektivisera ochstärka Ecosoc. FN:s dialog med och också förbättras.Med vad ovan anförts avstyrker utskottet motion1998/99:U627 (kd) yrkande 2. Motionerna1999/2000:U21 (v) yrkandena 3, 10, 12 och 14,2000/01:U402 (v) yrkande 12, 1999/2000:U22 (fp)yrkande 2, 1999/2000:U646 (fp) yrkande 3,1999/2000:U402 (c) yrkande 12, 2000/01:U404 (c)yrkande 1, 2000/01:U415 (mp) yrkandena 1 och 8 samt2000/01:U501 (m) yrkande 2 anses vara besvarade.FN:s roll i konflikthanteringFN har enligt utskottets mening en central roll vadgäller konfliktförebyggande och konflikthantering.Den viktiga roll som FN här spelar är näraförknippad med den allmänna problematiken på dettaområde. Eftersom ämnet behandlas sammantaget iavsnittet 1.3 Att förebygga konflikter iföreliggande betänkande tas även motioner medavseende på FN och konfliktförebyggande ochkonflikthantering upp i den delen.FN och regional säkerhetFlera motionärer resonerar kring FN:s roll iförhållande till regionala organisationer ochsäkerhetssituationen i vissa regioner.Kristdemokraterna anser i motion 1999/2000:U23 (kd)yrkande 6 att eftersom västvärlden inte är benägenatt skicka trupper till den afrikanska kontinenten,bör verka för att stärker sin egenkapacitet för fredsfrämjande. I yrkande 24 villKristdemokraterna främja en utveckling mot enregionalisering av FN-systemet, och anser att ettviktigt steg i den riktningen vore att EU talade meden röst i säkerhetsrådet. I motion 1999/2000:U204(m) yrkandena 3 och 4 finner detobegripligt att under flera årförhållit sig så passivt när det gäller krigen iAfrika. Motionärerna menar att behöver enövergripande säkerhetsordning, som bygger på deafrikanska ländernas eget samarbete samt ävenEuropas och engagemang. Motionärerna bakomflerpartimotion 1999/2000:U216 (c, fp) yrkandena 2och 4 anser att bör engagera sig för ensamlad aktion för att uppnå fred och försoning iCentral- och . Trots de svåra lidanden somcivilbefolkningen har utsatts för riskerar dessadelar av att glömmas bort av detinternationella samfundet. anför imotion 1999/2000:U402 (c) yrkande 10 att regionalaorganisationer såsom , OAU och Asean bordeuppmuntras att axla ett större ansvar förinomregionala problem. Även i motion 2000/01:U404(c) yrkande 19 pekar på betydelsen avregionala säkerhetsarrangemang. som det ärviktigt att främja sådana, får, enligt motionärerna,utvecklingen inte gå dithän att FN-systemet avsvärsig sitt globala ansvar för värnet av internationellfred och säkerhet. Motionären bakom motionerna1999/2000:U405 (m) yrkandena 1-3 och 1999/2000:U643(fp) yrkandena 1 och 2 uttrycker oro försäkerhetssituationen i bortre , därFolkrepubliken har utvecklat sinkärnvapenkapacitet och uppträder hotfullt mot bl.a.Taiwan. Motionären uppmärksammar även att Nordkoreahar fortsatt att utveckla sin kärnvapenkapacitet.Som en del av EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik (GUSP) är det praxis att EU:sordförandeland talar för medlemsländerna i FN:sgeneralförsamling och i samband med öppna möten isäkerhetsrådet. Det finns också etableradesamrådsformer mellan EU-länderna införsäkerhetsrådets slutna möten. De EU-länder som harplats i säkerhetsrådet har därutöver möjlighet atttala i nationell egenskap. Tanken på en permanentEU-plats i säkerhetsrådet har diskuterats. Enförutsättning för en sådan är dock att de permanentamedlemmarna i säkerhetsrådet ochStorbritannien avsäger sig sina nationella platser -något som fortfarande ter sig avlägset. För Sverigesdel skulle det också begränsa vår handlingsfrihetvid de tillfällen vi är medlem i rådet.Utskottet kan instämma i att regionalaorganisationer kommit att axla ett allt störreansvar för hantering av konflikter. Organisationenför säkerhet och samverkan i , , harutvecklats och intagit en ovärdeligovärderlig rollbl.a. när det gäller konfliktförebyggande ochdemokratibyggande efter en väpnad konflikt. ären av hörnstenarna i den europeiskasäkerhetsordningen, och organisationen bör kunnafungera som modell även för andra regioner.Europarådets viktiga roll för att stärka demokratierförtjänar också att nämnas. En annan, mer utprägladpolitisk och mellanstatlig roll harsamarbetsorganisationerna i , Asean och . I har Organisation ofAmerican States stärkt sin relevans under de senasteåren. har spelat enroll i lösningen av vissa konflikter, även om detkonflikthärjade behöver ett ännu starkareregionalt säkerhetssamarbete. stöder sedanflera år OAU:s mekanism för fredsbyggande ochhantering av konflikter, och även de sub-regionalasubregionala organisationerna SADC ochEcowas har fått liknande stöd.För att på rätt sätt stärka egen förmågatill krishantering är det viktigt att inte endast setill militär kapacitet. Det är inte större militärastyrkor som i första hand behöver. Vidare hardet i vissa fall visat sig problematiskt medafrikanska fredsfrämjande trupper, då de inte haruppfattats som opartiska av de stridande parterna.Enligt utskottets mening bör omvärlden fokusera sinaansträngningar på att bygga upp en afrikanskkapacitet för konfliktförebyggande och fredligkonfliktlösning. Utskottet noterar att det hartillsatts en arbetsgrupp inom medmandat att verka för stärkande av afrikanskkapacitet när det gäller konfliktförebyggande ochkrishantering.I diskussionen om regional säkerhet i är detnödvändigt att se tillbaka på omvärldens och FN:sagerande under . FN har genomCarlssonrapporten gjort en självkritisk utredning avvilka misstag som begicks inom världsorganisationenunder folkmordet i . Dessa var många ochallvarliga. Rapporten i sig är dock ett tecken påatt FN lyssnar och tar till sig av den kritik sominte minst de afrikanska länderna riktat motorganisationen. Som i så många andra fall är dock FNtill stor del beroende av enighet i säkerhetsrådetoch medlemsstaternas vilja att bidra med resurserför att kunna agera kraftfullt. Utskottetkonstaterar också att FN spelar enviktig roll med flera stora fredsfrämjande insatseri Afrika.Situationen i uppvisar flera oroande drag.Att rustar upp sitt kärnvapenprogram -som övriga kärnvapenstater minskat sinainnehav - bidrar till att skärpa spänningarna ibortre . anslutning till icke-spridningsavtalet ger vissa, om än begränsade,möjligheter att agera. Det råder dock inte någotklart förbud mot att anskaffa medel- ochlångdistansmissiler av det slag som harutvecklat, men diskussioner om sådana begränsningarpågår inom FN.Utskottet tar generellt avstånd från militära hotsom påtryckningsmedel, och i detta sammanhangmilitära hot mellan och ,på samma sätt som utskottet generellt tar avståndfrån våld. Utskottet har tidigare uttryckt sitt stödför den demokratiska utvecklingen på ochkonstaterar att reagerat kraftigt mot attFolkrepubliken använder militära hot sompåtryckningsmedel i konflikten med . Taiwansframtida status är en fråga som måste lösas påfredlig och demokratisk väg, dvs. med beaktande avfolkviljan.Att har sökt utveckla egenkärnvapenkapacitet är djupt oroande. ochanslutit sig till icke-spridningsfördraget, men intetill provstoppsavtalet. Genom EU stöder , som syftar till att förhindra attNordkorea får tillgång till kärnvapenmaterial.Utskottet anser det vara angeläget att detinternationella samfundet agerar samfällt för attNordkorea skall fullgöra sina åtaganden gentemoticke-spridningsavtalet och även ansluta sig tillprovstoppsavtalet.Med vad ovan anförts avstyrker utskottet motion1999/2000:U23 (kd) yrkandena 6 och 24. Motionerna1999/2000:U204 (m) yrkandena 3 och 4, 1999/2000:U216(c, fp) yrkandena 2 och 4, 1999/2000:U402 (c)yrkande 10, 2000/01:U404 (c) yrkande 19,1999/2000:U405 (m) yrkandena 1-3 samt 1999/2000:U643(fp) yrkandena 1 och 2 får anses vara besvarade medvad utskottet anfört.Världskonferenser i FN:s regiFlera motionsyrkanden rör de större tematiskakonferenser som FN hållit under 1990-talet.Folkpartiet anför i motion 1999/2000:U22 (fp)yrkande 13 att bör verka för att deresolutioner och handlingsprogram som antagits vidkonferenserna också blir genomförda. I motion1999/2000:U202 (v) begär attregeringen återkommer till med ett förslagtill tidsplan för genomförandet av den handlingsplansom åtog sig att genomföra vid i . I motion 1999/2000:Kr233(mp) yrkande 2 anförs att regeringen bör arbetaaktivt för att uppmuntra medierna till självsaneringvad avser bilden av kvinnan och mannen i medierna. Iyrkande 5 i samma motion begärs en utvärdering avvad som uppnåtts vad gäller handlingsprogrammet frånkvinnokonferensen i . framhålleri motionerna 1998/99:A801 (mp) yrkande 1,1998/99:A807 (mp) yrkande 14, 1999/2000:Ju722 (mp)yrkande 2, 1999/2000:A819 (mp) yrkande 24,2000/01:So450 (mp) yrkande 14 och 2000/01:A808 (mp)yrkande 38 att det efter den stora kvinnokonferenseni behövs en om mansrollen.Utskottet menar att det är viktigt att dehandlingsprogram som har antagits vid FN:skonferenser inte stannar vid tomma ord. Även om deöverenskommelser som världens länder har gjort vidkonferenserna inte har juridisk giltighet utgör demoraliska åtaganden som regeringarna har ingåttfrivilligt. Efter att en rad toppmöten har anordnatsunder det bör nu kraften läggas påatt de framsteg som uppnåtts på konferenserna ocksåblir verklighet. kan verka för detta påflera sätt. Dels bör vi ha ambitionen att vara ettföregångsland genom att så snabbt som möjligtgenomföra framstegen i handlingsprogrammen iSverige, dels bör vara aktivt i de processersom finns för uppföljning från de olika toppmötena.Slutligen kan det svenska biståndet spela en viktigroll, både genom att stödja iuppföljningen och genom att bistå vissa fattigareländer i arbetet med att möta sina åtaganden.Utskottet konstaterar att det i ärregeringen som har ansvaret för uppföljningen avBeijingkonferensens handlingsplan och att tillse attden successivt relateras till den svenskalagstiftningen. Utskottet noterar medtillfredsställelse att uppföljningsarbetet bl.a. harresulterat i förbudet mot köp av sexuella tjänsteroch en skärpning av kvinnofridslagen.Handlingsplanen har också kommit att prägla detsvenska biståndet. Utskottet menar vidare att deskrivelser som regeringen tillställer omFN:s verksamhet även kan brukas för att avrapporterahur arbetet med uppföljningen fortskrider och hurSverige uppfyllt handlingsplanen. Samtidigtkonstaterar utskottet att handlingsplanen frånBeijing är mycket bred, vilket medför att allaområden inte har samma aktualitet i den svenskasituationen, samt att dess målsättningar på vissaområden ligger under den nivå som redan gäller iSverige.Utskottet konstaterar att arbetsmarknadsutskottet isitt betänkande 1997/98:AU10 har behandlat yrkandenom kvinnan i medierna. Arbetsmarknadsutskottetpekade då på att i sin avrapportering tillFN av åtgärder som vidtagits eller planeras för ökadjämställdhet sedan tagit uppfrågor om kvinnan i medierna. Av redovisningenframgick bl.a. att i lagstiftningsom rör TV och radio beaktat vikten av jämställdhetmellan könen. Det angavs också att pressen antagitetiska riktlinjer om vad som trycks i tidningar ochatt regeringen beviljat särskilda medel för olikaprojekt.Vidare framhåller arbetsmarknadsutskottet attfr.o.m. skall , SverigesRadio och Utbildningsradion enligt beslut avregeringen följa upp och rapportera hurpublic service-uppdraget uppfylls, även innefattandejämställdhetsaspekter. kan såledeskonstatera att mycket har gjorts vad gällerkvinnobilden i medierna.I arbetet för jämställdhet är det viktigt att inteendast se till kvinnan, utan också att analyseramansrollen. Jämställdhet kan inte uppnås utan attäven män involveras. Utskottet noterar att Sverigehar tagit initiativ till att ordna flerainternationella konferenser och seminarier ommansrollen, bl.a. som en del av uppföljningen avkvinnotoppmötet i närvarande har dock uppföljningen av dekonferenser som hållits under det senaste decennietprioritet, och det är inte aktuellt att ordna någonny världskonferens. Utskottet är därför av meningenatt den prioriterade frågan att analysera mansrollenbäst drivs på andra sätt.Med vad ovan anförts anses motionerna 1999/2000:U22(fp) yrkande 13, 1999/2000:U202 (v) och1999/2000:Kr233 (mp) yrkandena 2 och 5 varabesvarade. Motionerna 1998/99:A801 (mp) yrkande 1,1998/99:A807 (mp) yrkande 14, 1999/2000:Ju722 (mp)yrkande 2, 1999/2000:A819 (mp) yrkande 24,2000/01:So450 (mp) yrkande 14 och 2000/01:A808 (mp)yrkande 38 avstyrks.VärldsbanksgruppenVänsterpartiet har framfört krav som berörVärldsbanksgruppen. I motion 1998/98:U202 (v)yrkande 6 menar att ochde andra s.k. Bretton Woodsins-titutionerna börinordnas i FN-systemet, och i motion 1999/2000:U21(v) yrkande 4 framförs att brister närdet gäller transparens, och att borde fåökad insyn i bankens verksamhet.Utskottet välkomnar att under desenaste åren visat en alltmer öppen attityd när detgäller transparens. Viktiga förbättringar har ocksåskett. externa informations- ochdialogverksamhet har stärkts betydligt, något sombl.a. varit pådrivande för. När det gällerriksdagens insyn i bankens verksamhet,konstarerarkonstaterar utskottet att den viktigasteinformationskällan är den löpande dialogen medregeringen. Denna fungerar väl i beprövadearbetsformer. Vidare förekommer besök i bådariktningar, representanter för besökerregelbundet utskottet, och riksdagsledamöter har vidvissa tillfällen inbjudits att delta i olika samrådi banken. Det är posivivtpositivt attparlamentariker från olika länder ges insyn i ochmöjlighet att ha synpunkter på bankens verksamhet.Utskottet förutsätter att regeringen fortsätter attverka för att så långt som möjligtinvolverar det civila samhället i sin verksamhet.Rörande Bretton Woods-institutionernas ställning,konstaterar utskottet att dessa har samma ställningsom . Det innebär att att FN inte harnågon instruktionsrätt till organisationerna, menatt dessa rapporterar till FN om sinverksamhet. har kontakterna mellanVärldsbanken, IMF och FN fördjupats, vilket bl.a.tagit sig uttryck i gemensamma konferenser ochskrifter. Utskottet välkomnar denna utveckling.Därmed anser utskottet att motionerna 1998/99:U202(v) yrkande 6 och 1999/2000:U21 (v) yrkande 4 ärbesvarade.Miljöarbetet inom FNI motion 1999/2000:U21 (v) yrkande 15 kräverVänsterpartiet att FN tar upp det faktum att oviljanhos de rika industriländerna att begränsa utsläppoch energiförbrukning resulterar i naturkatastrofersom drabbar de fattigaste länderna. Det finnsintressanta förslag rörande varningssystem förmiljökatstrofermiljökatastrofer, framhålls i yrkande16. Vidare anser att skuldsatta som drabbas av naturkatastrofer skallbeviljas särskilda skuldavskrivningar.Kristdemokraterna menar i motion 1999/2000:U23 (kd)yrkande 14 att jorden inte skulle klara av att helavärldens befolkning levde som den rika världen,varför bistånd med ekologiskt hållbara metoder böröka. Till de allvarligaste miljö- och hälsoproblemenhör brist på färskvatten, understryks i yrkande 15.FN bör därför sätta upp mål för att minska andelenmänniskor som saknar tillgång till rent vatten. ÄvenMiljöpartiet tar upp frågan om färskvatten i motion1999/2000:MJ807 (mp) yrkande 5 och begär att Sverigeskall verka för att FN och säkerhetsrådet starkarekopplar samman vattenförsörjningsfrågor med hot motfred och säkerhet. anför vidare imotion 1998/99:U201 (mp) yrkande 3 att FN börinkludera skydd av korallrev i handlingsprogrammetför mindre örikens utveckling. I motion1999/2000:U402 (c) yrkande 4 anser attmiljöfrågan fortfarande inte ges tillräckliguppmärksamhet av FN. borde verka för att dengörs till en av FN:s huvudfrågor. Vänsterpartietframhåller i motion 1999/2000:U406 (v) attanvändandet av utarmat uran i militära projektilerger stora skador på miljön och därför bör förbjudas.Utskottet kan inledningsvis konstatera att denekonomiska globaliseringen innebär såväl möjlighetersom stora utmaningar som berör hela världen. Tilldessa hör de miljöproblem som främstindustrialiseringen i den rika världen har skapat.Den nu pågående klimatförändringen kan, enligt majoritet av världens forskare, endastförklaras med de bidrag som utsläpp av växthusgaserger till uppvärmningen av atmosfären. Den störstadelen av dessa står i-länderna för. FN är engagerati klimatfrågan på flera sätt. Klimatkonventionensyftar till att stabilisera koncentrationen avväxthusgaser i atmosfären på en ofarlig nivå, och iKyotoprotokollet har de industrialiserade ländernagjort åtaganden om utsläppsminskning. Inom ramen förkonventionen pågår förhandlingar om att konkretiseradessa åtaganden. System för tidig förvarning hörtill de förslag som diskuteras. Utskottetkonstaterar att har tillhört de pådrivandeindustrialiserade länderna i förhandlingarna omutsläpp av växthusgaser. som det ärnödvändigt att minska de globala utsläppen, förvilket i-länderna måste ta på sig den störstaandelen, är det också viktigt att stödja forskningenpå området. Vår kunskap om de klimatologiskasambanden är fortfarande begränsad.När det gäller skuldavskrivningar konstaterarutskottet att svårt skuldsatta som befinnersig i en svår ekonomisk situation, för vilkennaturkata-strofer kan vara en av orsakerna, kan fåstöd av det s.k. HIPC-initiativet. tillhörde länder som har stött initiativet, som innebär atten helhetslösning tas fram för varje land isamarbete med och . Ett exempel ärden fond som upprättades efter naturkatastrofenMitch i och som har använts förskuldbetalningar. Utskottet är av meningen att demöjligheter till skuldavskrivningar som finns ärav stor betydelse för att hjälpa de mest skuldsattau-länderna ut ur skuldfällan. Det är viktigt att slåvakt om dessa mekanismer, bl.a. genom attbedömningen av varje land skall bygga på enhelhetssyn. Det vore föga konstruktivt att slå fastkriterier för skuldavskrivningar - t.ex. vidnaturkatastrofer - i förväg. Däremot befinner sigofta länder som drabbats av naturkatastrofer, såsomHonduras efter , i en sådan situation attskuldavskrivningar kan bli aktuella.Som regeringen framhåller i sin skrivelsefortsätter FN:s kommission för hållbar utvecklingatt följa upp , handlingsprogrammet frånFN-konferensen om miljö och utveckling i deJaneiro 1992. hade inför mötet särskiltdrivit frågan om hållbara konsumtions- ochproduktionsmönster. I det svenska biståndet bedriverSida ett omfattande program för hållbar utvecklingoch utför miljökonsekvensbedömningar av allainsatser. Även inom EU har verkat för attutvecklingssamarbetet skall främja hållbarutveckling. Utskottet noterar med tillfredsställelseatt fortsätter att vara aktivt på dettaområde, och tar tillfället att understryka att detråder bred politisk uppslutning kring betydelsen avhållbar utveckling.Utskottet vill även i sammanhanget uppmärksamma detvärdefulla uppföljningsmötet av somplaneras äga rum . Enligt utskottets meningfinns stora och viktiga frågor att arbeta vidare medinom området hållbar utveckling.Millennietoppmötet var ett viktigt tillfälle därvärldens ledare samlades för att diskutera FN:sroll. I den rapport som generalsekreterare presenterade inför mötet indikerade han att FNbör ha fokus på de tre kärnområdena fattigdom,säkerhet och hållbar framtid. Från svensk sida ärdet positivt att fattigdomsbekämpning,konfliktförebyggande och hållbar utveckling sätts icentrum.Vattenförsörjningen är en av de största utmaningarsom världen står inför . Frågan har diskuteratsbl.a. av FN:s kommission för hållbar utveckling. Idet svenska biståndet görs stora ansträngningar i desamarbetsländer som har brist på färskvatten.Utskottet har inhämtat att Sida för närvarandehåller på att ta fram en ny strategi för detfortsatta utvecklingssamarbetet inom vatten- ochsanitetsfrågor.