bet · GP01SFU1 · 2001-11-27 00:00:00 — Av rapportenframgår att den stora förändringen avsjukskrivningsmönstren framför allt berör kvinnorna. Resultatenunderstryker den negativa utveckling som mångatidigare studier av sjukskrivningarna pekat på. Detär främst bland kvinnorna som sjukskrivningarna harökat, och andelen kvinnor med psykisk diagnos harökat drastiskt. Enligt rapporten är det troligt attutvecklingen, åtminstone delvis, har ett samband medden försämring av många kvinnors psykosocialaarbetsmiljö som har skett inomfrämst den offentliga sektorn.Som redan nämnts ingår formerna försjukskrivningsprocessen som en del ielvapunktsprogrammet. Enligt regeringen skall detbl.a. uppmärksammas att den behandlande läkaren försin medicinska bedömning i ökad utsträckning behöverstöd av andra kompetenser när det gäller att bedömaoch ta hänsyn till patientens arbetsförhållanden.Enligt utskottets mening är den sjukskrivandeläkaren en betydelsefull faktor när det gäller attkomma till rätta med problemen med den ökandesjukfrånvaron. Utskottet anser det närmastsjälvklart att denne vid sin bedömning antingen hargod egen kunskap om patientens arbetsförhållandeneller har möjlighet att genom annan skaffa sig dennakunskap.Eftersom det inte finns någon enskild faktor somkan förklara den stora ökningen av sjukfrånvaron ärdet som utskottet framhöll i sitt yttrandetill finansutskottet (2001/02:SfU1y) nödvändigt meden bred satsning på flera fronter. Regeringensåtgärdsprogram utgör en sådan satsning som enligtutskottet har förutsättningar att leda tillatt alltfler sjukskrivna kan komma tillbaka tillarbetslivet och att sjukskrivningar kommer att kunnaförebyggas. Det torde vara ofrånkomligt att det avregeringen inledda arbetet kommer att ta tid ochockså måste få ta tid. I linje härmed anserutskottet att det inte finns skäl att föregripadetta arbete genom att föreslå att nu tarställning i skilda frågor t.ex. vad gällersjukdomsbegreppet och ansvarsfördelning mellanförsäkringskassan och arbetsmarknadsmyndigheterna.Inte heller finner utskottet att olika förslag ipartiernas anslagsmotioner, t.ex. om införande avytterligare en karensdag i sjukersättningssystemenoch om överföring av kostnader från sjukförsäkringentill trafikförsäkringen, bör föranleda någon åtgärdfrån sida.När det däremot gäller frågan om förmånstaket ibl.a. sjukförsäkringen delar utskottet uppfattningenatt det är nödvändigt att taket höjs. Emellertidsaknas det ekonomiska förutsättningar för att somFolkpartiet föreslagit höja taket redan nästa år.Utskottet anser därför att det av regeringenaviserade förslaget att - om det statsfinansiellaläget tillåter det - höja taket till 10prisbasbelopp fr.o.m. bör avvaktas.Som utskottet redan påpekat bör regeringens förslagom en höjning av förmånstaket läggas fram i så godtid att det kan beaktas av parterna iavtalsförhandlingarna.I två av motionerna kritiseras det förhållandetatt sjukpenning inte utges från tidpunkten för ettnytt löneavtal utan först från den dag avtaletskrevs under. Enligt 3 kap. 5 § AFL skall denförsäkrades sjukpenningförsäkring gälla fr.o.m. dendag då anledning till ändring uppkommit. Denförsäkrades nya sjukpenninggrundande inkomst fårdock läggas till grund för ersättning tidigastfr.o.m. i den ersättningsperiod sominträffar i anslutning till att försäkringskassanfått kännedom om inkomständringen. Härav följerenligt RFV:s allmänna råd om sjukpenninggrundandeinkomst (1996:13, ändring ) att löneavtalsom innebär att lönen höjs retroaktivt påverkar densjukpenninggrundande inkomsten tidigast fr.o.m.avtalets undertecknande. I de fall löneavtal träffasunder pågående sjukpenningperiod och avtaletsamtidigt ger rätt till retroaktiv utbetalning avlön för kanske en avsevärd tid kan sjukpenninggrundad på det nya avtalet endast utges från det attavtalet undertecknades. I grunden beror dettaförhållande på att löneförhandlingarna dragit ut påtiden. Utskottet har förståelse för att den som ärsjukskriven invänder mot en sådan ordning, inteminst eftersom bl.a. sjukförsäkringsavgiften tas utpå löneutbetalningar för hela den retroaktiva tiden.Om det finns möjlighet rent administrativt förförsäkringskassorna att hantera en sådan ordning,anser utskottet att det är rimligt att sjukpenningutges retroaktivt från den tidpunkt avtalet börjargälla. Utskottet anser att regeringen lämpligen böröverväga en sådan ändring i samband med frågan omhöjning av taket i sjukförsäkringen. Utskottetförutsätter att detta sker utan något särskilttillkännagivande från sida.Med det anförda avstyrker utskottet motionernaSf306 yrkandena 1 och 3, N316 yrkande 1, Sf257,Sf258, Sf268, N267 yrkande 11, Sf265, Sf393 yrkande7, Sf301, Sf372, Sf403 yrkandena 3-6 och 8, Sf281,Sf329, Sf253, Sf203, Sf237, Sf290 och Sf327.Motionerna Sf352 och Sf369 får anses tillgodoseddamed vad utskottet anfört om retroaktiv utbetalningav sjukpenning och avstyrks därmed.Såvitt gäller förslagen i motioner som harbetydelse för medelsanvisningen återkommer utskottetsenare i detta avsnitt.Samverkan och finansiell samordningFörsäkringskassan har som nämnts möjlighet attträffa överenskommelse med kommun, landsting ochlänsarbetsnämnd om samverkan för att uppnå eneffektivare användning av tillgängliga resurser(Frisam). Denna möjlighet, som infördes den 1januari 1998, syftar till att fördjupa och utvecklarehabiliteringsarbetet genom en ökad samverkan.Genom denna samverkan mellan flera parter skapasmöjligheter att utifrån det individuellaperspektivet åstadkomma en lösning som tar hänsyntill helheten i individens situation. I samband medriksdagens behandling av förslaget om en sådanfriare samverkan mellan olika huvudmän (bet.1997/98:SfU1) avstyrkte utskottet motionsyrkanden omatt den s.k. Finsammodellen skulle införas i helalandet. Utskottet framhöll dock att det är angelägetatt insikterna om förbättrad metodutveckling ocheffektivare administration från Finsamförsöken tastill vara och får genomslag i det nyasamverkansarbetet. Utskottet påtalade också viktenav att det fastställs ett gemensamt mål om samverkanför de berörda myndigheterna.Som redovisas ovan har på förslag avsocialutskottet och efter en överenskommelse i detutskottet mellan representanter för s, c, fp och mpbegärt att regeringen skyndsamt skall återkomma medförslag om finansiell samordning mellan hälso- ochsjukvården, och socialförsäkringen isyfte att underlätta samarbete för att åstadkommaökad hälsa och minskade sjukskrivningar. I sambandmed behandlingen av budgetpropositionen ochmotionsyrkanden om finansiell samordning förutsattesocialförsäkringsutskottet i betänkande 2000/01:SfU1att regeringen i sitt beredningsarbete även skulleväga in de förslag som lagts fram av Utredningen omden arbetslivsinriktade rehabiliteringen ochSjukförsäkringsutredningen.Med anledning av begäran om finansiellsamordning har regeringen nu lämnat förslag om att200 av Dagmarmedlen skall fåanvändas för finansiell samordning, varav 100miljoner kronor avser anslaget 19:1. Regeringen, somavser att återkomma beträffande den finansiellasamordningens närmare utformning, har förklarat sigberedd att i tilläggsbudget eller ibudgetpropositionen pröva om ytterligaremedel skall göras tillgängliga för denna verksamhet.Utskottets uppfattning är att samhällets resursermåste utnyttjas mer effektivt för att bättre kunnatillgodose enskilda människors behov av stöd,särskilt när det är fråga om personer medsammansatta problem. Många människor riskerar annarsatt hamna i en gråzon, när problembilden inte rymsinom en enda myndighets ram. Det kan då leda till enrundgång mellan olika myndigheter. Det är därförangeläget att samarbete mellan alla berördamyndigheter kommer till stånd vid rehabilitering avpersoner med sammansatta behov. Utskottetkonstaterar att frågan om samverkan i form av attbl.a. sjukförsäkringsmedel ställs till förfogande pådet sätt som gäller för Socsamförsöken eller genomen sådan frivillig samverkan som bedrivs inom ramenför Frisam är föremål förutvärdering. RFV och har i uppdragatt följa upp och utvärdera såväl Socsamförsöken somden verksamhet som bedrivs inom Frisam.Under åren 1993-1997 genomfördes försök medfinansiell samordning (s.k. Finsammodell) mellansjukförsäkring och hälso- och sjukvård. Försökenbedrevs i fem försöksområden med tolv kommuner.RFV:s och gemensamma utvärdering avFinsamförsöken visade på ensammanlagd besparing det tredje året på ca 9 %.Detta ekonomiska resultat var skillnaden mellan defaktiska kostnaderna för sjukpenning ochrehabiliteringsersättning i försöksområdena och deberäknade kostnader som skulle ha uppstått omförsöket inte hade bedrivits.Såvitt gäller Socsamförsöken vilar de på engemensam grund i form av försökslagstiftningen.Försöken bedrivs emellertid under helt olika villkoroch förutsättningar när det gäller dels behov hosrespektive befolkning, dels lokala strukturer hos desamverkande myndigheterna. Detta har fått till följdatt försöken sinsemellan har olika karaktär ochinnehåll. Detta kan illustreras av exempel frånVästra . I och arbetarman med ett helhetsperspektiv som inkluderar ansvaräven för den reguljära verksamheten, medanDeltaprojektet på är en projektorganisationför att utveckla samverkan.Försöksverksamheten i (4S) har pågåttsedan hösten 1994 och i den finansiella samordningeningår kostnader för kommunens socialtjänst medäldreomsorg, individ- och familjeomsorg,handikappomsorg samt invandrar- och flyktingservice.I den finansiella samordningen ingår ocksåförsäkringskassan med kostnader för sjukpenning,rehabiliteringspenning och medel för köp avarbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster samtregionens kostnader för primärvård ochöppenvårdsdelar av vuxen- och barnpsykiatrin.Dessutom ingår folkhälsoarbetet. Länsarbetsnämndendeltar genom ett särskilt samverkansavtal sedan1995. Syftet är att genom samverkan och samordningav de sammantagna resurserna bl.a. i form av pengar,kompetens och engagemang, erbjuda befolkningenförbättrad service vad gäller hälso- och sjukvård,försörjning och livskvalitet samt att verka för ettaktivt deltagande av befolkningen i samhällslivet.Försöket har alltsedan starten utvärderats avoberoende forskare. gjordes en analys av4S-projektet och man beslöt att lyfta bortlänssjukvården ur den finansiella samordningen.Samtidigt poängterades att fokuseringen påbeställarrollen skulle tonas ner och utvecklingen avsamverkan skulle få en mer framträdande roll. Ettfemtiotal aktiviteter har initierats sedan starten.Av dessa har ca 15 avslutats. 4S-verksamhetenomsluter ca 2001.Försöksverksamheten i (5S) har pågåttsedan 1997 och vänder sig till hela befolkningen, ca6 000 personer. I den finansiella samordningen ingårkommunens kostnader för individ- och familjeomsorg,handikappomsorg, psykiatri och äldreomsorg,kostnader för sjukpenning,rehabiliteringspenning och köp avarbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster samtregionens kostnader för primärvård.Länsarbetsnämnden har deltagit i samverkan genom ettsärskilt avtal sedan starten av försöket.Målgrupperna är personer med långa sjukskrivningar,personer med besvär från rörelseorganen, arbetslösapersoner med låg utbildning, personer med begränsadarbetslivserfarenhet, missbruksproblem samt personermed psykiska problem eller andra former avfunktionshinder. Syftet med försöket är bl.a. attverka för ett bättre utnyttjande av de totalaresurserna som står till huvudmännens förfogandesamt att ta initiativ till nya former av samverkan,samordning och metodutveckling. Totalt pågår ca 15aktiviteter/uppdrag inom 5S i . Budgeten för2001 omsluter drygt 92 miljoner kronor.Deltasamverkan vänder sig till åldersgruppen 16-64år, ca 80 000 av knappt 120 000 invånare.I den finansiella samordningen ingår primärvårdensamt som deltar med socialbidrag samtförvaltningskostnader för hantering avsocialbidraget. I del ingårsjukpenning, rehabiliteringspenning och medel förköp av arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster.Länsarbetsnämnden har deltagit i samverkan genomavtal sedan starten . På sammasätt deltar psykiatrin vid länssjukvården sedan 1998och kommunens vuxenutbildningsverksamhet sedan 2000.Målgruppen för samverkan är personer som inte fårdet stöd och den hjälp de behöver inom de befintligaverksamheterna. Arbetet har lett till att ett antalaktiviteter har startats. Huvuddelen avmyndigheternas verksamheter berörs inte direkt avsamverkansinsatserna. Syftet med försöket är bl.a.att öka välfärden hos utsatta grupper och att verkaför ett bättre resursutnyttjande samt att tainitiativ till nya former av samverkan, samordningoch metodutveckling. Totalt pågår drygt 20insatser/aktiviteter fördelade på socialmedicinska,arbetslivsinriktade och förebyggande/främjandeaktiviteter. Dessa är föremål för omfattande lokalutvärdering enligt principen självvärdering med stödfrån olika högskoleinstitutioner. Deltasamverkanomsluter ca finansierat genomomfördelningar inom den finansiella ramen på ca 1miljard kronor.Utskottet har vid sammanträde den 13 november 2001erhållit information av företrädare för omresultatet av den utvärdering om Socsam som skallöverlämnas till regeringen i slutet på november2001. skall en motsvarande rapport omFrisam överlämnas. Enligt RFV har Socsamförsökeninte gett några tydliga ekonomiska resultat påtotalnivå. Däremot har positiva effekter kunnatuppmätas på individnivå. Vidare harförsöksverksamheten medfört att en gemensam strukturskapats för i försöken ingående verksamheter, vilketi sin tur främjat både en helhetssyn och ettgemensamt ansvarstagande för gemensamma resurser.Såvitt avser den form av finansiell samordning somSocsammodellen innebär anser utskottet att det är enbrist att samordningen inte inkluderararbetsmarknadsmyndigheterna. För att åtgärder förarbetslösa ändå skall bli ett inslag i dennaförsöksverksamhet har ledningsorganet förförsöksverksamheten i sju av de åtta försöksområdenatecknat samverkansavtal med länsarbetsnämnden.Den samverkan som bedrivs inom ramen för Frisam ärinte begränsad på samma sätt eftersomförsäkringskassan kan träffa överenskommelse medkommun, landsting och länsarbetsnämnd om att stödjapersoner som är i behov av särskilda insatser. Ennackdel med denna fyrpartssamverkan är emellertidatt den är frivillig, vilket innebär att berördaparter när som helst kan dra sig ur samarbetet.Även om slutrapporten avseende Socsamförsöken iprincip är klar återstår ett analysarbete därutvärderingen av såväl försöksverksamheterna inomSocsam och Finsam som Frisamverksamheten måstebeaktas för att samverkans- ochfinansieringsformerna skall kunna utformas på bästasätt.Riksdagen har tagit ställning för en finansiellsamordning som skall omfatta tre parter. För att ensamordning skall kunna ge erforderligt stöd åtenskilda individer med sammansatta problem är detenligt utskottets mening bra om den omfattar ävenarbetsmarknadsmyndigheterna.Med hänsyn härtill anser utskottet att regeringenunder bör återkomma till medförslag om en finansiell samordning som omfattarsocialförsäkringen, hälso- och sjukvården,och arbetsmarknadsmyndigheterna.Denna möjlighet till samordning skall vara permanentoch rikstäckande men utformas med utgångspunkt frånbestämmelserna i lagen (1994:566) om lokalförsöksverksamhet med finansiell samordning mellansocialförsäkring, hälso- och sjukvård ochsocialtjänst. Det är angeläget att finansiellsamordning kommer till stånd i syfte att skapamöjligheter för en effektivare användning avtillgängliga resurser och att berörda parter somkommer överens får denna möjlighet. Utskottetsförslag innebär att tidigare begäran omen finansiell samordning mellan tre parter skallkompletteras så att det blir möjligt förarbetsmarknadsmyndigheterna att ingå i en sådansamverkan. Utskottet föreslår att som sinmening ger regeringen detta till känna. Utskottetvill påpeka att de möjligheter tillsamverkan som finns inom ramen för Frisamskall fortsätta att gälla.Med det anförda anser utskottet att det inte nubör avsättas medel av anslaget 19:1 för finansiellsamordning. Det utrymme som därigenom frigörs börenligt utskottets mening användas för att förstärkasocialförsäkringsadministrationen. Utskottetåterkommer med förslag härom i avsnittet 19:7Riksförsäkringsverket och 19:8 Allmännaförsäkringskassor.Utskottet tillstyrker med det anförda delvismotionerna Sf294, Sf354 yrkande 2, Sf314, Sf262 ochSo628 yrkande 7. Motionerna Sf324 och So625 yrkande4 avstyrks därmed.Såvitt gäller förslagen i motioner som harbetydelse för medelsanvisningen återkommer utskottetsenare i detta avsnitt.RehabiliteringFörsäkringskassan ansvarar sedan 1992 årsrehabiliteringsreform för att samordna samhälletsresurser för rehabilitering så att de tillsammansskall bilda en väl fungerande enhet.RFV har som riksmål fastställt att av dem somvarit föremål för samordnad rehabilitering skall haökat sin arbetsförmåga efter avslutadrehabilitering. Enligt propositionen fick dockendast av de försäkrade som genomgick samordnadrehabilitering en ökad arbetsförmåga, vilket är enförsämring jämfört med både 1999 och 1998.Förklaringen är det ökande antalet sjukfall, vilketnegativt påverkat försäkringskassornas möjligheteratt förbättra sina resultat. Vidare kanförsäkringskassornas ansträngda arbetssituation hagjort att sannolikheten för återgång i arbete efteråtgärd inte utretts tillräckligt eller att alltförbegränsade insatser gjorts. Även avsaknaden av enenhetlig metodik i handläggningen och attyrkesrollen för rehabiliteringssamordnarna ärotydlig påverkade måluppfyllelsen negativt.Utredningen om den arbetslivsinriktaderehabiliteringen har i betänkandet Rehabiliteringtill arbete - En reform med individen i centrum (SOU2000:78) konstaterat att det finns en rad orsakertill att rehabiliteringsreformen 1992 inte nåddesitt fulla syfte. Bland annat var arbetsgivarensansvar för rehabiliteringen otydligt, vilket leddetill att ansvaret försköts till den offentligasektorn med den statliga socialförsäkringen,arbetsförmedlingen, den kommunala ochlandstingets hälso- och sjukvård. Andra faktorer somutredningen pekat på är förändringar i arbetslivetoch på arbetsmarknaden såsom förändrade och mer"slimmade" arbetsorganisationer. Utredningenföreslår en ny reform inom den arbetslivsinriktaderehabiliteringen som innebär en offentlig modell medbl.a. en offentlig huvudaktör (en ny statligmyndighet), en kraftfullare försäkring via ensammanhållen rehabiliteringsförsäkring och stärktaförebyggande insatser. Utredningens förslag utgörenligt direktiven till en del avunderlaget vid utarbetandet av en samladhandlingsplan för ökad hälsa i arbetslivet.Utskottet kan konstatera att det således finns enrad förklaringar till attrehabiliteringsverksamheten inte har fungerat, t.ex.förändringar på arbetsmarknaden liksom detförhållandet att arbetsgivarnas ansvar förrehabilitering är otydligt. Dessutom har de senasteårens ökning av antalet sjukfall lett till attrehabiliteringsarbetet blivit eftersatt. Regeringensåtgärdsprogram innefattar som nämnts en förnyelse avrehabiliteringen. Enligt regeringen är detnödvändigt både att individanpassaderehabiliteringsåtgärder sätts in och att entydlig ansvarsuppdelning görs. För att åstadkommadetta krävs en förnyelse både av den administrativahanteringen av sjukfall som bedöms ligga i riskzonenför långtidssjukskrivning och av denarbetslivsinriktade rehabiliteringen. Regeringenavser att inleda ett sådantförnyelsearbete.Genom regeringens planerade åtgärder pårehabiliteringsområdet med dess breda ansats bör detenligt utskottets mening finnas förutsättningar föratt komma till rätta med många av de brister somdagens rehabiliteringsverksamhet är behäftad med.Visserligen kommer arbetet med åtgärdsprogrammetsannolikt att ta tid innan det till fullo ärgenomfört men det utgör enligt utskottets meningändå en nödvändig förutsättning för att åstadkommaen behövlig reformering avrehabiliteringsverksamheten. Utskottet ser positivtpå det förhållandet att regeringen avser att inledaförnyelsearbetet och anser attresultatet härav bör avvaktas. Utskottet ansersåledes att det saknas skäl att nu ta ställning tillt.ex. en ny rehabiliteringsförsäkring av den modellsom förordas av eller till ensådan rehabiliteringsgaranti som föreslås avCenterpartiet och . Inte heller anserutskottet att i övrigt bör ta ställning iskilda delfrågor.Med det anförda avstyrker utskottet motionernaSf328 yrkandena 4 och 6, A246 yrkande 7, Sf213,So240 yrkande 7, So303 yrkandena 24-27, Sf234, So626yrkande 5, A247 yrkandena 1 och 2 och 4-5 Sf402yrkande 4, A220 yrkande 1 och Sf337.Såvitt gäller förslagen i motioner som harbetydelse för medelsanvisningen återkommer utskotteti nästa avsnitt.Förslag rörande medelsanvisningen till anslag 19:1Sjukpenning och rehabilitering, m.m.Beträffande regeringens förslag till medelsanvisning noterarutskottet att utgifterna för sjukpenningen harfortsatt att stiga även . Trots attökningstakten avtagit finns det ingetsom tyder på att utgifterna kommer att minska underde närmaste åren. Utskottet utgår från attregeringen noga följer utvecklingen av kostnadernaför sjukpenningförsäkringen och genomför detredovisade åtgärdsprogrammet på avsett sätt.I enlighet med vad utskottet ovan anfört bör medelinom detta anslag inte avsättas för finansiellsamordning. Med denna ändring av regeringens förslagtill medelsanvisning för anslaget 19:1 föreslårutskottet att anslaget minskas med 100 miljonerkronor eller till 45 705 022 000 kr.Med det anförda avstyrker utskottet motionernaSf395 yrkande 8 i denna del, Sf382 yrkandena 1-8 och12, Sf401 yrkande 6 i denna del, Sf328 yrkandena1-3, Sf403 yrkandena 1-2, Sf354 yrkandena 1, 3-7 och9 i denna del, Sf392 yrkande 30, Sf391 yrkandena1-3, A204 yrkande 7, Sf322 yrkandena 1 i denna deloch 2 och 3, Sf245 yrkande 3 i denna del, Fi293yrkande 14 i denna del, Sf380 yrkande 5 i denna del,Fi294 yrkandena 14 i denna del och 23, Sf256yrkandena 1 och 5, Sf395 yrkandena 5 i denna del 7,8 och 10, Sf386 i denna del och Sf393 yrkande 1.Motion Sf375 i denna del får anses delvistillgodosedd med det anförda.19:2 FörtidspensionerUtskottets förslag i korthetRiksdagen bör bifalla regeringens förslag ommedelsanvisning till anslaget 19:2Förtidspensioner. Därmed bör avslåmotionsyrkanden om annan medelsanvisning tillanslaget 19:2.Riksdagen bör vidare avslå motionsyrkandenom unga förtidspensionärersförsörjningssituation och om åtgärder för attfå förtidspensionärer att återgå i arbete.Jämför reservation nr 20 (fp).Gällande bestämmelserFrån anslaget bekostas utgifter för tilläggspensionoch folkpension i form av förtidspension ochpensionstillskott och barntillägg tillförtidspension samt statlig ålderspensionsavgift.Enligt 7 kap. 1 § AFL utges förtidspension tillförsäkrad som fyllt för tid före den månad dåhan eller hon fyller om arbetsförmågan pågrund av sjukdom eller annan nedsättning av denfysiska eller psykiska prestationsförmågan ärnedsatt med minst en fjärdedel och nedsättningen kananses varaktig. Kan nedsättningen av arbetsförmåganinte anses varaktig men kan den antas bli beståendeför avsevärd tid har den försäkrade rätt till etttidsbegränsat sjukbidrag. Förtidspension/sjukbidragutges som hel, tre fjärdedels, halv eller enfjärdedels förmån, alltefter graden av nedsättningenav arbetsförmågan. Motsvarande regler finns i 13kap. AFL i fråga om förtidspension från ATP.Den 1 januari 2000 infördes regler om vilandeförtidspension (prop. 1999/2000:4, bet.1999/2000:SfU5, rskr. 1999/2000:97). Reglerna syftartill att stimulera till återgång i arbetslivet ochett i övrigt aktivt liv.Ett nytt sjukersättningssystem träder i kraft den1 och innebär att förtidspension ochsjukbidrag ersätts av aktivitetsersättning ochsjukersättning. De nya förmånerna skall kunna utgestill personer som drabbats av långvarig ellervaraktig medicinskt grundad nedsättning avarbetsförmågan. Reglerna innebär att försäkrade somär skall få aktivitetsersättning, docktidigast fr.o.m. det år de fyller 19.Ersättningen skall kunna beviljas för som längst treår i taget. skall vara skyldig atterbjuda den som beviljats aktivitetsersättningmöjlighet att delta i aktiviteter.