bet · GO01KU17 · 2001-05-15 00:00:00 — Avbilagan till regeringsbeslutet framgår följande.Den svenska militära underrättelse- ochsäkerhetstjänstens inrikes verksamhet under 1960-och 1970-talen har blivitföremål för livlig diskussion. I debatten hartalats om att s.k. inrikesspionage bedrivits avInformationsbyrån (IB), som ingick i den militäraunderrättelse- och säkerhetstjänsten.Uppmärksamheten har kretsat kring bl.a. den s.k.sjukhusspionaffären 1975. senast riktadesuppmärksamheten på den s.k. Leander-affären, somgällde frågan om åsiktsregistrering.Frågorna har varit föremål föroffentlig granskning. bl.a. genom denparlamentariska utredningen om IB-affären ochJustitiekanslerns (JK) granskning av den s.k.sjukhusspionaffären.Som en följd av IB-affären tillkallades 1974års underrättelseutredning. Den lade frambetänkandet (SOU 1976:19) Den militäraunderrättelsetjänsten. På grundval av betänkandetredovisade regeringen vissa riktlinjer för denmilitära underrättelsetjänsten samt föresloggrunder för insyn i och kontroll av verksamheten(prop. 1975/76:189). Den s.k. sjukhusspionaffärenutreddes av och avJustitiekanslern . Därefter tillsattes enkommitté som bl.a fick i uppdrag att prövagränsdragningen mellan den militäraunderrättelsetjänsten och den polisiärasäkerhetstjänsten. Kommittén redovisade sittarbete i betänkandet (Ds Fö 1980:8)Verksamheten vid IB m.m.Enligt regeringens mening finns det ett starktallmänt intresse av att dessa frågor blirgrundligt belysta genom oberoende forskning. Ettsärskilt forskningsprogram bör därför inrättasmed inriktning mot de svenska underrättelse- ochsäkerhetsorganens verksamhet under en längretidsperiod.Forskningen bör inriktas på sådan verksamhetsom svensk militär underrättelse- ochsäkerhetstjänst kan ha bedrivit inom ochsom har varit inriktad mot organisationer ochenskilda personer. Det är också det somdiskussionen kring IB har gällt. Forskningen böravse tiden till och medbörjan av . Den senare delen täckerIB:s verksamhet.Det är angeläget att forskningen sätter inunderrättelse- och säkerhetsverksamheten i sitthistoriska och sociala sammanhang. Den hotbildsom ansågs motivera underrättelse- ochsäkerhetsorganens verksamhet bör därför belysas.Ett led i detta kan vara att uppmärksamma olikakommunistiska partiers samröre med utländskakontakter och aktiviteter på arbetsplatser iSverige samt olika nazistorganisationersverksamhet. I sammanhanget kan även eventuellanazistsympatier i den svenska officerskåren ocholika former av registrering av personer avjudisk börd eller andra åsikstsregister studeras.Även om forskningsinsatserna fokuseras på denmilitära underrättelse- och säkerhetstjänstenshistoria är det inte uteslutet attSäkerhetspolisen () kan komma att beröras närdet gäller förhållandet till IB. Det är allmäntbekant att skiljelinjerna mellan och denmilitära underrättelse- och säkerhetstjänstensverksamhetsområden var oklara.Många av de uppgifter som en forskning meddenna inriktning behöver få tillgång till kanomfattas av sekretess. Sekretess gäller enligt 2kap. 2 § sekretesslagen (1980:100) för uppgiftsom angår verksamhet för att försvara landeteller planläggning eller annan förberedelse avsådan verksamhet eller som i övrigt rörtotalförsvaret, om det kan antas att det skadarlandets försvar eller på annat sätt vållar faraför rikets säkerhet om uppgiften röjs. Enligt 1 §sekretessförordningen (1980:657) gäller i dessafall sekretessen för uppgifterna i högst 70 år.Sekretessbestämmelserna behöver dock intehindra forskningsinsatserna på området. Vid ennärmare granskning av uppgifterna i fråga kan detvisa sig att de inte längre omfattas avsekretess. Vidare får regeringen enligt 14 kap. 8§ sekretesslagen när det är påkallat avsynnerliga skäl för särskilt fall förordna omundantag från sekretess.Mot bakgrund av det stora allmänna intressetför dessa frågor samt det faktum att händelsernaligger långt tillbaka i tiden och rimligen inteborde kunna skada landets försvar eller störanuvarande utrikespolitiska relationer utgårregeringen från att ett forskningsprogram avdetta slag, trots gällande sekretesslagstiftning,kan genomföras för att bringa klarhet i vad somhar förekommit. I den händelse frågor angåendesekretess förs till regeringen i enlighet med 14kap. 8 § sekretesslagen kommer regeringensprövning att ske mot den nu angivna bakgrunden.Det är angeläget att resultaten av dettaforskningsprogram får vidast möjliga spridning.Professor , ordförande iprogramgruppen för MUST har, på uppdrag avHumanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet, , Erfarenheter frånforskningsprogrammet om militär underrättelse- ochsäkerhetstjänst försökt dokumenteraerfarenheterna från MUST-programmet. Avdokumentationen framgår bl.a.:Verkligheten ligger väldigt långt frånregeringens inledande försäkringar om öppnadearkiv. Allt tar på tok , alldeles förlite lämnas ut, kvaliteten på det man får se ärtvivelaktig, forskarna har inga möjligheter attbedöma hur representativt det material de fårtillgång till är och chanserna att få till ståndstörre öppenhet via överklaganden till rättsligainstanser förefaller försvinnande små. - - - Detstår klart att regeringen inte avser att ageraför att förbättra forskarnas arbetsvillkor trotsupprepade påtryckningar från och forskarnasjälva. - - - som det är lätt att blipessimistisk inför alla de svårigheter och hindersom programmet mött, skall man inte glömma bortatt det faktiskt bedrivs forskning inom de olikaprojekten. Det är inte tal om att programmet"havererat", som det upprepade gånger framställtsi media. Man kan lugnt förutsäga att programmetkommer att producera intressantaforskningsresultat, särskilt i fråga om att"kontextualisera", underrättelse- ochsäkerhetstjänsten, dvs. att sätta in den i ettstörre politiskt, juridiskt, socialt ochidéhistoriskt sammanhang. Däremot kan manknappast förvänta sig den typen av "avslöjanden"och "grundlig genomlysning" som journalister ochen bredare allmänhet kanske vill se. Kort sagthar forskarna med nuvarande arbetsvillkor intemöjlighet att granska verksamheten i sådan detaljsom regeringsdeklarationen i samband medlanseringen lät påskina.Av dokumentationen framgår vidare att iskrivelse till regeringen (1998,föredr. anm.) identifierat sex olika problem "sombehöver lösas för att forskningen skall kunnabedrivas i den utsträckning och i de former somuppdraget kräver" och som "kräver åtgärder frånregeringens sida".I regeringsbeslut (Ju1998/3782/PÅ) behandlar regeringen . Regeringen redogör för enligt följande:HSFR har hemställt att regeringen1. inplacerar de forskare som har fått uppdraginom forskningsprogrammet i högst möjligasäkerhetsklass,2. löser de personer med stor kännedom omunderrättelse- och säkerhets-tjänsten från derastystnadsplikt gentemot forskarna, för att dessaskall kunna fullgöra sina forskningsuppgifter,3. ger enhetliga direktiv för lagring ochförvaring av hemliga uppgifter som lämnas tillforskarna med förbehåll och för uppgifternashantering efter forskningsuppdraget,4. preciserar de tidsgränser som gäller förtillgång till arkivmaterial,5. utfäster sig att hantera tvister om sekretessoch6. dels (a) förkortar handläggningstiderna vidMilitära underrättelse- och säkerhetstjänsten(MUST) och genom att ändra gällande regler,ge särskilda direktiv eller förfara på annatsätt, dels (b) ger sådana direktiv att forskarnakan få ta del av den arkivöversikt som harutarbetats av ().Regeringens avslog samtliga krav från utomsåvitt avser punkten 6 b. Som skäl för beslutetangav regeringen bl.a.1. - - - Reglerna i säkerhetsskyddslagen omplacering av vissa anställningar m.m. isäkerhetsklasser med följande registerkontrollerär inte till för sådana situationer som äraktuella i detta ärende.2. Enligt 14 kap. 8 § sekretesslagen och 9 a §polisregisterlagen kan regeringen, förutom närdet särskilt anges i bestämmelse om sekretess,för särskilt fall förordna om undantag frånsekretess när det är påkallat av synnerliga skäl.Redan av det faktum att undantaget skall avsesärskilt fall följer att ett sådant generelltundantag från sekretessen som begärs inte ärmöjligt att medge. - - -3. En myndighet kan ställa upp förbehåll vidutlämnande av uppgifter till enskild. - - - Ettförbehåll kan emellertid inte meddelas i förvägför en viss typ av information utan skall föregåsav en prövning i varje särskilt fall. Regeringenkan sålunda inte i förväg ge några direktiv förlagring och förvaring av handlingar sominnehåller uppgifter som en myndighet kan lämnaut med förbehåll. Det ankommer på myndigheten attställa upp förbehållet. - - -4. Enligt det uppdrag som regeringen har lämnattill bör forskningen avse tiden från slutetav till och med början av 1980-talet.Tidsangivelsen sätter inte någon tidsgräns förtillgång till arkivmaterial. När en handlingbegärs utlämnad skall myndigheten tillämpa deregler som gäller om allmänna handlingarsoffentlighet. Enligt regeringens mening finns detdärför inte skäl att precisera tidsangivelsen.5. Om en myndighet har avslagit en begäran attfå del av en handling eller lämnat ut en handlingmed förbehåll, får beslutet överklagas. - - -Gällande regler innehåller alltså möjlighetertill överprövning, när det råder oenighet om enhandling kan lämnas ut eller inte. Något skäl fören särskild ordning för att hantera tvister finnsinte.6 a. I regleringsbrevet för Försvarsmakten förår 1999 har regeringen lämnat i uppdrag tillFörsvarsmakten att lämna stöd till . Iuppdraget ligger bl.a. att MUST skall verka föratt relevant arkivmaterial för om militär underrättelse- ochsäkerhetstjänst skyndsamt tas fram. Såvitt nu kanbedömas finns det inte skäl att utfärdaytterligare direktiv till Försvarsmakten.Regeringen har denna dag beslutat att ge iuppdrag att säkerställa att kravet på skyndsamhetäven fortsättningsvis uppfylls vid handläggningenav framställningar från angåendeutlämnande av för rådets forskningsprogramrelevant arkivmaterial.6 b. FUN har utarbetat två arkivöversikter,dels "Kartläggning över de register som haranvänts inom den militära säkerhetstjänstenm.m. ", dels "Kartläggning över de register somhar använts inom den militära säkerhetstjänsten,m.m., delrapport 2". Kartläggningarna innehålleruppgifter som rör totalförsvaret främst vadgäller underrättelse- och säkerhetsorganensuppbyggnad eller arbetsmetoder. Eftersom det kanantas att det skadar försvar eller påannat sätt vållar fara för rikets säkerhet omuppgifterna röjs, omfattas de i den delen avsekretess enligt 2 kap. 2 § sekretesslagen(1980:100).Handlingarna innehåller emellertid ocksåuppgifter om verksamhet som underrättelse- ochsäkerhetsorganen har bedrivit mot vad manuppfattade som säkerhetshotande verksamhet inomlandet. I den mån uppgifterna inte gällerunderrättelse- och säkerhetsorganens uppbyggnadoch arbetsmetoder kan det enligt regeringensmening inte antas att det skadar försvareller på annat sätt vållar fara för riketssäkerhet om de röjs. På grund härav, och eftersomuppgifterna inte heller omfattas av annansekretess, kan de i den delen lämnas ut.Regeringen avslog i ett beslut enbegäran från , som arbetade medforskningsprogrammet, att regeringen enligt 14 kap.8 § sekretesslagen skulle besluta om generelltundantag från sekretess för honom och avseende alla kända och okändadokument som kan vara av betydelse för att bringaklarhet i "". Töllborg hadeockså begärt att regeringen enligt 9 a §polisregisterlagen skulle medge undantag frånsekretess så att forskarna skulle kunna få tillgångtill allt material som de under "resans gång"bedömer centralt för att kunna genomföra det uppdragsom ålagts dem. Regeringen avslog framställningen.Regeringen anförde som skäl bl.a. att avbestämmelserna i 14 kap. 8 § sekretesslagen och 9 a§ polisregisterlagen framgår att undantag frånsekretessen kan göras för särskilda fall. Redan tillföljd härav är en generell dispens för helamyndigheter, samtliga handlingar i myndighetensarkiv och från alla sekretessbestämmelser intemöjlig. framställan kan därför intebifallas.Utskottets ställningstagandeRegeringen får enligt 14 kap. 8 § sekretesslagen försärskilt fall förordna om undantag från sekretessnär det är påkallat av synnerliga skäl. För det fallen forskare inte får tillgång till begärda uppgifterfrån en myndighet finns således möjligheten att hosregeringen begära undantag från sekretessen.Utskottet är inte berett att förorda någon ändringav lagstiftningen. Motion K251 avstyrks.De yrkanden som framställs i motion K291 torde haprövats i regeringsbeslutet den 31 mars 1999.Motionen avstyrks.Offentlighetsprincipen och EUUtskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker motionerna omoffentlighetsprincipen. Jämför särskildayttrandet.MotionerI motion 2000/01:K306 av m.fl. (v)begärs att regeringen samlat redovisar vilkakonsekvenser det svenska EU-medlemskapet har haftför den svenska offentlighetsprincipen (yrkande 2).Medlemskapet i Europeiska unionen har, enligtmotionärerna, urholkat den svenskaoffentlighetsprincipen. Därför bör begäraatt regeringen samlat redovisar vilka konsekvenserdet svenska EU-medlemskapet har haft för den svenskaoffentlighetsprincipen.I motion 2000/01:K341 av m.fl. (c)begärs att ger regeringen till känna vad imotionen anförs om kraftfulla insatser för att värnaoffentligheten i den egna hanteringen av EU-ärenden(yrkande 8). Möjligheten att få gehör för Sverigessynpunkter inom det europeiska samarbetet är i storutsträckning beroende av att vi hävdar demnationellt, även då det innebär konflikter med andraländer inom EU. Svenska myndigheter bör därförkonsekvent hävda den svenska offentlighetsprincipendå EU-dokument handläggs och bedöma undantag frånoffentlighet enligt den svenskasekretesslagstiftningen. Genom det europeiskasamarbetets påverkan på traditionelltinrikespolitiska frågor bör inte hellerutrikessekretessen kunna komma i fråga vad gällersådana bedömningar.Gällande bestämmelser, m.m.Sedan den 1 januari 1995 gäller, enligt 2 kap. 1 §sekretesslagen (1980:100), sekretess för uppgift somangår förbindelser med annan stat eller iövrigt rör annan stat, mellanfolklig organisation,myndighet, medborgare eller juridisk person i annanstat eller statslös, om det kan antas att det störSveriges mellanfolkliga förbindelser eller på annatsätt skadar landet om uppgiften röjs.Utgångspunkten är attalla uppgifter som rör förbindelser medandra stater och mellanfolkliga organisationer äroffentliga. Förslaget var enligt proposition1994/95:112 motiverat i första hand av en strävanatt även inom ramen för ett svenskt deltagande i EU-samarbetet säkerställa rätten till insyn i allmännaangelägenheter. I propositionen uttalar regeringenatt den avser att vid ett svenskt medlemskap i följa utvecklingen på området och att den ärberedd att överväga ytterligare åtgärder föröppenhet.Konstitutionsutskottet behandlade i betänkande1995/96:KU30 s. 27 f. en anmälan i vilkenbegärdes att utskottet skulle granska regeringensoch prövning av utlämnande avallmänna handlingar i ärende som berör Sverigesförhållande till EU. Utskottet begärde svar frånvarje departement inom om bl.a.tillämpningen av offentlighetsprincipen avseendeEU-handlingar inom . Utskottetsammanfattade departementens svar enligtföljande:Det är svårt att avgöra om den från den 1 januari1995 gällande lydelsen av 2 kap. 1 §sekretesslagen angående utrikessekretessen letttill någon förändring i antalet utlämnadedokument. Underlaget är för litet för att enjämförelse skall kunna göras med vad som gälldetidigare. En presumtion för offentlighet finnsnumera i motsats till vad som gällde tidigare.Detta leder till att den i viss mån mer"schablonmässiga" sekretessbedömningen somtidigare kanske skedde ersatts av en mer ingåendebedömning.När det gäller diarieföringen av EU-handlingarär departementens erfarenheter att det inteföreligger några svårigheter att avgöra vilka EU-handlingar som är allmänna. Eventuellt kan detnågon gång vara problem för enskilda tjänstemänatt avgöra vad som skall diarieföras ochbetraktas som allmänna handlingar speciellt närdet är fråga om handlingar som tjänstemännenerhållit i samband med möten i EU:sarbetsgrupper. Rutinerna för diarieföringen avEU-handlingar följer de generella principer somantagits för (EU-Dia).När det gäller hanteringen av de handlingar somupprättats inom (t.ex.bakgrunds-, analys- och diskussionsmaterial) harinte departementen funnit några störresvårigheter att avgöra vilka handlingar som äratt anse som allmänna och deär att anse som allmänna.När det gäller överlämnande av handlingar tillriksdagens har detta inte berett någrastörre problem. har fått de handlingarsom nämnden skall ha eller som nämnden begärt attfå. Handlingar som lämnas över till riksdagensEU-nämnd har upprättats utifrån det faktum att deblir allmänna handlingar genom överlämnandet.Utskottet gjorde följande bedömning (bet.1995/96:KU30 s. 29). "Regerings-kansliet synes haett väl fungerande system för hantering av EU-handlingar. Dokumentregistreringssystemet EU-Dia sominfördes har av vad som framgår avdepartementens svar fungerat väl som det varit i bruk. Vissa svårighetervid hanteringen/registreringen gäller dock dehandlingar som enskilda tjänstemän erhåller på t.ex.arbetsgruppsmöten inom EU utomlands. Dessahandlingar är allmänna handlingar och börregistreras i liksom alla allmännahandlingar. Rutinerna för hanteringen av dessahandlingar bör följas inom . Dethar enligt utskottets mening gått föratt en mer ingående utvärdering avRegeringskansliets hantering av EU-handlingar skallkunna göras. Frågan bör bli föremål för granskningsedan en längre tid förflutit. "Utskottet granskade även i betänkande1998/99:KU10 regeringens och Regeringskanslietshantering av allmänna handlingar som berörSveriges förhållande till EU (s. 33 f.).Utskottet begärde hos enpromemoria med svar på följande frågor:1) Vad har den fr.o.m. den 1 januari 1995gällande lydelsen av 2 kap. 1 § sekretesslagenangående utrikessekretessen inneburit i praktikenför utlämnandet av handlingar/uppgifter som harberöring med EU? Kan man t.ex. göra denbedömningen att fler handlingar/uppgifter numeralämnas ut än vad som varit fallet? Om såär fallet, är det möjligt att ange vilken typ avhandlingar/uppgifter som lämnas ut nu men intetidigare?2) Vilka erfarenheter har departementet gjort ifråga om diarieföringen av inkomna handlingarfrån EU? Föreligger t.ex. svårigheter att avgöravilka handlingar som är att betrakta somallmänna, särskilt vad gäller de handlingar somöverlämnas till departementets tjänstemän vidderas deltagande i beredningsprocesser i de olikaEU-organen? Har inom departementet upprättatsrutiner för diarieföringen av inkomna EU-handlingar och i så fall vilka rutiner?3) Mot bakgrund av att en del avlagstiftningsprocessen numera utgörs av dengemensamma beslutsprocessen inom EU anserutskottet det vara av vikt att även få belystvilka erfarenheter som har gjorts i fråga omhanteringen av de handlingar som härvidupprättats inom (t.ex.bakgrunds-, analys- och diskussionsmaterial).Föreligger vad gäller dessa handlingar t.ex.svårigheter att avgöra vilka handlingar som äratt anse som allmänna och när de är att anse somallmänna?4) Utskottet önskar vidare få del av de beslutsom har fattats av statsråd ellerregeringen (och som hör till departementetsberedningsområde) som utgör helt eller delvisavslag på begäran om utlämnande av handlingarsom berör EU.Regeringskansliet överlämnade redogörelser fråndepartementen som svar på utskottets frågor.Utskottet sammanfattade i betänkandetdepartementens svar enligt följande.Sedan blev medlem i EU har departementenstillgång till EU-handlingar ökat. Departementenlämnar i allmänhet ut fler handlingar i dagjämfört med tidigare. Om det beror på ökningen avantalet handlingar eller på den ändrade lydelsennär det gäller utrikessekretess synes svårt attavgöra. Enligt är intrycketemellertid att den ändrade lydelsen när detgäller utrikessekretess gör att departementetoftare än förr lämnar ut handlingar där delar"maskats över" på grund av sekretess, i ställetför att som inte lämna ut någonting.Enligt är det troligt attfler handlingar lämnas ut än före lagändringen.Pappersflödet har emellertid ökat så markant attdet möjligen inte är någon reell ökning. Alltefter det att tiden gått och vanan att hanteraEU-handlingar ökat har själva frågan omutlämnande avdramatiserats enligtJordbruksdepartementet och hanteringen blivit envana på samma sätt som utlämnandet var föremedlemskapet. Handlingar/uppgifter lämnas iArbetsmarknadsdepartementet ut i samma omfattningsom . Inom områdehar ändringen av sekretessbestämmelsen inte haftnågon praktisk betydelse. EU-medlemskapet harenligt inneburit en mycketstor ökning av antalet handlingar av sådankaraktär att utrikessekretess kan vara aktuell.Med hänsyn till att sådana handlingar knappastfanns i departementet före medlemskapet är detsvårt att yttra sig om ändringen iutrikessekretessregeln haft någon praktiskbetydelse. Rutinerna i innebäratt hemligstämpling av EU-handlingar sker i ettbegränsat fall då det är klart att handlingeninnehåller uppgifter som inte kan lämnas ut.Regeringskansliet tillämpar sedan flera årdokumentregistret EU-Dia. Det föreligger ingasvårigheter att avgöra vilka EU-handlingar som ärallmänna när det gäller handlingar inkomna frånEU. Enligt kan allmäntsägas att åtskilliga EU-handlingar blir föremålför registrering trots att detta strängt tagetinte är nödvändigt enligt en strikt tillämpningav sekretesslagen. EnligtUtbildningsdepartementet finns det emellertidfortfarande behov av att kontrollera atthandlingar som överlämnas till departementetstjänstemän vid EU-möten registreras i de fall deskall registreras. Rutinerna fungerar enligtJordbruksdepartementet bra; ibland kan detemellertid vara viss eftersläpning på grund avdet stora antalet dokument. När det gäller vissaarbetspapper i utkast kan det enligtInrikesdepartementets svar ibland vara svårt förenskilda tjänstemän att avgöra om handlingar somöverlämnats t.ex. i samband med möten i olika EU-organ skall diarieföras och betraktas somallmänna handlingar.När det gäller hanteringen av de handlingar somupprättats inom (t.ex.bakgrunds-, analys- och diskussionsmaterial) äruppfattningen att det inte är svårt att avgöra omdet är fråga om allmänna handlingar.Gränsdragningen för vad som är allmän handlinguppfattas enligt integenerellt som svårare när det gäller EU-handlingar än när det gäller andra handlingar.Enligt har rutinernablivit mer etablerade och kända, varför arbetetflyter bättre. Enligt innebärmedlemskapet inte någon ändring när det gällerfrågan om vilka handlingar som skall diarieförasoch när det skall ske.För den tid som redogörelsenavser, har endast fem beslut fattats som innebäravslag på begäran om utlämnande av handlingar somberör EU. Samtliga dessa var regeringsbeslut.Utskottet ansåg i sin bedömning (bet.1998/99:KU10 s.37) att såvitt framgick av departementensredogörelser fungerar hanteringen av väl. Utskottet kunde konstateraatt det vid hanteringen av EU-handlingar somdepartementens tjänstemän erhåller vidarbetsgruppsmöten eller andra EU-möten ibland kanvara svårt för enskilda tjänstemän att avgörahuruvida dokumentet skall diarieföras och betraktassom en allmän handling. Utskottet utgick emellertidfrån att följer upp atthanteringen av dessa handlingar sker i enlighet medgällande bestämmelser. synes lämnaut fler handlingar jämfört med tidigare. Debeslut som regeringen enligt redogörelsendittintills hade fattat och sominnebar avslag eller delvis avslag på en begäran attfå ta del av en handling som berör EU uppgick tillfem. Utskottet, som inte granskat de aktuellaavslagsbesluten i sak, konstaterade att utvecklingeninneburit en avsevärd minskning av antaletavslagsbeslut jämfört med - den tidigaregranskade perioden, då regeringen fattade 23 beslutsom innebar avslag eller delvis avslag. Granskningenföranledde inte något annat uttalande frånkonstitutionsutskottet.Regeringen beslutade att tillkallaen kommitté med uppgift att göra en översyn avbestämmelserna om allmänna handlingars offentligheti syfte att vidga möjligheterna föroffentlighetsprincipens tillämpning i IT-samhället(dir. 1998:32).