bet · GP01FÖU2 · 2001-11-22 00:00:00 — Utskottet ser därför positivtpå att regeringen avser att med utgångspunkt frånden kommande strategiska inriktningen låta utredabefolkningsskyddets framtida utformning sett i etthelhetsperspektiv med gemensamma utgångspunkter förplaneringen inom de olika delområdena.FörsörjningsberedskapenUtskottets bedömning och förslag i korthetUtskottet instämmer i regeringens bedömningatt det fria varuflödet inom EU bör utgöragrunden för försörjningsberedskapen.Utskottet ser positivt på att regeringensinriktning i försörjningsfrågorna bl.a. äratt lägga stor vikt på internationellsamverkan för att förebygga störningar ihandelsutbytet.Motionerna Fö2 (m) yrkande 10 och Fö9 yrkande14 i denna del avstyrks.PropositionenEnligt regeringen bör det fria varuflödet inom EUutgöra grunden för försörjningsberedskapen.Internationell samverkan för att förebyggastörningar i handelsutbytet är av stor vikt, liksomutveckling av metoder för att minska konsekvenser avstörningar som kan inträffa.Beredskapslagring har sedan tiden för det andravärldskriget i stor utsträckning präglatverksamheten inom det civila försvaret. Lagringenvar mycket omfattande och skulleförsörja befolkningen under långaavspärrningsperioder.Planeringen för lagringsverksamheten harförändrats och beredskapslagren harsålts ut i stor omfattning till följd avanpassningsfilosofin (prop. 1998/99:74, bet.1998/99:FöU5, rskr. 1998/99:224, bet. 1998/99:UFöU1,rskr. 1998/99:222). Inom endast ett fåtal områdenåterstår lager för höjd beredskap och krig. Dettaavser bl.a. vissa lager för hälso- och sjukvårdensbehov. Regeringen anser att i de fall lagring kankomma att behövas finns tillräcklig tid att under enfem- respektive tioårsperiod åter bygga upp lager.Förändringen inom försörjningsområdet framgårtydligast inom de områden som omfattar traditionellvaruförsörjning, medan förutsättningarna förplaneringen inom infrastrukturområdet är heltannorlunda. Med anledning av de ibudgetpropositionen föreslagna förändringarna fördet civila försvaret redovisar regeringenutvecklingen och läget inom försörjningsområdet.LivsmedelsförsörjningenRegeringen anför sammanfattningsvis att första hälft ökade beredskapslagringen avinsatsvaror till jordbruket, medan lagringen avlivsmedel och livsmedelsråvaror minskade genomändrade beräkningsnormer och antaganden om s.k.återtagning. De politiska besluten om avvecklingfrån 1995 syftade till besparingar på totalt ca 300miljoner kronor, vilka var möjliga mot bakgrund avändrade planeringsförutsättningar, den förändradeimportsituation som uppstått i och medförändringarna i och EU-medlemskap.Avvecklingen av insatsvaror till jordbruket var ihuvudsak klar . Avvecklingen avseendelivsmedel och livsmedelsråvaror avslutas 2001.Totalt har avvecklingen gett intäkter på ca 1,1miljard kronor.Sjukvårds- och läkemedelsförsörjningenBeredskapslagren har varit prioriterade åtgärder iförsvarsbesluten till mitten av1990-talet.Dimensioneringen och uppbyggnaden avberedskapslagren, som grundat sig på Försvarsmaktensskadeutfallsberäkningar med ett schablonmässigtpåslag för civila skadade, avslutades /96. Dålagrades utrustning för ca 110 operationssalar medvidhängande funktioner och 55 000 vårdplatserorganiserade i s.k. vårdannex. Det totala antaletvårdplatsutrustningar uppgick till ca 120 000.Vidare lagrades utrustning för att organisera 110mobila akutvårdsresurser och 250sjuktransportgrupper samt förbrukningsförnödenheterför att klara 150 000 krigsskadade. Dessutomlagrades läkemedel som oundgängligen behövdes föratt klara den kvarvarande fredssjukvården underkrigshot och under höjd beredskap. Det ekonomiskavärdet på beredskapslagret beräknades då till ca 1miljard kronor.Efter 1996 års försvarsbeslut genomfördes nyaskadeutfallsberäkningar, som visade att man kundeförvänta sig ett betydligt mindre antal krigsskadadeän tidigare. beslöt därför atthösten 1999 avveckla sin operations- ochvårdannexorganisation. Beslutet innebar attkvarvarande medicinteknisk utrustning organiseras iförstärknings- och kompletteringssatser, antaletberedskapslagrade vårdplatser reduceras till 20 000och läkemedel för kvarvarande fredssjukvårdavvecklas. Omstruktureringen av kvarvarandeförbrukningsförnödenheter, från långtidslagring tillomsättningslagring, har påbörjats på ett sådant sättatt förnödenheterna är användbara även underfredstid.Den industriella försörjningenMed anledning av den positiva säkerhetspolitiskautvecklingen förändrades från början av 1990-taletinriktningen av beredskapsverksamheten. Det bedömdesinte nödvändigt att ständigt ha en högförsörjningsberedskap som var förhållandevis dyr.Därför utvecklades i stället en modell medanpassningsplaner, som utarbetades tillsammans medolika företag. De beskrev vilka åtgärder som måstevidtas om beredskapen åter måste höjas. Detta ochden förändrade inriktningen medförde bl.a. attberedskapslagren kunde säljas ut. Enligt deninriktning som regeringen successivt beslutat omunder skall lagren vara utsålda senastvid utgången av 2002. Inriktningen medförde vidareatt beredskapsavtalen kan om- eller bortförhandlas.För att snabbt kunna anpassa beredskapen tillförändrade hotbilder har olika metoder och modellerutvecklats för omvärldsanalys och omvärldsbevakning.För att få information till dessa analyser utnyttjaspublika databaser men främst strategisk informationgenom särskilda samarbetsavtal med en rad olikaföretag. Genom dessa informationer kan risk- ochkonsekvensanalyser göras och vid behov förslag tillåtgärder lämnas.Försörjningen med oljeprodukter och kolSveriges försörjningstrygghet på energiområdet är istor utsträckning knuten till importen av fossilaprodukter, främst råolja och oljeprodukter. När detgäller drivmedel för fordon, flygplan och båtar ärSverige helt beroende av importerade produkter.Under 1990-talet har anslutningen till EU och dessinre marknad inneburit att det svenskaförsörjningsområdet utvidgats till att omfatta helaVästeuropa.En viktig del av beredskapsåtgärderna på bränsle-och drivmedelsområdet utgör lagringen av importeradeprodukter. Beredskapslagringen av olja i ärav två slag, lagring för fredstida oljekriser ochs.k. Kol beredskapslagras endast förkrigssituationer. Lagringsskyldigheten är reglerad ilagen (1984:1049) om beredskapslagring av olja ochkol.Lagringen för oljekriser tar sikte på allvarligastörningar i oljeförsörjningen som uppstår utansamband med krig eller säkerhetspolitiska kriser ivår nära omvärld. Lagringen infördes mot bakgrund avoljekrisen /74 och sker enligtåtaganden som gjort i avtalet om ettinternationellt energiprogram (det s.k. ). Efter EU-inträde sker lagringenäven enligt på området. I samband medEU-inträdet öppnades möjligheten att hålla lagren iett annat EU-land.Som en följd bl.a. av att krigslagringsvolymernablivit allt mindre i förhållande till näringslivetsberedskapslager för fredskriser beslöt riksdagen1994 att den statliga krigslagringen för det civilaförsvarets del skulle avvecklas under enfemårsperiod och att även denna lagring successivtskulle åläggas oljehandeln och vissa storförbrukare.En integration av krigslagringen med övrig lagringinom näringslivet bedömdes medge en mer rationellhantering och därmed vara samhällsekonomisktfördelaktig. Dessutom skulle en förbättradtillgänglighet för lagren åstadkommas. Intäkternafrån utförsäljningen av de statliga civilaberedskapslagren av olja uppgick under 1990-talettill ca . , då engenomgripande förändring gjordes av elberedskapen,kan innehavare av elproducerande anläggningarbeviljas ersättning från staten för sina krigslager.Inriktningen av försörjningsplaneringenDen internationella utvecklingen med ökadintegration och starkare ömsesidigt beroende minskarenligt regeringens uppfattning riskerna frånförsörjningssynpunkt som den ökade globalakonkurrensen och den allt snabbare tekniskautvecklingen innebär en förändring av det svenskanäringslivet.Regeringen anser bl.a. att försörjningsförmåganoch försörjningsberedskapen inte kan bygga påsjälvförsörjning. EU-marknaden är det för Sverigerelevanta försörjningsområdet.Försörjningsberedskapen bygger i stället på denflexibilitet och robusthet som näringslivet kan visai en säkerhetspolitiskt betingad situation och påmyndigheters och näringslivets gemensammaförberedelser och krishanteringsförmåga.Inriktningen av planeringen på försörjningsområdetbör främst vara att förebygga störningar avförsörjningen med varor och tjänster. Enligtregeringen gynnas försörjningsförmågan av enutveckling mot fri handel. Internationellaproduktionssystem främjar också försörjningsförmåganoch är positiv för försörjningsberedskapen.Regeringens uppfattning är att arbetet inom EU medförsörjningsfrågor bör fördjupas inom de områden därdet finns behov. Regeringen avvaktar emellertidresultaten av den studie som skall genomföras inomEU om försörjningstrygghet i fråga om vissaprodukter.Enligt regeringen bör det fria varuflödet inom EUutgöra grunden för försörjningsberedskapen.Internationell samverkan för att förebyggastörningar i handelsutbytet är av stor vikt, liksomutveckling av metoder för att minska konsekvenser avstörningar som kan inträffa.Marknadsreglerande åtgärder och kreditgivningRegeringen bedömer att nationellamarknadsregleringar och regleringar av kreditgivningi huvudsak är uteslutna genom EU-medlemskapet.Det finns inte något behov att för närvarandereglera verksamhet i kris- ochkrigsläge.EnergiområdetRegeringen bedömer att det inte längre finns behovav olje- och kollager som enbart är avsedda för höjdberedskap.Regeringen avser att återkomma till omvilka myndigheter som framöver skall ha ett s.k.bevakningsansvar för försörjningsområdet, i syfteatt ha en förmåga att vid en säkerhetspolitiskförändring kunna genomföra anpassningsåtgärder.MotionernaModerata samlingspartiet pekar i en partimotion Fö9(m) bl.a. på den ökande internationaliseringen somhar medfört ett allt större beroende av andraländers möjligheter att producera och levereratjänster och produkter. Vår egen grad avsjälvförsörjning blir lägre och svårare attupprätthålla. framhåller också att vårförmåga att kunna säkerställa den egna förmågan attförsörja samhället också påverkas av globaliseringenoch EU-medlemskap. Det ömsesidiga beroendet inomramen för EU innebär fördelar förförsörjningsberedskapen och ger oss möjligheterutöver tidigare (yrkande 14 i denna del).I kommittémotion Fö2 (m) av . tas också försörjningsfrågorna upp. I motionenframhålls att den ökande internationaliseringenmedfört ett allt större beroende av andra ländersmöjligheter att producera och leverera tjänster ochprodukter. Vår egen grad av självförsörjning blirdärav lägre och svårare att upprätthålla. Att som iforna tider lägga upp stora lager av förnödenheteroch materiel låter sig icke göras. Däremot är detväsentligt att som nation genom ömsesidigaavtal säkerställer tillgång till för oss livsviktigaprodukter vid såväl kriser som krig. Forskning kringsårbarhet på grund av helt eller delvis beroende avexterna leverantörer av produkter och tjänster börges ökad tyngd (yrkande 10).Utskottets ställningstagandeUtskottet instämmer i regeringens bedömning att detfria varuflödet inom EU bör utgöra grunden förförsörjningsberedskapen. Utskottet kan dock haförståelse för de synpunkter som förs fram i motionFö2 (m) och delvis i motion Fö9 (m) om att det ärväsentligt att genom ömsesidiga avtalsäkerställer tillgång till för oss livsviktigaprodukter vid såväl kriser som krig. Utskottet serdärför positivt på att regeringens inriktning idessa frågor är att lägga stor vikt vidinternationell samverkan för att förebyggastörningar i handelsutbytet, liksom på utveckling avmetoder för att minska konsekvenser av störningarsom kan inträffa.Utskottet bedömer också att arbetet inom EU medförsörjningsfrågor bör fördjupas inom de områden därdet finns behov. Enligt propositionen avvaktar dockregeringen resultaten av den studie som skallgenomföras inom EU om försörjningstrygghet i frågaom vissa produkter.Som utskottet ser det har regeringen uppmärksammatde frågor som tas upp i motionerna Fö2 (m) och Fö9(m) yrkande 14 i denna del och inriktar planeringeni försörjningsberedskapen till stor del i enlighetmed vad som efterfrågas i motionerna. Motionerna Fö2(m) yrkande 10 och Fö9 (m) yrkande 14 i denna delavstyrks därför av utskottet.Internationell verksamhetUtskottet behandlar här vad regeringen iförsvarsbeslutspropositionen (s. 142-145) utanförslag har anfört om internationell verksamhet.Utskottet behandlar också motionerna Fö10 (fp)yrkande 13, Fö255 (kd) yrkandena 5, 9 och 10, U332(kd) yrkande 17 samt K426 (kd) yrkande 18.Utskottets bedömning och förslag i korthetUtskottet anser att det är efterfrågan ochekonomiska möjligheter som skall styra vilkaförband som skall ha förmåga att delta iinternationella insatser. Utskottet instämmeri regeringens bedömning att den svenskaanmälan till FN:s och EU:s styrkeregister,kompletterat med vissa förbandstyper urarméstridskrafterna samt enskildakompletteringar ur marin- ochflygstridskrafterna innebär en lämplig, ochkrävande, målsättning för Försvarsmaktensinternationalisering i det korta ochmedellånga tidsperspektivet.Utskottet föreslår att avslårmotionerna Fö10 (fp) yrkande 13, Fö255 (kd)yrkandena 5, 9 och 10, U332 (kd) yrkande 17samt K426 (kd) yrkande 18.PropositionenRegeringen framhåller att och regeringenhar understrukit att internationella insatser är enhögt prioriterad uppgift för Försvarsmakten. Som enföljd av detta genomgår det militära försvaret enutveckling som innebär att alltfler förbandstyperfår en förmåga att uppträda i sådana insatser.Försvarsmaktens internationalisering innefattarenligt regeringen två element; att långsiktigtutveckla förmåga att kunna genomföra internationellainsatser samt att beroende på aktuella behov ochambitioner faktiskt delta i internationellverksamhet. Utgångspunkten för svenskt deltagande iinternationella fredsfrämjande och humanitärainsatser bör därför vara dels efterfrågan på svenskaresurser, dels vår förmåga att effektivt bidra samti vilken utsträckning detta bidrar till att öka dennationella försvarsförmågan.Försvarsmakten har 2000 och 2001 till regeringenredovisat förslag om utvecklingen av Försvarsmaktensinternationella förmåga. Förslagen omfattarutveckling av en rad förband ur samtligastridskrafter samt kostnadsberäkningar m.m. förmaterielanskaffning, förbandsverksamhet och insatserför respektive förbandstyp. Begränsningen för attuthålligt personalförsörja förband vidinternationella insatser bedömer Försvarsmaktenuppgå till ca 1 500 personer, vilket kan utökas till ca 2 000 personer, främstgenom förband ur marin- och flygstridskrafterna.Regeringen redovisar att harantagit nya partnerskapsmål inom ramen förPartnerskap för fred respektive anmält förband tillFN:s och EU:s styrkeregister för krishantering.Jämfört med tidigare anmälningar av förbandtill internationella förbandsregister innebär dessabeslut en omfattande internationalisering avkvalificerade delar av insatsorganisationen. Utövertidigare förekommande förbandstyper urarméstridskrafterna innehåller anmälan till FN:s ochEU:s styrkeregister även flera förband ur marin- ochflygstridskrafterna. Härutöver anmäls en allsidigtsammansatt ledningsresurs för ledning av högreförband inklusive förmåga till civil-militärsamverkan. Även andra förbandstyper har en utveckladförmåga till civil-militär samverkan. Regeringenkonstaterar att stora delar av de kvalificeradeförbandstyperna inom de olika stridskrafterna därmedär föremål för internationalisering med en lämpligavvägning mellan olika stridskrafter. Det sistnämndaär viktigt för utvecklingen av Försvarsmaktensförmåga till väpnad strid och av kompetens- ochpersonalförsörjningsskäl.Riksdagens beslut innebar enligtregeringen i princip att alla operativainsatsförband skall kunna användas förinternationell verksamhet men att åtgärder för attutveckla den operativa förmågan till sådana insatsermåste vidtas efter hand. Avgörande förutvecklingstakten är dels när resurser för attåstadkomma den operativa förmågan kan avdelas, delsinom vilka områden som efterfrågan kan förväntas blistor liksom inom vilka områden som har godaförutsättningar att lämna bidrag.De aktuella förbandstyperna kommer att utvecklasunder och därmed ianspråktabetydande resurser inom Försvarsmakten. Exempel pådetta är materielinvesteringar samt personal förutbildning, övning och beredskap och de kostnadersom är förknippade med detta. Därmed kommer vissannan verksamhet inom Försvarsmakten som tidigarevarit inplanerad att senareläggas eller utgå.Regeringen understryker att utvecklingen avinternationell förmåga inte är en sidoordnadverksamhet utan är en i alla avseenden naturlig delav Försvarsmaktens verksamhet. Utveckling av förbandoch förmåga är följaktligen en integrerad del iFörsvarsmaktens ordinarie planerings- ochbudgetprocess.Emellertid är det enligt regeringen viktigt attdet finns målsättningar för Försvarsmaktensinternationalisering som på kort sikt (närmastkommande försvarsbeslutsperiod) och på medellångsikt (därpå följande försvarsbeslutsperiod) kanutgöra en stabil grund för Försvarsmaktensplanering. Att i princip alla operativainsatsförband skall kunna delta i internationellainsatser måste sålunda ses i ett långsiktigtperspektiv bortom ovan nämnda tidshorisont. På kortoch medellång sikt fordras en mer konkretmålsättning som bl.a. tar hänsyn till möjligheternatill personalförsörjning, utvecklingen avinteroperabilitet på befintliga och kommandematerielsystem samt avvägningar mellanFörsvarsmaktens olika uppgifter inom ramen förominriktningen.Utveckling av de förbandstyper som beslutats avregeringen utgör ett viktigt steg framåtför Försvarsmaktens internationalisering. På kortsikt innebär redan denna nivå en ansenlig uppgiftför Försvarsmakten. På medellång sikt är det viktigtatt identifiera de områden och den nivå dittillgängligt personellt, materiellt och ekonomisktutrymme kan prioriteras. Som har berörts ärdet viktig att Försvarsmaktens internationaliseringoch sammanhängande resursanspråk sker med beaktandeav andra angelägna delar av ominriktningen som ökadförbandsövningsverksamhet och den materiellaförnyelsen.Vad gäller internationalisering på medellång siktframhåller regeringen följande. Ledningsresurser förinternationella insatser bör vara föremål förfortsatta överväganden, då det är av stor vikt attsvenska officerare genom internationell tjänstgöringkan inhämta erfarenheter från stabsarbete ochledning, både på taktisk och på operativ nivå.Operativa insatsledningen och andra delar avFörsvarsmaktens ledningsorganisation skall kunnaavdela personal och materiel för internationellainsatser där deltagande vid ledning av högreförbandsnivåer bör vara prioriterat.Det är enligt regeringen vidare viktigt att denordiska länderna fortsätter arbetet med attutveckla en nordisk krishanteringsstyrka upp tillbrigads storlek. Denna skulle kunna lämna ettsubstantiellt och sammanhållet bidrag tillinternationell krishantering som, i jämförelse medenskilda länders bidrag av bataljons storlek,ytterligare skulle öka värdet av nordiskakrishanteringsinsatser. En nordiskkrishanteringsstyrka skulle även tillföra värdefullaerfarenheter från högre taktisk ledning.Erfarenheterna från visar vidare att vissafunktioner, t.ex. samordning av logistik, kan görasmer kostnadseffektiva genom samarbete mellan olikaländer. För att förverkliga den nordiskakrishanteringsstyrkan behöver dock bl.a.fördelningen av ansvar för viktiga funktioner sombrigadledning, underhållstjänst ochunderstödsförband inom olika områden preciseras. Försvenskt vidkommande bör därefter fördelningen avdetta ansvar vara styrande för vilka förbandstyperur arméstridskrafterna som i fortsättningen börutvecklas och anmälas till internationellaförbandsregister. Härutöver bör fortsattutvecklingsarbete bedrivas för att förbättra civil-militär samverkan och ammunitions- ochminröjningsförmåga.Regeringen pekar vidare på att för marin-respektive flygstridskrafterna omfattar den svenskaanmälan till FN:s och EU:s styrkeregister huvuddelenav nu förekommande kvalificerade förbandstyper.Regeringen utesluter dock inte att det i kommandeöversyner av svenska bidrag till internationellaförbandsregister, utöver vad som anmälts,kan finnas skäl att överväga enskilda förbandstyperur marin- och flygstridskrafterna. Möjligheterna attsamarbeta med andra länder vid utveckling av förbandbör tas till vara. Ett exempel på ett sådant områdeär transportförmåga.Svenska förband som skall delta i internationellainsatser behöver enligt regeringen ha en god förmågaatt samverka med andra länders förband, s.k.interoperabilitet. Det är också viktigt attförbanden har en beredskap som gör att de snabbt ochsamtidigt med andra länders förband kan vara påplats i ett insatsområde. Därutöver bör förbanden haen uthållighet som gör att de kan användas effektivtöver tiden, antingen genom nationell rotering ellergenom rotering i samarbete med andra länder.Regeringen framhåller att en stor volym på förbandförutsätter att personalförsörjningssystemetreformeras. En samtidig insats av ett stort antalförband ryms knappast inom de personalvolymer somFörsvarsmakten bedömt som möjliga att uthålligtupprätthålla. bör den internationellatjänstgöringens kompetenshöjande effekt förofficerare och totalförsvarspliktiga understrykasoch därmed ses som ett viktigt bidrag till attutveckla förmågan inom Försvarsmaktens samtligauppgifter inklusive den grundläggande förmågan tillväpnad strid. Möjligheterna att på ett aktivt sättinrikta reservofficerarnas utbildning ochtjänstgöring till internationella insatser framhållsav regeringen. Grundutbildning avtotalförsvarspliktiga bör innehålla moment som bådeär viktiga vid internationella insatser och för dentotalförsvarspliktiges krigsbefattning.Enligt regeringen bör anmälda förband och förmågaöverensstämma mellan olika förbandsregister inom FN,EU och Partnerskap för fred. Vad gäller utvecklingav interoperabilitet i tekniskt, taktiskt ochpersonellt hänseende, anser regeringen att denstandard som utvecklas i planerings- ochöversynsprocessen (PARP) inom Partnerskap för fredäven fortsatt bör utgöra grunden för Försvarsmaktensinternationalisering. Genom denna skapas en gemensamgrund för interoperabilitet ikrishanteringsinsatser, både mellan nordiska länderoch med andra länder som deltar i PARP eller ärmedlemmar i fäster uppmärksamheten på vissa frågorsom rör det fortsatta arbetet med att utveckla EU:skrishanteringsförmåga. Efter att medlemsstaternahösten 2000 anmält förband till EU:s styrkeregisterfortsätter arbetet med att identifiera och åtgärdade brister som finns. Vissa av dessa brister kanröra konventionella förbandstyper medan andrabrister kan vara av mer strategisk natur.Sammanfattningsvis konstaterar regeringen att densvenska anmälan till FN:s och EU:s styrkeregister,kompletterad med vissa förbandstyper urarméstridskrafterna samt enskilda kompletteringar urmarin- och flygstridskrafterna innebär en lämplig,och krävande, målsättning för Försvarsmaktensinternationalisering i det korta och medellångatidsperspektivet.MotionernaI liberalernas kommittémotion Fö10 (fp)av och framhålls attdet är viktigt att har en hög beredskap attkunna ställa förband till förfogande förinternationella insatser. Regeringens redogörelseför utvecklingen av den internationella förmågan ärvärdefull. har flaskhalsarna för att kunnaställa större truppinsats till förfogande varit delsregeringens budgetproblem, dels förmågan att få framtillräckligt många som vill ställa upp frivilligt.Det senare har bl.a. att göra med rekryterings- ochavlöningsförhållanden. Man bör t.ex. pröva att redanvid mönstring ställa frågan till de värnpliktiga omde är villiga att ställa sig till förfogande förinternationella insatser efter fullgjord utbildning,eventuellt i kombination med kontraktsskrivande.Motionärerna påpekar att i regeringens redogörelsepåtalas insatser för att kunna ställa alla slagsförbandstyper till förfogande för internationellainsatser.