bet · GO01FiU25 · 2001-05-08 00:00:00 — Det har det mesta. Men är derisker som en Tobinskatt minskar inte mer värda? Jag tycker att vi under det senastedecenniets kriser kan se att kostnaderna för dekriser vi har fått är så stora att de negativaföljderna av att införa en Tobinskatt är ganska småi jämförelse.Sammanfattningsvis: Tobinskatten handlar för migom synsättet på samspelet mellan ekonomi ochsamhälle. Där går vi in på ett nytt spår om viställer oss positiva till en Tobinavgift, en globalskatt. Bankerna går emot det. De vill sköta dettasjälva. De vill inte ha någon politisk inblandning.Men jag menar att den globala ekonomin också kräveren global styrning, inklusive globala skatter.Vi behöver kontracykliska regler, dvs. regler somkan jämna ut de alltför snabba rörelserna. Vibehöver utrymme för nationell politik. Några exempelhar varit uppe här. Vi behöver en stärkning avregelverket, som vi också har talat om. Vi behöveren minskning av flödet. Vi behöver någonting i stilmed det som tänker sig.Slutsatsen för er som är politiker är att fråganmåste lyftas, som jag tror att man säger i det härhuset, så att det blir en viktig politisk fråga intebara för oss som diskuterar den här , utanockså politiskt, inom EU.Inte minst kan vi dra nytta av det faktum attSverige är medlem i den s.k. tiogruppen. Det är enlite fånig benämning på en grupp som består av 11länder. Tiogruppen är den grupp länder som liggerbakom och är utgångspunkten för Bank forInternational Settlements och Financial StabilityForum.Inom bägge dessa områden, inom EU och inomTiogruppen, finns det utrymme för att driva frågorpolitiskt. Det tycker jag att man ska göra.Ordföranden: tackar . Därefter ärdet chefekonom . Vi hade räknat med atthinna med inledningarna . Jag vetatt du är en väldigt skicklig både pedagog ochtalare. Jag utmanar dig att hinnamed allt som jag vet att du gärna vill framföra. Varså god, Klas.Chefekonom : Jag ska göra mitt bästa, ochjag ska tala fort. Men jag har väldigt mycket atttäcka. Det är ett stort och viktigt ämne. Jag liksomde andra tackar för att ha fått komma hit.Jag förstår att många är oroliga för svängningarpå finansmarknader som kan te sig okontrollerbara.Ska man diskutera vad man ska göra åt det måste manbörja utifrån definitionen av själva problemet ochsedan diskutera vilket medel man ska använda för attlösa problemet.Problemet med Tobinskatten i detta sammanhang äratt den föreslogs i en annan tid och för andraändamål. Förslaget är som sagt gammalt.Skatten föreslogs i när det gamla systemetmed fasta växelkurser höll på att kollapsa. Densyftade till att minska svängningarna, ellervolatiliteten som ekonomerna säger, kring just defasta valutakurserna.Jag tror inte att det medlet fungerar på dagensvalutamarknader. Jag tror inte att Tobinskattenuppnår huvudmålet att reducera volatiliteten. Jagtror att den har många oönskade bieffekter. Jag trordärför att det är ett dåligt medel.Det finns också ett antal utredningar som harkommit till precis den slutsatsen, bl.a. av och senast av det finskafinansdepartementet. Att vi ändå står här ochdiskuterar det här medlet tror jag, om jag skavara ärlig, beror på att medlet för många har blivitett mål.Man utgår från medlet. Det låter bra för många: Enskatt på finansmarknader. Sedan söker man ändamålsom medlet. Jag tycker att det är ett bakväntsätt att resonera.Jag vet att jag efter vad jag nu sagt bordediskutera vad som är problemet och sedan utformamedlet. Jag ska ändå göra precis tvärtom. Jag harfått mig tilldelat uppgiften att diskutera medletTobinskatten, och jag ska göra det betydligt mertekniskt än de tidigare talarna.Jag ska gå igenom hur jag - som ekonom verksam påfinansmarknaderna och med ett politiskt förflutetsåsom om icke lagstiftare så ändå verksam iFinansdepartementet - tror att medlet skulle få föreffekter. Jag kommer att tala direkt tillfinansutskottets ledamöter om vilken herkuliskuppgift ni tar på er om ni verkligen försöker attgenomföra det.Jag ska göra det i form av tio påståenden, och jagska försöka klara detta fr.o.m. nu.Vi får se hur det går.1. Det första argumentet för den här skatten somvi har hört är att den genom att minska omfattningenav valutahandeln, omfattningen av valutaväxlingarna,framför allt de korta affärerna, ska minskasvängningarna på marknaden. Själva förslaget byggeralltså på hypotesen att den snabbt växande volymenvalutahandel skulle ha orsakat svängningarna och attomsättningen därför bör minskas. Flödet ska minskas.Problemet är att det inte finns några som helstbelägg för att det ser ut på det viset.Svängningarna på valutamarknaden, det som ekonomernamäter som volatiliteten i växelkurserna, ökadeprecis när skrev sin artikel i samband med attdet gamla Bretton Woods-systemet bröt ihop.Men har faktiskt volatiliteten på dehär marknaderna varit i stort sett trotsatt varu- och valutahandeln har ökat väldigtkraftigt och trots att spreadarna, alltsåskillnaderna i köp- och säljkurser, har minskatväldigt kraftigt. Dessa spreadar, som om, ligger på euro/dollarmarknaden på0,. Den viktiga poängen här är attvalutakursernas rörelser faktiskt inte tycks hängasamman med transaktionsvolymen på valutamarknaden.Om något kan man faktiskt argumentera för detmotsatta. God likviditet har sänkttransaktionskostnaderna och medfört lägre pris påförsäkring mot valutarisk.Jag vill understryka det som sadeförut. Valutahandel sker i mycket stora volymermellan professionella handlare som normalt handlarmed extremt små marginaler. De arbetar normalt settinte alls med att "ta position", alltså attspekulera mot någon valuta, utan med att spridariskerna vidare. Jargongen på marknaden är hotpotato trading, det gäller alltså att få någon annanatt ta hand om den heta potatis som uppstår när denförsta valutatransaktionen har gjorts, precis somEva Srejber beskrev.Det här ger en djup och likvid marknad därtransaktionsvolymen i sig lika mycket tycks minskasvängningarna som öka dem. Slutsats nummer ett ärdärför att om målet är att minska svängningarna påvalutamarknaden är medlet inte att minskaomsättningen. Tobinskatten är i den meningen ettdåligt medel.2. Hur är det då med hypotesen att Tobinskatten ärbra för att den slår mot vissa flöden, despekulativa, destabiliserande flödena? Nej, jag trorinte på det heller. Syftet är att bestraffakortsiktiga flöden, och det gör den ju rentmatematiskt genom att de korta flödena beskattas mereftersom skatten slår i vartenda led. Ju fler led duhandlar i desto högre blir skatten. Men det är intealls säkert att den tekniken slår mot spekulanterna.Ekonomer har ett stort problem med självabeteckningen spekulant. För oss är ofta en personsom köper billigt och säljer dyrt en person sombalanserar marknaden och motverkar svängningar. Attslarvigt använda det här begreppet i nedsättandeordalag tycker jag är fel, i alla fall för enlagstiftare som ska fundera rätt ordentligt över vemlagarna ska straffa, drabba osv.Om farmor vill spara pengar i en pensionsfond iUSA och fonden väljer att valutasäkra dennaplacering för att separera valutarisk från börsrisk,gör det då farmor eller fonden till en spekulant? som SKF vill terminssäkra sinaexportintäkter, är de då spekulanter?Förutom att det är svårt att så att säga moralisktavgöra detta är saken tekniskt knepig.Valutamarknaden fungerar som jag har sagt, jag villunderstryka det, inte som de flesta andra marknader.De flesta affärer är korta. De sker iinterbankledet, mellan bankerna, eller direkt mellanvalutahandlarna i flera steg med extremt småmarginaler.Den här handeln fortgår oavsett vem som ärslutkund, oavsett om det gäller , Ikeaeller farmor och pensionsfonden. Det finns en radempiriska undersökningar som alla utan undantagvisar att långsiktiga placerare och slutkunderhandlar i den korta handeln precis lika intensivtsom de s.k. spekulanterna för att dra nytta av ellerförsäkra sig mot snabba förändringar, ny informationoch andra rörelser som ändrar förutsättningarna. Detär alltså inte så att korta affärer självklart ärmer spekulativa än långa. Ett medel som straffarjust de korta affärerna är därför inte särskilteffektivt. För er som ska stifta lagar tror jag attdet i praktiken är omöjligt att skilja mellanspekulativ valutahandel å ena sidan och fundamentaleller långsiktig handel å den andra. Jag ser intehur ni som lagstiftare ska kunna definiera eller ilagtext separera goda valutahandlare från onda.3. Det finns praktiska förslag som har förts frampå hur man skulle kunna göra det här. Det finns enprofessor som i ett papper som blivitmycket om diskuterat bland ekonomer har försökt lösaknuten genom att föreslå en tudelad Tobinskatt.Tanken är att skatten på valutahandel ska vara låginom ett visst band, men så fort valutarörelsernagår utanför det här bandet ökar skatten. Det ärviktigt att understryka att det här förslagetförutsätter fasta växelkurser. Syftet är att naglafast dem som vill spekulera mot en viss valuta.Problemet är naturligtvis att alla tekniska problemsom finns med den vanliga Tobinskatten förvärras medden tudelade Tobinskatten.Hur ska man konstruera de här nya tröskelvärdenaså att de är likvärdiga för alla olika instrument?Det kan gälla avista- eller spothandel, derivat,swappar osv. - alla de tekniska termer somvalutahandlarna svänger sig med. Hurskarpa ska trösklarna bli? Hur skaskattemyndigheterna kontrollera det här? Ingen vet.Hur ska bandet kring valutans rätta eller normalavärde bestämmas? Vi kan ta som exempel. Vihar rörlig växelkurs . Ska vi överge den? Vemska i så fall ta på sig att spika vad kronanegentligen borde vara värd? Ska kronan vara i eller utanför det härbandet nu? Och om den avviker - hur ska skattenkonkret användas för att föra tillbaka den till deträtta värdet?Vad jag vill understryka är att om ni verkligenöverväger att lagstifta om en Tobinskatt på det härviset betyder det att ni skattelagstiftare ger erdirekt in i penning- och valutapolitiken. Detbetyder att de facto går till en sorts fasteller halvfast växelkurs igen - av skatteskäl! Detbetyder att vi kan glömma självständigaställning. Detsamma gäller inflationsmålet eftersomdet inte går att ha både inflationsmål ochväxelkursmål. Det betyder att ni, kärariksdagsledamöter, inte bara ska vara ledamöter ifinansutskottet. Ni ska också vara valutaexperter.Ni ska snabbt och löpande kunna ta ställning till omtrösklarna överskrids och om det föranlederskatteingripanden osv. Ni ska göra allt dettasamtidigt som skattesatserna ska överenskommasglobalt och dessutom sättas så att spot- ochterminshandeln fungerar neutralt.Det är rätt självklart att den här typen avhybridskatt inbjuder till spekulation, om inte annatså för att testa er, snarare än att motverkaspekulationen. Just det faktum att en sådanskattesats träder i aktion, i funktion, utgör ensignal till valutahandlarna om att kronan är ifarozonen. Risken är med andra ord att ni medskatten snarare lockar fram hajarna än skrämmer bortdem.4. Det är uppenbarligen så att den här skatten kandrabba helt fel flöden. Den kan mycket väl ökavolatiliteten i stället för att minska den. Detberor på att skatten inför en tröskel närtransaktionskostnaderna stiger och priset påförsäkring mot valutarisk ökar. Om den förväntadevinsten för valutahandlaren ligger under tröskelnuteblir transaktionen. Om vinsten ligger övertröskeln genomförs transaktionen trots skatten.Ingen vet hur det här påverkar marknadens rörelser.Det är fullt möjligt att den dagligaarbitrageverksamheten, som vi säger, ochförsäkringsverksamheten torkar upp medan de storaspekulativa attackerna mot växelkurserna kvarståreftersom de, om de lyckas, ger klart högre vinsterän vad skatten kostar. I så fall kan faktisktresultatet bli ökad och inte minskad ryckighet.Jag vill understryka att ingen av de ekonomer,utredningar osv. som analyserat den här skatten ochde här förslagen har hävdat att de storavalutakriserna, ERM-krisen 92/93, 95, ,osv. skulle ha hindrats av en Tobinskatt.Dessa kriser berodde inte på den dagliga, kortavalutahandeln utan hade en helt annan bakgrund. Detvar olika makroekonomiska problem som osundlångivning, dåliga statsfinanser och felprissattafasta växelkurser som attackerades både avkortsiktiga spekulanter och av fundamentalister. Detparadoxala är faktiskt att denna typ av spekulationsom brukar framhållas i debatten i själva verket ärett exempel på kontroverser om långsiktigamakrofrågor. Det kan Tobinskatten självklart aldrighantera. Också här är alltså skatten ett dåligtmedel för att uppnå målet.5. Argumenten går ut på att det här somsagt är ett dåligt medel. Då är frågan om det överhuvud taget går att lagstifta och få igenom skatten.Här kommer vi till det som alla har pratat om. Jagska vara mer kortfattad om detta. Finansiellt kapital är rörligt, ochtransaktioner med finansiellt kapital är också enrörlig skattebas. Handeln sker elektroniskt icyberspace och kan flyttas väldigt snabbt. Det ärlätt att fly. Det är också så att för de stater somska välja om de ska anta en sådan här skatt måstedet vara frestande att inte lägga på en skatt föratt locka till sig handel. Valutahandel ochfinansiella transaktioner är verksamhet som betalarsig väl. De betalar höga löner, så det är lockandeatt försöka få dit dem.Jag ska inte upprepa den sorgliga historien omvalpskatten. Den har redan berörts av flera. Men jagkan elaborera i frågestunden om ni så vill. Däromkan jag ge besked, ty jag var med. Jag satt iFinansdepartementet när vi fattade det där sorgligabeslutet.Nu kan man som säga att skattenkanske inte behöver täcka alla jordens länder. Mendet är klart att en skatt på valutaväxlingåtminstone måste omfatta världens stora finansiellacentrum: , , , . Detmåste också vara en förutsättning att IMF stadfästerden som krav för medlemskap om man också ska få offshore-centrum att ansluta sig till det här. Då skaman notera att det för detta krävs en artikeländringi IMF:s stadga, vilket förutsätter kvalificeradmajoritet.Så jag landar i slutsatsen att en Tobinskatt omden ska kunna fungera och genomföras måste få stödav , , hela EU, EMU naturligtvis,, och Valutafonden. Då ska ni också hai minnet svårigheterna att få igenom en skatt inomEU på gränsöverskridande räntesparande. Det här ärmycket värre, mycket svårare. harslagit fast att den anser att Tobinskatten t.o.m.strider mot Romfördraget.6. Även om man skulle komma överens om att införaen skatt - hur ska den konkret se ut? Den är svåratt implementera rent tekniskt. Skattebasen ärnämligen inte bara geografiskt rörlig, utan den ärockså funktionellt rörlig. Finansiella transaktionerkan utformas på många olika sätt. Det öppnas väldigtmånga möjligheter för marknadens aktörer att gå runtskatten, vältra över den på andra, genom att ändradet sätt på vilket de utför transaktionerna.Skattebasen blir full av undantag. Det måste denju bli. Centralbankernas, riksgäldskontorens och deinternationella organisationernasvalutatransaktioner ska väl undantas? Men gäller detfullt ut? Vad händer om de här organisationernainlåter sig på det som många av er kanske skulletycka var spekulation? Vem ska dra gränsen för vadsom är spekulation respektive hedging i ett sådantfall? Hur är det med olika typer av halvoffentligaorgan som t.ex. AP-fonder eller stiftelser? Hur ärdet med Sida, , ? Jagprovocerar, men poängen är: Vem ska avgöra vilka avdessa som ska få skydda sin valutahandel, och hurska man uppnå uppgörelser om liknande organisationeri andra länder med andra politiska värderingar somser andra sådana här organ som behjärtansvärda?Knappt hälften av handeln är spothandeleller avistahandel. En växande andel utgörs av olikasorters derivat; optioner, terminer, swappar. Det ärfel, som redan har påpekats, att se spothandel somkortsiktig och terminshandel som långsiktig.Dessutom är det så att terminshandel ochderivathandel ofta är betydligt mer komplicerad. Attbara beskatta spothandel betyder att handeln medderivat vidgas. Och att beskatta derivathandeln såatt den blir symmetriskt med spothandeln är väldigtsvårt eftersom transaktionerna kan omfatta fleramellanled som måste analyseras vart och ett för sig.Vad som kommer att hända är naturligtvis attvalutahandlarna för att undvika skatten kommer attförsöka simulera valutahandel utan att användavalutan i sig. De kommer att visa stor påhittighet,inte minst därför att transaktionskostnaderna ochspreadarna är så låga. Även en låg skatt slår därfördirekt mot lönsamheten. Modern, sofistikerad teknikgör det möjligt att handla med obligationer i olikavalutor utan att genomföra själva valutaväxlingen.Man kan handla i varor och råvaror. Man kan räkna aveller "netta" fordringar på varandra i olikavalutor eller andra tillgångar utan att formelltgenomföra själva växlingen.I det här ligger naturligtvis stora problem. Det är en rörelse tillbaka tillbilateralism i utrikeshandeln, något som jag troratt utrikeshandelsministern skulle vara starkmotståndare till. Mer komplexa derivatinstrument kanbli väldigt svåra att förstå. Återigen vill jag sägaatt alla utredningar landar i samma sak: EfterEuropaparlamentets utredning drogman en uppgiven suck när man hade gått igenom dethär och landade i slutsatsen att lagstiftaren skullehamna i precis samma situation som iunderlandet. Bara för att befinna sig på samma fläckmåste hon springa snabbare och snabbare.7. Ger det några pengar då? Ja, det gör detnaturligtvis. Men hur mycket vet ingen. Återigen:Det är en rörlig skattebas. Vi har inga som helstpraktiska exempel på hur marknaden skulle reagera.Valpskatten har nämnts, men jag tror att effektenhär blir mycket större eftersom marginalerna äroändligt mycket mindre än de var påvalpskattens tid. Transaktionskostnaderna skulle ökakraftigt, från spread till kanske entotal skatt på . Det är en femdubbling. Det ären enorm skillnad. Det är klart att det slår påvolymerna.Hur mycket det slår vet ingen. Osäkerheten ärmycket stor. Den utredning som det finskafinansdepartementet gjorde gissade att det skullekunna innebära att av handeln i interbankledetskulle kunna försvinna. Beroende på olika antagandenom vad det här betyder för skattebasen kan man landai enormt olika antaganden eller slutsatser om vaddet betyder för skatteintäkterna. Den finskautredningen landade på skatteintäkter på mellan 70och . Det är mycket pengar, mendet är mycket lägre än de fantasibelopp på tusentalsmiljarder dollar som en del entusiaster har talatom.8. Det låter väl bra med skatt påspekulanter som går till tredje världen. Det ärklart att spekulanterna betalar i så måtto att endel av de vinster som kan göras vid en spekulativattack mot en valuta dras in i skatt. Menproportionellt sett är det klart att skatten slårhårdast mot de skattebetalare som har svårast attundkomma skatten, vilket i praktiken blir de som görsmå valutaväxlingar, alltså små banker, småföretagoch enskilda personer. Det är faktiskt fullt möjligtatt skatten på det här viset skulle verkaregressivt, vilket också är någonting som de olikautredningar som gjorts påpekar.Sedan är det en annan sak som är knepig. Även omdet är så att bankerna och valutahandlarna betalarskatt är frågan: Vem betalar i slutändan,incidensen, som ekonomerna säger? Det är ju så attföretag har möjligheter att övervältra kostnader påkunder och anställda. Det gäller t.ex.bolagsskatten. Alla ekonomer vet att bolagsskatteninte betalas av bolagen. Bolagsskatten betalas avkunder och anställda i en global värld. Risken ärbetydande att precis samma sak kommer att ske medden här typen av skatt. Den slutsatsen förstärks omdet är så att transaktionskostnaderna stiger i helavalutahandeln och att det höjer priserna påinternationellt handlade varor och tjänster. Sammaslutsats följer naturligtvis också av attmöjligheterna för pensionssparare och andra attfördela risker minskar.Jag går vidare. Jag vet att jag har dragit övertiden, men det jag säger är så pass viktigt att jaghoppas ordföranden lyssnar tåligt. Jag har tvåpunkter kvar.9. Om ni i alla fall skulle vilja införa en sådanhär skatt återstår ytterligare några ickeoväsentliga frågor. Hur ska den drivas in och hurska den fördelas? Den måste vara så gott somuniversell eller global, det har jag redan berört.Men om nu det osannolika skulle inträffa att allastora finansiella centrum i världen skulle införadet här, vad händer då? Uppenbarligen krävs detöverenskommelser. Intäkterna går ju till länder somhar stora finansiella centrum. Skatteintäkternahamnar i , , , ochZürich, inte i tredje världen. Det betyder att ompengarna ska överföras någonstans måste dennationella suveräniteten över skattemedlen ges upp.Ni ska alltså övertyga Blair, Bush och de andra omatt de verkligen ska överge den nationellasuveräniteten över dessa skatteintäkter.Även om de här hindren mot förmodan skulleövervinnas återstår frågan: Vem ska sedan hanteramedlen och hur ska de fördelas? Rimligen blir detväl ett övernationellt organ. Det förefaller ju somen ödets ironi eftersom min gissning är att många avdem som förespråkar en Tobinskatt i andra sammanhangmycket starkt ogillar den typ av övernationellaorgan som kan bli aktuella. Är det Valutafonden? Det är välknappast of tea att säga attValutafonden tar hand om pengarna, men det varTobins ursprungliga förslag. FN kanske ska göra det,med sin historia av, om vi ska vara ärliga, väldigtineffektiva program. Det kanske ska vara något heltnytt organ. Administrerat av vem? Det är återigenfrågor som söker svar.10. Allra sist vill jag säga något som ni får tahur vi vill, kära riksdagsledamöter, men den härtesen följer av de övriga. Om en sådan härkomplicerad skatt ska kunna implementeras kräver denallvisa och filantropiska politiker i alla länder.Ni ska sätta rätt skattesatser på olika kompliceradefinansiella instrument. Ni måste veta hur marknadenreagerar och veta vilka skattesatser som måste tillför att neutralisera skillnaden mellan olikaderivat. Ni måste snabbt kunna ändra det här i taktmed att marknadens uppfinningsrikedom skapar nyainstrument.Ni ska också sätta de här skatterna så attpenningpolitiken inte störs, och ni ska göra det påglobal nivå efter förhandlingar med amerikaner,fransmän, ryssar osv. Ni ska bygga ettadministrativt system som förmår kontrollera skattenfrån enskildas köp av turistvaluta tillstorbankernas stora volymer. Och det ska också varaglobalt. Ni ska också komma överens globalt om hurskatterna ska drivas in och om hur de ska fördelas.Ni ska se till att intäkterna verkligen når devärldens fattiga som sägs vara de som ska fåpengarna.Jag vet att det är overkill att dra slutsatsernaexplicit. Men ändå: Det finns inga belägg för attvolatiliteten minskar med en sådan skatt. Det finnsingenting som säkerställer att spekulanternaverkligen betalar den. Den är extremt svår attimplementera. Den ger osäkra intäkter. Det vidiskuterar är alltså en skatt som måstegenomföras i global skala, som är extremt svår atttillämpa, vars effekter vi inte vet så mycket om,vars intäkter är osäkra och där vi inte vet hurpengarna ska användas. Det är inget bra medel. Detär inte något bra medel.Vad vi i stället borde diskutera om vi vill stödjatredje världen är frihandel på jordbruksvaror ochbiståndspolitik. Om vi vill minska svängningarna påfinansmarknaden borde vi diskutera den finansiellaarkitekturen, som det kallas; genomlysningen,kapitaltäckningsreglerna och samordningen avövervakningen, det som tog upp. Iblandkan tillfälliga regleringar som i , som LeifPagrotsky tog upp, vara en lösning på nationellnivå. Men notera den chilenska erfarenheten: Det varen depositionsavgift på inflöde av hett kapital, ochden togs bort i samband med Asien- ochRysslandskrisen för att då vill stimulera merinflöde. Det är en helt annan sak än en Tobin-skatt.Dessutom kan jag inte avhålla mig från att påpekaatt om det verkligen är valutahandeln man vill åt ärdet bästa receptet att ha färre valutor i världen,fler valutaunioner således. Tack!Ordföranden: , ! Det var mångafrågor. Vi får se hur många frågor som utskottetsledamöter hinner ställa nu när vi går in påfrågestunden. Jag vill också utnyttja den frihet jaghar som ordförande att säga ett särskilt välkommentill , vår förra utrikesminister.