bet · GO01UU4 · 2001-03-27 00:00:00 — Detta finnerutskottet naturligt med tanke på att en stor del avde aktuella väpnade konflikterna i världen utspelarsig i Afrika.Utskottet vill understryka att det svenskabilaterala samarbetet med länder i Afrikagenomgående innehåller element avkonfliktförebyggande, inte bara generellt genomfattigdomsbekämpning och stärkande av demokratiskasystem och institutioner utan också konkret iinsatser för att t.ex. stärka regionalt samarbetekring gemensamma resurser som vatten.Utskottet vill vidare uppmärksamma att Sverigebidrar med observatörer i FN:s för närvarandestörsta fredsfrämjande mission ().Sverige deltar också med observatörer och medstabsofficerare inom Shirbrigsamarbetet i denfredsfrämjande missionen i och , ochberedskap finns för svenskt deltagande i FN-missionen i . Utskottetvill även lyfta fram att som ordförandelandi EU-samarbetet prioriterar de ansträngningar somsyftar till att förbättra samarbetet mellan EU ochFN för att EU:s framväxande krishanteringskapacitetpå sikt skall kunna bidra till att stärka FN:sglobala roll inom den fredsfrämjande verksamheten.Utskottet menar att det även är viktigt attförbättra kapaciteten hos regionala aktörer attdelta i fredsfrämjande insatser på ett effektivtsätt. arbetar därför aktivt medutbildningsinsatser. Utskottet har inhämtat att vidSWED-INT, försvarsmaktens centrum för utbildninginom internationell fredsfrämjande verksamhet,organiseras ett tjugotal kurser och fleraseminarier. Dessa utbildningar har vunnitinternationellt erkännande, och deltar ettstort antal utländska, inklusive afrikanska, elever.Svenska och nordiska utbildningsinsatser kan ocksåsägas vara en exportvara eftersom svenska officerareoch civilpoliser deltar i och leder satsningar påandra håll i världen, inte minst i södra noterar även att har bidragitfinansiellt. Ett exempel är den omfattandefredsfrämjande övningen Blue Crane i tillvilken bidrog med ca 1,3 miljoner kronorutöver ett antal instruktörer. Ett annat exempel ärden civilpolisutbildning som ägde rum i inovember 1999. Kursen var upplagd efter samma modellsom den svenska civilpoliskursen UNPOC - UnitedNations Officers Course - som organiseras femgånger av . Instruktörerna vid kurseni kom bl.a. från och kostnaderna förgenomförandet delades mellan , ochKanada.Utskottet menar avslutningsvis att aktivaarbete inom området med uppbyggnad av kompetens ochresurser nationellt, regionalt inom EU och globaltinom FN bidrar till att förstärka deninternationella förmågan att verka inomkonfliktförebyggande och konflikthantering i Afrika.Även detta visar att har ensäkerhetspolitisk dimension i sin Afrikapolitik.Med vad som ovan anförts anser utskottet attmotionerna 2000/01:U620 (m) yrkandena 3 och 4,2000/01:U5 (m) yrkandena 2 och 3 och 2000/01:U414(kd) yrkande 16 kan besvaras.Motionärerna menar i 2000/01:U5 (m) yrkande 4 att deafrikanska ansträngningarna att konkret inledafrihandelssamarbete bör stödjas.Utskottet konstaterar att ökade möjligheter för deminst utvecklade länderna att integreras i denglobala ekonomin är en prioriterad fråga förSverige. Utskottet vill även understryka denintraregionala handelns betydelse i dettasammanhang.I skrivelsen i förändring. En förnyad svenskAfrikapolitik inför 2000-talet (skr. 1997/98:122,bet. 1997/98:UU14, rskr. 1997/98:245) betonaderegeringen att kommer att stödja afrikanskasträvanden att minska handelshindren, att utvecklaen gemensam ekonomisk lagstiftning och att öka detregionala ekonomiska samarbetet. Vidare poängteradesatt på det globala, multilaterala planetfortsatt ämnade stödja ansträngningarna att avvecklahandelshinder i , liksom att avveckla dehandelshinder som drabbar afrikanska produkter påandra marknader. Utskottet uttryckte sitt stöd fördessa ställningstaganden vid behandlingen avregeringens skrivelse.Utskottet menar att de fortsatta förhandlingarnainom WTO:s ram kommer att få betydelse för ländernai . En fri handel för jordbruksprodukter är ensvensk målsättning, som även medför förbättradeförutsättningar för afrikansk export avjordbruksprodukter. Utskottet ser även positivt påatt stödjer det s.k. MUL-initiativet sominnebär förslag på fritt tillträde till EU:s marknadför all export (förutom vapen) från de minstutvecklade länderna. Ett genomförande av dettainitiativ kommer att ha betydelse för många länder iAfrika.Vidare vill utskottet framhålla att genomEU och inom ramen för är med ochutformar Europeiska unionens handelsrelationer medde s.k. AVS-staterna. En viktig komponent i dennaprocess är att uppmuntra och stödja de mångapågående regionala integrationsinitiativen inomhandelsområdet i . Enligt avtalet skall EUäven ingå frihandelsavtal med på förhand definieraderegionala organisationer.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion2000/01:U5 (m) yrkande 4 kan besvaras.Ett flertal motioner behandlar sanktioner sompolitiskt instrument. anför i motion1999/2000:U21 (v) yrkande 2 att erfarenheterna avFN-sanktioner är blandade och att en översyn bordegöras. Fallen och vittnar om detolyckliga i att FN-sanktioner kombineras medmilitära åtgärder från enskilda stater. I motion1999/2000:U23 (kd) yrkandena 7-9 menarKristdemokraterna att sanktioner kan vara etttrubbigt vapen. Motionärerna förespråkar attekonomiska sanktioner kombineras med insatser föratt stödja det civila samhället, att de underordnastydliga politiska mål samt att de i första handriktas direkt mot den politiska eliten i landet ifråga. anser i partimotion1999/2000:U402 (c) yrkande 8 attsanktionsinstrumentet i många fall är ettverkningsfullt medel, men att sanktioner måste varariktade så att de drabbar rätt målgrupp. Moderaternaframför i motionerna 1998/99:U602 (m) yrkande 6 och1999/2000:U607 (m) yrkande 8 att ekonomiskasanktioner sällan leder till framgång. Iundantagsfall kan sanktioner vara motiverade, men demåste då vara sanktionerade av . Imotion 2000/01:U404 (c) yrkande 15 menarmotionärerna att det är angeläget att FN utvecklaroch förfinar sanktionsinstrumentet. Även i motion2000/01:U406 (v) yrkande 5 diskuteras frågan omsanktioner, och det anförs att den svenskaregeringen bör verka för att FN utarbetar andrametoder och typer av sanktioner mot stater som begårbrott mot folkrätten eller mot mänskliga rättigheterän dem som vi sett i bl.a. , vilka drabbaroskyldiga i stället för dem som är ansvariga förbrotten. Motion 2000/01:U621 (m) yrkande 7 tar uppfrågan om ekonomiska sanktioner. Motionärernakonstaterar att handelsbojkotter eller avbrytande avekonomiska förbindelser mycket sällan lett tillframgång. I särskilt allvarliga fall är sanktionerdock nödvändiga, framhålls det. De måste i så fallvara beslutade av för att fåeffekt och moralisk legitimitet. Det kan inteaccepteras att enskilda länder försöker utsträckasin egen sanktionslagstiftning till att också gällaandra länder.Utskottet kan inledningsvis i denna del framhållaatt erfarenheterna från främst tydligt visaratt breda, ekonomiska sanktioner är ett trubbigtinstrument för att påverka ett lands uppträdande.Utskottet konstaterar att sanktionerna mot Iraktidvis har lett till ifrågasättande avsanktionsinstrumentets relevans över huvud taget.Samtidigt vill utskottet påminna om att deekonomiska sanktionerna mot på sin tidbetydde mycket för att de politiska förhållandena idet landet med tiden förändrades på ett avgörandesätt.Utskottet menar emellertid att det är angeläget attFN och världssamfundet utvecklar och förfinarsanktionsinstrumentet till att bli ett merselektivt, verkningsfullt och användbart verktyg.Rätt använda och utformade förblir sanktioner ettvärdefullt inslag - inte minst som medel för attförebygga väpnade konflikter - i den åtgärdskatalogsom FN förfogar över.Utskottet menar även att det bakom sanktioner börfinnas ett beslut i eller i EU:sministerråd för att ge ett sådant beslut nödvändiglegitimitet. Det är enligt utskottets uppfattninginte acceptabelt att enskilda länder försökerutsträcka sin egen sanktionslagstiftning till attockså gälla andra länder som i fallet Helms-Burton-lagen och USA.Som utrikesministern framförde i sitt anförande vidFN:s generalförsamling , börutgångspunkten vara att maximal press riktas mot denkrets i sanktionslandet som har möjlighet attpåverka landets politik, som negativahumanitära effekter på civila och tredje land imöjligaste mån undviks. Det är just detta someftersträvas med riktade sanktioner somvapenembargon, olika typer av finansiella sanktioneroch reserestriktioner.Utskottet fäster stor vikt vid denna fråga.Utskottet välkomnar därför regeringens erbjudandeatt påtagit sig en ledanderoll i ett internationellt projekt som syftar tillatt utveckla bättre riktade sanktioner, medmedverkan av en bred krets andra engagerade länder,forskare och organisationer.Utskottet menar att sanktionsregimer, förutom attvara anpassade för att träffa berörda makthavare,alltid bör följas upp och, om möjligt, kompletterasmed fortgående politiska ansträngningar. Ett totaltavbrott i dialogen med sanktionslandet innebärmindre möjligheter till påverkan och bör imöjligaste mån undvikas. Det är av vikt, anserutskottet, att sanktionsregimen ingår som en del ien bredare, genomtänkt politisk strategi, där andrainslag återfinns som understöder sanktionsregimen.Som isolerad åtgärd har sanktioner sällanförutsättningar att bli framgångsrika menarutskottet.Vidare anser utskottet att tydliga kriterier förlättnader och hävande är avgörande för en effektivoch trovärdig tillämpning av sanktionspolitiken.Världssamfundet måste också vinnlägga sig om atttydligt förklara syftet med sanktionerna, liksomvillkoren för ett hävande. Utskottet vill betona attutan förståelse och acceptans hos allmänheten -såväl i sanktionslandet som i omvärlden - undergrävspolitikens möjligheter att verka. I vissa fall kandet vara befogat att det internationella samfundet,som sanktioner införs, söker mildra dehumanitära effekterna och stärka det civilasamhället.Utskottet finner att insikten om behovet av engenomgripande översyn av sanktionsinstrumentet undersenare tid har fått en allt vidare spridning.Utskottet konstaterar att en diskussion pågår bl.a.i säkerhetsrådskretsen, dvs. den grupp länder somytterst har att fatta beslut om FN:s sanktioner. Iapril 2000 beslöt säkerhetsrådet att inrätta enarbetsgrupp som skall presenterarekommendationer för hur sanktionspolitiken kanutvecklas och effektiviseras. Gruppens översyngäller sanktionsinstrumentet i dess helhet:sanktionskommittéernas arbetsmetoder, kapacitet, samordning inom FN-systemet, utformandet av beslut om sanktioner,kontinuerliga utvärderingar av sanktioner,övervakning och framtvingande åtgärder, sidoeffekterav sanktioner, humanitära undantag, riktadesanktioner samt stöd till medlemsländer förimplementering. Utskottet välkomnar detta arbete sompågår i FN och förutsätter att tar aktiv deli diskussionerna utifrån de utgångspunkter sombeskrivits ovan.Det är utskottets förhoppning att arbetet kan bidratill en bred reformering och modernisering av FN:ssanktionspolitik. Inte minst vore det angeläget,menar utskottet, att ge förstärktaresurser för att stödja sanktionskommittéernasarbete och bidra till en mer enhetlig tillämpning avde upprättade sanktionsregimerna. Det råder bredenighet i utskottet om att sanktionsinstrumentetbehöver utvecklas och förfinas.Med vad som ovan anförts anser utskottet attmotionerna 1999/2000:U21 (v) yrkande 2,1999/2000:U23 (kd) yrkandena 7-9, 1999/2000:U402 (c)yrkande 8, 1998/99:U602 (m) yrkande 6,1999/2000:U607 (m) yrkande 8, 2000/01:U404 (c)yrkande 15, 2000/01:U406 (v) yrkande 5 och2000/01:U621 (m) yrkande 7 kan besvaras.I motion 2000/01:U414 (kd) yrkande 17 framhållsockså att kriser måste mötas med politikens allapreventiva medel. Bl.a. bör möjligheterna attupprätta en europeisk fredskår prövas. Den bör,enligt motionärerna, ha till uppgift att bidra tillfredlig lösning på konflikter, hindra att nyakonflikter bryter ut samt stå till tjänst mednödvändiga förtroendeskapande åtgärder.Utskottet kan inledningsvis konstatera attkonfliktförebyggande utgör en integrerad del avSveriges utrikes- och säkerhetspolitik. Sverigedriver denna fråga inom såväl EU, som FN.Utskottet vill framhålla att förebyggande av kriginnebär att förhindra massivt mänskligt lidande ochatt enorma materiella och politiska kostnader kanundvikas. Utskottet kan med tillfredsställelsekonstatera att har lämnat viktigabidrag till det internationella samfundetsframgångsrika insatser för att förhindra uppkomsteller spridning av konflikter, t.ex. i ,och södra . Som utskottetframhållit tidigare i detta betänkande kan ävenSveriges omfattande utvecklingssamarbete vara etteffektivt instrument för att minska grogrunden fördestabilisering och väpnad konflikt.Utskottet menar att framgångsrikt förebyggande avväpnade konflikter förutsätter förhandskunskaper ompotentiella oroshärdar och, i kombination med etttidigt och effektivt agerande, ett brett spektrum avinstrument. Exempel på konfliktförebyggande insatserär t.ex. sociala och ekonomiska reformer, stärkandetav ett samhälles förmåga att skydda sina egnamedborgare mot övergrepp och dess kapacitet atthantera interna konflikter, som riskerar atteskalera till väpnat våld. Det sistnämnda kanexempelvis gälla insatser för att kontrolleratillgången på lätta vapen. Om insatser i ett tidigtskede av en konflikt misslyckas, kan det röra sig omfältinsatser med civila eller militära medel för attstävja en utveckling mot våld. Utskottet noterar medtillfredsställelse att på alla dessa områden deltarSverige aktivt i utvecklingen av resurser och policyinom olika internationella forum.Enligt utskottets mening bör EU, med sina resurseroch tillgång på instrument och med sin egen unikahistoria som fredsprojekt, spela en alltmer centralroll för konfliktförebyggande. Utskottet serpositivt på att regeringen under sitt nuvarande EU-ordförandeskap aktivt kommer att verka för att EUutvecklar sin kapacitet på det konfliktförebyggandeområdet, inte minst som partner till andrainternationella aktörer.Vad gäller möjligheterna till upprättandet av eneuropeisk fredskår kan utskottet konstatera att EU,genom utvecklingen av en civilkrishanteringsförmåga, kommer att uppnå de mål someftersträvas med förslaget om upprättandet av enfredskår. Utskottet ser positivt på de åtgärder somvidtas och kommer att vidtas och att dessa ökar EU:sförmåga till krishantering, särskilt civilkrishantering.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion2000/01:U414 (kd) yrkande 17 kan besvaras.Med vad ovan anförts föreslår utskottet attriksdagen lägger regeringens skrivelse 2000/2001:2Att förebygga väpnade konflikter till handlingarna.5.2 En alleuropeisk säkerhetsordningSammanfattningUtskottet framhåller i betänkandet att det kallakrigets slut har givit upphov till en genomgripandesäkerhetspolitisk omdaning i . De storaförändringarna som har genomgått harövervägande varit positiva - vår kontinent är i dagsäkrare och mer ekonomiskt välmående än kanskenågonsin tidigare. har den ekonomiskatransitionen i många fall visat sig vara mödosam ochförenad med svåra sociala problem. Det fornaJugoslaviens upplösning har resulterat i degrymmaste krig som utspelats på europeisk mark efterdet andra världskriget.Utskottet menar att närvaro i är avstor betydelse för stabiliteten i , inklusiveÖstersjöregionen. Utskottet vill framhållabetydelsen av att den transatlantiska länken förblirvital inom ramen för en all-europeisksäkerhetsordning. Organisationen för säkerhet ochsamarbete i () har förstärkt sinbetydelse som säkerhetspolitisk aktör, framhållerutskottet. har på flera håll i Europaframgångsrikt verkat konfliktförebyggande, ochorganisationen har också utvecklat sitt arbete fördemokrati och mänskliga rättigheter samt fred ochförsoning efter konflikter. Vidare betonar utskottetatt EU har varit av grundläggande betydelse för attvaraktigt trygga stabilitet och säkerhet i Europa.Med Amsterdamfördraget förstärktes den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP), och EU harsuccessivt tagit på sig en större roll när detgäller krishantering i . Utskottet framhålleratt medlemskapet i EU har stor betydelse för vårsäkerhetspolitik. militära alliansfrihetger goda möjligheter att utveckla förtroendefullarelationer och samarbete för ökad säkerhet. FN hardet övergripande ansvaret för internationell fredoch säkerhet, och säkerhetspolitiskaagerande grundar sig på . Vad gällerutvecklingen i menar utskottet att det ärav största betydelse att inte isoleras iförhållande till övriga . Ett stabilt,demokratiskt samt socialt och ekonomiskt välmåendeRyssland i fredligt och förtroendefullt samarbetemed väst är en nödvändig byggsten i en framtidaalleuropeisk säkerhetsordning. Utvidgningen av EUhar enligt utskottets uppfattning en viktigstabiliserande verkan i . Det gäller även närnya länder anslutit sig till Europarådet.Utskottet välkomnar beslutet vid i december om etablerandet av enkrishanteringskapacitet inom EU med civila ochmilitära komponenter. Utskottet framhåller att EU:skrishanteringskapacitet endast till en del ärmilitär till sin natur. Inte minst det senastedecenniets erfarenheter från västra harillustrerat behovet av förebyggande åtgärder ochbetydelsen av att insatser sätts in på ett tidigtstadium. Erfarenheterna från ochKosovo har också visat vilken avgörande betydelse decivila komponenterna har vid genomförandet avfredsbevarande insatser. Utskottet betonaremellertid att EU inte skall utvecklas till enförsvarsallians. Arbetet syftar inte heller till attUSA skall minska sitt säkerhetspolitiska engagemangi , framhåller utskottet. Utrikesutskottetvill understryka vad som i regeringensutrikesdeklarationen sägs beträffande ett FN-mandatvid fredsframtvingande insatser enligt FN-stadganskapitel VII. Utskottet vill vidare peka på attbeslut om en krishanteringsoperation från EU:s sidaförutsätter enighet bland medlemsländerna. Det ärdessutom upp till varje enskilt medlemsland attfatta beslut om landet skall delta eller inte.Utskottet noterar att en rad medlemsländer -däribland - betonar att ett deltagandeförutsätter att insatsen står på folkrättslig grundoch att det enligt är säkerhetsrådet somskall fatta beslut om fredsframtvingande insatser.Utskottet vill dock understryka att många åtgärderkan vidtas innan en situation av fredsframtvingandeåtgärder uppstår. Det kan röra sig om ett antalolika förebyggande åtgärder, om sanktioner mot ettland samt om civil krishantering såsomövervakningsuppdrag eller genomförande avfolkomröstningar och val. Dessa åtgärder kan vidtasav regionala organisationer, däribland EU, utan attett beslut föreligger i . Utskottetmenar att krishantering är en stegvis process. Detär alltid att föredra att en konflikt förebyggseller begränsas i ett tidigt skede. Därför är dekrisförebyggande åtgärderna av stor vikt. Skulledessa åtgärder inte vara tillräckliga skall civilakrishanteringsinsatser komma till användning. Skulleemellertid en konflikt eskalera kan en situationuppstå där militär krishantering blir aktuell.Utskottet menar att alla tre komponenter ärviktiga. Fokus bör ligga på tidigt agerande ochcivila insatser men i vissa situationer kommer detockså att användas militära medel, menar utskottet.Utskottet konstaterar att EU:s medlemsstater inomramen för den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken (GUSP) har stärkt samordningen avsina yttre förbindelser. Genom denna samverkan kanmedlemsländerna tillsammans få ett större inflytandeoch spela en mer aktiv roll på den världspolitiskascenen än om länderna agerat vart och ett för sig,menar utskottet och betonar att detta gällersärskilt för ett mindre medlemsland som Sverige.Utskottet finner att EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik utgör ett värdefullt verktyg, genomvilket medlemsländernas utrikespolitik samlat kan fåett stort genomslag i relationerna med andra länder.Mänskliga rättigheter och demokrati är ett områdesom EU prioriterar i sina yttre förbindelser. I deländer där kommissionen är biståndsgivare börunionens bistånd stå i samklang med utrikes- ochsäkerhetspolitiken. Utskottet fäster stor vikt vidatt även fortsättningsvis är drivande föratt främjande av demokrati och mänskliga rättigheterskall prägla EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik.Utskottet finner att har spelat encentral roll för fred, säkerhet, demokrati ochmänskliga rättigheter i ända sedan dessbildande kort efter det slut.Det är utskottets uppfattning att , medsin breda medlemskrets och sin omfattandeerfarenhet, med sina normer och med sin demokratiskavärdegemenskap, även har en viktig rollatt spela för en fredlig utveckling på vår kontinent- givetvis i nära samverkan med övrigasäkerhetsorganisationer. Utskottet framhåller viktenav roll för att befästa och utveckladen europeiska värdegemenskapen. bidrari hög grad till att stärka skyddet för de mänskligarättigheterna i vår världsdel, och den gemensammanormbildningen inom kretsen av medlemsländer är ettviktigt instrument för att förebygga väpnadekonflikter. Stödet till stärkande av demokrati ochrespekt för de mänskliga rättigheterna är en centraldel av verksamhet. De krav på respektför mänskliga rättigheter som ställs på Europarådetsmedlemsländer utgör ett konstruktivt stöd tilluppbyggnaden av demokrati och rättsstat i många avde tidigare kommunistiskt styrda länderna i Central-och Östeuropa.Utskottet finner att harförstärkt och utvecklat sin roll som centralsäkerhetspolitisk aktör i . Inte minst genomOSSE:s insatser i västra har det utvecklatstill den centrala alleuropeiska organisationen förkonfliktförebyggande och konfliktläkande arbete.Utskottet har noterat att samarbetet mellan ochFN har fördjupats , och denpraktiska samverkan i t.ex. Kosovo har på det helataget fungerat väl. kapitel VIII stadgarom tvistlösning och tvångsmedel genom regionalaavtal och organ. Utskottet betraktar som ettregionalt FN-organ enligt stadgans kapitel VIII. Isammanhanget är det viktigt att samordningmed andra organisationer ytterligare utvecklas,menar utskottet.Utskottet konstaterar att Nato spelar en viktigroll i den nya alleuropeiska säkerhetsordning somhåller på att ta form. Sedan det sluthar Nato genomgått genomgripande förändringar. 1999trädde , och in som medlemmar iNato, och vid toppmötet i samma årförklarades att Nato står öppet för nya medlemmaroch att utvidgningsprocessen skall ses över vidnästa toppmöte . Det samarbete som bedrivs inomramen för Partnerskap för fred (PFF) och (), i vilketSverige är en aktiv deltagare, fyller en värdefullförtroende- och säkerhetsskapande funktion. Genomsina insatser i och Kosovo harNato etablerat sig som en central aktör för störremilitära krishanteringsoperationer i , menarutskottet och framhåller att Natos fredsfrämjandeinsatser på västra har haft stor betydelseför den fred som mödosamt håller på att byggas.Utskottet konstaterat att tyngdpunkten i Natosverksamhet har förskjutits mot fredsfrämjande ochöppet säkerhetsskapande samarbete medpartnerländerna. kvarstår Nato som enmilitär försvarsallians, och det råder ingen tvekanom att kandidatländerna fäster stor vikt vidsäkerhetsgarantin enligt Natostadgans artikel 5.Utskottet betonar att inte samarbetar medNato på de områden som rör försvarsgarantier.Utskottet konstaterar att västra under detsenaste decenniet har genomlevt en turbulent periodsom kännetecknas av konflikt och krig, mänskligtlidande, stora flyktingströmmar och bildandet av nyastater. Vad gäller Bosnien-Hercegovinaundertecknades i ett fredsavtal. Det var enkompromiss som skapar förutsättningarna förnormalisering av förbindelserna mellan Bosniensetniska grupper. Enligt utskottets mening fortsätteravtalet att utgöra grunden för freds- ochförsoningsarbetet i Bosnien. Utskottet tvingas dockkonstatera att Bosnien efterDaytonavtalets undertecknande är ett land somalltjämt lider av sviterna av kriget första hälft. bringade krigettill ett slut, men för det mödosammaåteruppbyggnads- och försoningsarbetet erfordrasavsevärd tid.Orosmolm saknas heller inte i regionen.