bet · GP01FÖU2 · 2001-11-22 00:00:00 — Dagens förhållanden visar att detkommer att vara svårt att göra en klar avgränsning.I stället riskerar vi att hamna i en situation därhändelser, som var för sig inte nödvändigtvis gåratt betrakta som krigshandlingar, utvecklas i englidande skala där det är möjligt attavgöra vad som gäller. I ett sådant läge skapas engråzon mellan krig och fred, och samhällets förmågaatt hantera denna komplexa situation blirbetydelsefull för vår motståndskraft. Osäkerhetenkommer att vara stor. Är vårt land utsatt för ettangrepp? På vilket sätt och i så fall av vem ellervilka? Är det fråga om en stat eller en icke-statligaktör? Frågorna känns igen från efterdyningarna avattacken mot och den 11september 2001.Regeringen anser att vårt samhälle måste kunna ståemot ett angrepp utfört av icke-statliga aktörer,som använder avancerade metoder och vapen lika välsom konventionella militära angrepp eller icke-konventionella attacker från andra stater samt olikakombinationer av dessa.Väpnat angrepp och hävdande av territoriellintegritetRegeringen konstaterar att den grundläggandepositiva säkerhetspolitiska situationen består.Regeringen har tidigare bedömt att ett invasionshotinte ter sig möjligt förutsattatt vi har en grundläggande försvarsförmåga. Dennabedömning har endast förändrats marginellt i denmeningen att hotet nu ter sig något mer avlägset.Utvecklingen ger inte heller anledning att ändrabedömningen av det mer begränsade militära angreppsom ändå skulle kunna riktas mot i sambandmed en kris som utvecklas ur nuvarande omvärldsläge.Därför krävs att har beredskap och förmågaatt möta sådana hot. Det måste alltid finnas enförmåga att hävda landets territoriella integritet.Sveriges totalförsvar skall vid en krissituation iomvärlden successivt kunna höja beredskapen.Åtgärder måste även kunna vidtas i ett längretidsperspektiv mot förändrade hot.Även om en invasion med syfte att ockupera Sverigeinom överskådlig tid - enligt regeringens mening -inte ter sig möjlig att genomföra, utesluter dettadock inte riskerna för våld eller hot om våld ochskadegörelse mot det svenska samhället eller motbetydande svenska intressen i omvärlden. Syftetskulle kunna vara att påverka agerande inågon internationell fråga eller konflikt där vi ärinvolverade eller att på annat sätt nå fördelar medett angrepp eller hot om angrepp mot ellerkränkning av svensk suveränitet utan att för denskull behöva gå så långt som att ockupera hela ellerdelar av landet. Omfattande sabotage- ellerterroraktioner mot viktiga infrastruktursystem kaningå i en utveckling mot någon form av angrepp.På lång sikt går det inte att utesluta möjlighetenav ett mer omfattande angrepp. Militärstrategiskaförändringar och en ny generation av förband medföratt ett sådant hot kommer att se annorlunda ut ändet gjorde under det . Detta är ettgrundläggande ingångsvärde i det långsiktigaanpassningstänkandet. Innan ett sådant hot kan bliverklighet måste det ske en försämring av detsäkerhetspolitiska läget , vilketkommer att vara iakttagbart såväl i form avpolitiska som av militära förändringar av storomfattning.Bidrag till fred och säkerhet i omvärldenRegeringen anser att totalförsvarsresurserna skallkunna användas för att bidra till fred och säkerheti omvärlden. Detta sker genom att det inomtotalförsvaret bedrivs verksamhet på detsäkerhetsfrämjande området, samt genom attresurserna inom totalförsvaret används förfredsfrämjande och humanitära insatser.Säkerhetsfrämjande samarbete syftar till attupprätthålla respekten för mänskliga rättigheter,hantera motsättningar inom ramen för eninternationell rättsordning och minska risken föratt mellanstatliga eller inomstatliga konflikterskall uppstå. Sådant samarbete sker i första handmed andra än försvarsrelaterade medel. Men isamarbetet ingår också försvarsrelaterade åtgärdersåsom förtroendeskapande åtgärder ochrustningsbegränsning.Säkerheten i närområdet är grundläggande förSveriges försvarsansträngningar. Detförtroendeskapande samarbetet är centralt härvidlag.Totalförsvarsresurser används för att bistå ,och i uppbyggandet av det försvarsom de, liksom varje oberoende nation, har rätttill. Genom ett aktivt deltagande med både militäraoch civila totalförsvarsresurser inom ramen förPartnerskap för fred bidrar till att stärkasäkerheten i , bl.a. avseenderäddningstjänst. verkar för att i ökadutsträckning involvera i det euroatlantiskasäkerhetssamarbetet. Samarbetet med de nordiskaländerna på säkerhets- och försvarsområdet harbreddats och fördjupats. Verksamhet inom ramen förden europeiska konventionella rustningskontrollen,som t.ex. observationsflygningar i enlighet med eller militära inspektioner i enlighetmed Wiendokumentet fyller en viktigförtroendeskapande funktion.Sverige deltar aktivt i uppbyggandet av eneuropeisk och en gemensam euroatlantiskkrishanteringsförmåga. Uppbyggnaden av EU:s civilaoch militära krishanteringsförmåga sker i ett snabbttempo och deltar aktivt i denna process.Regeringen har i tidigare propositioner lyft frambehovet av att stärka förmåga att bidratill europeisk krishantering. Med europeiskkrishantering avses sådan krishantering som direktberör freden och säkerheten i utan att förden skull enbart vara geografiskt begränsad till deneuropeiska kontinenten. Europeiskkrishanteringsförmåga bör ses i ett bredareperspektiv än EU:s krishanteringsförmåga ochinnefatta samtliga säkerhetsorganisationer.Utvecklingen av de militära resurser som haranmält till EU är en prioriteraduppgift för Försvarsmakten. Samma resurser är, helteller delvis, även anmälda i register för FN-respektive Natoledda insatser. I takt med attförsvaret internationaliseras kommer attkunna lämna ytterligare bidrag till den europeiskakrishanteringsförmågan.Regeringen anser mot bakgrund av deninternationella utvecklingen att inriktningen attprioritera totalförsvarsresursernas bidrag till fredoch säkerhet i omvärlden bör ligga fast.Totalförsvarsresurserna skall utformas så att deeffektivt kan användas både nationellt ochinternationellt. Den förmåga som vi successivtbygger upp har sin mest omedelbara och efterfrågadetillämpning i det internationellasäkerhetssamarbetet. De militära och civilainsatserna inom denna ram bidrar direkt till atthantera de dagsaktuella hoten mot säkerheten.Inriktning av myndigheternas planeringRegeringen avser att besluta om enstrategisk inriktning (f.d. operativa anvisningar)av totalförsvarets operativa studier och planering.Beslutet skall bl.a. syfta till att ge deninriktning som behövs för att säkerställa engemensam planeringsgrund för studier och planeringinom totalförsvaret. Regeringen avser även attfortsatt utveckla kopplingen mellan vår nationellaförsvarsplanering och vårt deltagande i planeringinom ramen för europeisk krishantering.Försvarsmakten har genomförtoperativa studier. Arbetet har resulterat i engrundläggande försvarsplanering och i enmilitärstrategisk inriktning av de fortsattaoperativa studierna och planeringen och2002. Dessa studier liksom planeringen sker vid denOperativa insatsledningen ochmilitärdistriktsstaberna. Detta arbete har bedrivitsenligt de ovan redovisade principerna. Äveninriktningen av Försvarsmaktens perspektivstudierunder har skett under liknande former. Fortsattinriktning av perspektivstudiearbetet ärbeslutad i regleringsbrev. Inriktningen syftar tillatt Försvarsmakten i samband med budgetunderlagetför 2003 skall kunna lämna preliminärt underlaginför det planerade försvarsbeslutet 2004.Regeringen har i propositionen Det nya försvaret(1999/2000:30) utvecklat de närmare kraven för detmilitära försvaret avseende grundläggandeförsvarsförmåga och grundberedskap samt krav pågrundläggande försvarsförmåga och beredskap i ettettårigt perspektiv. Regeringen har också angettkrav på förmåga till anpassning mot väpnat angrepppå medellång sikt () respektive på långsikt (i ett tioårsperspektiv). Regeringen kommer attföreskriva att dessa krav i form av tidsperspektivoch förutsättningar skall utgöra utgångspunkt förplaneringen inom hela totalförsvaret.Förmågan till anpassningGrunden för totalförsvarets förmåga till anpassninghar utvecklats sedan förra försvarsbeslutet (prop.1996/97:4, bet. 1996/97:FöU1, rskr. 1996/97:36,prop. 1998/99:74, bet. 1998/99:FöU5, rskr.1998/99:224 samt prop. 1999/2000:30, bet.1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168).Totalförsvarets förmåga till anpassning är enfortsatt viktig del av, och en av grundstenarna i,den svenska försvarspolitiken. Med hänsyn tillutvecklingen i omvärlden skall försvaret kunnaförstärkas, reduceras eller eljest förändras för attmotsvara de krav som ställs på försvaret.Anpassningen skall som princip kunna tillämpasoavsett ekonomisk nivå.Beslut om anpassningsåtgärder kan komma att behövafattas under osäkerhet och med inslag av politisktrisktagande. Förmågan att kunna uppfatta och rätttolka de ofta svaga signalerna om säkerhetspolitiskaförändringar blir betydelsefull. Totalförsvaret börges en flexibel utformning för att möta olika hotoch dessutom kunna utvecklas för att möta nya hot.Det är nödvändigt att analysera skildaomvärldsutvecklingar och utvecklingsmöjligheter förtotalförsvaret i olika tidsperspektiv som underlagför genomtänkta förberedelser och tidiga beslut.Anpassningsprincipen och dess tillämpning påverkarexempelvis behov av operativ förmåga och kompetens,principer för personal- och materielförsörjning,försvarsindustriellt internationellt samarbete samtforskning.Regeringen framhåller att den svenskaanpassningsplaneringen är organiserad som en processpå flera nivåer. försvarsbeslut infördeskontrollstationen för att möjliggöra avstämningar avden säkerhetspolitiska utvecklingen under denfemåriga försvarsbeslutsperioden. Nästkommandeförsvarsbeslutsperiod omfattar (2002-2004).Riksdagsbesluten genomförs med tätare intervall äntidigare, vilket innebär att beredningen av frågor iriksdagen blir mer kontinuerlig. GenomFörsvarsberedningen finns dessutom ett forum förkonsultationer mellan regeringen och riksdagenspartier om den långsiktiga inriktningen av svensksäkerhets- och försvarspolitik.Regeringskansliet har under det senaste åretförstärkt sin förmåga att inriktaunderrättelseverksamheten och att analyseraomvärldsförändringar samt att bereda och inriktafrågor med anknytning till totalförsvarsresursernasutnyttjande. Myndigheterna bedömer och planeraröversiktligt anpassningsåtgärder och tillställerRegeringskansliet underlag och förslag avseendeanpassningsåtgärder. Beslut om anpassningsåtgärderfattas av och regeringen.Utöver statliga analysorgan finns dessutom en radorgan som gör säkerhetspolitiska analyser. Dessatillsammans med utländska motsvarigheter utgör enviktig referensram för statsmakternas omvärldsanalysoch för anpassningsplaneringen.MotionenI kommittémotion 2000/01:Fö207 (m) av HenrikLanderholm m.fl. framhålls att osäkerheten om denryska militära utvecklingen kvarstår oförändrad.Varken möjligheterna för eller sannolikheten av ensuccessivt större rysk militär förmåga har minskat.Den i praktiken givna planeringsförutsättningen"inget krig " är enligtmotionärernas mening inte hållbar som grund förSveriges försvarspolitik.Regeringens förhoppning att försvaret snabbt ochenkelt skall kunna "anpassas", dvs. rusta upp ellerskapa ny förmåga för att möta förändrade hot, sägsmed andra ord vara överdriven. Visserligen skallförsvaret i varje läge kunna anpassas efter densituation som då är rådande. Men detta är emellertidinte ett motiv för en massiv och ensidig nedrustningsom den förda politiken innebär. behöver enstörre säkerhetsmarginal för oväntadehändelseutvecklingar än vad som blir möjligt medregeringens försvarspolitik (yrkande 1).Sverige skall föra en aktiv säkerhetspolitik. Ensådan politik kräver stöd av ett militärt försvarsom är insatsberett, som förutsättningarför en framtida upprustning bibehålls och utvecklas.Kraven är på många sätt större på svensk säkerhets-och försvarspolitik nu än dåspänningen mellan öst och väst var den dominerandesäkerhetspolitiska utmaningen. Att hotet om detstora kriget mellan öst och väst ter sig avlägsetbetyder inte att riskerna för krig och militärtmaktspråk inte, enligt motionärerna, längreexisterar.Till försvarets viktigaste uppgifter hör attförsvara hela landet. Försvaret måste ha sådanförmåga och beredskap att ingripande kan ske vidsåväl avsiktliga som oavsiktliga kränkningar. Varjeallvarligt syftande militärt eller civilt hot måsteockså kunna mötas med en sådan styrka att Sverigekan stå emot försök till påverkan genom våld ellerhot om våld. Försvaret skall också kunna ta vår delav ansvaret för fred och säkerhet i iallmänhet och i vårt närområde i synnerhet. Grundenför svensk försvarspolitik är att Försvarsmakten kanförsvara landet mot invasion och ockupation. Dettager också de kunskaper och färdigheter som erfordrasför att landets militära enheter blir lämpade atthävda svenskt territorium och svenska intressen inärområdet samt för att i samverkan med andranationers resurser bidra till fred och säkerhet ivår omvärld. Detta kräver förmåga till väpnad stridi vid bemärkelse. Försvaret får aldrig tillåtas attenbart bli en bevakningsorganisation (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeUtskottet konstaterar att regeringen - utom på enpunkt - inte föreslagit någon ändring av riksdagenstidigare beslut om försvarspolitikens inriktning.Den förändring som föreslås av regeringen avserendast Försvarsmaktens operativa förmåga. Detändringsförslaget behandlar utskottet i ett annatavsnitt i detta betänkande.Till grund för det nu aktuella försvarsbeslutet,som avser , ligger densäkerhetspolitiska kontrollstationen som genomfördesvåren . Mot bakgrund av den då rådandesäkerhetspolitiska utvecklingen beslutade riksdagenden om ändrad inriktning förtotalförsvaret (prop. 1998/99:74, bet. 1998/99:FöU5,rskr. 1998/99:224, bet. 1998/99:UFöU1, rskr.1998/99:222). beslutade därvid bl.a. omförsvarspolitikens inriktning, krigsorganisationensutveckling, det militära försvarets operativaförmåga samt att nästa försvarsbeslutsperiod skallomfatta åren 2002-2004.De ekonomiska ramarna ligger fastsedan beslut med anledning av denekonomiska vårpropositionen (prop.1998/99:100, bet. 1998/99:FiU27, rskr. 1998/99:249).Våren godkände (bet.1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168) - med ändringav beslutet våren - regeringens förslag tillinriktning av Försvarsmaktens insatsorganisation ochutformningen av grundorganisationen fram t.o.m.2004. beslutade på förslag av regeringenäven om ändring av Försvarsmaktens operativaförmåga.Utskottet anser att det hade varit en fördel förärendets beredning om regeringen hade lämnat ettsamlat förslag till försvarspolitikens inriktning ilikhet med vad den gjort vid det senasteförsvarsbeslutet och den säkerhetspolitiskakontrollstationen år 1999.Den reformprocess som beslutat, dels iden säkerhetspolitiska kontrollstationen 1999, delsom ändrad inriktning för totalförsvaret i mars 2000bör således fullföljas under kommandeförsvarsbeslutsperiod.I kommittémotion 2000/01:Fö207 (m) av HenrikLanderholm m.fl. framhålls bl.a. mot bakgrund avosäkerheten om den ryska militära utvecklingen attden i praktiken givna planeringsförutsättningen,"inget krig ", inte ärhållbar som grund för försvarspolitik.Regeringens förhoppning att försvaret snabbt ochenkelt skall kunna rusta upp eller skapa ny förmågaför att möta förändrade hot, är enligt motionärernainte realistisk.Utskottet vill framhålla att det svenska försvaretär inne i en förändringsfas som innebär en förändradinriktning och utgör en av de största reformerna somgenomförts i modern tid på försvarsområdet.Totalförsvarets förmåga till anpassning är därvid enfortsatt viktig del av den reformen och en avgrundstenarna i den svenska försvarspolitiken. Medhänsyn till utvecklingen i omvärlden skalltotalförsvaret och dess resurser kunna förstärkas,reduceras eller eljest förändras för att motsvara dekrav som ställs på försvaret.I dag har ett mångfasetterat och brettinternationellt säkerhetssamarbete. Detta samarbeteger oss betydligt större möjligheter att påverkaförhållandena i omvärlden . Vårtmedlemskap i unionen (EU) spelar encentral roll, liksom vårt arbete inom Förentanationerna (FN) men också vårt samarbete med Nato.Utskottet delar regeringens bedömning att dengrundläggande positiva säkerhetspolitiskasituationen består. Ett invasionshot ter sig intemöjligt förutsatt att vi har engrundläggande försvarsförmåga. Detta hot nu ter signågot mer avlägset.Utskottet anser sålunda att de tre tidigareriksdagsbesluten fattade omförsvarpolitiken bör gälla även nästaförsvarsbeslutsperiod dvs. under åren 2002-2004varför utskottet avstyrker motion 2000/01:Fö207 (m)yrkandena 1 och 2.Den försvarspolitiska beslutsprocessenUtskottets bedömning och förslag i korthetUtskottet anser att ett system med kortareförsvarsbeslutsperioder bidrar till enfortlöpande politisk prövning av detsäkerhetspolitiska läget och desskonsekvenser för totalförsvarets beredskap,omfattning, utveckling och förnyelse. Därmedskapas det således förutsättningar för attmed kortare tidsintervaller än tidigarebesluta om ny inriktning avförsvarspolitiken, om detta anses motiverat.Motionerna Fö9 (m) yrkande 1, Fö12 (v)yrkande 14, Fö223(kd) och Fö274 (m) yrkande 1avstyrks.MotionernaModerata samlingspartiet anser i partimotion Fö9,yrkande 1, att den försvarspolitiskabeslutsprocessen bör ges en förändrad inriktning.Den långsiktiga planeringen, såväl på 10 till 15års sikt som ,måste särskiljas från den årliga budgeteringen. Denlångsiktiga planeringen skall syfta till att geinriktning för personal- och materielförsörjningsamt den årliga verksamhetsinriktningen. Den årligabudgeteringen skall ske utgående från den verksamhetsom skall genomföras . Dettasynsätt leder till en naturlig uppdelning avriksdagens beslut i två delar.Den ena delen är beslut om beredskap, uppgifteroch förmåga i den befintliga organisationen somomfattar , dvs. storlek ochkostnad för den årliga driften inklusive underhålloch vidmakthållande. Hur detta sedan genomförs,genom att vidmakthålla och utnyttja den befintligaförsvars- organisationen, är ett ansvar förrespektive myndighet.Den andra delen är beslut som omfattar kommandeinvesteringar, och andra långsiktiga bindningarinklusive kostnader för t.ex. avveckling, sett i ettlängre tidsperspektiv. Denna förändring tydliggörockså ansvar för de långsiktiga beslutenom försvarets uppgifter och förmågor samtanskaffning, uppsättning och avveckling av materieloch militära förband.Liknande förslag förs fram i kommittémotion Fö274(m), yrkande 1, av m.fl.Vänsterpartiet framhåller i kommittémotion Fö12, avBerit Jóhannesson m.fl., att dess inställning är attdet militära försvaret kan och skall minskas tillförmån för andra verksamheter. hardärför ställt sig bakom den nu beslutadeominriktningen och reduceringen av det militäraförsvaret fram . Det är bra att Sverigesförsvar förändras från ett invasionsförsvar till ettförsvar som svarar mot dagens hotbild och det nyaläget i vår omvärld.Den nya hotbilden och det gynnsammasäkerhetspolitiska läget ger möjlighet att på siktytterligare reducera omfattningen av det militäraförsvaret till förmån för förstärkningar inom detcivila samhället och infrastrukturen. Men också tillandra, för människor, viktiga delar av samhället.För att kunna reducera försvaret behövs dockförberedelsetid och planeringsförutsättningar somockså tar hänsyn till hur en reducering kangenomföras. En omställning från militär verksamhettill civil är komplex och komplicerad, men ärlikafullt nödvändig för ett flexibelt försvaranpassat till dagens och framtidens hotbild.Det behövs scenarier som kan visa nya hotbilderoch beskrivning av hur försvaret i en reducering kananpassas till dem. bör därför tillkännageför regeringen som sin mening att Försvarsmaktenskall få i uppdrag att ta framomvärldsexempel inför framtida inriktningsbeslut(yrkande 14).Margareta () pekar i motion Fö223 på attde överläggningar i försvarsfrågan mellan regeringenoch partier som inletts som en direktkonsekvens av de s.k. svarta hålen som uppstått iFörsvarsmaktens budget avbryts ifebruari 1999. Regeringen väljer i stället att göraupp med Centerpartiet.Regeringen tillsätter efter uppgörelsen enarbetsgrupp bestående av sex höga tjänstemän, trecivila företrädare för Försvarsdepartementet och tremilitära företrädare för Försvarsmakten. Dennaarbetsgrupp, "styrgruppen", skall efter närmaredirektiv från regeringen, utarbeta förslag till nygrundorganisation för Försvarsmakten. I rapport tillregeringen finns betydande avvikelser från denbeställning som regeringen gör i sina riktlinjer.Rapporten uppvisar enligt motionären allvarligabrister såväl när det gäller använd metod som närdet gäller avrapporteringen av uppdraget.Återkopplingen till regeringens riktlinjer är svageller obefintlig. Trots dessa uppenbara brister irap-porten, väljer regeringen att lyfta in den somen viktig del i regeringens proposition Det nyaförsvaret (prop. 1999/2000:30). Förändringarna ipropositionen jämfört med styrgruppens rapport varnärmast av kosmetisk karaktär.Det framgår med all önskvärd tydlighet att denförsvars- och säkerhetspolitik som regeringen harvalt att driva i samarbete med ochVänsterpartiet i allt väsentligt bygger på ad hoc-lösningar, framtagna i all hast och utan någonnärmare tid för eftertanke och reflexion kringförslagens konsekvenser. En del av de misstag somblev resultatet av de många illa genomtänktautrednings- och beslutsprocesserna äroåterkalleliga, medan annat ännu kan ställas tillrätta.En parlamentariskt sammansatt arbetsgrupp bördärför tillsättas med uppdrag att genomlysaförsvarsbeslutsprocessen i ett retrospektivtperspektiv i syfte att komma till rätta med destrukturella problem som utgör hinder för eneffektiv och trovärdig försvarsbeslutsprocess.Utskottets ställningstagandeFyra motioner berör på olika sätt denförsvarspolitiska beslutsprocessen.Moderata samlingspartiet anser i partimotion Fö9,yrkande 1, samt i kommittémotion Fö274, yrkande 1 avHenrik m.fl., att den försvarspolitiskabeslutsprocessen bör ges en förändrad inriktning.Den långsiktiga planeringen, såväl på 10 till 15 årssikt som , måstesärskiljas från den årliga budgeteringen. Denlångsiktiga planeringen skall syfta till att geinriktning för personal- och materielförsörjningsamt den årliga verksamhetsinriktningen. Den årligabudgeteringen skall ske utgående från den verksamhetsom skall genomföras . Dettasynsätt leder till en naturlig uppdelning avriksdagens beslut i två delar.I kommittémotion Fö12 (v), yrkande 14 av BeritJóhannesson m.fl., framhåller motionärerna att derasinställning är att det militära försvaret kan - ochskall - minskas till förmån för andra verksamheter.För att kunna reducera försvaret behövs dockförberedelsetid och nya planeringsförutsättningar.Försvarsmakten bör därför få i uppdrag att snarastta fram omvärldsexempel inför framtidainriktningsbeslut.I motion Fö223 av () föreslåsatt en parlamentariskt sammansatt arbetsgruppsnarast tillsätts för att genomlysaförsvarsbeslutsprocessen i ett retrospektivtperspektiv och komma till rätta med de strukturellaproblem som utgör hinder för en effektiv ochtrovärdig försvarsbeslutsprocess.Utskottet vill med anledning av vad som föreslås imotionerna anföra följande.Etappindelningen av det nu gällandeförsvarsbeslutet () och ensäkerhetspolititisk kontrollstation har bidragittill en flexiblare rytm i försvarsplaneringen än vadsom tidigare gällt. Utskottet anser i likhet med vadsom anförs i motion Fö9 (m) yrkande 1 att olikaförsvarspolitiska beslut får konsekvenser i olikatidsmässiga perspektiv.Totalförsvarets förmåga till anpassning till olikahot är en hörnsten i den svenska försvarspolitiken.Med hänsyn till utvecklingen i omvärlden skalltotalförsvaret och dess resurser kunna förstärkas,reduceras eller eljest förändras för att motsvara dekrav som ställs på försvaret.