bet · GO01FiU29 · 2001-05-31 00:00:00 — Kostnaderna för den offentliga hälso- ochsjukvården ökade 1999 jämfört medföregående år. De totala kostnaderna för hälso- ochsjukvården uppgick till 151,4 miljarder kronor.Antalet landstingsanställda inom hälso- ochsjukvården har ökat något . Inom många områden ökar dockrekryteringsproblemen och bristsituationer haruppstått.I motion Fi36 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförs om behovetav en nationell vårdgaranti (yrkande 7).Motionärerna anför att det är en fundamentalrättighet att få vård av god kvalitet när manbehöver den. En nationell vårdgaranti som innebäratt ingen skall behöva vänta längre än tre månaderpå operation eller behandling bör införas. Klararinte det egna av att ge vård inom dentiden, skall patienten kunna få vården utförd hosett annat landsting eller hos en privat vårdgivare.I motion Fi35 av Per m.fl. (kd) begärsett tillkännagivande om vad i motionen anförs om enanpassning av lagen (1992:1528) om offentligupphandling () (yrkande 10). Motionärerna anföratt är dåligt anpassad till upphandling avhälso- och sjukvårdstjänster. Direktupphandling kanendast ske i utomordentligt begränsad omfattning,vilket kan försvåra för kommuner och landsting ellerregioner att inledningsvis stödja avknoppadeverksamheter.I motion Fi37 av och () begärs ett tillkännagivande om vad i motionenanförs om samlad statistik för vårdköer (yrkande 5).Motionärerna anför att tillgänglig statistik frånLandstingsförbundet över vårdköerna i visarpå oacceptabla skillnader i kötid mellan olikalandsting samt på oacceptabelt långa kötider. Föratt bilda sig en uppfattning om problemensutbredning behöver en samlad statistik på områdettas fram och redovisas. Vidare begärs i yrkande 6ett tillkännagivande om jämförelse mellan offentligtdriven och privat driven vård. Motionärerna anföratt varken text, siffror eller tabeller i skrivelsenger gestaltning till jämförelser mellan ekonomiskaresultat och kvalitet i vård och omsorg när detgäller entreprenader på landstings- ellerkommunalavtal, helt privat regi eller helt offentligregi.Socialutskottets ställningstagandeMotionsyrkanden om vårdgaranti har nyligenbehandlats och avstyrkts i betänkande 2000/01:SoU10Hälso- och sjukvårdsfrågor m.m. (s. 25-31 och s. 40,rskr. 2000/01:194). I samma betänkande behandladesvidare frågor om upphandling av hälso- ochsjukvårdstjänster, varvid motioner avstyrktes (s. 42och 44). har inte ändrat uppfattningi dessa frågor och föreslår därför attfinansutskottet avstyrker motionerna Fi35 (kd)yrkande 10 och Fi36 (m) yrkande 7.Såvitt gäller statistik för vårdköer konstaterarutskottet att bedriver projektetVäntetider i vården och att projektet syftar tillatt utveckla ett nationellt system för uppföljningoch analys av väntetider. Vidare anför regeringen i2001 års vårproposition (2000/01:100, s. 123) attväntetiderna till vissa behandlingar äroacceptabelt långa, vilket gör att det inte ärmöjligt att säga att hälso- och sjukvården har enacceptabel tillgänglighet. Landstingen tillförsdärför ett resurstillskott om 1 250 miljoner kronorfrån . anser attriksdagen inte bör ta något initiativ i frågan.Socialutskottet föreslår att finansutskottetavstyrker motion Fi37 (fp) yrkande 5.Motionsyrkanden om privata vårdgivare har ocksånyligen behandlats och avstyrkts av utskottet ibetänkande 2000/01:SoU10 (s. 42, 44 och 45). Vidarebehandlade och avstyrkte utskottet yrkanden om ökadmångfald av vårdgivare i betänkande 2000/01:SoU5 (s.33-36). , som inte ändrat uppfattningi dessa frågor, anser att finansutskottet böravstyrka motion Fi37 (fp) yrkande 6.ÄldreomsorgI regeringens skrivelse konstateras i desammanfattande slutsatserna avseende avsnitt 5.1Äldreomsorg följande.Det bedrivs mycket bra äldreomsorg i många kommuner,och många äldre som är i behov av vård och omsorgerhåller sådan med god kvalitet. Andelen personersom erhåller äldreomsorg har dock successivt minskatunder . Hjälpen har alltmer riktats tilldem med störst hjälpbehov, ofta ensamstående ochpersoner i hög ålder. Studier visar att anhöriga harfått ta ett växande ansvar för vården och omsorgenom äldre, och ett ökande antal äldre köper hjälp påden privata marknaden.Omläggningar av socialtjänststatistiken försvårarbedömningar av utvecklingen av andelen personer somfick hjälp i hemmet . Andelenäldre personer som erhåller hjälp i särskilt boendefortsätter att minska.Socialstyrelsens och länsstyrelsernas tillsynvisar att det pågår ett omfattande utvecklingsarbeteinom den kommunala äldreomsorgen. Bland annatarbetar många kommuner med att systematisktutveckla och säkra kvaliteten inom sinaverksamheter, t.ex. stödet till anhöriga.Brister som framkommit i ochlänsstyrelsernas tillsyn rör bl.a. brukarinflytande,det medicinska omhändertagandet och avgifter inomvården och omsorgen av äldre personer. Dessa bristerhar uppmärksammats tidigare. Förbättringar har skettavseende kompetensen inom handläggning ochdokumentation.Rättssäkerheten för den enskilde inomäldreomsorgen brister i många kommuner. Bland annatförekommer det att äldre personer som fåttbifallsbeslut gällande plats i särskilt boende fårvänta på verkställighet. Vidare förekommer det attpersoner får avslag på ansökningar med hänvisningtill platsbrist trots att de bedöms vara i behov avplats i särskilt boende.Kommunernas kostnader för äldreomsorgen uppgick1999 till drygt 64 miljarder kronor.I motion Fi36 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförs omäldreomsorgens kvalitet och behovet av en s.k.äldrepeng (yrkande 8). Motionärerna anför att det påäldreomsorgens område finns ett stort behov av enförstärkt statlig tillsyn. En fristående statligmyndighet skall ansvara för godkännande och kvalitetinom vård och omsorg. Vidare anför motionärerna atten äldrepeng är ett alternativ som ger den enskilderätt att lösa sitt omsorgsbehov efter egna önskemål.Den enskilde får då - som ett alternativ till denkommunala omvårdnad han eller hon har rätt tillenligt socialtjänstlagen - disponera en peng varsstorlek bestäms av omsorgsbehovet. Äldrepengen skallkunna användas för att betala äldreomsorg såväl ihemmet som på olika former av privata institutioner.I motion Fi38 av m.fl. (c) begärsett tillkännagivande om vad i motionen anförs om enutredning för att undersöka effekterna på denkommunala ekonomin av maxtaxa inom äldreboende(yrkande 3 delvis). Motionärerna anför attregeringen sannolikt kommer att kompensera kommunerför den föreslagna maxtaxan inom äldreboendet. Dennakompensation omfattar dock inte effekten av en ökadefterfrågan på, såvitt nu är i fråga, äldreboende.Risk finns att maxtaxan urholkar den kommunalaekonomin. Innan en maxtaxa avseende äldreboendegenomförs bör därför regeringen låta utredaeffekterna av en ökad efterfrågan på den kommunalaekonomin.I motion Fi37 av och () begärs ett tillkännagivande om vad i motionenanförs om avgifter för äldrevård (yrkande 7).Motionärerna anför att en granskning utförd avSocialstyrelsen visar på mycket stora skillnader iavgifter mellan olika kommuner. Enligt motionärernaär det skandalöst att regeringen ännu inte harpresenterat något förslag för att komma till rättamed de skriande orättvisor som drabbaråtskilliga äldre.Socialutskottets ställningstagandeMotionsyrkanden gällande den framtida finansieringenav äldreomsorgen samt avgiftssättning inomäldreomsorgen har behandlats och avstyrkts ibetänkande 2000/01:SoU9 (s. 11, 25 och 26) (prot. nr2000/01:70). har inte ändratinställning i dessa frågor. Vidare anförs i 2001 årsekonomiska vårproposition (2000/01:100 s. 30 och 31)att regeringen avser att föreslå att ettförbehållsbelopp införs i äldre- ochhandikappomsorgen. Detta förbehållsbelopp kommer attvara den lägsta summa som pensionären skall ha kvaratt leva på när äldreomsorgen är betald. Vidareframgår av samma proposition (s. 123) attkommunsektorn tillförs somkompensation för det föreslagna förbehållsbeloppet iäldre- och handikappomsorgen. anseratt finansutskottet bör avstyrka motionerna Fi36 (m)yrkande 8, Fi37 (fp) yrkande 7 och Fi38 (c) yrkande3 (delvis).HandikappomsorgI regeringens skrivelse konstateras i desammanfattande slutsatserna avseende avsnitt 5.2Handikappomsorg följande.Enligt den nationella handlingsplanen förhandikappolitiken skall samhället utformas så attmänniskor med funktionshinder i alla åldrar blirfullt delaktiga i samhällslivet och får sammalevnadsvillkor som andra. bristerdet dock fortfarande i detta avseende, särskilt förbarn med funktionshinder. Personer medfunktionshinder har fortfarande sämre levnadsvillkorän befolkningen i övrigt. Situationen i kommunernavisar en varierande bild. Antalet klagomål har ökatmer på handikappområdet än på andra tillsynsområdeninom det sociala området. Flera utvärderingar visaratt huvudmännen inte alltid verkställer för denenskilde gynnande domar. Dessutom får många avslagpå sin ansökan om insatser därför att resursersaknas, trots att behov av stöd föreligger.Individuella planer enligt lagen (1993:387) om stödoch service till vissa funktionshindrade, LSS,används i mindre utsträckning än vad som förväntats.Bland de flesta som erhåller hemtjänst i den egnabostaden har det skett en minskning av antalettimmar till lägre tidsintervall. Antalet personermed funktionshinder som bor permanent i särskildaboendeformer har minskat som andelenpersoner i ordinärt boende med högsta timantal harökat något jämfört med föregående år.Andelen personer med stöd enligt socialtjänstlagen(1980:620), SoL, respektive LSS varierar fortfarandemellan kommunerna, men skillnaderna minskar.Variationen i kommunernas servicenivå i ordinärtboende enligt SoL har minskat kraftigt när detgäller de högsta servicenivåerna medan kommuner medlägsta servicenivå visar mycket liten variationmellan åren. I särskilt boende däremot harskillnaderna mellan kommunerna avseende högstaservicenivå ökat.Antalet personer med insatser enligt LSS harminskat om man ser till statistiken men orsaken ärtroligtvis en tidigare överskattning av antaletpersoner. Antalet personer med råd och stödrespektive kontaktperson har minskat liksom antaletbarn med funktionshinder som bor i bostad medsärskild service.De samlade offentliga utgifterna för insatser tillpersoner med funktionshinder har ökat 1998 efter attha varit i stort sett oförändrade sedan 1995.I motion Fi36 av m.fl. (m) begärsett tillkännagivande om vad i motionen anförs omhandikappomsorgen (yrkande 9). Motionärerna anföratt stödet till funktionshindrade inte ger detutrymme för individuella lösningar som borde finnas.Stödet till funktionshindrade skall vara flexibeltoch ge den enskilde stor valfrihet. Staten bör tadet grundläggande ansvaret för att allafunktionshindrade - oavsett i vilken kommun de bor -skall ha samma rätt till den frihet och detoberoende som rätten till personlig assistansinnebär. Motionärerna anför vidare att de olikaformerna av stöd till funktionshindrade ocharbetshandikappade inte alltid är samordnade. Detekonomiska ansvaret för assistansersättningen börenligt motionärerna återgå till staten.Schabloniseringen av ersättningen bör slopas, ochreglerna kring ersättningen bör återgå till vad somgällde före . Rätten tillpersonlig assistans under skoltid och vid vistelsepå dagcenter etc. bör återinföras. En mer flexibelutformning av rätten till personlig assistans börutredas. Enligt motionärerna bör enhjälpmedelsgaranti införas. Slutligen anförs atthjälpmedelsverksamheten bör avmonopoliseras.I motion Fi37 av och () begärs ett tillkännagivande om vad i motionenanförs om en systematisk och samlad plan förtillgänglighetsarbetet (yrkande 8). Motionärernaanför att ansvaret för att öka tillgängligheten iförsta hand skall ligga lokalt, dvs. på kommuner ochandra lokala aktörer som t.ex. privatafastighetsägare.Socialutskottets ställningstagandeMotionsyrkanden rörande mål och inriktning förhandikappolitiken, frågor kring assistansersättningsamt hjälpmedel har senast behandlats och avstyrktsi betänkande 2000/01:SoU12 (s. 6-14, 30-37 och21-24, rskr. 2000/01:195). Vidare behandlade ochavstyrkte utskottet motionsyrkanden om entillgänglighetsreform i betänkande 2000/01:SoU1 (s.56 och 57, 75 och 76). I samma betänkandebehandlades motionsyrkanden om assistansersättning i(s. 49 och 50 och 73-75, rskr. 2000/01:96 och 97).Utskottet har inte ändrat inställning i dessafrågor. anser att finansutskottetbör avstyrka bifall till motionerna Fi36 (m) yrkande9 och Fi37 (fp) yrkande 8.FörsörjningsstödSåväl socialbidragskostnaderna som antaletbidragshushåll fortsätter att minska. Detförbättrade arbetsmarknadsläget är en viktig orsaktill denna utveckling. Antalet hushåll medlångvarigt socialbidragstagande har också minskat.Fortfarande tvingas dock många leva på socialbidragunder långa perioder, vilket försvårar derasmöjligheter att leva ett självständigt liv. Dengenomsnittliga bidragstiden fortsätter att stiga ochuppgick . Den ökandebidragstiden är en konsekvens av att personer medkortare bidragstider i allmänhet snabbare hittar enegen försörjning och därmed lämnar bidragsberoendet,medan det för personer med långvarig bidragstidtenderar att ta att komma tillbaka tillarbetsmarknaden. I en period med kraftig uppgång påarbetsmarknaden är det logiskt att andelen personermed långvarigt socialbidrag till en början ökar ochdärmed även den genomsnittliga bidragstiden. Antaletpersoner som fortsätter att vara kvar ibidragsberoende i rad sjönk för förstagången . Nedgången fortsatte även under1999.I motion Fi37 av och () begärs ett tillkännagivande om vad i motionenanförs om kartläggning av socialbidragskostnader(yrkande 9). Motionärerna anför att andelensocialbidragstagare med långvarigt behov ärskrämmande hög. Det måste vara ett gemensamt ansvarför kommunerna och staten att få ut personer som ärlångvarigt socialbidragsberoende urfattigdomsfällan. Vidare bör ett underlag förbedömning av hur stor del avsocialbidragskostnaderna som är direkt beroende avarbetslöshet tas fram, heter det i motionen.Socialutskottets ställningstagandeSocialutskottet bereder proposition2000/01:80 Ny socialtjänstlag m.m. samt ca 130motionsyrkanden, däribland motionsyrkanden omlångvarigt bidragsberoende. Utskottet återkommerdärför mycket snart med ställningstaganden till ettbrett spektrum av frågor inom socialtjänstområdet.Denna behandling bör inte föregripas.Socialutskottet anser att finansutskottet böravstyrka bifall till motion Fi37 (fp) yrkande 9.Stockholm den 15 maj 2001På socialutskottets vägnarIngrid BurmanFöljande ledamöter har deltagiti beslutet: (),(), SusanneEberstein (s), MargaretaIsraelsson (s), RinaldoKarlsson (s), (), (), ConnyÖhman (s), (), ElisebehtMarkström (s), (),(), ThomasJulin (mp), (), (),() och LarsElinderson (m).Avvikande meningar1. VårdgarantiChris Heister (m), (), LeifCarlson (m), (), LarsGustafsson (kd), (), KerstinHeinemann (fp) och () anser:Vi anser att det är en fundamental rättighet att fåvård av god kvalitet när man behöver den. Vi villdärför införa en nationell vårdgarantisom innebär att ingen skall behöva vänta på operation eller behandling. Klararinte det egna av att ge vård inom dentiden, skall man kunna få vården utförd hos ettannat landsting eller hos en privat vårdgivare.Vårdgarantin kan enligt vår uppfattning bidra tillatt riva gränser mellan landstingen och mellan olikasjukhus på ett sätt som förbättrarresursutnyttjandet. Med vårdgarantin synliggör manför landstingen och för de enskilda sjukhusen ochklinikerna en del av de kostnader som köerna ivården för med sig. Genom att inte ta emot patientergår sjukhusen och den aktuella kliniken miste ompengar och uppmuntras att förändra verksamheten såatt köer inte uppstår. Med en vårdgaranti följerpengarna patienten till den vårdgivare hon väljer,och de är öronmärkta för vård. bördärför med bifall till motion Fi36 (m) yrkande 7tillkännage för regeringen vad vi här har anfört.2. Offentlig upphandlingChatrine och (båda kd)anser:För att stödja en utveckling av mångfald måsteförändringar av regelverk och lagstiftninggenomföras. Vi anser att lagen (1992:1528) omoffentlig upphandling, , är dåligt anpassad tillupphandling av hälso- och sjukvårdstjänster.Direktupphandling kan endast ske i utomordentligtbegränsad omfattning, vilket kan försvåra för kommunoch landsting eller region att inledningsvis stödjaavknoppade verksamheter. Trots att lagen inte sägernågot om avtalstider, rekommenderartillsynsmyndigheten (ofta alltför korta avtal med privatavårdgivare, vilket försvårar för patienter att få enlångvarig relation till sin vårdgivare eller att gevårdgivaren rimliga avskrivningstider för de storainvesteringar som behövs för en vårdinrättning.Vi anser också att det är märkligt att , ifråga om upphandling av s.k. B-tjänster enligt EG-direktiven, dit hälso- och sjukvårdstjänster räknas,valt att gå betydligt längre än direktiven kräver.Lagen försvårar också patienternas val av vård iandra landsting, eftersom är tillämplig på ettlandstings köp av tjänster från andra landsting.Finansutskottet bör därför med bifall till motionFi35 (kd) yrkande 10 tillkännage för regeringen vadvi här har anfört.3. Statistik avseende vårdköerChatrine (), () ochKerstin () anser:Vi vill påtala att tillgänglig statistik frånLandstingsförbundet över vårdköerna i visarpå oacceptabla skillnader i kötid mellan landstingenoch också på oacceptabelt långa kötider. För attkunna få en uppfattning om problemens omfattningbehöver en samlad statistik på området tas fram ochredovisas. bör därför med bifallmotion Fi37 (fp) yrkande 5 tillkännage förregeringen vad vi här har anfört.4. Jämförelse mellan privat ochoffentlig vårdKerstin () anser:Enligt min uppfattning är det märkligt att en avpolitikens mest aktuella frågor på området, nämligenrelationen mellan vård och omsorg som drivs påentre-prenad, helt i privat regi eller helt ioffentlig regi inte speglas i den ekonomiska ochkvalitativa analysen i regeringens skrivelse. Varkentext, siffror eller tabeller ger underlag förjämförelser mellan ekonomiska resultat och kvaliteti vård och omsorg när det gäller de olikadriftsformerna. En förnuftig och odogmatiskdiskussion om denna viktiga fråga kan inte äga rum iavsaknad av sådana jämförelser. En tydligkartläggning av jämförande resultat är absolutnödvändig för den politiska dialogen partieremellan. bör därför med bifall tillmotion Fi37 (fp) yrkande 6 tillkännage förregeringen vad jag här har anfört.5. ÄldreomsorgChris Heister, , och (alla m) anser:Vi anser att det på äldreomsorgens område finns ettstort behov av en förstärkt statlig tillsyn. Denuppgift som faller på kommunerna - attövervaka sin egen verksamhet såväl som de privataentreprenörerna - fungerar uppenbarligen inte. Istället bör en fristående statlig myndighet träda ini kommunens ställe och ansvara för godkännande ochkvalitet inom vård och omsorg. I det sammanhangetbör en sammanslagning av ochlänsstyrelsernas tillsynsdelar övervägas.Även med en väl fungerande tillsyn är den störstakvalitetsfaktorn och garantin för god vård ändå densom innebär att man själv som äldre har rätt ochmöjlighet att välja vårdgivare och att också kunnavälja bort den vård man inte är nöjd med. Enligt våruppfattning är en äldrepeng ett alternativ som enskilde rätt att lösa sitt omsorgsbehov efteregna önskemål. Den enskilde får då som ettalternativ till den kommunala omvårdnad han ellerhon har rätt till enligt socialtjänstlagen disponeraen peng vars storlek bestäms av omsorgsbehovet.Äldrepengen skall kunna användas för att betalaäldreomsorg såväl i hemmet som på olika former avprivata institutioner. Den kommunalt ordnadeäldreomsorgen kan naturligtvis som i dagslägetdrivas såväl i offentlig som i privat regi. Därmedgaranteras både valfrihet, mångfald och kvalitet.Finansutskottet bör därför med bifall motion Fi36(m) yrkande 8 tillkännage för regeringen vad vi härhar anfört.6. ÄldreomsorgKenneth () anser:I enlighet med finansieringsprincipen säger sigregeringen kompensera kommuner för den s.k. maxtaxaninom barnomsorgen och kommer säkert att göralikadant vad avser den föreslagna maxtaxan inomäldreomsorgen. Däremot innefattar denna kompensationinte effekten av en ökad efterfrågan på barnomsorgoch äldreboende. Därmed riskerar många kommuner attav politiska skäl acceptera en maxtaxa som, likt engökunge, kommer att urholka den kommunala ekonominoch tvinga fram omfördelningar i den kommunalaekonomin som de lokalt förtroendevalda inte råderöver. Innan maxtaxa i barnomsorg eller äldreboendegenomförs bör därför regeringen låta utredaeffekterna på den kommunala ekonomin av en ökadefterfrågan. bör därför med bifallmotion Fi38 (c) yrkande 3 delvis tillkännage förregeringen vad jag här har anfört.7. ÄldreomsorgKerstin () anser:I utredningen tryggt - Betala rätt (SOU 1999:33)föreslås bl.a. en s.k. maxtaxa i äldreomsorgen samtett lagstadgat förbehållsbelopp för den enskilde.Socialstyrelsens granskning av avgifterna förservice, omsorg och boende i kommunerna är stundtalsen skräckblandad läsning (Äldreuppdraget 2000:1Taxor och avgifter för vård och omsorg). Avgifternaför äldrevård varierar med perår mellan olika kommuner. Därutöver begår flerakommuner rena lagbrott när de struntar i dagenssocialtjänstlagstiftning om att garantera skäligstandard åt äldre vars make eller maka flyttar tillsärskilt boende. Listan över oacceptablaförhållanden skulle kunna göras betydligt längre.Jag vill påstå att det är skandalöst att regeringenännu inte har presenterat något förslag för attkomma till rätta med de skriande orättvisor somdagligen drabbar åtskilliga äldre runt om i landet.Finansutskottet bör därför med bifall motion Fi37(fp) yrkande 7 tillkännage för regeringen vad jaghär har anfört.8. HandikappomsorgChris Heister, , och (alla m) anser:Enligt vår uppfattning präglas fortfarande synen påfunktionshindrades livssituation i alltför högutsträckning av ett synsätt, där den enskildefunktionshindrade förväntas att anpassa sig efterden form av insatser som erbjuds. Vår utgångspunktär den motsatta: Stödet till funktionshindrade skallvara flexibelt och ge den enskilde stor valfrihet.Av det skälet har vi bl.a. föreslagit ett särskiltbostadsstöd för att funktionshindrade skall kunna bokvar i sina särskilt anpassade bostäder. Vi harockså föreslagit ett särskilt stimulansbidrag tillkommunerna för insatser för psykisktfunktionshindrade. Vi vill att stödet till insatseri skolan skall avregleras och göras merindividanpassat. Vi har vidare motsatt ossnedläggningen av bl.a. specialskolor förmultihandikappade barn.En viktig utgångspunkt för handikappolitiken börenligt vår uppfattning vara att staten tar detgrundläggande ansvaret för att allafunktionshindrade, oavsett i vilken kommun de bor,skall ha samma rätt till den frihet och detoberoende som rätten till personlig assistansinnebär.Det delade ansvaret för stöd tillfunktionshindrade och arbetshandikappade medför attsatsningarna inte alltid är samordnade. För mångamänniskor som är i behov av stöd leder splittringendessutom till att man måste ha kontakt med mångatjänstemän på många olika myndigheter.Regeringen har tillsatt en kommitté som skallutreda frågan om en utjämning för kostnaderavseende LSS i ett längre tidsperspektiv. Vi ärtveksamma till ett sådant utjämningssystem. Det är ioch för sig angeläget att målet medassistansersättningen - att underlätta förfunktionshindrade att integreras i samhället - inteställs mot andra behov i kommunernas budget. Detbästa sättet att uppnå detta är emellertid att detekonomiska ansvaret för assistansersättningenåtergår till staten. Vi anser vidare attschabloniseringen av ersättningen skall slopas ochatt reglerna kring ersättningen i princip skallåtergå till vad som gällde före den 1 september1997, samt att rätten till personlig assistans underskoltid och vid vistelse på dagcenter etc. skallåterinföras. Vi anser vidare att frågan om en merflexibel utformning av rätten till personligassistans skall utredas.Vi föreslår också att en hjälpmedelsgarantiinförs. En hjälpmedelsgaranti skulle öka valfrihetenför den enskilde och därutöver främja utbudet avolika former av hjälpmedel.