bet · GP01KU10 · 2001-12-12 00:00:00 — (bet.1993/94:KU30) riktade utskottet kritik mot lång handlingstid i ettvisst fall och mot det förhållandet att försvarsministern bl.a. av-gjort ett ärende i den ordning som anges i 7 kap. 3 § andra me-ningen regeringsformen och fattat beslut i en fråga som borde hahandlagts som regeringsärende. 1995/96:KU30)riktade utskottet anmärkningar mot att grunden för avskrivninginte framgick av protokollets avskrivningsbeslut. Under gransk-ningen (bet. 1997/98:KU10) uppmärksammades attprotokollen från regeringssammanträdena ibland innehöll rättelsereller strykningar som gjorts för hand på protokollsexemplaren avföredragningslistorna och som inte var signerade eller särskiltbestyrkta på annat sätt än genom att protokollet är justerat. Hösten1998 (bet. 1998/99:KU10) riktade utskottet anmärkningar motbrister i motiveringen av beslut () och mot detförhållandet att regeringsbeslut undertecknats av ett statsråd sominte deltagit i det aktuella regeringssammanträdet (Arbetsmark-nadsdepartementet).Regeringsprotokollen år 2000Regeringsprotokollen från , och har gåtts igenom över-siktligt inom utskottets kansli. Genomgången har avsett de proto-kollerade besluten, inte de handlingar som hör till besluten.Genomgången av protokollen från och När-ingsdepartementet har inte visat några formella brister. När detgäller har framkommit brister i vissa avseen-den. Ett beslut om ändring i en förordning var inte undertecknat avvederbörande statsråd (prot. 42, beslut nr 13). Protokoll nr 30fanns i två exemplar inklusive tillhörande beslut. Båda protokollenliksom samtliga aktuella beslut var undertecknade. Nämnas kanvidare att anteckningar med karaktär av korrekturrättningar gjortsmed blyerts på originalbeslut och att två statsråd undertecknat ettbeslut men att det ena statsrådets namnteckning överstrukits medblyerts (prot. 48, beslut nr 31). Slutligen kan nämnas att två un-dertecknade beslut som kan antas borde ha sänts till adressaternalåg kvar bland handlingarna från ett annat beslutstillfälle.Utskottets bedömningUtskottet vill starkt understryka vikten av god ordning i regerings-protokollen. Det finns annars en uppenbar risk att beslut kan ifrå-gasättas som icke giltiga. Enligt 7 kap. 7 § regeringsformen gälleratt författningar, förslag till och andra expeditioner avregeringens beslut för att bli gällande skall skrivas under av stats-ministern eller annat statsråd på regeringens vägnar om inte re-geringen genom förordning föreskrivit att tjänsteman i särskildafall får skriva under expedition. Det är enligt utskottet anmärk-ningsvärt att beslut om ändring i en författning inte undertecknatsav statsrådet. Utskottet anser vidare att det inte bör förekomma attanteckningar i originalbeslut även om det bara gäller korrektur-rättelser görs med blyerts. Utskottet vill också understryka attdet förhållandet att det finns två originalprotokoll med beslut frånsamma beslutstillfälle inte är godtagbart bl.a. mot bakgrund av attdet inger osäkerhet om de skilda besluten är helt likalydande ochvilket av dem som annars är giltigt.Genomgången av regeringsprotokollen frånUtrikesdepartementet och harinte visat några brister i formellt hänseende medangenomgången av protokollen frånJustitiedepartementet ger intrycket att alltför litenvikt fästs vid att rutinerna för hanteringen avregeringsärenden skall fungera felfritt. Utskottet villunderstryka att rutinerna i förhanteringen av regeringsärenden måste stramas upp.4. PropositionsavlämnandetAnmälanI en anmälan, bilaga 4.1, begärs attkonstitutionsutskottet skall granska regeringens rutinerför propositionsavlämnande. Enligt anmälaren finns deten tendens till en koncentration kring vissa tidpunkter.Ett stort antal propositioner kan presenteras förriksdagen inom ett och samma utskottsområde påmycket . Ett sådant förfarande är, enligtanmälaren, hämmande för en seriös behandling iriksdagen. Anmälaren ger som exempel på en sådanperiod , då minst nio propositioneravlämnades inom justitieutskottets område.BakgrundAv 3 kap. 3 § riksdagsordningen (RO) framgår att påförslag av talmannen fastställer när propositioner, som regeringenanser bör behandlas under pågående , senast skall avläm-nas i de fall icke särskild tidpunkt föreskrivs i RO. Enligt vadutskottet inhämtat från kammarkansliet ledde detta till att proposi-tioner skulle avlämnas senast den 22 mars.I 3 kap. 5 § RO föreskrivs att regeringen bör avlämna sina pro-positioner på sådana tider att anhopning av arbete hos riksdagenom möjligt förebyggs. Regeringen skall samråda med talmannendärom.Arbetsrytmen i har tidigare behandlats bl.a. av Grund-lagberedningen, och Folkstyrelsekommittén.Därvid har bl.a. kartlagts vilka konsekvenser en förändrad årsrytmskulle få för , och myndigheterna.Folkstyrelsekommittén gjorde i betänkandet Folkstyrelsensvillkor (SOU 1987:5) följande bedömning av fördelarna medkalenderårsbudget: Enligt vår uppfattning skulle en omläggningav budgetåret innebära fördelar för arbetsrytmen i riksdagen.Riksdagens viktigaste arbetsmaterial budgetpropositionen ochmotionerna under allmänna motionstiden skulle föreligga vidriksmötets start. Före juluppehållet skulle budgetarbetet vara av-slutat och våren kunna ägnas åt propositioner och övriga motio-ner.I betänkandet Reformera riksdagsarbetet! från Riksdagsutred-ningen (betänkandet återges i sin helhet i talmanskonferensensskrivelse /94:TK1) uttalas att be-dömningar alltjämt är giltiga. Genom att lägga om budgetåretskulle det skapas en möjlighet för utskotten att koncentrera sig påbudgetarbetet och skjuta upp fristående motionerutan direkt anknytning till budgetförslaget för beredning undervåren. Då skulle också kunna ägna våren åt lagstiftning.Konstitutionsutskottet (bet. 1993/94:KU18 s. 9) instämde i debedömningar gjort avseende fördelarna meden övergång från brutet år till kalenderår för statsbudgeten. förslag om att budgetåret skulle läggas om tillkalenderår antogs av riksdagen.I februari 2001 presenterade sitt huvudbe-tänkande inför 2000-talet (2000/01:RS1). I betänkandetframförs bl.a.: Vår slutsats blir emellertid att Riksdagsutredning-ens ambitioner om en jämnare arbetsrytm inte har uppfyllts. Pro-positionerna lämnas i stort antal , vilket leder tillatt arbetet med dessa koncentreras till slutet av varje . Ikombination med att vårpropositioner kräver mycket arbete förbåde ledamöter och utskott innebär det att slutet av riksmötetfortsatt är alltför arbetstyngt.Av Riksdagskommitténs betänkande framgår vidare attdet pågår ett arbete i med syfte attminska anhopningen av propositioner . I stället bör propositioner avlämnas underperioden november t.o.m. februari. Detta arbete utförs isamråd mellan i riksdagen.Propositionsavlämnandet /01Under avlämnades sammanlagt 59 propositioner.Anhopningar förekom () samtunder vecka 50 () då 8 respektive 9 propositioneravlämnades.Under våren 2001 avlämnades 91 propositioner. Tidsgränsenför propositioner avsedda att behandlas före sommaruppehållet varden . Betydande anhopningar förekom () då 30 propositioner avlämnades.Efter avlämnades sammanlagt 43 propositioner.Med anledning av 15 av dessa avlämnades 15 betänkanden somockså justerades av berört utskott och beslutades av föresommaruppehållet. Omfattningen av dessa propositioner varierademellan 8 och 252 sidor.Promemoria från RegeringskanslietGenom en skrivelse till har utskottet begärtyttrande över granskningsanmälningen. , Stats-rådsberedningen, har översänt en upprättadpromemoria, bilaga 4.2. Av promemorian framgår följande.Regeringen strävar efter att avlämna sina propositioner på så-dana tider att arbetsanhopningar hos förebyggs. Dennasträvan är förankrad i regeringens arbetsplanering.Tidsplaneringen av propositioner utgår från de stoppdagar föravlämnandet som har bestämt och tar bl.a. sikte på attriksdagens arbetsrytm skall bli så jämn som möjligt.En annan utgångspunkt vid planeringen är att det generellt settfinns bara ett mycket begränsat utrymme för att få andra proposi-tioner än sådana som avser budgeten riksdagsbehandlade underhösten. Detta utrymme kan emellertid variera från tid till annanoch är också beroende av vilket utskott som en fråga hör till. Detär viktigt att man använder sig av det utrymme som finns så attreformer inte försenas i onödan.Ett sätt att jämna ut arbetsbörda är att avlämna pro-positioner för riksdagsbehandling . Re-geringen utvecklar sin planering i den riktningen. Antalet proposi-tioner som avlämnas november december för riks-dagsbehandling tenderar att öka.Propositionsavlämnandet under ett valår planeras medhänsyn till riksdagsordningens regel om att ärendennormalt skall avgöras under den valperiod då de väckts(5 kap.10 §). Möjligheten att skjuta upp behandlingentill nästa valperiod skall, enligt vad lagstiftaren harförutsatt, användas endast undantagsvis (1993/94:TK1 s.107). Detta väger regeringen in vid sin bedömning avnär en proposition skall läggas fram.Planerna för propositionsavlämnandet måstenaturligtvis bygga på prognoser om utvecklingen i olikaavseenden och omprövas när förutsättningarnaförändras. Oförutsedda händelser i vår omvärld gör detockså nödvändigt med omprioriteringar. Terroristdådeni är ett exempel. Allmänt gäller att utvecklingen iomvärlden ställer allt högre krav på flexibilitet iregeringens och arbete.Erfarenheterna visar att ett system med stoppdagarofrånkomligen leder till en viss koncentration avpropositioner till tiden kring stoppdagarna. Ändradeförutsättningar och prioriteringar påverkartidsplanerna och gör att propositioner i ett antal fall intekan avlämnas tidigare. En del propositioner måste ocksåplaneras och läggas fram med så kort varsel att enannan tidpunkt för avlämnandet är utesluten av denanledningen. Under valår då utrymmet föravlämnandet efter stoppdagen är mindre änannars på grund av reglerna i 5 kap. 10 §riksdagsordningen blir det särskilt svårt att undvikaen koncentration i anslutning till stoppdagen.För att underlätta arbetsplanering ochframförhållning lämnar Statsrådsberedningen medjämna mellanrum till en förteckning överplanerade propositioner. Detta görs ,när börjar och när riksdagsarbetet återupptasefter juluppehållet. Förteckningen anger för varjeproposition en beräknad senaste tidpunkt föravlämnandet.Stor omsorg ägnas åt att göra uppgifterna ipropositionsförteckningarna så hållbara som möjligt. Engiven begränsning är att de bygger på förutsättningarsom fanns och prioriteringar som gjordes närförteckningarna upprättades. Förteckningarnakompletteras därför med information och samrådgenom muntliga kontakter fortlöpande, allteftersomberedningen av propositionerna framskrider ochplanerna uppdateras. Varje departement håller kontaktmed sina utskott. Företrädare förStatsrådsberedningen och kammarkansliet har ocksåregelbundna möten för att förebygga arbetsanhopningaroch förseningar i reformarbetet.Utskottets bedömningEnligt utskottets mening är det av stor vikt attpropositioner avlämnas senast somframgår av regeringens propositionsförteckning.Under våren 2001 uppstod en betydande anhopningunder vecka 12 () då 30 propositioneravlämnades. Enligt utskottet är det anmärkningsvärtatt regeringen inte kan planerapropositionsavlämnandet så att anhopningarundviks. Utskottet förutsätter att regeringen ifortsättningen tar erforderliga initiativ för att delsundvika anhopningar av propositioner till vissatidpunkter, dels inte avlämna andra än med budgetensammanhängande propositioner för behandlingunder hösten.5. Besvarandet av interpellationerAnmälanI en skrivelse till utskottet anmäls 17 statsråd för att de regelmäs-sigt bryter mot riksdagsordningens regel om att interpellationerskall besvaras . Statistik framtagen av riksdagensutredningstjänst (vilken bifogats anmälningen) visar enligt anmä-laren att det är mer regel än undantag att interpellationer besvarassenare än den stadgade tvåveckorsperioden. Det förefaller, enligtanmälaren, som om statsråden systematiskt bryter mot en av deregler i riksdagsordningen som ska garantera att kanfullgöra sin uppgift som kontrollmakt. Enligt anmälaren är detsynnerligen viktigt för det allmänna rättsmedvetandet att regering-ens ledamöter visar respekt för de lagar som instiftats av riksda-gen. bör således granska om de angivnastatsrådens regelmässigt för sent avlämnade interpellationssvar är iöverensstämmelse med riksdagsordningen. Granskningsanmäl-ningen, se bilaga 5.1.BakgrundEnligt 12 kap. 5 § regeringsformen (RF) får riksdagsledamot,enligt bestämmelser i riksdagsordningen (RO), framställa inter-pellation eller fråga till statsråd i angelägenhet som angår dennestjänsteutövning.Enligt 6 kap. 1 § första stycket RO skall en interpellation ha ettbestämt innehåll och vara försedd med motivering. Enligt sammaparagraf andra stycket besvaras interpellation fråndet att den ingetts. Gör kammaren up-pehåll i sitt arbete förlängs tiden med vad som motsvarar uppe-hållet. Om svar inte lämnas inom den tid som anges i 1 § andrastycket skall stadsrådet enligt tredje stycket meddela riksdagenvarför svaret uteblir eller anstår. En interpellation förfaller om denej besvarats vid det då den väcktes.Statistik framtagen av utredningstjänstTill granskningsanmälningen finns bifogat interpellationsstatistikframtagen av , se bilaga 5.2. Av stati-stiken framgår bl.a. följande.Under våren 2001 inlämnades 247 interpellationer av vilka 133besvarades senare än inom den utsatta 14-dagarsperioden, medhänsyn tagen till plenifria dagar/veckor.Som skäl till fördröjda svar har t.ex. i av fallen angettsutlandsresor, i angetts tjänsteresa, i av fallen angettsresa, i av fallen angetts inbokade arrangemang, i avfallen angetts svårt att finna debattdag som passar interpellant ochstatsråd, i av fallen angetts hög arbetsbelastning. Ofta harflera skäl lämnats till fördröjningen.Av de 133 fördröjda svaren lämnades t.ex. 19 svar efter tvåveckor, 36 svar , 47 svar och 19svar efter fem veckor.När det gäller hur de fördröjda svaren har fördelat sig per stats-råd i förhållande till hur många interpellationer respektive statsråderhållit har funnit att t.ex. att 88,2 %av statsrådet svar var fördröjda, avutrikesminister svar, av statsrådet , av finansminister svar och avsocialminister svar.Svar på interpellationVice statsminister lämnade den 13 mars2001 svar på interpellation 2000/01:288 om försenade svar påinterpellationer av (). sva-rade bl.a.Jag vill i detta sammanhang försöka att ge en förklaring tillvarför svarstiderna ibland överstiger den föreskrivna tvåveck-orsperioden. Det handlar inte om att regeringen inte prioriterarsina skyldigheter gentemot , utan det hänger i höggrad samman med arbetssituationen i Regeringskansliet.Först och främst har antalet interpellationer och skriftligafrågor kraftigt ökat under en följd av år. /95var antalet interpellationer 154 stycken. 1995/96 var siffran261. 1996/97 var det 372. 1997/98 var det 313. Och 1998/99var det 370. Föregående riksdagsår var det 416. Ökningen avantalet interpellationer mellan riksdagsåren 1994/95 och1999/2000 är alltså !Även antalet skriftliga frågor har ökat. I genomsnitt lämna-des 952 skriftliga frågor riksdagsåren 1994/951998//2000 var antalet skriftliga frågor 1 418,dvs. en ökning med i förhållande till genomsnit-tet.Till det kommer att arbetsbelastningen i Regeringskanslietockså generellt ökat . Detta visas myckettydligt i en studie av som utförts av KimForss (Ds 2000:27 Vad kostar det att regera). att kompetens och resurser urholkatsunder det senaste årtiondet. Nya uppgifter har tillkommit, ar-betsmängden har ökat och ambitionsnivån har stigit, men re-surserna har inte ökat i proportion till detta.En förklaring till varför svar inte har kunnat lämnas tillriksdagen har i vissa fall varit att det berördastatsrådet varit på resa, inte sällan utomlands. De ökade kra-ven på internationellt engagemang från regeringens ledamöterhar gjort att möjligheten till flexibilitet i planeringen minskat.Regeringen har för avsikt att ge ledamöterna fylliga ochinnehållsrika svar, även när detta kräver relativt stora utred-ningsinsatser. Det är min bestämda uppfattning att ledamöter-na har rätt att förvänta sig detta från regeringen och att debat-terna i kammaren blir mycket bättre med bra underlag.Jag vill understryka att regeringens ambition är att inter-pellationer ska besvaras . Undantag från den-na regel ska vara motiverade utifrån gällande regelverk.Vi kommer att inom ytterligare seöver hur vi kan förbättra vårt arbete för att korta svarstiderna.Jag hoppas också att den just inledda diskussionen mellan Re-geringskansliet och om procedurerna kring inter-pellationssvar ska underlätta att interpellationer besvaras inomföreskriven tid. Några frågeställningar som jag tror kan varaintressanta att behandla i ett sådant sammanhang är att inter-pellationer inte sällan gäller angelägenheter som rör mer än ettstatsråd eller är ställda till fel statsråd, att riksdagsledamöternainte alltid kan ta emot svaren när det passar bäst för statsrå-den, att tiden som avsätts för interpellationsdebatter ibland ärså begränsad att statsråden inte har möjlighet att svara påsamtliga av sina interpellationer liksom att de tillfällen då in-terpellationer kan besvaras i kammaren är begränsade till vis-sa dagar.Det tar nästan att utarbeta svaret i Regerings-kansliet, eftersom det krävs ett ordentligt svar. Det ska bere-das på alla departement och förfärdigas. Då är det bara ett pardagar som står till buds för oss att svara på. Detta måste mannog ha klart för sig i när man diskuterar denna frå-ga.Vi ser också igenom våra rutiner i justnu. Det är framför allt ett ansvar för rättschefen i Statsrådsbe-redningen, som möter sina kolleger i kammarkansliet för attdiskutera detta, men det är också samtliga rätts- och expedi-tionschefer och även statssekreterare som har en väsentlig deli detta.Promemoria från RegeringskanslietGenom en skrivelse till har utskottet begärtett yttrande över granskningsanmälningen. ,Statsrådsberedningen, har översänt en den 12 november 2001upprättad promemoria, bilaga 5.3. Av promemorian framgårföljande.Interpellationsinstitutet är ett gemensamt intresse och ansvarför regeringen och . Interpellationsdebatterna gerriksdagens ledamöter insyn i regeringens arbete och möjlighetatt påverka regeringens politik. För regeringen är debatternaett sätt att föra ut sin politik och informera i olika ärenden.För att en interpellation skall vara ett verksamt instrumentkrävs att frågeställningen vid besvarandet och den efterföljan-de debatten är aktuell. har in-terpellationssvaren till viss del lämnats efter den i riksdags-ordningen stipulerade tvåveckorsperioden. Det är beklagligtatt så har varit fallet. En sådan ordning är i längden inte bravare sig för eller för regeringen.De främsta skälen till att svaren lämnats sent är den gene-rellt ökade arbetsbelastningen i och att detökade internationella engagemanget har minskat flexibiliteteni planeringen. Därtill kommer att antalet interpellationer kraf-tigt har ökat under en följd av år. Ytterligare en orsak tilllånga svarstider är att det inte sällan förekommer att en inter-pellation omfattar angelägenheter som rör mer än ett statsrådeller att den är ställd till fel statsråd.Frågan om svarstider på interpellationer diskuteras fortlö-pande inom samt mellan Regeringskanslietoch . Även rutinerna i samband med interpellations-svaren ses över i Regeringskan-sliet. Därutöver kan det för minskade svarstider behövas enytterligare utveckling av samarbetet mellan Regeringskanslietoch , särskilt såvitt gäller vilket statsråd som berörsav en viss interpellation. Det kan även behöva övervägas attförbättra möjligheterna för interpellanten och statsrådet atthitta gemensamma tillfällen för svar och debatt. Vidare börtillfälle ges för statsråden att svara på samtliga aktuella inter-pellationer vid ett enda tillfälle. Tiden för och antalet tillfällenför att besvara interpellationer kan således behöva ökas.Det måste starkt betonas att ambitionen är att en interpella-tion skall besvaras inom den i riksdagsordningen föreskrivnatiden.Enligt vad utskottet inhämtat från kammarkansli ärutgångspunkten för planeringen att riksdagsledamöterna skallkunna ställa upp vid de tillfällen för interpellationssvar som gesinom de och att riksdagsledamöterna också gördet.Utskottets bedömningRiksdagsledamöternas möjlighet att framställa interpellationer tillstatsråd, enligt 12 kap. 5 § regeringsformen, är en del av kontroll-makten som ger ledamöter insyn i regeringens politiskaarbete.Huvudregeln enligt riksdagsordningen är att eninterpellation skall besvaras från detatt den ingetts. Utskottet kan konstatera attbestämmelsen åsidosätts i fråga om mer än hälftenav alla interpellationer. Utskottet anser att detta äranmärkningsvärt samt att regeringen inte kan undgåkritik för detta.6. Vissa förvaltningsärendenTrots att regeringen inte är en förvaltningsmyndighet i förvalt-ningslagens (1986:223) mening har det ansetts viktigt att även iregeringsärenden följa de principer som förvaltningslagen geruttryck för. Viktiga sådana principer är offentlighetsprincipen ochkommunikationsprincipen. Förvaltningslagen innehåller ocksåviktiga regler om myndigheternas serviceskyldighet.Utskottet går vid sina granskningar som regeligenom någon eller några grupper avförvaltningsärenden som avgjorts avregeringen. Årets granskning har avsettrutinerna för hur brev och skrivelser somkommer till hanteras, vissaförvaltningsärenden som handlagts iNäringsdepartementet och ärenden enligt lagen(1979:411) om ändringar i indelning ikommuner och landsting.6.1 BrevsvarUtskottet har undersökt rutinerna för hur brev och skrivelser somkommer till hanteras.Enligt 1 kap. 2 § regeringsformen (RF) skall den offentligamakten utövas med respekt för alla människors lika värde och förden enskilda människans frihet och värdighet. Enligt 1 kap. 9 § RFskall domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra somfullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksam-het beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opar-tiskhet. Enligt 4 § förvaltningslagen (FL) skall varje myndighetlämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp tillenskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjäl-pen skall lämnas i den utsträckning som är lämplig med hänsyn tillfrågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verk-samhet. Frågor från enskilda skall besvaras så snart som möjligt.Om någon enskild av misstag vänder sig till fel myndighet, börmyndigheten hjälpa honom till rätta.Skrivelse från RegeringskanslietSom svar på frågor från har i en skrivelsefrån framförts följande, bilaga 6.1.1.En första åtgärd, sedan en skrivelse från allmänheten inkommittill , är givetvis att läsa igenom och registrerahandlingen. En tidig kontroll av att den har kommit rätt ingårockså i rutinerna. Hur den sedan hanteras är beroende av dessinnehåll. I Statsrådsberedningens publikation Gula boken hand-läggningen av ärenden i (Ds 1998:39) finnsriktlinjer om när ett brev bör leda till ett formellt beslut av reger-ingen eller och när det räcker med en mindreformell behandling, t.ex. genom ett brevsvar.Huvudprincipen är att allmänheten får svar på sina frågor ochsynpunkter. Om ett brev gäller något som regeringen och Reger-ingskansliet inte kan eller bör uttala sig om, brukar svaret inne-hålla en upplysning om detta. Den som vänt sig till fel myndighetfår hjälp att hitta rätt i möjlig och lämplig utsträckning. Reger-ingskansliet tillämpar förvaltningslagens serviceregler med råge.En anledning till att det är överflödigt att besvara ett brev kanvara att det inte innehåller något yrkande utan bara en ren opini-onsyttring, rena upplysningar eller liknande. Ett annat typfall dåsvar inte lämnas är att någon som fått svar en eller flera gångerupprepar sina synpunkter i ett nytt brev. Brev utan tydbart innehålleller begripligt syfte lämnas också obesvarade. Samma sak gällerbrev vars uppenbara syfte är att misskreditera regeringen ellerenskilda statsråd. Kampanjbrev, dvs.