bet · GO01AU7 · 2001-02-08 00:00:00 — Vid denna behandling tog utskottetäven ställning till motionskrav som i huvudsakmotsvarar de ovan refererade.Vid behandlingen av ovan nämnda propositionkonstaterade utskottet inledningsvis att begreppetlönebildning brukar användas som en sammanfattandebenämning på de processer och de restriktioner sombestämmer lönerna för enskilda individer, förkollektiv och i genomsnitt för ekonomin i desshelhet. Det är ett vitt begrepp som kan beskrivas påmånga sätt. Lönebildningen verkar inom en ram sombestår av den ekonomiska politiken i stort, avarbetsmarknadspolitiken, skatte- ochtransfereringspolitiken, socialpolitiken m.m. Ävenom lönebildningen inte ensam ligger bakom framväxtenav en gynnsam ekonomisk situation, är den av centralbetydelse för tillväxt, sysselsättning ochkonkurrenskraft.Vidare konstaterade utskottet att lönebildningeninte hade fungerat tillfredsställande under storadelar av . Lönerna i Sverigehade haft en långsiktig tendens att öka för snabbt iförhållande till lönerna i våra konkurrentländer,som de reala timlönerna från 1970-taletsmitt till 1998 varit i stort sett oförändrade.Konsekvenserna av brister i lönebildningen ärannorlunda nu mot tidigare. Med stängdinflationsväg, stabila pris- och löneökningar iomvärlden och internationaliserade kapital- ochvalutamarknader kommer alltför höga lönekostnader iförhållande till omvärlden att medföra stiganderäntor, ekonomisk åtstramning och ökandearbetslöshet.Utskottet framhöll dock att det finns positivainslag i lönebildningen. I internationelltperspektiv har få arbetsdagar gåttförlorade på grund av konflikter. På flera områdenkännetecknas arbetsmarknaden av en bred samsynmellan parterna om vad som krävs för en gynnsamutveckling av verksamheten. Större utrymme harskapats för att anpassa kollektivavtalen till delokala förhållandena. harparterna visat god förmåga att ta hänsyn till desamhällsekonomiska förutsättningarna. 1998 årsavtalsrörelse innebar också en större anpassningtill löneökningstakten i konkurrentländerna.Utskottet konstaterade att det inte förelåg någonpolitisk oenighet om betydelsen i och för sig av enväl fungerande lönebildning. Analysen av debakomliggande problemen och uppfattningen om vad somutmärker en välfungerande lönebildning skilde sigdäremot åt.Utskottet konstaterade att syftet med förslagen ipropositionen är att en lönebildning isamhällsekonomisk balans skall främjas, vilketinnebär att lönebildningen skall klara depåfrestningar som en långvarigt ökadarbetskraftsefterfrågan medför. Förslagen ipropositionen inriktades på att begränsa risken föratt lönebildningsprocessen i sin helhet leder tillorimliga resultat och löneinflation. Utgångspunktenvar att förslagen inte skulle begränsa parternasmöjligheter och ansvar. I flera sammanhang betonadesatt det är parterna som har ansvaret föravtalslösningar. I detta låg enligt utskottet attparterna även har ansvaret för fördelningen avlöneutrymmet. Utskottet underströk starkt att detinte är fråga om att göra några ingrepp ilönestrukturen.Utskottet ansåg att ochKristdemokraterna i sin kritik av den svenskalönebildningen i själva verket angrep den modell somvuxit fram i i ett samspel mellan staten ochparterna, där parterna tagit huvudansvaret förlönebildningen och dess resultatet.Utskottet pekade på att det är välkänt attlönespridningen på många håll i vår omvärld äravsevärt större än i . Utskottet framhölldock samverkansformernas betydelse för om resultatetav lönebildningsprocessen skall accepteras avorganisationerna på arbetsmarknaden, av företagen,löntagarna och allmänheten. Lönebildningssystemetmåste uppfattas som legitimt. Brister det ilegitimitet kan det leda till kompensationskrav, somi slutändan medför att den totala löneutvecklingenhamnar för högt för att de samhällsekonomiska målenskall nås. En annan och lika viktig aspekt pålegitimiteten är att resultat som uppfattas somfördelningspolitiskt orimliga kan leda tillarbetskonflikter, rivalitet mellanlöntagarkategorier och allmän social oro.Utskottet ansåg också att det bör vara parternassak att fördela löneutrymmet, att avgöra hur godaarbetsinsatser och kompetens skall premieras m.m.Här skall staten vara neutral. Det ankommer påparterna att bestämma på vilken nivå lönerna skallbestämmas.Utskottet konstaterade avslutningsvis atttillväxten i den svenska ekonomin var hög.Utvecklingen på arbetsmarknaden var stabil. Deproblem som ändå fanns rörde som utskottet såg detfrämst de regionala obalanserna, kompetensbehoven påen föränderlig arbetsmarknad och den strukturellalönediskrimineringen. Utskottet ansåg att det krävsandra politiska instrument för att komma till rättamed detta än vad och Kristdemokraternaförespråkade.När det sedan gällde inrättandet av ettmedlingsinstitut konstaterade utskottet attinstitutets uppgift skall vara att verka för en välfungerande lönebildning. Institutet skall på olikasätt underlätta för parterna att tasamhällsekonomiska hänsyn, men inte självt gripa ini lönebildningen. Institutet skall inte verka för ensamordning av avtalens materiella innehåll utan istället skapa öppenhet och öka informationsutbytetmellan olika delar av arbetsmarknaden. Institutetskall tillhandahålla förbättrad information ochfördjupade analyser och på det sättet förse parternamed ett bättre beslutsunderlag i derasförhandlingar. Institutet skall samråda och föradiskussioner med parterna om förutsättningar ochtänkbara utfall för att på så sätt förbättradialogen och samspelet mellan olika avtalsområden.Institutet borde enligt utskottet också knyta tillsig ett tillräcklig stort antal personer som kan åtasig medlingsuppdrag så att parterna får möjlighetatt välja mellan olika medlare även under enanhopning av parallella konflikter. Utskottetbetonade särskilt att syftet med inrättandet av ettmedlingsinstitut inte var att bedriva statliginkomstpolitik.Till bemötande av de framförda farhågorna att detfaktum att skall blistatistikansvarig myndighet kan leda tillsamordningsproblem, hänvisade utskottet till attregeringen hade för avsikt att ge Medlingsinstituteti uppgift att inrätta ett expertråd förlönestatistik. Detta expertråd är tänkt att fungerasom ett organ för att tillvarata andra intressentersbehov av utformningen av statistiken. Företrädareför parterna borde ingå i rådet, ochKonjunkturinstitutet och SCB borde adjungeras dit.Utskottet ansåg att det var särskilt väsentligt attsamordningen med den ekonomiska statistiken beaktas.Det faktum att blir enhuvudanvändare fick inte enligt utskottet innebäraatt andra användares intressen åsidosätts. Utskottetpekade också på att regeringen sade sig vara bereddatt ompröva sitt förslag om det skulle uppstå ensituation där viktiga användares intressenåsidosätts. Därför var regeringens avsikt att låtautvärdera konsekvenserna när det nya systemet verkaten tid.Utöver vad som redovisats ställde sig utskottetbakom förslag om ändringar i medbestämmandelagen vadavser avtalsförhandlingar och konflikt.Utskottet kan nu notera att det finns tecken somtyder på att lönespridningen ökar. Vidare tyckslöneskillnaderna mellan kvinnor och män bli större.Utskottets oro för den strukturellalönediskrimineringen har därför snarare förstärkts.Ett annat problem inom lönebildningen är de mycketgynnsamma lönevillkor som många ledandebefattningshavare åtnjuter. Dessa lönenivåer kanuppfattas som starkt provocerande för bredalöntagargrupper och därmed försvagalönebildningssystemets legitimitet. Utskottet kanockså notera att de preliminära utfallet av denförra avtalsrörelsen innebär en mycket måttligökning av lönenivåerna, vilket ryms inom den ram somsvensk ekonomi tillåter.Utskottet kan konstatera att det endast gåttrelativt sedan propositionen behandladesoch förslagen genomfördes. harinrättats och bedriver verksamhet sedan ett drygthalvår tillbaka. I enlighet med vad som förutsattesi propositionen har institutets chef informeratutskottet om den inledande verksamheten och om hurinstitutet tagit sig an uppgiften att verka för enväl fungerande lönebildning. Sådan information äravsedd att lämnas varje år.Utskottets vill i detta sammanhang peka på att dethar tillkommit flera nya förhandlingsordningsavtalsom bl.a. täcker huvuddelen av den offentligaarbetsmarknaden. Den pågående avtalsrörelsen harresulterat i ett antal fleråriga avtal på en måttlignominell lönenivå och även olikaarbetstidslösningar. I flera fall har medlingpåkallats men några stridsåtgärder har intevidtagits. Mycket återstår dock innan en summeringav årets avtalsrörelse kan göras.Utskottet står fast vid de tankegångar som lågbakom inrättandet av institutet och det regelverksom omgärdar det. Enligt utskottets mening måste manfölja verksamheten ytterligare någon tid innan detär meningsfullt att ta ställning till om någraförändringar behövs. I sammanhanget kan ocksåerinras om den utvärdering som regeringen aviseradei propositionen. Med hänvisning till detta avstyrkerutskottet motionerna A227 yrkandena 1, 2, 4, 5 och 6(m) samt A278 yrkandena 19-21 (kd).Utskottet övergår nu till att behandla de motionersom rör en proportionalitetsregel förstridsåtgärderna och ett förbud mot sympatiåtgärdersamt avskaffandet av den s.k. ochvetoreglerna i medbestämmandelagen. Det kankonstateras att utskottet i samband medlönebildningspropositionen även tog ställning tillmotioner med motsvarande förslag.När det gäller frågan om stridsåtgärdersproportionalitet föreslog regeringen inte någonlagstiftning. Sådana krav framställdes dock avModeraterna, ochFolkpartiet.Utskottet konstaterade att Utredningen om ettförstärkt förlikningsmannainstitut hade föreslagitsådana regler. Förslaget tog sikte på tre olikasituationer, nämligen när en stridsåtgärd- som är partiell eller på annat sätt begränsad kanförväntas leda till skada eller annan olägenhet, somstår i uppenbart missförhållande till åtgärdensomfattning- som har varslats som svar på en annan stridsåtgärdär väsentligt mer omfattande än vad som är rimligtmed hänsyn till den åtgärd som har orsakatsvarsåtgärden- som har varslats som stöd för en part i dennestvist om förnyande av kollektivavtal kan förväntasleda till skada eller olägenhet, som står i ettuppenbart missförhållande till åtgärdens ellerprimäråtgärdens omfattning.En sådan stridsåtgärd skulle enligt utredningensförslag kunna förklaras olovlig av Arbetsdomstolenpå yrkande av den part som åtgärden riktas mot.Förslaget skulle enligt utredningen skapa enrimligare balans mellan parterna. Det skulleförhindra förhandlingstekniken att användastridsåtgärder som inte kostar mycket för den egnakonfliktfonden men som leder till negativa effekterför samhällsekonomin. Ett tredje skäl förutredningen var det faktum att flera europeiskaländer har regler av liknande slag.Utskottet konstaterade att förslaget hade mötts avinvändningar av flera olika slag vidremissbehandlingen. För att vara på den säkra sidanskulle en facklig organisation tvingas ta utsamtliga arbetstagare på avtalsområdet i totalstrejk. En proportionalitetsregel skulle därmedförsvåra, fördyra och försena förhandlingsprocessen.Stor energi skulle behöva läggas ned på juridiskaformalia och inte på den bakomliggande tvisten.Tveksamhet skulle råda om förslagets förenlighet medEuroparådets sociala stadga. Det skulle varatveksamt att lägga på en domstol att göra delämplighetsprövningar som det skulle vara fråga om.Reglerna skulle bli svårtillämpade; t.ex. ansågArbetsdomstolen att regler av detta slag måsteförses med vägledande uttalanden om tillämpningen.Det fanns också en rad remissinstanser som stöddeförslaget, och det fanns de som ansåg att förslagetborde utvidgas.Utskottet ansåg med hänvisning inte minst till vadsom framkommit vid remissbehandlingen att det fannsstarka skäl som talar mot proportionalitetsregler avdet nu berörda slaget. ansåg utskottet borde uppmärksamma att skullefå i uppdrag att i sina årliga rapporter redogöraför hur konflikter på arbetsmarknaden genomförts ochvilka konsekvenser de fått. Utskottet noterade attregeringen också hade för avsikt att noga följautvecklingen på området. Utskottet avstyrkte därförde behandlade motionerna.Inte heller frågan om ett förbud motsympatiåtgärder berördes i propositionen. Däremotframställdes yrkanden av ochKristdemokraterna som ansåg att det skulle införasregler som förbjuder sådana åtgärder.Också frågan om sympatiåtgärder hade tagits upp avUtredningen om ett förstärktförlikningsmannainstitut som inte ansåg att rättentill sådana åtgärder skulle tas bort. Skälet tillutredningens ställningstagande var att denna rätt ären del i en nordisk tradition och en väsentliggrundval för kollektivavtalssystemet. Utredningenhade därför bedömt det som omöjligt att få en breduppbackning för ett paket med åtgärder sominkluderade ett borttagande av rätten tillsympatiåtgärder. Dessutom skulle en sådaninskränkning kunna komma i konflikt med Europarådetssociala stadga. Utredningen ansåg dock att ettborttagande skulle kunna leda till en mer dämpadlöneutveckling och en ökad lönespridning, vilketskulle vara gynnsamt ur en snävt samhällsekonomisksynvinkel.Utskottet anslöt sig till utredningens bedömningatt rätten till sympatiåtgärder inte borde tas bort.I sammanhanget påpekade utskottet att det förslag omförlängd varseltid och om möjlighet att skjuta uppvarslade stridsåtgärder, som utskottet hade ställtsig bakom, skulle kunna innebära vissa begränsningarav möjligheten till sympatiåtgärder.Utskottet, som inte har någon annan uppfattning vad gäller de olika förslagen om inskränkningari konflikträtten, avstyrker därför motionerna A227yrkandena 7 och 8 (m), A278 yrkandena 26 och 27(kd), A710 yrkande 4 (m) och T642 yrkande 11 delvis(m).Utskottet övergår slutligen i detta avsnitt tillförslagen om att avskaffa "" ochvetoreglerna i medbestämmandelagen. Även dessafrågor var uppe till behandling i det förutnämndabetänkandet /2000:AU5.Enligt medbestämmandelagen är det förbjudet attvidta stridsåtgärder i syfte att undanträngaexisterande kollektivavtal. Förbudet har dock genomLex 1991 inskränkts till att gälla enbartnär en organisation vidtar åtgärder med anledning avarbetsförhållanden som medbestämmandelagen är direkttillämplig på. Syftet är bl.a. att ge de fackligaorganisationerna i möjlighet att träffakollektivavtal med villkor som motsvarar vad somnormalt tillämpas i fråga om arbete som utförs här ilandet och därigenom motverka s.k. social dumpning.Med hänsyn till det sistnämnda avstyrkte utskottetmotionerna. Utskottet har ingen annan uppfattning idag.Också frågan om vetoreglernas avskaffandebehandlades i detta betänkande. Utskottetkonstaterade att det i medbestämmandelagen finnssärskilda bestämmelser som ger de fackligaorganisationerna möjlighet att i vissa fall lägga inveto mot att en arbetsgivare anlitar någon annan änegna anställda för att utföra ett arbete (se lagens38-40 §§). Dessa bestämmelser upphävdes 1994 underden dåvarande fyrpartiregeringen. Bestämmelsernaåterinfördes, med vissa justeringar, från den 1januari 1995 sedan Socialdemokraterna återtagitregeringsmakten.Utskottet konstaterade att syftet med den fackligavetorätten är att förhindra att arbetsgivare anlitaroseriösa företagare som i sin verksamhet kringgårarbetsrättsliga lagar eller kollektivavtal. Denfackliga vetorätten fyller därmed också den viktigafunktionen att slå vakt om de seriösa företagen. Medhänsyn till detta ansåg utskottet att reglerna börfinnas kvar.Inte heller i dessa frågor har utskottet ändratuppfattning. Motionerna A263 yrkande 24 (fp) ochT642 yrkande 11 delvis (m) avstyrks därför.3 Allmänna arbetsrättsliga frågorm.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet behandlar i detta avsnitt motionersom i huvudsak rör allmänna arbetsrättsligafrågor. Med anledning av motion A208 som tarupp frågan om rätt till politisk informationoch opinionsbildning på arbetsplatsenföreslår utskottet ett tillkännagivande medinnebörden att frågan bör övervägas av enutredning eller på annat sätt som regeringenfinner lämpligt. Utskottet avstyrker övrigamotioner med hänvisning bl.a. till att detpågår ett antal utredningar som ser överolika frågor som tas upp i motionerna.Jämför reservationerna 5 och 6 (m, kd, c, fp)samt 7 (m).MotionerModeraterna anser i kommittémotion A710 att manmåste sträva efter att radikalt förenkla denarbetsrättsliga lagstiftningen. Merparten av dennalagstiftning bör ersättas med ett mindre antalstadganden som alltid skall iakttas ianställningsförhållanden. Till dessa skall denenskilde personligen, eller den fackligaorganisation till vilken denne uppdragit att förasin talan, kunna förhandlingsvägen lägga till andravillkor av betydelse. Varje arbetstagare skall varagaranterad vissa grundläggande rättigheter som bl.a.skyddar honom eller henne mot en godtyckligbehandling från arbetsgivarens sida. Uppsägningarbör endast få ske om saklig grund föreligger.Däremot bör det inte finnas några regler somförhindrar annat än tillsvidareanställningar.Reglerna om företrädesrätt till förnyad ellerfortsatt anställning bör avskaffas.Den arbetsrättsliga lagstiftningen börindividualiseras. Utgångspunkten skall vara attparterna i anställningsförhållandet förfogar överanställningsavtalet och dess innehåll, och statenbör inte intervenera i onödan i parternas rätt attträffa avtal med varandra (yrk. 1).Föreningsrätten bör förstärkas. Detta gällersärskilt den s.k. negativa föreningsrätten. Varjearbetstagare och varje arbetsgivare måste ges en ilag skyddad och reell rätt att stå utanförorganisationerna på arbetsmarknaden (yrk. 2).En arbetsgivare skall inte vara skyldig atttillämpa ett kollektivavtal på andra arbetstagare ändem som omfattas av kollektivavtalet, dvs. som ärmedlemmar i den fackliga organisation som harträffat avtalet. Regeln bör vara tvingande.Vidare bör det införas regler som innebär attkollektivavtalen blir dispositiva genom individuellaavtal mellan arbetstagare och arbetsgivare (yrk. 3).Moderaterna varnar slutligen för den utvecklingsom sker inom ramen för den sociala stadgan och detsociala protokollet och som innebär att det finnsrisk för att en omodern nationell arbetsrätt flyttasupp på Europanivå. Enligt mening börden inom EU verka för attunionens regelverk på det arbetsrättsliga områdetbegränsas till vad som kan motiveras från striktahälso- och säkerhetsrelaterade utgångspunkter ochsom har till syfte att inget land skall kunna skaffasig konkurrensfördelar genom orimliga säkerhets-eller hälsoregler (yrk. 6).Kristdemokraterna anser i kommittémotion A278 attdagens arbetsrätt är anpassad till 1970-taletssamhälle med stora varuproducerande företag somförebild. Tron att människor är utbytbara i enproduktionskedja präglade tänkandet som ligger bakomlagstiftningen. Förändringstakten i näringslivet haraccelererat . Människor är mervälutbildade och svåra att byta ut. De nya jobbenskapas i de små företagen. Arbetslivet harförändrats till karaktär och innehåll. Företag medsnabb tillväxt och stora företag med högarbetsrättslig kompetens och stora möjligheter tillomdisponeringar av arbetskraften har sällan problemmed arbetsrätten. Däremot upplever de mindreföretagen arbetsrätten som ett problem. Arbetsrättenmåste därför moderniseras och förenklas. För att denskall bli mer flexibel och bättre anpassad försmåföretag bör det genomföras en rad förändringar.Dessa rör bl.a. turordningsreglerna, facketsvetorätt vid entreprenader och reglerna omstridsåtgärder, m.m. (yrk. Skyldigheten för enarbetsgivare att återanställa skall begränsas från nuvarande för äldrearbetskraft (yrk. 24).Vidare anser partiet att en lämplig myndighet börta ansvar för att öka informationen om gällanderegler på arbetsrättens område. Detta är särskiltviktigt vad gäller de mindre företagen eftersom deoftast saknar kunskap om vilka villkor som gäller(yrk. 28).Folkpartiet påpekar i kommittémotion A263 att en avde viktigaste politiska uppgifterna är attmodernisera de regler som styr den svenskaarbetsmarknaden. Dagens system bidrar till attcementera arbetslösheten på en högre nivå ännödvändigt och till att skapa problem medlönebildningen. Lönebildningen ocharbetsmarknadslagarna skall enligt sessom instrument för att skapa balans mellanarbetsgivare och arbetstagare på arbetsmarknaden.Den moderna arbetsmarknadslagstiftningen kom tillför att man avsåg att den anställde hade en svagposition mot arbetsgivaren. Enligt partiet är detför vart år som går alltmer nödvändigt och uppenbartatt lagstiftningen måste förändras och moderniseras(yrk. 23).Partiet anser att det brådskar med en fortsattreformering särskilt mot bakgrund av attarbetsmarknaden förändras och fler fårandra anställningsformer än visstidsanställningar.För att få en modern arbetsrätt föreslårpartiet att det tillsätts en parlamentariskutredning. En sådan utredning bör studera hur manskall få in de nya anställningsformerna i detarbetsrättsliga systemet (yrk. 25).Även i kommittémotion N323 framför Folkpartietkravet på modernisering av arbetsmarknadslagarna(yrk. 19).Bengt Silfverstrand och (båda s) pekari motion A208 på att det har blivit svårare förpolitiker att komma till tals på vissaarbetsplatser. Motionärerna anser att detta är enolycklig utveckling. De föreslår därför att detinförs en lagfäst rätt att bedriva politiskopinionsbildning på arbetsplatserna.Enligt och (båda s) i motion A231 är en av de störstaanledningarna till diskriminering och andra brottmot lagar eller avtal på arbetsmarknaden okunskapfrån arbetsgivarnas sida. De anser därför att allablivande företagare bör genomgå en utbildning i degrundläggande reglerna på arbetsmarknaden vidstartande av företag. En avklarad utbildning skallvara ett krav för att bl.a. vara berättigad tillstarta-eget-bidrag.Med motiveringen "myndigförklara medborgarna"föreslår () i motion A701 attmedbestämmandelagen avskaffas.Carina () anser i motion A702 att man vidöversynen av reglerna kring den personligaintegriteten i arbetslivet även bör uppmärksammaanvändandet av psykologiska tester.Karin () föreslår i motion A703 attbestämmelsen i 3 § anställningsskyddslagen ändras såatt den regel tas bort som innebär att äldrearbetstagare i vissa fall får tillgodoräkna sig enextra anställningsmånad för varje anställningsmånadhan eller hon har påbörjat.Margit () framför i motion A704 att denäldre arbetskraften blir allt mindre attraktiv påarbetsmarknaden. Enligt motionären beror detta påsärskilda bestämmelser i anställningsskyddslagen sominnebär att äldre arbetskraft och arbetskraft medlång anställningstid i ett företag har längreuppsägningstider. Enligt motionären är en lösningatt helt avskaffa anställningsskyddslagen. Som entemporär lösning föreslås att äldre arbetskraft somsöker nya anställningar skall få rätt att ingåenskilda avtal där de avstår från rättigheternaenligt anställningsskyddslagen (yrk. 1).I motion A707 föreslår ochLennart (båda s) att det genomförs enöversyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen isyfte att stärka de fackligt förtroendevaldasställning på arbetsmarknaden.Birgitta och (båda s)påpekar i motion A711 att den s.k. call-center-branschen växer snabbt och att det finns ettstort intresse av hur den utvecklas. Vid dessaarbetsplatser sker det ofta s.k. medlyssning, vilketinnebär att en annan person, oftast någon ichefsbefattning, lyssnar av samtalen. En enkät somgenomförts av ()visar att många arbetstagare anser att medlyssningengör att de känner sig övervakade och kontrollerade.Motionärerna anser därför att de anställdasarbetsvillkor måste förbättras vad gällerintegritetsskyddet. Avlyssning bör inte tillåtas ochreglerna för medlyssning måste skärpas.I motion A714 tar () upp detväxande problemet med "tystnaden" på arbetsplatsen.Enligt motionären är rädslan att framföra kritik påarbetsplatsen ett stort och växandearbetsmiljöproblem. Många arbetsgivare anser attlojalitet innebär att arbetstagarna inte skallkritisera dem. Detta gäller i hög grad arbetsgivareinom den offentliga sektorn. Arbetstagare vågardärför inte öppet kritisera sin arbetsgivare avrädsla för att få problem på arbetsplatsen. Särskiltutsatta är de arbetstagare som har tidsbegränsadeanställningar.