bet · GO01MJU9 · 2001-03-08 00:00:00 — 1 Mål för antal och utbredning1.1 Övergripande målUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag omövergripande mål för en sammanhållenrovdjurspolitik och instämmer i alltväsentligt i det allmänna syftet med tremotioner (m, c) om balans mellanrovdjursstammarna, näringsintressen ochjaktintressen. Utskottet anser dock attmotionerna i dessa delar bör lämnas utanåtgärd.PropositionenI propositionen föreslås att det övergripande måletför en sammanhållen rovdjurspolitik är att densvenska staten skall ta ansvar för att arternabjörn, järv, lo, varg och kungsörn skall finnas i såstora antal att de långsiktigt finns kvar i densvenska faunan och även kan sprida sig till sinanaturliga utbredningsområden. I likhet med det 15nationella miljökvalitetsmålen är ambitionen attdetta övergripande mål skall nås inom en generation.MotionerFörutsättningarna för en verkningsfull ochlångsiktig rovdjurspolitik tas upp i motion MJ16(c). Enligt motionärerna gäller det att hitta enlösning som gör att det svenska samhället kan halångsiktigt bevarade stammar av björn, järv, lo,varg och kungsörn som människors intressentas till vara (yrkande 1). När stammarna nått sådananivåer att de kan anses långsiktigt bevarade börännu större hänsyn tas till sociala och ekonomiskakonsekvenser av rovdjurens utbredning än vad somannars är fallet (yrkande 4). Villkoren för attkunna bo och verka på landsbygden behandlas i motionMJ18 (m). Det framhålls som viktigt att utvecklingenframöver noga följs och utvärderas. Hänsyn till deboende på landsbygden måste väga synnerligen tungtnär effekterna av rovdjurspolitiken utvärderas(yrkande 4). I motion MJ15 (m) framhålls attmänniskan inom ramen för viltvården inte bara harett ansvar för rovdjursstammarna som sådana utanockså för att en balanserad viltstam i sin helhetkan bibehållas (yrkande 1).Utskottets ställningstagandeVid flera tidigare tillfällen har uttalatatt den biologiska mångfalden skall bevaras, vilketinnebär att de naturligt förekommanderovdjursarterna skall finnas i livskraftiga beståndoch att de också skall kunna sprida sig till för demnaturliga områden. Som regeringen anför skall målenför förvaltningen av rovdjursstammarna stå iöverensstämmelse med dessa uttalanden. Därmed kommermålen även att stämma överens med Sverigesinternationella åtaganden på området. Eftersombegreppet livskraftig stam inte har en inomforskarsamhället entydigt fastställd betydelse börbegreppet som sådant inte användas när målen för densvenska rovdjurspolitiken fastställs. I likhet medregeringen anser utskottet att det övergripandemålet i stället bör formuleras som att de aktuellaarterna skall finnas i så stora antal att delångsiktigt finns kvar i den svenska faunan.Bedömningen av hur många individer av respektive artsom behövs för ett långsiktigt bevarande böremellertid, vilket förtjänar att framhållas, ha sinutgångspunkt i vetenskapliga bedömningar. Som anförsi propositionen bör i målet även ingå att arternaskall kunna sprida sig inom sina naturligautbredningsområden, dvs. områden som är sådanaatt respektive art kan leva och reproducera sig där.Det övergripande målet för den sammanhållnarovdjurspolitiken skall alltså vara att staten taransvar för att arterna björn, järv, lo, varg ochkungsörn skall finnas i så stora antal att delångsiktigt finns kvar i den svenska faunan och ävenkan sprida sig till sina naturligautbredningsområden. I likhet med vad som gäller förde 15 nationella miljökvalitetsmålen bör ambitionenvara att detta mål nås inom en generation. Utskottettillstyrker således regeringens förslag om detövergripande målet för en sammanhållenrovdjurspolitik.En ändamålsenlig förvaltning av rovdjursstammarnaskall enligt utskottets mening ha till syfte attbidra till en hållbar utveckling och undvikakonflikter. Som regeringen anför bör man i deområden där en art gör stor skada försöka minskaantalet individer under förutsättning att det finnsområden där arten existerar i tillräckligt antal medmindre konflikter med människan. När det gällerrennäringen, som är den näring som drabbas hårdastav skador på grund av förekomsten av rovdjur, anserutskottet det vara ett grundläggande krav att enordnad renskötsel kan bedrivas och att skadorna avrovdjur därför inte får bli för omfattande.Regeringens förslag till mål för de olika arternasantal och utbredning har därför utformats med hänsyntill rennäringens intressen.En viktig förutsättning för en framgångsrikrovdjurspolitik är förståelse hos allmänheten förrovdjuren och rovdjursförvaltningen. Dettaförutsätter kunskap och tillgång till information omrovdjurens biologiska förhållanden, de skador ochproblem de orsakar, liksom sociala och historiskaaspekter på rovdjursförekomsten. Längre fram i dettabetänkande kommer utskottet att behandla frågor omförstärkta informationsinsatser och olika former avsamarbete inom förvaltningen. Det kan emellertidinte förnekas att förekomsten av framför allt lo ochvarg skapar konflikter med näringsintressen ochjaktintressen. Med hänsyn till de stora problemlodjuret orsakar för rennäringen, är det enligtutskottets mening motiverat med en långsam minskningmot ca 400 individer i renskötselområdet. För attlodjursstammen skall vara tillräckligt stor i ettriksperspektiv bör stammen emellertid tillåtas attväxa i andra områden innan den reduceras irenskötselområdet. De jaktliga intressena kommerdärigenom att få tåla en större påverkan påviltbestånden. Även vargförekomsten skaparintressekonflikter. Utskottet delar regeringensuppfattning att förståelse hos lokalbefolkningen ärav avgörande betydelse för vargstammens utveckling.Det är också mot den bakgrunden som utskottet påannan plats i detta betänkande tillstyrkerregeringens förslag om ett etappmål för vargstammen.Sammantaget innebär det ovan anförda att utskottetanser att syftet med motionerna MJ16 (c) yrkandena 1och 4 och MJ18 (m) yrkande 4 i allt väsentligt fåranses tillgodosett.Utskottet delar uppfattningen i motion MJ15 (m) ommänniskans ansvar inte bara för rovdjursstammarnautan även för bibehållandet av en balanseradviltstam. Som utskottet anförde (bet.1999/2000:MJU17) stadgas i 4 § jaktlagen (1987:259)bl.a. att viltet skall vårdas i syfte dels attbevara de viltarter som tillhör landets viltbeståndoch de fågelarter som tillfälligt förekommernaturligt i landet, dels främja en med hänsyn tillallmänna och enskilda intressen lämplig utvecklingav viltstammarna. Mot denna bakgrund och medhänvisning till vad utskottet i tillämpliga delaranfört ovan föreslår utskottet att motionens yrkande1 lämnas utan vidare åtgärd.1.2 Antal och utbredning1.2.1 Miniminivåer och etappmål samt principerför utbredningenUtskottets förslag i korthetUtskottet delar regeringens uppfattning attnationella miniminivåer för stammarna avbjörn, lo och kungsörn och etappmål för vargoch järv bör slås fast. Därmed avstyrkerutskottet tre motioner (m) om att nationellamål inte bör införas, om miniminivåer församtliga rovdjursarter och om delvis andraprinciper för utbredningen.PropositionenEnligt regeringens bedömning bör nationellaminiminivåer för stammarna av björn, lo och kungsörnslås fast. Miniminivån anger vilkenförvaltningsstrategi som bör tillämpas och är inteett mått på vilket antal individer som är önskvärtav en art. Målet för förvaltningen är att arternaskall öka i antal utöver respektive miniminivå tillsådana nivåer att de med större säkerhet långsiktigtkan bevaras i den svenska faunan. Om antalet djur aven art sjunker under miniminivån bör skyddsjakttillåtas endast i begränsad omfattning. Så länge enart befinner sig över miniminivån bör emellertidstörre hänsyn tas till motstående intressen.För varg och järv bör etappmål slås fast. Medetappmål avses delmål för stammarnas tillväxt mot ennivå där fortsatta existens i kananses långsiktigt säkrad. När etappmålet uppnåttsbör en förnyad bedömning göras om mål för arten.Innan etappmålet uppnåtts bör endast skyddsjakttillåtas och då i begränsad omfattning.Nivåerna och målen bör anges som antaletföryngringar.Enligt regeringen bör rovdjursarterna somhuvudregel få sprida sig inom respektive artsnaturliga utbredningsområde. I områden där riskernaför angrepp på människor och andra olyckor är störstbör man i förvaltningen försöka hindra en etableringeller i varje fall minska antalet djur. Också iområden där en art gör stor skada bör antalet djurminskas. För de arter som inte nått upp tilletappmålet bör dock en förutsättning för sådanskyddsjakt vara att det kan konstateras att stammensom helhet har en positiv utveckling. Detsammagäller om en art minskat i antal så att den befinnersig under miniminivån.Inom renskötselområdet bör rovdjursstammarnasutveckling styras så att ordnad renskötsel inteomöjliggörs eller allvarligt försvåras i någonsameby.MotionerEnligt motion MJ18 (m) leder nationella mål lätttill att lokala problem blir svåra att hantera sålänge dessa mål inte har uppnåtts. bördärför avslå förslaget om nationella miniminivåerrespektive etappmål för stammarna av björn, lo ochvarg (yrkande 1). I motion MJ13 (m) yrkas att detför alla fem rovdjursarterna fastställsminiminivåer. Härigenom skulle målen bli tydligareoch kunna tillämpas mera konsekvent iinternationellt och nationellt arbete (yrkande 1).Motionärerna i motion MJ19 (m) anför attutbredningen av rovdjursstammarna i princip bör fåske i respektive arts naturliga spridningsområde menatt hänsyn måste tas till den eventuella skada somrovdjuren kan orsaka på tamboskap och pårennäringen. Det framhålls också som viktigt attbeakta de totala ekonomiska och kulturellakonsekvenserna en alltför stor rovdjursstam (yrkande1).Utskottets ställningstagandeSom regeringen anför bör uttrycket miniminivå endastanvändas för de arter där stammen uppnått ett sådantindividantal att arten bedöms som åtminstonekortsiktigt livskraftig. Miniminivåer bör såledesfastställas för björn, lo och kungsörn. Medminiminivå skall avses det minsta antal djur av enart som förvaltningen alltid skall syfta till attupprätthålla. Målet för förvaltningen skallemellertid vara att arterna ökar i antal utöverrespektive miniminivå till sådana nivåer att de medstörre säkerhet långsiktigt kan bevaras i densvenska faunan.För järv och varg bör i stället etappmålfastställas, eftersom stammarna ännu inte nått ennivå som kan anses säkra deras överlevnad i ettlängre perspektiv. Etappmål skall vara ett delmålför stammarnas storlek på väg mot en nivå där artensfortsatta existens i den svenska faunan kan anseslångsiktigt säkrad. När ett etappmål är nått bör enutvärdering göras av stammens utveckling och deeventuella konflikter som uppstått med andraintressen. Som anförs i propositionen bör också enbedömning göras om ett nytt etappmål skallfastställas eller om det är lämpligt och möjligt attfastställa en miniminivå. Så länge stammen av en artinte nått etappmålet bör endast skyddsjakt tillåtasoch då i begränsad omfattning. Skyddsjakt i syfteatt lokalt begränsa antalet djur bör endast tillåtasom stammen i landet som helhet visar en entydigtpositiv utveckling. När det gäller skyddsjakt påenskilda individer som orsakar allvarliga skadoreller olägenheter kan givetvis andra bedömningargöras. Utskottet, som således delar regeringensuppfattning om principerna för antal och utbredningav rovdjursstammarna, avstyrker därmed motionernaMJ18 (m) yrkande 1 och MJ13 (m) yrkande 1.I likhet med regeringen anser utskottet attrovdjuren skall få möjlighet att sprida sig inomrespektive arts naturliga utbredningsområde. Mednaturligt utbredningsområde skall förstås ett områdesom är sådant att arten kan leva ochreproducera sig där. Spridningen skall ske utanmänsklig medverkan. Som anförs i propositionen kanspridningen emellertid inte vara helt fri. Vissskyddsjakt kommer att behövas för att hindraetablering och minska antalet djur i vissa områden.För de arter som inte nått upp till etappmålet,eller arter som minskat i antal så att de befinnersig under miniminivån, bör enligt utskottets meningsärskild restriktivitet med skyddsjakt iakttas.Utskottet delar regeringens uppfattning att enförutsättning för skyddsjakt i syfte att lokaltbegränsa stammen bör vara att stammen som helhet ilandet visar en positiv utveckling.Riskerna för angrepp på människor av rovdjur ärerfarenhetsmässigt nästan helt knutna till björn. områden där risken för angrepp är störst bör enetablering hindras eller i varje fall bör antaletdjur minska. Förutom direkta angrepp på människorkan olyckor uppstå på annat sätt, t.ex. genom att enbjörn eller varg skrämmer ridhästar eller fårtamboskap i sken.I de områden där en art gör stor skada bör manenligt utskottets mening försöka minska antaletindivider under förutsättning att det finns områdendär arten kan existera i tillräckligt antal medmindre konflikter med människan.Renskötselområdet intar en särställning så tillvida att samtliga stora rovdjur har naturligautbredningsområden som sträcker sig överrenskötselområdet. Samtliga arter orsakar ocksåskador för rennäringen. Det är därför enligtutskottet viktigt att konsekvenserna avrovdjursförekomsten både för rennäringen i stort ochför de enskilda samebyarna beaktas. Det anfördainnebär att utskottet delar regeringens uppfattningatt rovdjursstammarnas utveckling inomrenskötselområdet bör styras så att ordnadrenskötsel inte omöjliggörs eller allvarligtförsvåras i någon sameby.Sammantaget innebär det anförda att utskottet görsamma bedömning som regeringen i fråga omprinciperna för rovdjursarternas utbredning. Därmedavstyrker utskottet motion MJ19 (m) yrkande 1.1.2.2 BjörnUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag omminiminivå för björnstammen och mål förbjörnstammens utbredning och avstyrker enmotion (m) om en högre miniminivå.PropositionenEnligt regeringens förslag skall miniminivån förbjörnstammen i vara 100 föryngringar ,vilket motsvarar ett totalt antal av ca 1 000individer. Målet för björnstammens utbredning börvara att den fyller ut områdena mellan de nuvarandereproduktionsområdena och att stammens spridningsöderut tillåts fortsätta.MotionenEnligt motion MJ13 (m) bör besluta attminiminivån för björnstammen i fastställstill 150 föryngringar , vilket motsvarar ca1 500 individer (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeUtskottet tillstyrker regeringens förslag att enminiminivå för björnstammen om ca 1 000 individerbör fastslås, vilket motsvarar 100 föryngringar.Utskottet delar även regeringens uppfattning attbjörnstammen kan tillåtas fortsätta att växa. Dennauppfattning har också framförts avRovdjursutredningen och av flera remissinstanser.Som anförs i propositionen bör målet förförvaltningen vara att arten skall nå en nivå somsäkerställer att den långsiktigt bevaras i densvenska faunan. Det finns enligt utskottetsbedömning inte några avgörande skäl för att begränsabjörnens utbredning i . Målet förbjörnstammens utbredning bör därför vara att denskall fylla ut områdena mellan de nuvarandereproduktionsområdena, vilka är belägna från Dalarnaoch norrut. Stammen spridning söderut, som redanpågår, bör också tillåtas fortsätta. Någongeografisk gräns för spridningen bör inte angesnärmare, utan arten bör i princip få fortsätta attexpandera inom sitt naturliga utbredningsområde. Somregeringen anför bör jakten ha sådan inriktning attrisken för olyckor där människor kommer till skadaminimeras och utformas så att skadorna på ren ochandra tamdjur begränsas. Särskild hänsyn bör tastill behovet att minska risken för att mångarenkalvar dödas. Med det anförda avstyrker utskottetmotion MJ13 (m) yrkande 2.1.2.3 JärvUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag ometappmål för järvstammen och mål förjärvstammens utbredning. Därmed avstyrkerutskottet två motioner (m, c) om högrerespektive lägre etappmål.PropositionenRegeringen föreslår att etappmålet för järvstammen iSverige skall vara 90 föryngringar , vilketmotsvarar ett totalt antal av ca 400 individer.Målet för järvstammens utbredning är att den spridersig jämnare inom sitt naturliga utbredningsområde.MotionerEnligt motion MJ13 (m) bör besluta attminiminivån för järvstammen i fastställstill 100 föryngringar , motsvarande ca 500individer (yrkande 3). Motionärerna i motion MJ16(c) anser att miniminivån för järv i börslås fast till 300 individer inklusive medföljandeantal föryngringar (yrkande 7).Utskottets ställningstagandeUtskottet finner det i likhet med regeringenotillfredsställande och oroande att järvstammentrots skyddsåtgärder endast ökat obetydligt under desenaste 30 åren. Särskilt bekymmersam ter sigutvecklingen . Av alltatt döma har stammen minskat i antal sedan år 1996.Om inte den hastiga tillbakagången kan hejdasriskerar den svenska järvstammen att inom endast ettfåtal år komma i en från bevarandesynpunkt mycketosäker situation. Det förhållandet att stammen tillstor del delas av innebär att det finns ettstort behov av en gemensam förvaltning eftersomåtgärder i ett av länderna kan få konsekvenser förlivskraften hos stammen som helhet. Som regeringenanför bör ges i uppdrag attvidareutveckla samarbete med främst i syfteatt uppnå en gemensam förvaltningsstrategi.Rovdjursutredningen har föreslagit att en nivå om500 järvar bör vara en miniminivå för den gemensammanorsk-svenska stammen. Utskottet delar regeringensuppfattning att överläggningar måste ske medgrannländerna innan en sådan nivå slås fast. Måletför den gemensamma järvstammen bör vara att den nåren nivå som säkerställer att den långsiktigt finnskvar i faunan. Utskottet tillstyrker därmedregeringens förslag att ett etappmål för den svenskadelen av järvstammen bör fastställas. Etappmålet börvara 90 föryngringar , vilket motsvarar ca 400individer. Därmed avstyrker utskottet motionernaMJ13 (m) yrkande 3 och MJ16 (c) yrkande 7.Järven i förekommer huvudsakligen i dennordligaste fjällregionen. I lever dockjärven i större utsträckning i skogslandet. Medtanke på konflikterna med rennäringen framför allt ikalvningsområdena och det oroande faktum attjärvstammen minskar delar utskottet regeringensuppfattning att en etablering även utanförrenskötselområdet skulle vara positivt för arten.Därigenom skulle konflikterna med människan troligenbli långt mindre än vad som är fallet inomrenskötselområdet. Det är en uppgift förlänsstyrelserna att noggrant följa sådanaetableringar. Det anförda innebär att utskottettillstyrker regeringens förslag att målet för densvenska järvstammens utbredning skall vara att artensprider sig jämnare inom sitt naturligautbredningsområde.1.2.4 LoUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag omminiminivå för lodjursstammen och mål förlodjursstammens utbredning. Därmed avstyrkerutskottet två motioner (m, c) om attavskjutning av lodjur i renskötselområdetinte skall tillåtas och om en lägreminiminivå.PropositionenI propositionen föreslås att miniminivån förlodjursstammen i skall vara 300 föryngringarper år, vilket motsvarar ett totalt antal av ca 1500 individer. Målet skall vara att antalet lodjur ilandet som helhet inte skall minska. Målet förlodjursstammens utbredning skall var att arten skallfinnas såväl inom som utanför renskötselområdet menatt huvuddelen av stammen skall finnas utanförrenskötselområdet.MotionerI motion MJ16 (c) begärs att fastställer miniminivånför lodjursstammen till 1 000 individer (yrkande 6).Enligt motionärerna är förslagväl balanserat och tar på ett bra sätt hänsyn tillde biologiska förutsättningarna såväl som tillsociala och ekonomiska konsekvenser. Enligt motionMJ13 (m) bör den föreslagna avskjutningen av lodjuri renskötselområdet inte genomföras (yrkande 4).Utskottets ställningstagandeLodjuret har haften positiv utveckling. Av den svensk-norskalodjursstammen om uppskattningsvis 2 000 djur finnsca 1 500 i . Enligt bordeminiminivån vara 300 föryngringar , vilketmotsvarar 1 500 individer, medan Rovdjursutredningenföreslår att miniminivån bör anges till 1 000 djur,vilket även det är en nivå som kan anses varalångsiktigt livskraftig.Lodjuret orsakar stora problem för rennäringen.Föryngringarna av lodjur har emellertid minskatbetydligt i renskötselområdet, betydligt mer än vadsom rimligen är effekten av den tillåtna jakten. Ilikhet med regeringen anser utskottet att det avhänsyn till rennäringens intressen är motiverat medskyddsjakt på lodjur i renskötselområdet. Målet börvara en långsam minskning mot den nivå utredningenhar föreslagit. För att lodjursstammen skall varatillräckligt stor i ett riksperspektiv bör stammenemellertid tillåtas att växa i andra områden innanreduktionen genomförs. Som anförs i propositionen ärdet en uppgift för att noggrantfölja lodjursstammens utveckling.Utskottet delar regeringens uppfattning atthuvuddelen av rovdjursstammen bör finnas utanförrenskötselområdet och lodjuret bör ges möjlighet atti ökad omfattning sprida sig söderut även tillGötaland. Jakt på lodjur bör därför inte tillåtas isådan omfattning eller på sådana platser att dessspridning söderut förhindras. Som utskottet tidigareanfört kommer de jaktliga intressena därigenom attfå tåla en större påverkan på viltbestånden. Iområden där stammen ökar snabbt bör, liksom förnärvarande, begränsad jakt tillåtas. Lodjuret har iett historiskt perspektiv visat stor känslighet förjakttrycket. Det är därför enligt utskottets meningviktigt att noggrant följa stammens utveckling föratt bedöma effekterna av jakten.Det ovan anförda innebär att utskottet tillstyrkerregeringens förslag om miniminivå och mål förutbredning för lodjursstammen och avstyrkermotionerna MJ13 (m) yrkande 4 och MJ16 (c) yrkande6.1.2.5 VargUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag ometappmål för vargstammen och om mål förvargstammens utbredning m.m. och avstyrkerett flertal motioner (s, m, c, fp) om högrerespektive lägre etappmål och om stammensutbredning.PropositionenRegeringen föreslår att etappmålet för vargstammen iSverige skall vara 20 föryngringar , vilketmotsvarar totalt ca 200 individer. Då detta etappmåluppnåtts skall en grundlig utvärdering avvargförekomstens effekter genomföras. Därefterbeslutas om ett eventuellt nytt etappmål och enminiminivå. Målet för vargstammens utbredning skallvara att stammen på naturlig väg sprider sig överlandet, men att dess förekomst i renskötselområdet ihuvudsak begränsas till de områden utanförrenskötselns åretruntmarker där den gör minst skada.Det långsiktiga målet är att vargstammen skall växatill en nivå som säkerställer att den långsiktigtfinns kvar.MotionerEftersom, enligt motionärerna i motion MJ16 (c),vargstammen måste ses i ett skandinaviskt perspektivbör en målnivå om 200 individer fastställas för denskandinaviska vargstammen (yrkande 5). I motion MJ13(m) begärs att beslutar fastställaminiminivån för vargstammen i till 50föryngringar , vilket motsvarar ca 500individer (yrkande 5). Även enligt motion MJ25 (fp)bör en miniminivå på 500 vargar fastställas (yrkande3). I motion MJ918 (fp) anförs att antalet vargar ilandet inte bör överstiga 100 individer (yrkande 1).Motionärerna i motion MJ19 (m), som den får förstås,är tveksamma till regeringens förslag om etappmåletför varg. I motionen framhålls att deattitydundersökningar när det gäller vargen somgjorts i skiljer sig betydligt från deundersökningar som utförts av (yrkande 2). De lokala undersökningarna visar,enligt motionärerna inte oväntat, på en mer negativinställning till varg i närområdet.Motionärerna i motion MJ21 (s) anför attvargstammen bör tillåtas växa under kontrolleradeförhållanden (yrkande 1). Enligt motion MJ918 (fp)bör vargstammen spridas över hela landet. Ingalandsdelar bör vara befriade från vargstammen pågrund av riksdagsbeslut (yrkande 2).Utskottets ställningstagandeUnder har vargstammen i och Norgeuppvisat en procentuell ökning som överträffar deandra rovdjurens. Trots ökningen ligger emellertidarten ännu under den nivå om 50 könsmogna individersom () sattsom gräns för när en art skall beskrivas som akuthotad. Tillväxten har dock visat sig vara förknippadmed flera olika problem.