bet · GO01BoU9 · 2001-04-05 00:00:00 — En betydandeosäkerhet om vad som gäller uppkommer dock vid enjämförelse med redovisning av sin syn påfrågan i den utvärdering som verket gjort.Lagstiftningen bör därför skärpas genom att 8 kap. 6§ första stycket 3 PBL ändras så att detuttryckligen gäller alla förändringar inne ibyggnaderna.Det vi nu med anledning av motion 2000/01:Bo513(v) yrkande 8 anfört om kulturhistoriskt värdefullbebyggelse bör tillkännage för regeringensom sin mening. I den mån motion 2000/01:Bo230 (c)yrkande 16 därigenom inte är tillgodosedd avstyrksden.28. Kulturhistoriskt värdefull bebyggelse(punkt 23)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 23borde ha följande lydelse:23. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 28.Tillkännagivandet görs med anledning av motionerna2000/01:Bo230 yrkande 16 och 2000/01:Bo513 yrkande8.StällningstagandeDet finns flera möjligheter att ge särskiltvärdefulla enskilda byggnader eller sammanhållnamiljöer ett lagstadgat skydd. Det starkaste skyddetgäller sådana byggnader och miljöer som har ett såhögt bevarandevärde att de kanbyggnadsminnesförklaras med stöd avkulturminneslagen. Med stöd av miljöbalkensbestämmelser kan bl.a. unika kulturmiljöer som är avriksintresse ges ett skydd. Även med stöd av plan-och bygglagen kan byggnader och byggnadsmiljöerskyddas mot förvanskningar och andra oönskadeförändringar. Det är enligt min mening viktigt attalla dessa skyddsmöjligheter tas till vara så att avkulturhistoriska eller andra skäl intressanta husoch bebyggelsemiljöer kan bevaras.En förutsättning för att skyddet av särskiltintressanta objekt skall få en tillräckligomfattning är att så många som möjligt involveras iarbetet med att utforma skyddet. Det innebär attuppmärksamheten måste riktas inte bara mot det äldrebyggnadsbeståndet utan även mot det som är någotyngre. Vi har uppfört ettstort antal bostäder och andra byggnader. Dessa ärdock bara i mycket liten utsträckning skyddade genomplanbestämmelser eller på andra sätt trots att de imånga fall har ett betydande kulturhistoriskt ocharkitektoniskt värde. För att inte den intressantaoch bevarandevärda delen av detta byggnadsbeståndskall gå förlorad behöver det därför kartläggas. Eninventering av efterkrigstidens bebyggelse bördärför genomföras. Med utgångspunkt i dennainventering bör därefter övervägas vilka byggnaderoch miljöer som bör åtnjuta ett särskilt skydd ochhur detta skydd kan utformas.Den förstärkning av skyddet av byggnaders ochbyggnadsmiljöers yttre som jag nu förespråkat måstedessutom kompletteras med ett förstärkt skydd avvärdefulla byggnadsinteriörer. Enligt min mening gerdagens regler inte det skydd av byggnaders inre sombör krävas. Med stöd av den tidigare lagstiftningenkunde , genom att inte ge bygglov,förhindra sådana inre ändringar som ansågs förvanskabyggnaden. I den nya lagstiftningen är inreförändringar i princip inte bygglovspliktiga ochdärmed svårare att förhindra. kanvisserligen i kontrollplanen ställa vissa krav.Enligt min mening är detta emellertid intetillräckligt, och särskilt värdefulla byggnader hardärför ett betydligt sämre skydd.En kommun kan med stöd av plan- och bygglagenutöka bygglovsplikten för särskilt värdefullabyggnader när det gäller vissa underhållsåtgärder.Häri inbegrips enligt vad som sagts i proposition1985/86:1 även vissa inre arbeten. En betydandeosäkerhet om vad som gäller uppkommer dock vid enjämförelse med redovisning av sin syn påfrågan i den utvärdering som verket gjort.Lagstiftningen bör därför skärpas genom att 8 kap. 6§ första stycket 3 PBL ändras så att detuttryckligen gäller alla förändringar inne ibyggnaderna.Det jag nu med anledning av motionerna2000/01:Bo230 (c) yrkande 16 och 2000/01:Bo513 (v)yrkande 8 anfört om skyddet av kulturhistorisktvärdefull bebyggelse bör tillkännage förregeringen som sin mening.29. Gröna områden och strandnära mark(punkt 24)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 24borde ha följande lydelse:24. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 29.Tillkännagivandet görs med anledning av motionerna2000/01:Bo223 yrkande 7 och 2000/01:Bo230 yrkandena10 och 15.StällningstagandeEn förutsättning för att vi skall få städer somerbjuder en bra livsmiljö är att vi slår vakt omvåra grönområden. Det innebär att vi måste ställakrav på att parker och andra grönområden alltidplaneras in när städerna byggs ut och att viförbättrar skyddet för befintliga grönområden. Engenomtänkt strategi för hur städernas grönområdenskall kunna bevaras och utvecklas behövs därför.Samtidigt finns det naturligtvis situationer där ettbefintligt grönområde kan behöva tas i anspråk förnågot annat angeläget ändamål. En förutsättning föratt så skall få ske bör dock vara att den totalatillgången på parker och andra grönområden inteminskar. I den mån ett befintligt område tas ianspråk för annan verksamhet bör det därförkompenseras genom att ett nytt grönområde av minstsamma storlek ställs till förfogande i rimlignärhet.En speciell typ av grönområden är de natursträndersom fortfarande finns kvar i och i närheten av destörre städerna. Det är områden som är oerhörtvärdefulla såväl för den biologiska mångfalden somför människornas välbefinnande. ärstrandnära tomter mycket attraktiva förexploatering, och ofta är marken redan planlagd,vilket gör det svårare att tillämpastrandskyddsbestämmelser i lagstiftningen. Det fårdock inte hindra att stränderna till största möjligadel måste skyddas från vägar och bebyggelse. som inte är exploaterade måste hållastillgängliga för allmänheten som de värnasför att bevara den biologiska mångfald som ofta ärriklig i brytningszonen mellan land och vatten.Samlade regler över användandet av strandnära mark itätorter och tätortsnära områden behöver därförutarbetas.Det jag nu med anledning av motionerna2000/01:Bo223 (c) yrkande 7 och 2000/01:Bo230 (c)yrkandena 10 och 15 anfört om bevarandet avgrönområden och strandnära mark bör riksdagentillkännage för regeringen som sin mening.30. Gröna områden och strandnära mark(punkt 24)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 24borde ha följande lydelse:24. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 30.Tillkännagivandet görs med anledning av motion2000/01:Bo230 yrkandena 10 och 15. Därmed avslåsmotion 2000/01:Bo223 yrkande 7.StällningstagandeEn förutsättning för att vi skall få städer somerbjuder en bra livsmiljö är att vi slår vakt omvåra grönområden. Det innebär att vi måste ställakrav på att parker och andra grönområden alltidplaneras in när städerna byggs ut och att viförbättrar skyddet för befintliga grönområden. Engenomtänkt strategi för hur städernas grönområdenskall kunna bevaras och utvecklas behövs därför.Samtidigt finns det naturligtvis situationer där ettbefintligt grönområde kan behöva tas i anspråk förnågot annat angeläget ändamål. En förutsättning föratt så skall få ske bör dock vara att den totalatillgången på parker och andra grönområden inteminskar. I den mån ett befintligt område tas ianspråk för annan verksamhet bör det därförkompenseras genom att ett nytt grönområde av minstsamma storlek ställs till förfogande i rimlignärhet.Det jag nu med anledning av motion 2000/01:Bo230(c) yrkandena 10 och 15 anfört om bevarandet avgrönområden bör tillkännage för regeringensom sin mening. Motion 2000/01:Bo223 (c) yrkande 7avstyrks.31. Byggande i vissa miljöer med lokalsärprägel (punkt 25)av (), (), IngaBerggren (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 25 bordeha följande lydelse:25. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 31.Tillkännagivandet görs med anledning av motion2000/01:Bo514 yrkande 11.StällningstagandeBebyggelsen i ett land eller i en trakt ärresultatet av en kultur och av traditioner somsuccessivt vuxit fram . Detinnebär att vi runt om i vårt land har många miljöersom präglas av olika tidsepoker och av olikabyggnadstraditioner. Ett exempel på detta är demånga byar som karakteriseras av att där finns enblandad bebyggelse som omfattar såväl bostäder ochsmåföretagsamhet som jordbruk. Det är samhällen därgårdarna ligger tätt och där livsstilen många gångerbygger på gamla traditioner. Utvecklingen isamhället i övrigt har inneburit att dessa byar representerar en värdefull typ av miljö sommåste bevaras och tas till vara. Den blandning avolika verksamheter som finns i dessa små samhällenoch den särprägel som detta skapar har också gjortdem till attraktiva boendemiljöer.En förutsättning för att dessa byar skall beståoch kunna behålla sin särprägel är att de kanfortsätta att utvecklas. Det innebär att de sombosätter sig här måste ta hänsyn till och accepteraatt mångsidigheten består. För att dessa samhällenskaraktär och särdrag skall bestå fordras att allaverksamheter ges möjlighet till förändring ochutveckling. En förutsättning för att så skall blifallet är att inte bara de boendes utan också deolika näringsverksamheternas krav på byns utvecklingkan tillgodoses.Det tycks råda oklarhet kring vilkenutbyggnad av t.ex. småföretagsverksamhet som kankomma till stånd inom ramen för pågåendemarkanvändning. Denna oklarhet är enligt vår meningolycklig, då den bl.a. riskerar att stoppautvecklingen i byar och mindre samhällen med ensärpräglad blandning av boende och annan verksamhet.En utredning bör därför tillsättas för att se överbehovet av att klargöra dagens lagstiftning på dennapunkt. Syftet med utredningen bör sålunda vara attskapa förutsättningar för att såväl boende somnäringsverksamhet kan fortgå i dessa särpräglademiljöer.Det vi nu med anledning av motion 2000/01:Bo514(m) yrkande 11 anfört om byggande i vissa miljöermed lokal särprägel bör tillkännage förregeringen som sin mening.32. Samrådsplikt inför markarbeten (punkt 26)av (), (),(), (), Carl-ErikSkårman (m), (), HaraldBergström (kd) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 26 bordeha följande lydelse:26. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 32.Tillkännagivandet görs med anledning av motionerna2000/01:Bo514 yrkande 10 och 2000/01:N323 yrkande12.StällningstagandeDet är vanligt att gator och torg liksom andraallmänna platser grävs upp för att man skall kunnalägga ner nya ledningar eller reparera befintligtledningsnät. Dessa arbeten är i många fall såomfattande att de allvarligt inskränkertillgängligheten till omkringliggande fastigheter.Trots detta föreligger det normalt sett inte någotkrav på att information skall lämnas till ellersamråd hållas med fastighetsägare eller andraberörda.Många butiker och andra serviceinrättningar ihyrda lokaler drabbas hårt vid grävarbeten på gator,torg och andra sådana platser. Det kan leda tillförluster och andra avbräck som kan äventyra derasmöjligheter till fortsatt verksamhet. Särskiltutsatta är de mindre företagarna. Det förekommer attberörda näringsidkare inte erhåller någoninformation inför de arbeten som skall genomföras,eller att de inte ges tillräckliga möjligheter tillsamråd. Ett samråd ger butiksinnehavare och andramöjlighet att minska eller helt eliminera sinaförluster till följd av arbetena. Vid samrådet kanlösningar tas fram för hur tillgängligheten tilllokalerna skall ordnas, liksom hur skyltning ochliknande åtgärder skall utformas, för att minskanäringsidkarnas avbräck. Samrådet kan också habetydelse för att en företagarvänlig tidpunkt förarbetena väljs. Samförståndslösningar torde vanligeninnebära fördelar också för kommunen eller andra somutför grävningsarbetena. Även om det många gångerförekommer att information lämnas och samråd skerbör det införas en laglig skyldighet att vidtasådana åtgärder i syfte att garantera attnäringsidkarna ges de bästa möjligheterna attminimera skadorna på sina företag. Skyldigheten börnaturligtvis inte omfatta brådskande arbeten ellersådana som genomförs endast ellerpå annat sätt är av mindre omfattning.Det vi nu med anledning av motionerna2000/01:Bo514 (m) yrkande 10 och 2000/01:N323 (fp)yrkande 12 anfört om samrådsplikt inför markarbetenbör tillkännage för regeringen som sinmening.33. Husbåtsboende (punkt 28)av (), (), IngaBerggren (m) och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 28 bordeha följande lydelse:28. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 33.Tillkännagivandet görs med anledning av motion2000/01:Bo533.StällningstagandeInte minst som en följd av bostadsbristen i vårastorstäder har åretruntboende i båt blivit en alltvanligare företeelse . I många fallrör det sig om husbåtar. En serieproduktion avsådana båtar finns också i dag.När tillkom för omkring 15 årsedan var boende i husbåt inte lika vanligt som detnu är. En följd av detta är att lagstiftningen inteär tillräckligt anpassad utan riskerar att utgöraett hinder för husbåtsboende.Att bo i husbåt är för många en attraktivboendeform som erbjuder goda bostadsförhållanden ien vacker miljö. Det utgör också en boendeform somborde vara attraktiv för samhället då den innebärmycket begränsade ingrepp i naturen somden erbjuder stor flexibilitet.För att i ökad utsträckning göra boende i husbåtmöjligt bör plan- och bygglagens regler ses över meddetta mål för ögonen. Denna översyn bör ha följandeutgångspunkter:- för att säkerställa att grannars intressentillgodoses bör detaljplan upprättas,-- krav på anslutning till el, vatten och avlopp börställas,-- brandskydd och andra säkerhetskrav bör anpassastill husbåtens speciella förutsättningar,-- husbåtar bör befrias från bygglovsplikt.-Det vi nu med anledning av motion 2000/01:Bo533(m) har anfört om att underlätta boende i husbåt börriksdagen tillkännage för regeringen som sin mening.Särskilda yttranden1. () och ()anför:Reglerna om fysisk planering finns i PBL. Reglerna iplanlagstiftningen är allmänt hållna och bygger påatt olika intressen skall vägas mot varandra. Endasti undantagsfall finns preciserade regler förlokalisering av verksamheter. I två fall finnsuttryckliga regler för detaljhandelns lokalisering.Det rör sig i det ena fallet om ett allmänt krav påatt planeringen skall skapa förutsättningar för "ettrimligt mått av kommersiell service i byggdamiljöer". Dessutom finns det ett krav på att detskall finnas "skäl av betydande vikt" för att fåreglera handelsändamålet i detaljplan.Det är således inte en uppgift för PBL att taställning till vem som får bedriva handel eller tillden enskilde handlarens affärsidé m.m. Ju bättrekännedom kommunen har om handelns villkor, destobättre kan man bedöma effekterna av olikalokaliseringsbeslut. Vid en avvägning mellan olikasakintressen vid en planering enligt PBL, skallutgångspunkten vara att skapa ett hållbart samhälle.Däri inbegrips förutom ekologiska även ekonomiska,sociala och kulturella aspekter avsamhällsutvecklingen.Det kommunala planeringsansvaret innebär att tahänsyn till helheten. Vi anser därför att enkonsekvensanalys skall göras vid enstormarknadsetablering eller annan externhandelsetablering. En sådan skall alltid sättamänniskan i centrum och särskilt belysa hurfamiljens behov tillgodoses, hur etableringenpåverkar det sociala livet, hur äldre och personermed funktionshinder påverkas samt hur etableringenpåverkar "tidrika" respektive "tidfattiga"människor. Vidare skall effekter på marknad,butikers fortlevnad, servicenivå, trafikutvecklingm.m. Det är en fördel om det finns enhandelspolicy att ställa konsekvensanalysen mot. Ensådan kan utvecklas tillsammans med översiktsplanenoch i samverkan med konsumenter, handel,fastighetsägare och grannkommuner.Det nu anförda talar enligt vår mening för att detfinns all anledning att följa den kommandeutvecklingen beträffande handelns lokalisering ochkommunernas samt länsstyrelsernas hantering avdensamma.2. StormarknadsetableringarRigmor () anför:Det är väl känt att dagens stormarknader och andraexterna köpcentrum får en rad negativa konsekvenser.Några av de mest påtagliga nackdelarna är:- ökad biltrafik med ökade luftföroreningar somföljd,-- försämrad tillgänglighet för konsumenter som intedisponerar bil,-- utarmade stadskärnor genom att centralt belägnabutiker m.m. konkurreras ut.-Enligt min mening är det en självklarhet attkommunala detaljplaner måste kunna upphävas om deåsidosätter viktiga intressen. Jag anser det varatveksamt om de möjligheter som finns att avt.ex. miljöskäl styra etableringen av externaköpcentrum är tillräckliga. Här vill jag särskiltframhålla att även andra miljöaspekter än de som ärriksintressen enligt 3 eller 4 kap. miljöbalkeneller miljökvalitetsnormer enligt 5 kap. är viktigaatt tillgodose. Det finns anledning att hysa en vissoro för den framtida utvecklingen. Mot dennabakgrund får det förutsättas att regeringen liksomansvariga myndigheter noggrant följer utvecklingennär det gäller tillkomsten av nya köpcentrum ochderas effekter på miljön m.m. Inte minst Boverketoch länsstyrelserna har ett ansvar för detta. Jaganser även att det finns starka skäl för attutvärdera den nu pågående utvecklingen. Om det visarsig erforderligt bör regeringen utan dröjsmålförelägga förslag till lagändringar ellerandra åtgärder för att komma till rätta medsituationen. Skulle så inte bli fallet är det minavsikt att återkomma till i frågan.3. BoendepliktKnut (), (), () och () anför:Det är en självklarhet att samma regler måste gällaför svenska och utländska medborgares möjligheteratt förvärva fastigheter. Det är också grundläggandeatt det skall vara upp till var och en som köper etthus att bestämma om han eller hon vill bebo dettapermanent eller använda det för fritidsändamål.Problemets lösning ligger inte alls i regleringar avhur fastigheterna i de utsatta områdena skall fåanvändas. De helt orimliga konsekvenser somfastighetsskatten ger spelar däremot en avgöranderoll för den negativa utvecklingen i dessa områden.Fastighetsskatterna är ofta till beloppen så storaatt många av de permanentboende inte har råd att bokvar. Skatten som skall betalas oberoende avskatteförmåga har blivit en så betungande utgift förmånga att de inte kan klara sin ekonomi. Enligt vårmening framstår det som självklart att ettavskaffande av fastighetsskatten i enlighet medModerata samlingspartiets förslag skulle innebärasådana lättnader för många permanentboende i deutsatta områdena att de inte ens skulle övervägaförsäljning. Därigenom skulle de lokala intressenakunna hävdas på ett helt annat sätt än i dag.4. (), () ochHarald () anför:Det måste vara ett riksintresse att Sverigesskärgårdar kan hållas levande. Den högafastighetsskatten som speciellt drabbar attraktivaområden har lett till att många inte klarar detekonomiska trycket att bo kvar. Detta försvagarmöjligheten att hävda lokala intressen. I och medatt lag upphävdes försvann också stödet attmotverka prisstegringar på fritidsfastigheter iattraktiva områden. Förhandlingsresultatet i sambandmed medlemskap i unionen (prop.1994/95:19) innebar ett rådrum för att överväga och vidta behövliga åtgärder iområden som riskerar att utsättas föröverexploatering och i områden där i första hand denbofasta befolkningens intressen bör tillgodoses.Erforderliga medel skulle kunna avsättas för attkomma till rätta med de problem som en storefterfrågan på fritidsfastigheter kan föra med sig ibl.a. de kustnära områdena. Några åtgärder pånationell nivå har inte vidtagits.Enligt vår mening kan man inte nöja sig med attkonstatera att problemet är svårlöst. De utsattaområdena måste säkerställas som en levande bygd. Viavser att återkomma till de åtgärder som bör vidtas.BilagaFörteckning över behandlade förslag