bet · GO01UU4 · 2001-03-27 00:00:00 — Utskottet menar att detär viktigt att är delaktigt i den processenoch vill framhålla att utan ett fullt medlemskap iNato ställer vi oss utanför den viktiga fortsattautvecklingen av organisationen.Med vad som ovan anförts tillstyrker utskottetmotion /01:U413 (fp) yrkande 4 och anser attmotion 2000/01:U412 (m) yrkande 4 kan besvaras.dels att utskottets hemställan under 93 bort haföljande lydelse:93. beträffande och beslutsfattandet iNatoatt med anledning av motion 2000/01:U413 yrkande 4som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört samt förklarar motion2000/01:U412 yrkande 4 besvarad med vadutskottet anfört,23. Krishanteringsinsatser och FN-mandat(mom. 94)() anserdels att den del av utskottets betänkande som på s.185 börjar med "lägger" och på s. 186 slutarmed "här anförts" bort ha följande lydelse:Utskottet konstaterar att FN genom sin globalaomfattning och sina uppgifter enligt haren unik roll och ansvar för fred och säkerhet ivärlden. Efter det slut och iefterdyningarna till fanns det anledning till hopp om att FNäntligen handlingsförlamning skullekunna fylla denna roll. De gamla kraven om att inteblanda sig i suveräna staters inre angelägenhetersyntes få vika för en vidare tolkning av folkrättentill skydd för de människor som lever i världensstater under massivt förtryck och övergrepp.Utskottet finner dock att med början i Balkankrigenvisade sig dessa förväntningar för högt ställda. Deständiga medlemmarna i säkerhetsrådet visade siginte beredda att i tillräcklig utsträckning se tillFN:s globala roll utan fortsatte att använda sig avsin vetorätt för att främja egna maktpolitiskaintressen. Därigenom förnekas FN möjligheten attleva upp till sitt uppdrag.Utskottet menar att det i längden är förödande attvärldens största diktatur gör FN till singisslan vid omfattande hot mot fred och säkerhetrunt om i världen. Utskottet konstaterar att enmånad före inledning våren 1999förhindrade en förlängning av den mest framgångsrikaförebyggande FN-operationen, Unpredep, i ,på grund av sin konflikt med . Vidare villutskottet framhålla att Natooperationen i Kosovoblev nödvändig enbart för att och Rysslandvägrade fullfölja vad säkerhetsrådet tvågånger uttalat om utvecklingen i Kosovo. I början avhösten var vidare berett att hindra enFN-insats till skydd för den värnlösacivilbefolkningen i . Endast amerikanskapåtryckningar på den indonesiska regimenmöjliggjorde ett FN-ingripande - dock först sedantusentals människor massakrerats och många flertvingats på flykt.Utskottet finner att det mot denna bakgrund inte äracceptabelt att i varje läge absolut villkorasvenskt stöd till fredsframtvingande insatser medett uttalat FN-mandat. Det är att fortsatt göra sigtill gisslan hos världens största diktatur och dessmaktpolitiska intressen. Utskottet anser attmotionen bör avstyrkas.Med vad som ovan anförts avstyrker utskottet motion2000/01:U609 (s).dels att utskottets hemställan under 94 bort haföljande lydelse:94. beträffande krishanteringsinsatser och FN-mandatatt avslår motion 2000/01:U609,24. En ny (mom. 97), , ochSten Tolgfors (alla m), och (båda kd) samt Karl-GöranBiörsmark (fp) anserdels att den del av utskottets betänkande som på s.187 börjar med "Utformandet av" och på s. 189 slutarmed "avstyrks således" bort ha följande hade uppdraget attbeskriva situationen som den såg ut frånandra världskrigets slut fram till november 1969.Den gjorde ett viktigt arbete i att beskriva hur densvenska regeringen under det värderadehotet mot landet och sökte samarbete för att säkralandets försvar i händelse av krig.Säkerhetspolitiken har traditionellt hanterats medvilja till samförstånd. Regeringen hade därförinför tillsättande kontakt medsocialdemokraternas partiledning för att diskuteradirektiv och förutsättningar för kommissionensarbete. Allt för att en bred majoritet i riksdagenskulle kunna känna förtroende för kommissionen.Centrala delar av den svenska efterkrigshistorienär varken tillfredsställande utredda ellerskildrade. En ny , medmandat att arbeta sig vidare fram i tiden efternovember 1969, borde därför ha tillsatts redan förraåret. begärde partiledaröverläggningarför att nå en bred enighet om formerna för en . Regeringen avvisadedock sådana överläggningar och bröt därmed mottraditionen av bred förankring i säkerhetspolitiskafrågor.Det är svårt att undvika tanken att en avvisats för att regeringenär rädd för sanningen om det verkligasäkerhetspolitiska agerandet under regeringarnaPalme och . Genom att ändra direktiven förden tänkta ubåtsutredningen har regeringen behållitkontrollen över frågan.Kravet på tillsättandet av en kvarstår. Svenska folket harrätt till sin historia.Utskottet tillstyrker därmed motionerna1999/2000:U412 (m) yrkande 1 och 2000/01:U416 (m).dels att utskottets hemställan under 97 bort haföljande lydelse:97. beträffande en ny neutralitetskommissionatt med anledning av motionerna 1999/2000:U412yrkande 1 och 2000/01:U416 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört,25. förmåga att delta iinternationella fredsfrämjande operationer(mom. 98)() anserdels att den del av utskottets betänkande som på s.192 börjar med "har" och på s. 193 slutarmed "tidigare redovisade" bort ha följande lydelse:Utskottet finner dock att inte tillräckligt snabbaåtgärder har vidtagits för att höja Försvarsmaktensinternationella förmåga och beredskap. Det ärutskottets bestämda mening att det svenska försvaretredan i omedelbar närtid måste ges förutsättningarför internationella insatser av en storleksordningtvå till den nuvarande. måstevara berett att kunna utförafredsbevarande och fredsfrämjande insatser om nyakonflikter blossar upp, till skillnad från vad somhände med den svenska insatsen i KFOR.dels att den del av utskottets betänkande som på s.202 börjar med "Mot denna bakgrund" och slutar med"vad utskottet anfört" bort ha följande lydelse:Mot denna bakgrund tillstyrker utskottet motion2000/01:U413 (fp) yrkande 9, medan motionerna1999/2000:U416 (kd) yrkandena 1, 6 och 8 och2000/01:U413 (fp) yrkande 5 kan anses besvarade medvad utskottet anfört. Motion 1999/2000:U416 (kd)yrkandena 7, 9, 10 och 12 avstyrks.dels att utskottets hemställan under 98 bort haföljande lydelse:98. beträffande förmåga att delta iinternationella fredsfrämjande operationeratt med anledning av motion2000/01:U413 yrkande 9 och medavslag på motion 1999/2000:U416yrkandena 7, 9, 10 och 12 som sinmening ger regeringen till kännavad utskottet anfört samt förklararmotionerna /2000:U416 yrkandena1, 6 och 8 och 2000/01:U413 yrkande5 besvarade med vad utskottetanfört,Särskilda yttranden1. Humanitär intervention (mom. 5)och (båda v) anför:Vänsterpartiet anser att en förändring av FN-stadganinte är högsta prioritet . I stället börarbetet intensifieras för att få fler stater attacceptera och erkänna FN:s våldsmonopol. ochNato:s sätt att gå förbi världsorganisationen vidigångsättandet av bombningar mot civila och militäramål i var ett brott mot folkrätten ochkan - om detta handlande upphöjs till princip - isin förlängning innebära en acceptans avvåldsanvändning från de militärt, ekonomiskt ochpolitiskt starkaste länderna utan att dessa beslutunderställts FN eller ens diskuterats inomvärldsorganisationen. Endast genom ett starkt värnav och dess principer kan en supermaktsambitioner att styra och kontrollera världen hejdas.2. Humanitär intervention (mom. 5)och (båda kd) anför:Samtidigt som har det ytterstaansvaret för att upprätthålla fred och säkerhet, såförhindras ibland rådet möjligheten att uppfyllaansvaret på grund av de permanenta medlemmarnasvetorätt. De som utnyttjar sin vetorätt hänvisarofta till principer om staterssuveränitet och icke-inblandning i internaangelägenheter. Men i stadgan, liksom i en lång radandra internationella konventioner, finns ävenprinciper om människors rättigheter och frågan ärvilka principer i folkrätten som bör väga tyngst.Vid några tillfällen harsäkerhetsrådet beslutat om militära aktioner iinomstatliga konflikter utan värdlandets samtycke.Sålunda är suveränitetsprincipen ingalunda absolut.Även s.k. humanitära interventioner har skett, ochdå utan säkerhetsrådets bemyndigande. För osskristdemokrater är det viktigt att FN:s säkerhetsrådbesitter den legala makten för när våld kananvändas. Det är även viktigt att hävda staterssuveränitet och deras ansvar för det gemensammasbästa inom landets gränser. Den nationellasuveräniteten får dock inte tillåta t.ex.envåldshärskare att förtrycka den civilabefolkningen. Stater har ett ansvar att såväl skyddasom främja de mänskliga rättigheterna förbefolkningen inom landets gränser, men när demisslyckas med detta, eller aktivt förtrycker delarav befolkningen, kan inte omvärlden förhålla sigpassiv när människors liv hotas.Då säkerhetsrådet misslyckas med att ta sitt ansvarför freden och säkerheten, exempelvis när det gällergrova brott mot mänskligheten, måste det finnasmöjligheter för fredligt sinnade länder att agera.Interventionen i Kosovo kan ses som ett prejudikatför framtida ingripanden, men även som ett farligtsådant då det kan missbrukas. FN måste komma överensom vilka principer som skall vara vägledande vidhumanitära interventioner, annars riskerar detglobala samarbetet att kraftigt undermineras. När vii framtiden å ena sidan står inför tragedierliknande folkmordet i och å andra sidan ettveto i säkerhetsrådet, behövs det konsensus kringvilka regler som skall gälla.Kristdemokraterna vill inleda en diskussion omvilka kriterier som skall gälla för s.k. humanitärainterventioner. Då följande sex krav är uppfylldaskulle det kunna vara tillåtet:- Det sker ett folkmord eller övergrepp av snarlikvidd inom en suverän stats territorium.- Landets regering är ansvarig för brotten, äroförmögen eller vägrar att stoppa dem.- Försök till fredlig lösning av konflikten harmisslyckats.- är blockerat av veto och kan därförinte agera.- En grupp av stater agerar för att stoppafolkmordet.- Militärt våld används uteslutande i syfte attstoppa övergreppen och våldet och måste följa deninternationella humanitära rätten.I ett flertal länder sker en gradvis förskjutning isynen på suveränitet, och man kan inte uteslutaextrema situationer där humanitära interventioneräven utan mandat från kan bli ennödvändighet. FN:s generalsekreterare anser attbetoningen inom säkerhetspolitiken och folkrätten numåste förskjutas från nationell säkerhet tillmänsklig säkerhet. Inom den svenska regeringenfinnas det en tvekan inför en sådan rättsutveckling,och man anser att det räcker att pröva ingripandenfrån fall till fall. Vi tror att det är farligt attresonera så. Det blir för mycket godtycke och riskenär ökad anarki inom världspolitiken, där tillexempel och kan motivera olikamilitära aktioner utan folkrättsliga mandat. Vi villatt , liksom , och andra länder iFN, driver linjen mot en tydlig rättsutveckling därmänniskors säkerhet sätts i fokus och att kriterierfastställs för när humanitära interventioner kantillåtas. I grund och botten handlar det ju om attvi inte kan stå vid sidan om och se på närmänniskovärdet kränks så brutalt runt om i världen.3. Reformarbetet inom FN (mom. 12)() anför:Centerpartiet menar att bör verka för attstärka FN:s kapacitet att fungera som samordnare avbåde multilateralt och bilateralt bistånd och attSverige skall verka för ett starkareinternationellt, politiskt, ekonomiskt och etisktramverk som prioriterar både ekonomisk och mänskligutveckling, och där såväl världsomspännandeorganisationer som FN-systemet, och näringslivet, frivilligorganisationerna och decivila samhället ingår. initiativ,Global Compact, samt diskussionen om Tobinskatteller andra globala finansieringsmöjligheter ärdelar i ett sådant ramverk.4. (mom. 16)och (båda kd) anför:Det är väsentligt att anses somett legitimt organ i världspolitiken och attsammansättningen i rådet speglar dagens världsbild.Rådet måste även ta sitt ansvar för internationellfred och säkerhet liksom att vara ett effektivtbeslutsfattande organ.Därför menar att vetorätten iFN:s säkerhetsråd och säkerhetsrådets sammansättningbör ses över. Vetorätten har ibland använts enbartför att demonstrera politisk makt, även efter detkalla krigets slut, och inte för att främjainternationell fred och säkerhet. Det bör därfördiskuteras huruvida en praxis kan etableras sominskränker möjligheten att använda vetorätten. Rådetmåste bättre än nu återspegla generalförsamlingenssammansättning, dvs. utvidgas och därigenom ocksåytterligare demokratiseras. Det handlar intenödvändigtvis om att ändra , vilket ärsvårt att driva igenom, utan snarare om att upprättaen praxis, som gör att de permanenta medlemmarnafrivilligt begränsar sin vetorätt, samt att ökarepresentativiteten hos säkerhetsrådet.5. FN och regional säkerhet (mom. 17), , ochSten Tolgfors (alla m) anför:Folkrepubliken ökar kraftigt sinkärnvapenkapacitet. Neutronbombskapacitet och nymissilteknik kan förändra den strategiska balansen iregionen. Med de nya långdistansrobotarna kan hotutsträckas också till och Europa.Sverige måste tydligt markera att Kinaskärnvapenrustningar är oacceptabla. Frågan måste tasupp inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik. Tystnad riskerar att sända ensignal att omvärlden accepterar landets nukleärarustningar, att det är fritt fram ochokontroversiellt för att fortsätta rusta.6. FN och regional säkerhet (mom. 17)och (båda kd) anför:Eftersom västvärlden inte är benägen att skickatrupper till den afrikanska kontinenten, anser viatt bör verka för att stärker sinegen kapacitet för fredsfrämjande. Kristdemokraternavill även främja en utveckling för enregionalisering av FN-systemet, och anser att ettviktigt steg i den riktningen vore att EU talade meden röst i säkerhetsrådet.7. delegation till FN:sgeneralförsamling (mom. 28)() anför:Det är av stor vikt att främja ungdomarsinternationella engagemang och kunskaper om FN-systemet. Det är positivt att ungdomar vid fleratillfällen beretts plats i den svenska delegationentill vilket gett godaerfarenheter. Därför menar vi att det nu är tid förett beslut att utse en ungdomsrepresentanttill den svenska delegationen.8. Strukturella riskfaktorer ochkonfliktförebyggande (mom. 34)() anför:Alltför ofta har omvärlden reagerat på en konfliktalldeles för sent eller inte alls. Världssamfundetmåste, inte minst mot bakgrund av de humanitärakatastroferna i bl.a. Bosnien, , Kosovo ochÖsttimor, utveckla sin förmåga tillkonfliktförebyggande och krishantering och komma inpå ett tidigare stadium för att förhindra att våldetbryter ut och tar över. Konfliktförebyggandeinstrument och system måste, inom världssamfundetsram, byggas upp där man tidigt kan fånga uppsignaler om att utvecklingen i ett konfliktområdehåller på att gå i fel riktning och snabbt sätta ininsatser. Världssamfundet och de övrigasäkerhetspolitiska aktörerna måste skaffa sigförmåga och kapacitet att se, upptäcka och ingripa ikonflikter innan de eskalerar till väpnadekonflikter.De ofattbara mänskliga och materiella kostnader somväpnade konflikter orsakar är incitament nog för attflytta fokus till att agera konfliktförebyggande. Ensådan konfliktförebyggande insats måste ta siktesåväl på strukturella riskfaktorer som har effekt påsikt som på mer direkta och närliggande faktorer somkan leda till att konflikter bryter ut i öppet krig.Konfliktförebyggande åtgärder omfattar åtgärder somkan vidtas innan en motsättning, tvist ellerliknande övergår i våldshandlingar eller åtgärdersom kan förhindra ett återuppblossande avvåldsamheter efter det att ett fredsavtal, envapenvila eller dylikt skrivits under. Det är intealltid möjligt, eller ens önskvärt, att dra en klargräns mellan konfliktförebyggande åtgärder ochåtgärder vilka syftar till att lösa pågåendekonflikter. Det konfliktförebyggande arbetet tarsikte på åtgärder som behandlar dels konfliktersgrundläggande orsaker, dels symtom på konflikter.Det väsentliga i en konfliktförebyggande situationär att de åtgärder som vidtas måste kopplas till enkonkret näraliggande eller avlägsen risksituationdär en väpnad konflikt riskerar bryta ut.9. Kvinnors roll i konfliktförebyggande ochkonflikthantering (mom. 45), (båda v) och MarianneSamuelsson (mp) anför:Vänsterpartiet menar att det är av stor betydelseatt kvinnor aktivt deltar i alla typer avkonflikthantering. Detta av två skäl: kvinnor ochmän skall ha samma rättigheter och möjligheter attpåverka sin livssituation samt att långsiktigademokratiska lösningar på konflikter kräver helafolkets delaktighet. Den haråtagit sig att driva jämställdhetskrav enligtmainstreamingstrategin i sitt samarbete med andrastater och organisationer. anser dockatt det finns brister i regeringens arbete och attdet som görs inte är tillräckligt. När det gällerregeringens skrivelse Att förebygga väpnadekonflikter (skr. 2000/01:2) saknas ettjämställdhetsperspektiv enligtmainstreamingsstrategin. Detta bekräftas iutskottets besvarande av motion2000/01:U4 (v) yrkande 4, där utskottet pekar på attSverige driver en utrikespolitik medjämställdhetsperspektiv. Just dessa verksamheter förjämställdhet som utskottet beskriver i betänkandetborde regeringen bl.a. tagit upp i sin skrivelse föratt denna skulle vara trovärdig ur ettjämställdhetsperspektiv. anser attkvinnors situation, villkor och rättigheter inteskall behandlas som ett särskilt politiskt områdeutan som en självklar integrerad del av all politiskverksamhet. Även regeringen säger sig arbeta enligtdenna strategi men det är oroväckande att det intealltid syns i praktisk politisk handling.10. Kvinnors roll i konfliktförebyggandeoch konflikthantering (mom. 45)() anför:Kvinnors roll i fredsskapande och konfliktläkandearbete förtjänar att lyftas fram mer. Det civilasamhället bärs under väpnade konflikter vanligen avkvinnorna, genom att de håller ihop samhällena ochsvarar för barnens respektive åldringarnas trygghetoch säkerhet. som kvinnorna därmed är deförsta i det civila samhället som erfar deomedelbara konsekvenserna av krig, är de också oftade första att arbeta för fred och försoning.Demokrati är en nödvändig förutsättning förvaraktig fred. När kvinnors deltagande ifredsprocesser garanteras, ökar processenslegitimitet, genom att den görs mer demokratisk ochmer lyhörd för prioriteringar hos alla delar avberörd befolkning. Därför är det uppenbart attkvinnors deltagande i fredsprocesser, på likavillkor som mäns, är väsentligt och inte kanexkluderas. Eftersom fredsavtal sätter ramarna föråteruppbyggnadsarbete, måste genusfrågor ochöverväganden i MR-frågor ges stort utrymme i etttidigt skede av fredsprocessen, för att det civilasamhället skall kunna dra någon nytta av det.Fredsavtal som saknar kvinnliga perspektiv saknarförutsättningar för stabil fred.Kvinnor, som företrädare för det civila samhället,känner till de grundläggande behov och hinder somman möter när man formar nya samhällen och deraserfarenheter kan därför inte uteslutas. Därförbehöver återuppbyggnadsarbetet finnas med redan ifredsförhandlingarna, och kvinnors tillträde tillfredsförhandlingar, beslutsfattande forum m.m.behöver stimuleras. Att kvinnor också i ökadutsträckning aktivt deltar i FN-insatser är likaangeläget. De perspektiv och de erfarenheter de kantillföra underlättar de fredsbevarandestyrkornas kontakter med och bemötande hoslokalbefolkningar. vill lyfta framkvinnors deltagande och genusfrågor i samband medFN-insatser, fredsförhandlingar och fredsprocesser.11. En afrikansk freds- ochsäkerhetsordning (mom. 48), , ochSten Tolgfors (alla m) anför:FN har ett globalt ansvar för fred och säkerhet. FNbör särskilt fokusera på områden där problemen ärstora och där det saknas starka regionalasäkerhetsordningar eller regionala organisationer.Därför måste FN i högre grad inrikta sig på attskapa fred i de konflikter som sprider förödelse ochmisär i betydande delar av . Pågående insatserär viktiga men otillräckliga.Sverige har liksom många västländer samarbetat medAfrika . Ett stort bistånd har gettstill många under . Dock har alltför lite ansträngningar gjortsför att främja fred och säkerhet. Biståndsinsatsernaborde mer ha inriktats på, eller villkorats med, attländer bygger goda och förtroendefulla relationertill grannländer och mellan olika folkgrupper. Enstörre beredskap att förebygga och ingripa vidspänningar, hot och konflikter borde ha kunnatbyggas upp . Det är så mycketmärkligare som länder själva har förmåttbygga en säkerhetsordning efter oerhört förödandekrig.Byggandet av en afrikansk freds- ochsäkerhetsordning bör ha hög prioritet. EU och USAhar en viktig uppgift att bistå med erfarenheter ochresurser. EU:s framtida krishanteringsstyrka, därsvensk trupp ingår, bör ha beredskap att kunnaingripa i . Det är ett önskemål som uttrycksfrån afrikanskt håll.Ett led i det säkerhetsskapande arbetet är attbygga instrument för att främja och övervakamänskliga rättigheter och demokrati. Europarådetsverksamhet borde inspirera till efterföljd i södraAfrika men helst över hela kontinenten.12. En europeisk fredskår (mom. 51)och (båda kd) anför:Kriser och konflikter måste mötas med politikensalla preventiva medel. Bland annat bör möjligheternaatt upprätta en europeisk fredskår prövas. Militärainsatser i internationella konflikter måste oftakombineras med politiska insatser för att få slut påväpnade konflikter, återupprätta ett ömsesidigtförtroende och nå fram till verklig försoning mellande stridande. Med anledning av detta bör mangenomföra ytterligare undersökningar om vilken rollcivilpersoner skulle kunna spela ikonfliktsituationer. Att inrätta en europeisk civilfredskår bör betraktas som en ytterligare möjlighetatt förstärka det konfliktförebyggande arbetet ochbidra till fredlig konfliktlösning. InomEuropaparlamentet har ett betänkande för en sådanfredskår tagits fram. Det är inte ett alternativtill vanliga fredsbevarande uppdrag eller för attöverlappa arbetet inom organisationer som redan ärverksamma på detta område, utan snarare ettkomplement som vid behov kan användas i samarbetemed t.ex. , EU och FN.Fredskåren skulle ha till uppgift att bidra till enfredlig lösning på konflikter, hindra att nyakonflikter bryter ut samt stå till tjänst mednödvändiga förtroendeskapande åtgärder. Den skullevara finansierad av statsmakten och inte besittanågra vapen eller militära befogenheter. Dengemensamma civila krishanteringskapaciteten som nubyggs upp inom EU omfattar inte direkt det som eneuropeisk civil fredskår skulle kunna bidra med.13. En alleuropeisk säkerhetsstruktur (mom.53)och (båda v) anför:Den svenska alliansfriheten och neutraliteten harunder gradvis urholkats genom EU-anpassning. är nu delaktigt i EU:smilitarisering. Efter skrivningarna iMaastrichtfördraget var det inte förrän påtoppmötet i som de lösliga målformuleringarna ifördraget på allvar började konkretiseras, men sedandess har det gått mycket snabbt. I bestämdesdet att EU skall ha en egen militär kapacitet. Dennaskall bygga på de s.k. Petersbergsuppgifterna sombl.a. omfattar "humanitära insatser ochräddningsinsatser, fredsbevarande insatser och medstridskrafter vid krishantering inklusivefredsskapande åtgärder". I texterna från toppmötet iHelsingfors framkommer det att detytterst kan handla om att sätta inflygstridskrafter. skall EUha en insatsstyrka på ca 60 000 soldater som skallkunna mobiliseras och sättas in varsom helst i världen. På mötet i även att EU självständigt bör kunna fattabeslut om och utföra militära operationer "om Natosom helhet inte är engagerat". Vidare skall ettsystem för "fullständigt samråd, samarbete och insynmellan EU och Nato" upprättas. Alla beslut ochaktioner i EU-regi kan ske utan mandat från vare sigOSSE eller FN.