bet · GO01AU7 · 2001-02-08 00:00:00 — Enligt våruppfattning bör det därför införas någon formav regel om stridsåtgärders proportionalitet imedbestämmandelagen. Det innebär att enstridsåtgärds omfattning skall stå i proportionbåde till den skada som drabbar motparten ochtill syftet med åtgärden. Vi återkommer tillsistnämnda förslag i reservation 3.-Sammanfattningsvis föreslår vi att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad vihar framfört om lönebildning. Detta innebär attriksdagen bör bifalla motion A227 yrkandena 1, 2, 4,5 och 6 (m) och avslå motion A278 yrkandena 19-21(kd).2. Lönebildning m.m. (punkt 1) (kd)av och (bådakd).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:1. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs under Ställningstagande ireservation 2. bifaller därmed motion2000/01:A278 yrkandena 19-21 samt avslår motion2000/01:A227 yrkandena 1, 2, 4, 5 och 6.StällningstagandeUnder har den svenskalönebildningen inte fungerat tillfredsställande.Lönerna i har ökat snabbare än i våraviktigaste konkurrentländer. har dettadolts genom ständigt återkommande devalveringar. Nuär den vägen stängd och låginflationspolitikenetablerad. Därför måste också lönebildningen fungerabättre och leda till avtal i paritet medkonkurrentländernas om vi skall få nedarbetslösheten.Enligt vår uppfattning finns det fyratillväxtfällor på den svenska arbetsmarknaden.Den första tillväxtfällan är den i internationelljämförelse låga andelen anställda inom den privatasektorn. Detta leder till en låg dynamik påarbetsmarknaden som den undergrävermöjligheten till nya sysselsättningstillfällen.Den andra tillväxtfällan är den låga rörlighetenpå arbetsmarknaden som resulterar iflaskhalseffekter. Orsaken till detta är bl.a. dehöga skattekilarna samt den sammanpressadelönestrukturen. Exempelvis har många offentligtanställda akademiker lägre livslöner än personerinom den privata sektorn som har gymnasieutbildningsom högsta utbildningsnivå. För en fungerandearbetsmarknad och ett bra näringslivsklimat krävsatt lönebildningen bättre avspeglar tillgång ochefterfrågan på arbetskraften.Den tredje tillväxtfällan är det faktum attutbildning lönar sig dåligt i , vilket ärförödande för vår framtida konkurrenskraft. Svenskaakademiker har internationellt sett betydligt lägrelöner än motsvarande grupper i . Detgäller både för akademiker i privat och i offentligtjänst. Lönebildningen bör på ett bättre sätt ta hänsyn till löntagarens kompetens ochkunnande, den prestation som utförs och det ansvararbetsuppgiften innebär. Lönebildningen bör ocksåstimulera den enskilde till lärande, ansvarstagandeoch goda arbetsprestationer. I praktiken innebärdessa hänsynstaganden att lönebildningen i störreutsträckning bör ske på det lokala planet och varamera individuellt inriktad. bör man i enmer individuellt inriktad lönebildning vara ytterstobservant på den ojämlika situation som kan uppståvid en löneförhandling mellan en arbetsgivare och enenskild individ. Arbetstagarorganisationer hardärför en viktig stödjande och rådgivande roll.Den fjärde tillväxtfällan är de högaanställningströsklarna, både för företag ochindivider. Detta gäller inte minst rekrytering avlågutbildade som oftast saknar yrkeserfarenhet. Förindividen gör ersättningar frånarbetslöshetsförsäkringen samt marginaleffekter attarbete vid låga inkomster ofta inte lönar sigjämfört med alternativet att inte arbeta. Förföretagen innebär relativt höga ingångslöner och högskatt på arbete tillsammans med vissaarbetsrättsliga regler att företagen drar sig föratt anställa personer med låg utbildning och litenerfarenhet i relation till det som efterfrågas.Enligt vår uppfattning kan man inte bara titta påden total lönenivåns utveckling utan man måste ävenbeakta lönebildningens roll för att skapa dynamikoch flexibilitet och därmed sysselsättning ochtillväxt.För att få till stånd en ekonomisk-politisk miljösom främjar en god lönebildning krävs det enstrategi i vilken följande punkter måste ingå.- De ekonomisk-politiska ramarna förlönebildningen skall vara stabila och främjaett ansvarsfullt beteende hos parterna påarbetsmarknaden, de enskilda företagen och deanställda. Statlig inkomstpolitik avvisas.-· För att uppmuntra arbete, utbildning,kompetensutveckling och ökat ansvarstagande måsteskatten på arbete sänkas för alla, exempelvisgenom höjt grundavdrag och/eller förvärvsavdrag.Maximal marginalskatt skall vara i enlighetmed skattereformen 1990/91.·· Inför en allmän och obligatoriskarbetslöshetsförsäkring som i större utsträckningän finansieras genom avgifter från deförsäkrade. När arbetslösheten stiger ökaravgifterna, när den sjunker minskar de. En sådanmodell ger incitament för en bättre fungerandelönebildning. Löntagarna kompenseras genom sänktainkomstskatter.·· Inför ett vinstdelningssystem för de anställda.Ett sådant system skapar en god och flexibelkoppling mellan företagens vinster och deanställdas ersättningar. Arbetsgivaravgifter börinte tas ut på ersättning från ettvinstdelningssystem.·- För att utbildning skall premieras bättre ochbristyrken skall kunna locka till sigarbetskraft måste lönebildningen ge utrymme fören bättre löneutveckling inom dessa yrkenjämfört med hur det fungerat hitintills. Därmedkan också ökade möjligheter skapas förtillkomst av arbeten inom branscher medrelativt låga ingångslöner. Fler sådana arbetenökar möjligheten för många att komma in påarbetsmarknaden. Skattesänkningar förlåginkomsttagare kan underlätta en sådanprocess.-- Lagregleringen av kollektivavtalen bör ses överför att öka den enskildes rättigheter. Blandannat borde möjlighet för enskilda löntagareatt sluta avtal med arbetsgivare utan hänsyntill gällande kollektivavtal underlättas.Riskerna för att enskilda arbetstagareutnyttjas otillbörligt genom att hamna i enunderlägsen position, exempelvis vid högarbetslöshet, måste beaktas i denna översyn.Lagstiftning om att stridsåtgärder skall varaproportionerliga bör införas. Vi återkommertill utformningen av dessa regler i reservation3.-- Arbetsmarknadens parter bör eftersträva ökadflexibilitet vad gäller lönebildning förungdom. Lägre ingångslöner inom vissa branscherkan vara ett verksamt sätt att få fler unga iarbete. Detta bör i första hand lösasavtalsvägen.-Enligt vår uppfattning är det arbetsmarknadensparter som har det direkta ansvaret förlönebildningen. Staten kan dock genom lagstiftningoch institutionella ramar skapa förutsättningar fören bättre lönebildning. Vi anser därför attutvecklingen av den tidigareförlikningsmannaexpeditionen till ettmedlingsinstitut kan vara något positivt. Man bördock överväga om inte kansamverka/samlokalisera med någon annan befintligmyndighet, exempelvis Kammarkollegiet, för attdärigenom minska bl.a. de administrativakostnaderna.Vi anser också att i sittarbete bl.a. bör verka för samordnade avtalsperiodersamt att ge råd och stöd till arbetsmarknadensparter för att främja en samhällsekonomiskt sundlönebildning. Vid konflikter skallMedlingsinstitutet kunna agera som medlare, genomatt i samråd med parterna utse medlare som harförtroende hos de berörda.En viktig uppgift för är att setill att statistik om löner finns tillgänglig på ettrelevant sätt. Vi anser dock att SCB även ifortsättningen bör vara huvudansvarig förstatistiken, eftersom den har fler avnämare änMedlingsinstitutet och risken finns att en flyttningav ansvaret för denna statistik tillMedlingsinstitutet kan skapa problem med densamordning av den ekonomiska statistiken som görsinom SCB.Sammanfattningsvis föreslår vi att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad vihar framfört om lönebildning. Detta innebär attriksdagen bör bifalla motion A278 yrkandena 19-21(kd) och avslå motion A227 yrkandena 1, 2, 4, 5 och6 (m).3. Förbud mot sympatiåtgärder m.m. (punkt 2)(m, kd, c, fp)av (), (),(), (),(), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:2. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs under Ställningstagande ireservation 3. bifaller därmed delvismotionerna 2000/01:A227 yrkandena 7 och 8,2000/01:A278 yrkandena 26 och 27, 2000/01:A710yrkande 4 samt 2000/01:T642 yrkande 11 i motsvarandedel.StällningstagandeEnligt utskottets mening bör det införas ettproportionalitetskrav för att begränsa möjlighetentill stridsåtgärder som kostar lite för den egnaorganisationen men orsakar stor skada för motpartenoch tredje man. Det skall inte vara möjligt att taut nyckelgrupper i strejk och vidta s.k.nålsticksåtgärder om detta vållar motparten ellertredje man stor skada. Kravet på proportionalitetbör gälla såväl vid primärkonflikter som vidsvarsåtgärder och både vid konflikter som syftartill ett nytt avtal och vid sådana som syftar tillett s.k. hängavtal. Det skulle innebära ett visstskydd för den s.k. negativa föreningsrätten.Utskottet kan konstatera att strejkrätten är merbegränsad i flera europeiska länder än vad den är iSverige. I exempelvis måste facket tahänsyn till de ekonomiska skadeverkningarna av enstrejk. Rimligen bör regler av detta slag varaförenliga med internationella åtaganden.Vidare anser vi att sympatiåtgärder bör förbjudas.Enligt vår uppfattning är det svårt att rättsligtmotivera rätten till sympatiåtgärder. Den rättenförsvaras bara av den fackliga sidan somuppfattar rätten till sympatiåtgärder som en del avkollektivavtalssystemet. Den egentliga grunden förrätten till stridsåtgärder - att träffakollektivavtal - finns inte vid sympatiåtgärder. Detbehöver inte heller föreligga någon som helstintressegemenskap mellan den part som vidtarsympatiåtgärden och den part i primärkonflikten somsympatiåtgärden syftar till att stödja. vara så att en part som har träffatkollektivavtal efter stridsåtgärder i de egnaförhandlingarna sedan också drabbas avsympatiåtgärder.Ett annat skäl för ett förbud mot sympatiåtgärderär den ökade sårbarheten hos företagen till följd avden tekniska utvecklingen.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi har framfört ovanom att införa ett proportionalitetskrav och attförbjuda sympatiåtgärder. Detta innebär attriksdagen delvis bör bifalla motionerna A227yrkandena 7 och 8 (m), A278 yrkandena 26 och 27(kd), A710 yrkande 4 (m) och T642 yrkande 11 delvis(m).4. m.m. (punkt 3) (m, fp)av (), (),(), () ochHenrik ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 3 bordeha följande lydelse:3. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs under Ställningstagande ireservation 4. bifaller därmed motionerna2000/01:A263 yrkande 24 och 2000/01:T642 yrkande 11i motsvarande del.StällningstagandeNär det gäller de regler som brukar benämnas LexBritannia är vi av den uppfattningen att dessa intehör hemma på en modern arbetsmarknad med hög grad avinternationalisering och ökade krav på flexibilitetför företagen och de anställda. Till detta kommerdet förhållandet att det är osäkert om dessa reglerstår i överensstämmelse med de internationellaåtaganden som gjort. Vi anser därför attdessa regler bör tas bort.Vad sedan gäller den fackliga vetorätten anser viatt den kan kritiseras av flera olika skäl. Enligtvår uppfattning är det principiellt felaktigt att defackliga organisationerna har getts långtgåendebefogenheter att vaka över hur lagregler efterlevs.Vetoreglerna och tillämpningen av dem uppfyller inteheller befogade krav på rättssäkerhet. Reglerna gerinte den som drabbas av vetot någon möjlighet attbemöta anklagelserna, och han eller hon kan inte fåen vetoförklaring rättsligt prövad. Vetorättenhindrar sund konkurrens och försvårar nyetableringav företag. Reglerna om facklig vetorätt bör därförupphävas.Sammanfattningsvis föreslår vi att riksdagenbifaller motionerna A263 yrkande 24 (fp) och T642yrkande 11 delvis (m) och ger regeringen i uppdragatt skyndsamt återkomma till med förslagsom innebär att den s.k. avskaffas ochreglerna om den fackliga vetorrätten tas bort.5. Allmänna arbetsrättsliga frågor m.m.(punkt 4) (m, kd, c, fp)av (), (),(), (),(), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 4 bordeha följande lydelse:4. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs under Ställningstagande ireservation 5 om behovet av en genomgripandereformering och modernisering av den arbetsrättsligalagstiftningen. bifaller därmed delvismotionerna 2000/01:A263 yrkandena 23 och 25,2000/01:A278 yrkandena 22 och 24, 2000/01:A710yrkandena 1-3 och 2000/01:N323 yrkande 19 samtavslår motionerna 2000/01:A701, 2000/01:A702,2000/01:A703, 2000/01:A704 yrkande 1, 2000/01:A707,2000/01:A711, 2000/01:A714 yrkandena 1 och 2,2000/01:A715 samt 2000/01:A716.StällningstagandeDen nuvarande arbetsrättsliga lagstiftningen ärutformad efter 1970-talets behov och arbetsmarknad,dvs. det traditionella industrisamhället. I takt medförändringar såväl på arbetsmarknaden som isamhället i stort har behovet av förändringar avarbetsrätten blivit allt större. På arbetsmarknadeni dag råder helt andra förhållanden. Ett stort antalmänniskor står utanför arbetsmarknaden eller harsvag anknytning till denna. Arbetet organiseras iandra former än tidigare och antaletvisstidsanställningar ökar. användersig också av personal frånpersonaluthyrningsföretag. Den nuvarandearbetsrättsliga lagstiftningen svarar inte mot dekrav som förändringarna inneburit. Den är ocksåkomplicerad och svår att överblicka. Detta ledertill att många företagare tvekar att nyanställa,vilket i sin tur leder till att företagen inteutvecklas och expanderar.Enligt vår mening är det därför nödvändigt attarbetsrätten moderniseras och reformeras. En nyarbetsrättslig lagstiftning måste ge utrymme förökad flexibilitet och göra det möjligt att träffalokala överenskommelser anpassade tillarbetstagarnas och företagens individuellaförutsättningar.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi har framfört omförändring av arbetsrätten. Detta innebär attriksdagen delvis bör bifalla motionerna A263yrkandena 23 och 25 (fp), A278 yrkandena 22 och 24(kd), A710 yrkandena 1-3 (m) och N323 yrkande 19(fp) samt att övriga motioner bör avslås i den månde inte kan anses tillgodosedda genom vad vi haranfört.6. Utredning om rätten till politiskinformation på arbetsplatsen (punkt 7) (m,kd, c, fp)av (), (),(), (),(), (),() och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 7 bordeha följande lydelse:7. avslår motion 2000/01:A208.StällningstagandeVi tar avstånd från tanken på en lagfäst rätt tillinformation och opinionsbildning på arbetsplatsen.När det finns ett intresse att få politiskinformation på arbetsplatsen utgår vi från att sakeni allmänhet kan lösas i samförstånd mellanarbetsgivaren och arbetstagarna på denarbetsplatsen.Vi kan konstatera att varken Demokratiutredningensmajoritet eller någon enskild ledamot av utredningenoch inte heller regeringen tagit upp frågan såsomarbetsmarknadsutskottets majoritet förväntat sig.Detta kan enligt vår uppfattning inte tolkas påannat sätt än att saken inte bedömts lämpa sig förlagreglering.Med hänvisning till det anförda föreslår vi attriksdagen avslår motion A208 (s).7. Den arbetsrättsliga lagstiftningen inom EU(punkt 8) (m)av , , och (alla m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 8 bordeha följande lydelse:8. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs under Ställningstagande ireservation 7. bifaller därmed motion2000/01:A710 yrkande 6.StällningstagandeEuropeiska unionen har byggts upp för att tryggafred, välfärd och utveckling i medlemsländerna.Genom att öppna gränser och ta bort diskrimineranderegler har EU kunnat främja en fri konkurrens och engod ekonomisk tillväxt. Enligt vår mening har EUdärmed från början - långt före Amsterdamfördraget -varit en "sysselsättningsunion".Som ett led i IGC-processen förordar vissa länderoch politiska grupperingar att EU:s engagemang föratt bekämpa arbetslösheten skall förstärkas. Videlar givetvis denna strävan efter att minimeraarbetslöshet och utanförskap. Det är emellertidviktigt att EU fokuserar på det som är de i egentligmening gränsöverskridande frågor där EU har enuppgift och en kompetens.Vi vill således varna för en utveckling där enomodern nationell arbetsrätt, i stället för attavvecklas, flyttas upp till Europanivå. En sådanutveckling skulle definitivt försvåra denvitalisering som behöver genomgå för attkunna bjuda andra delar av världen en utvecklandekonkurrens. Vi oroas därför av de tendenser somfinns att genom den sociala stadgan och det socialaprotokollet söka etablera en europeisk arbetsrätt.De beslut som fattas inom ramen för den socialastadgan och det sociala protokollet blir omedelbartbindande för . Enligt vår mening bör densvenska regeringen inom EU verka för att unionensregelverk på det arbetsrättsliga området begränsastill vad som kan motiveras utifrångränsöverskridande och konstaterade problem somsnedvrider konkurrensen.Vi föreslår att tillkännager förregeringen som sin mening vad vi har framfört omregeringens hållning när det gäller unionensregelverk på det arbetsrättsliga området. Dettainnebär att bör bifalla motion A710yrkande 6 (m).8. Tidsbegränsade anställningar m.m. (punkt 10,motiveringen) (m)av , , och (alla m).Vi anser att utskottets ställningstagande i dennafråga borde ha följande lydelse.StällningstagandeFör att företagare skall kunna bedriva enframgångsrik verksamhet är det viktigt att de kananpassa den till olika förhållanden. I detta ingåratt kunna använda de anställningsformer som passar iden aktuella situationen eftersom personalbehovetvarierar från tid till annan, t.ex. vid tillfälligaarbetstoppar.I stället för att som ianställningsskyddslagen reglera vilkaanställningsformer som är tillåtna och under vilkaförutsättningar de får användas, bör man i så storutsträckning som möjligt överlåta till den enskildearbetsgivaren och arbetstagaren att ianställningsavtalet reglera anställningsformen.Stelbenta regler hämmar flexibiliteten och ledertill ökade kostnader och mer byråkrati och motverkardessutom nyanställningar. Det sistnämnda utvecklarvi närmare i reservation 12.9. Tidsbegränsade anställningar m.m. (punkt 10)(v)av och (bådav).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 10 bordeha följande lydelse:10. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs under Ställningstagande ireservation 9. bifaller därmed motion2000/01:A218 yrkandena 1 och 2 samt avslårmotionerna 2000/01:A256 yrkandena 4 och 5,2000/01:A266 samt 2000/01:A278 yrkandena 23 och 25.StällningstagandeEnligt vår uppfattning kan man inte vara nöjd medsysselsättningsläget så länge människor arbetardeltid och har tillfälliga anställningar trots attde hellre vill arbeta heltid och ha fastaanställningar. Målet måste vara, som utskottetsmajoritet också betonar, att alla arbetssökande somönskar det skall erbjudas tillsvidareanställningarpå heltid.Vänsterpartiet har, bl.a. näranställningsskyddslagen ändrades , varnatför att förslagen som då genomfördes varotillräckliga för att minska de osäkraanställningarnas antal. Utvecklingen har visat attvi hade rätt. Vi anser därför att tidsgränsen förvikariat samt för kombinationer avvisstidsanställningar skall vara 18 månader. Vidarenoterar vi att utskottets majoritet har hänvisattill att bl.a. kommer attkartlägga förekomsten av tidsbegränsadeanställningar. Vi anser till skillnad frånmajoriteten att borde ha gett regeringen iuppdrag att utvidga uppdragtill att även omfatta att lämna förslag på hurantalet tidsbegränsade anställningar skall minskasoch hur deltidsanställda skall tillförsäkrasheltidsarbete.Sammanfattningsvis föreslår vi att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad vihar framfört om ett utvidgat utredningsuppdrag.Detta innebär att bifaller motion A218yrkandena 1 och 2 (v) samt avslår motionerna A256yrkandena 4 och 5 (mp), A266 (s) samt A278 yrkandena23 och 25 (kd) i den mån de inte kan ansestillgodosedda genom vad som anförts.10. Tidsbegränsade anställningar m.m.(punkt 10) (kd)av och (bådakd).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 10 bordeha följande lydelse:10. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs under Ställningstagande ireservation 10. bifaller därmed motion2000/01:A278 yrkandena 23 och 25 samt avslårmotionerna 2000/01:A218 yrkandena 1 och 2,2000/01:A256 yrkandena 4 och 5 samt 2000/01:A266.StällningstagandeVisstidsanställning vid tillfällig arbetsanhopningfår enligt anställningsskyddslagen avse sammanlagthögst . Denna korta tid kanenligt vår uppfattning leda till att arbetsgivareser sig tvungna att välja att öka övertidsuttaget istället för att nyanställa. Det är vidare interimligt att kräva att ett företag som får etttillfälligt behov av arbetskraft som varar skall tillsvidareanställa den nödvändigaarbetskraften för att därefter säga upp denpå grund av arbetsbrist. Med för korta tidsgränserkan det också bli nödvändigt för arbetsgivaren attbyta ut den visstidsanställda arbetsstyrkan . Detta gäller framför allt i de mindreföretagen. Vi anser därför att man bör pröva attinföra en tidsgräns på åtminstone ett år.När det gäller frågan om provanställning anser viatt de ökade kraven i produktionen gör det svårareatt bedöma hur en arbetstagare fungerar i arbetet.För att en provanställning skall kunna fylla sinfunktion måste prövotiden vara så lång att den gertillräcklig möjlighet för en sådan bedömning. Med denuvarande maximala sex månaderna finns en risk attarbetsgivarna inte vågar låta provanställningenövergå i en fast anställning utan i stället avbryteranställningsförhållandet. Vi anser därför att manbör förlänga prövotiden till tolv månader.Sammanfattningsvis föreslår vi att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad vihar framfört om en förlängning av tidsgränserna förvisstidsanställningar och provanställningar. Dettainnebär att bör bifalla motion A278yrkandena 4 och 5 (kd) samt avslå motionerna A218yrkandena 1 och 2 (v), A256 yrkandena 4 och 5 (mp)samt A266 (s).11. Tidsbegränsade anställningar m.m.(punkt 10) (mp)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 10borde ha följande lydelse:10. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs under Ställningstagande ireservation 11. bifaller därmed motion2000/01:A256 yrkandena 4 och 5 samt avslårmotionerna 2000/01:A218 yrkandena 1 och 2,2000/01:A266 samt 2000/01:A278 yrkandena 23 och 25.StällningstagandeFöretag och myndigheter har börjat att mersystematiskt än tidigare utnyttjatillfällighetsanställningar, exempelvisprojektanställda, inhyrda etc. I stället för atttillsvidareanställa personal väljer många företagatt ta in personal vid produktionstoppar, ettfenomen som brukar kallas "just in time". I maj 1990hade 412 000 personer tillfälliga anställningar. Imaj hade 591 000 personer tillfälligaanställningar, dvs. en ökning med 180 000 personerpå . har 370 000 arbetenförsvunnit. Andelen arbetstagare med tillfälligaanställningar har ökat från till under1990-talet. Den nya "projektkulturen" har lett tillatt alltfler drabbas av stress och utbrändhet redani 30-årsåldern.I dag är av arbetskraften tillfälligtanställd. Många arbetsgivare ser detta som någotpositivt. Den som inte orkar kan lätt bytas ut.Rädslan breder ut sig bland de anställda. Den somställer krav får gå. De fackligt aktiva har intemycket att sätta emot detta.Myten om att arbetstagare föredrar en flexibelarbetsmarknad med tillfälliga anställningar är svåratt spräcka. Flera undersökningar visar att deflesta människor anser att anställningstrygghet ärviktigt. Det finns ingen skillnad mellan unga ochgamla. Det är därför viktigt att användningen avtidsbegränsade anställningar minskar. Regeringen börutreda hur antalet tillfälliga anställningar kanminskas.För dem som även i fortsättningen kommer att varatillfälligt anställda krävs åtgärder för attmotverka den stress som denna utsatthet innebär.