bet · GO01FiU21 · 2001-03-20 00:00:00 — Det är någonting som vifaktiskt kommer att titta på, och vi kommer attredovisa om ansökan är bestridd eller, som det ocksåheter, återkallad.Direktör : Om man inte skulle fåkredit på grund av man hade blivit omfrågad såskulle jag ha anledning att känna mig nervös,eftersom jag har säkert tio omfrågningar på mig somchef för ett företag där man beställertelefonabonnemang lite då och då. Men så illa skadet nog inte vara, utan om en person är omfrågadflera gånger ska det inte innebära stopp förkreditgivning utan däremot en signal om att manbehöver göra en noggrannare kreditprövning, i allafall i bank.Bolagsjurist : När vi talar om stoppvid kreditgivning tror jag att vi ska tänka lite merpå hur denna information används. Att man har mångaanmärkningar eller många omfrågningar kanske intebetyder att man absolut inte kan få t.ex. ettmobiltelefoniabonnemang, utan att man kanske kan fåett abonnemang men måste betala ett förskott ellerliknande. Jag tror att man måste nyansera detta litegrann. Det finns många sätt att tillämpa dennainformation ute hos kreditgivarna och andra.Karin (): Hela denna diskussion visar juatt det handlar väldigt mycket om tillämpningen ochatt då skjuta in sig på hur regelverket tillämpas avdem som förmedlar informationen kanske inte alltidär det bästa. Men vad vi måste fundera på är juvilket regelverk som ska finnas. Jag skulle viljahöra om ni på myndighetssidan har några kommentarertill dessa frågeställningar om att lämna ut uppgiftom var uppgift hämtas och uppgift om bestridandeosv. Jag undrar också om ni har några kommentarer omatt man på olika sätt ska kunna förbättrainformationen om hur sådana här uppgifter används.Vad är ett betalningsföreläggande? Vad händer om jaginte betalar? Ska man t.ex. ålägga kreditgivarna attge en tydligare information än de gör tillsina kunder vad ett betalningsföreläggande innebär,osv. ?Avdelningschef : Jag tror attdetta huvudsakligen är en datainspektionsfråga. Menjag kan möjligen svara på den sista delen av frågansom gällde information. I den enkät som vi gjordetill institut och konsumentvägledare kunde vi se attdet finns ett behov av mer information. Jag tror kan uppmana kreditgivarna att vara tydligare motsina kunder om vad det innebär att man tar enkreditupplysning och hur man använder deninformation som finns i kreditupplysningen.Dataråd : Jag tror att HansKärnlöf som är närmast ansvarig förkreditupplysningarna svarar på detta.Avdelningsdirektör : Jag kan säga attjust uppgift om att ansökan ombetalningsföreläggande är bestridd och hänskjutenosv. inhämtar ett av Sverigeskreditupplysningsföretag . Det har manbegärt hos Datainspektionen, och vi hade inget attinvända mot det. Men det är inte något av de tvåföretag som finns här . Det kan man alltsågivetvis få registrera i sina register.Gunnar (): Jag har först en fråga medanledning av vad som sades här tidigare av TommyBisander när det gäller myndighetersbetalningspåminnelser i relation till privataaktörers. Jag vill fråga om detfinns tydliga regler för hur myndigheter ska skötasina betalningspåminnelser och informationen omkonsekvenserna när man inte betalar. Många gångerkanske någon glider in i något slags parkeringsbot.Man överklagar kanske, och sedan blir det englidande skala, och det handlar mer om slarv än attbetalningsvilja eller betalningsförmåga saknas.Däremot verkar det som om det går väldigt snabbt attfå olika betalningsanmärkningar när man inte harskött en betalningspåminnelse från en myndighet. Jagskulle vilja veta om den reflexionen kan göras.Sedan vill jag ställa en fråga som har varit uppetidigare. Den handlar om förbud mot behandling avuppgifter om de har varit föremål försocialtjänstlagen. Det hävdas då i promemorian ochfrån Lagrådet att detta är ett ganska allvarligtintrång i integriteten. Det är egentligen inte baraett intrång i integriteten, utan det har ocksåganska betydande sociala effekter, eftersom väldigtmånga hanteringar är beroende avkreditupplysning. Det kan gälla hyreskontrakt,telefonabonnemang eller betalningsmedel på olikasätt.Det konstateras också i promemorian att dettaegentligen inte har någon självständig betydelse förkreditprövningen. Det anses inte att det bör ha deti alla fall.Det hänvisas till dataskyddsdirektivet. Jag skullevilja veta mer exakt vad i dataskyddsdirektivet somgör att man inte kan ha ett sådant förbud. Såvittjag kan se står det i dataskyddsdirektivet rättmycket om den typen av uppgiftsbehandling som skaförbjudas och också om de krav som måste finnas påsamtycken. Jag kan inte se att det finns ett förbudmot att den här typen av uppgifter också förbjuds ibehandlingen. Men om man nu kan finna dettanågonstans i dataskyddsdirektivet, vilket jag intehar funnit, vilka andra överväganden har man gjort idepartementet när det gäller hur man ska kunnaskydda den här typen av uppgifter? har ju enmer långtgående offentlighet i sådana här frågor ände andra medlemsländerna. Det skulle finnas enmöjlighet att om man vill skydda den här typen avuppgift inom ramen för andra lagar.Jag skulle alltså vilja ha svar på den förstareflexionen om myndigheters rutiner och informationkring myndigheters betalningspåminnelser men ocksåpå frågorna om socialtjänstlagen. Var explicit ärdet förbjudet att förbjuda behandlingen av uppgifterinom socialtjänstlagen, och vilka andra övervägandenhar ni i så fall gjort för att skydda den typen avuppgifter?Rättschef : Vi iJustitiedepartementet är inte så hemma på den förstafrågan. Såvitt jag kan förstå är det två olikafrågor. Den ena frågan är: Vad får man göra enligtsekretesslagen? Är det sekretess kring uppgiftereller inte? Den frågan får man ju bedöma frånsituation till situation. Sekretesslagen ser ut somden gör med bedömningar i en mängd olika situationerom vad det bör vara sekretess kring. Om man ser ettbehov så får man titta på det utifrånsekretesslagssynpunkt. Men om jag förstod GunnarHökmark rätt så handlar det även om rutiner förbetalningspåminnelser hos myndigheterna. Och därmåste jag passa. Jag kan inte säga någonting kloktom den saken helt enkelt.När det gäller dataskyddsdirektivet är bedömningenatt eftersom det inte finns någon regel i direktivetom att det är ett minimidirektiv i ett vissthänseende är det ett harmoniseringsdirektiv. Annarsbrukar man ha en särskild regel i direktiven om får avvika i någon riktning. Men det finnsingenting sådant här. Det är vår bedömning, och detär nog alla andra EU-länders bedömning också, ochdet är även Lagrådets bedömning som framhölls härtidigare. Därmed kommer också, tror jag, svaret påföljdfrågan som ställde, om manövervägde att på något annat sätt skydda dessauppgifter, att bli: Ja, men det går inte inom dennaram. Det går inte, enligt vår bedömning, att ikreditupplysningslagen ha kvar detta förbud.Som tidigare sade är detta denfråga som vi har känt oss bekymrade över i dettalagstiftningsarbete, och det är en fråga som manabsolut behöver se över, och man kanske behöver tainitiativ i den på Europanivå.Gunnar (): När det gäller den förstafrågan, om myndigheters betalningspåminnelser ochrutiner för detta, så tycker jag att det vore bra omdepartementet tog och tittade på den för att kännasig mer hemma i fråga om detta, eftersom det ihögsta grad har att göra med människorsrättssäkerhet i förhållande till uppgifter ochproblem som vi behandlar här. Betalningspåminnelserfrån myndigheter spelar en stor roll i det som sedanleder till betalningsanmärkningar. Jag tycker attdet finns alla skäl att faktiskt ta den frågan påallvar.När det gäller dataskyddsdirektivet vilarLagrådets bedömning på att man egentligen accepterarregeringens bedömning, såvitt jag kan begripa närjag har läst Lagrådets yttrande. Det är alltså ingensjälvständig prövning som Lagrådet gör. När jag hartittat på detta har jag inte kunnat utröna attLagrådet självt har analyserat frågan, utan manköper så att säga det som sägs i regeringensagerande i denna fråga.Oavsett om det är fråga om minimidirektiv ellerharmoniseringsdirektiv så står det i direktivet vadman får förbjuda, vilka uppgifter som man skaförbjuda hantering av. Det står också att det måstefinnas ett antal grundläggande kvaliteter när detgäller behandlingen av personuppgifter, t.ex. attden registrerade otvetydigt har lämnat sittsamtycke, vilket det i denna fråga inte senare görsett undantag från. Det står alltså inte någonstans,såvitt jag kan se, att den här typen av uppgifter ärså tvingande att man ska medge undantag frånsamtycke eller de andra stränga krav som finns.Med all respekt för det svar som jag fick så gav detmig inte många klara besked om var i direktivet somdet framgår att man inte får ha denna typ av förbud.Jag är medveten om att jag lite grann ställerkunskapsfrågor för min egen del. Men eftersom jaghar tittat på detta och inte har kunnat se var detfinns ett förbud för att ha ett förbud motdenna behandling, så tycker jag att departementetför klarhets skull också måste redovisa var dettaförbud finns.Rättschef : När jag säger att jagmåste passa när det gäller frågan ombetalningspåminnelser så är det i min egenskap avrättschef för civilrätt. Såvitt jag kan se är frågani vad mån myndigheterna ska agera si eller såbeträffande betalningspåminnelser egentligen enförvaltningsrättslig fråga eller en fråga omlämplighet för myndigheterna hur de agerar. Detkänns så att säga inte som min fråga. Jag tror inteatt det är fråga. I och försig har vi förvaltningslagen så att säga hos oss,men det är inte mitt område. Det är bara därför somjag passar när det gäller den frågan. Men det ärmycket möjligt att det finns anledning att göranågonting.När det gäller frågan om direktivet är svaret heltenkelt det som jag gav, att när det inte finnsuttryckliga undantagsmöjligheter från de regler somanges så är det att tolka som att det är dessaregler som gäller, och ska de gälla harmoniseratinom EU. Om det är minimidirektiv så anges detexplicit. Det tror jag är svaret. Lagrådet har juhållit med oss. Huruvida Lagrådet har gjort en egenbedömning eller inte vet jag inte. Men jag vet hurdet är att föredra i Lagrådet, och där funderar manlite grann fram och tillbaka och tittar påregeringens överväganden och funderar på om detfinns någonting annat att dra in i bilden, och sedangör man sin bedömning. Här har Lagrådet gjortbedömningen att det är riktigt, och då tror jag har anledning att lita på att det är så Lagrådettycker.Gunnar (): Herr ordförande! Om det inte ärinom Lambertz avdelning som det här hör hemma så bördet höra hemma någonstans inom regeringen. Eftersomjag möjligtvis har dragit istatssekreterarens fläta när vi gick i samma klassför längesedan kan jag ställa frågan till henne. Ärstatssekreteraren och regeringen beredda att göranågot åt detta så att inte problemet byggs upp avatt det inte ligger på någons bord utan att faktisktregeringen tar ett ansvar för detta? RSV har riktaten framställan om just det. Därför tycker jag attdet kunde vara bra om svaradepå frågan om det inte finns skäl att strama upprutinerna.När det gäller den andra frågan tycker jag inteatt det låter betryggande att hänvisa till attLagrådet möjligtvis har funderat fram och tillbaka,och att regeringen också har gjort det. Fortfarandefinns det ju ingenting som säger att man inte kanutnyttja det faktum att det är en grundlägganderegel att den registrerade otvetydigt ska ha lämnatsitt samtycke.Det är också så, om man har den hållning som nuredovisades, och det skulle jag också vilja attKristina Rennerstedt svarade på, att är detland i västvärlden som har flest registreradeuppgifter av olika slag rörande enskilda människor.Jag kan lämna det öppet om det är någon som slåross, men vi ligger otvetydigt i toppen i dettaavseende. Om de uttryckliga förbud mot registreringav uppgifter som finns inom ett begränsat område,något som har varit aktuellt i flertalet EU-länder,innebär att vi inte kan ha strama regler inom andraområden, där vi har mycket mer registreradinformation om medborgarna, så är det väldigtallvarligt.I så fall innebär det här dataskyddsdirektivet enförsvagning snarare än en förstärkning. Det innebärmöjligtvis en förstärkning inom det explicita områdesom vi har behandlat, men inte när det gällerden bredare bit som handlar om andra frågor änkreditupplysning. Jag ser som sagt inte att det idataskyddsdirektivet framgår att man måste göraundantag för det faktum att en enskild ska lämnasamtycke. Jag skulle vilja ställa den frågan tillKristina Rennerstedt.Statssekreterare : När detgäller frågorna om företagens rutiner förpåminnelser om betalning och annat ska jag ta medmig det här hem. Det är på det viset att vi har enuppdelning i , och jag är ledsenatt behöva säga att dessa frågor inte heller hamnarinom det område som jag arbetar med. Men jag skaabsolut ta med mig frågorna hem. Jag ska återkommamed svar från dem som bättre kan svara på frågornaomkring huruvida det behövs en uppstramning. Detkanske jag kan få återkomma med.När det gäller den andra frågan är jag lite osäkerpå om jag har förstått rätt. Vi har gjortbedömningen att det inte finns någon möjlighet atttillämpa direktivet på ett sådant sätt att man kanha det här förbudet. frågar eftervilken grund vi har för det. Den beskrivningen harGöran Lambertz lämnat, och jag tror inte att jag kanlämna någon ytterligare upplysning om saken. Men jagvet inte om det kanske gällde något som jag inteförstod. Då kanske du kan hjälpa mig med det, !Rättschef : Jag kan försöka. Jaguppfattar det så att gled över annan fråga. Först handlar det om huruvida det ärett harmoniseringsdirektiv eller inte. Sedan späderGunnar på med att det också krävs samtyckeenligt direktivet. Det är ju en annan fråga. Denfrågan behandlas i propositionen på s. 19 ochframåt. Där är regeringens bedömning attkreditupplysning är en verksamhet där direktivet gerstöd för att det inte krävs samtycke av denenskilde. Det tror jag är en rätt säker bedömning.Det finns två olika bestämmelser i direktivet somman kan hänvisa till, och Lagrådet har såvitt jagminns inte ifrågasatt det. Jo, det har de förrestenpå en punkt när jag tänker efter. Men de godkännerregeringens samlade bedömning i frågan.Gunnar (): Vi kommer kanske inte längre.Jag noterar att jag inte tycker att det blir någonkonkret beskrivning av vari förbudet för iden här delen finns. Jag pekade på detta med kravetpå samtycke. Det är självfallet attkreditupplysningen som sådan ligger till grund förhela den diskussion vi har. Det behövskreditupplysning, och det anses vara något rimligtatt man inte behöver den enskildes samtycke. Men detbehöver inte innebära att vi har ett förbud motvissa delar av dessa uppgifter som inte finns iandra länder och att vi inte kan ha stramare krav änvad andra länder har - eller ha stramare krav förden typ av uppgifter som andra länder inte haroffentligt.Rättschef : Svaret är helt enkelt detsom jag har givit två gånger. EG-rätten säger att omett direktiv ser ut på visst sätt, utan möjlighetertill undantag från reglerna, är det ettharmoniseringsdirektiv. Då ska den nationella rättense ut på samma sätt som direktivet. Annars ska detfinnas undantagsmöjligheter, som det gör i t.ex.konsumentskyddsdirektiv. Det är svaret på frågan.Per (): Man kan försöka strukturera dethär problemkomplexet under kategorierna mål ochmedel, som i och för sig kan variera mellan de olikaaktörerna. Då framkommer det tydligt att målet från,låt oss säga, statsmakternas synpunkt förutom detgemensamma bästa, det övergripande målet, omtaladesav som stabilitet, effektivitet ochkonsumentskydd. Medel för detta är, som jaguppfattade det, bl.a. laglig reglering där man t.ex.skyddar integriteten. Från kreditmarknadsinstitutenssida anlitar man kreditupplysningsverksamhet för attminimera kreditrisker. De två sakerna, att skyddaintegritet och att minimera kreditrisker, beskrevsav som intressen. Man kan också se dem sommedel för att uppfylla de här målen.Då kan man tänka sig att de här medlen bildar ettnät som blir för finmaskigt i den meningen att detfångar upp i alla fall tre stycken fall som jag hartecknat upp, det kan säkert finnas fler, som kanskeinte borde ha fångats upp. Det rör sig först ompersoner med rimliga skäl eller förmildrandeomständigheter som trots detta hamnar i register. Dehär rimliga skälen eller förmildrandeomständigheterna skulle t.ex. kunna vara att det ärenstaka händelser, inte i och för sig att det rörsig om beloppsgränser, för det kan ju varagodtyckligt, men att det finns goda skäl till att enbetalning inte har skett. Det kan vara attbetalningspåminnelser av olika skäl inte når fram.Det kan bero på utlandsvistelser, slarv medadressändringar eller sådana saker.Det är ändå en typ av skäl som gör att vi vanligamänniskor av kött och blod uppfattar att rättvisanblir en form av högsta orättvisa. Jag fick ettexempel draget för mig från RSV, från en avexperterna där. Han berättade om en snabbt beslutadgallring som hade föranletts av en sammanblandningav tillhandadatum och poststämpeldatum. Jag tror attdet gällde restskatt. Det handlar alltså om personerdär det finns rimliga skäl eller förmildrandeomständigheter.Sedan har vi också personer, en andra kategori,som har ändrats till sin karaktär, i sininställning, eller vad man nu ska säga, och som nuhar fått betalningsvilja efter att tidigare inte hahaft det. En tredje kategori är personer vilkassituation har ändrats så att de nu har enbetalningsförmåga. I de fallen kan upplevassom hårt och som ett nedklubbande slag mot dem somhar börjat på en ny väg.Jag har fått bilden att det förkreditmarknadsföretag ofta är en tidsfråga, alltsåinte för upplysningsföretagen men förkreditmarknadsföretagen. Det här med personligaundersökningar och att man tränger djupare ienskilda fall kostar pengar. Det kostar tid. Ändå ärdet precis detta som behövs för att de människor somhar fångats i det här alltför finmaskiga nätet ochupplever sig som orättvist behandlade ska fårättelse snabbt. Det kan gå innan de fårmöjlighet att ordna sin situation vad gäller alltmed lägenheter, hus eller vad det nu kan vara.Då är min fråga: Vad kan man göra för att ändå klaraut de här kategorierna av personer? De är många, ochde har uppenbarligen blivit fler medan kriteriernahar blivit hårdare. Kreditföretagen vill kanske integöra de här personundersökningarna. Det kan händaatt bl.a. har kommentarer till detta.Sedan har jag bara ytterligare en bifråga. Detgäller ett nytt problem: ungdomar och mobiltelefoni.Det rings en del , och man har kanske ingenkänsla för att saker och ting kostar pengar. Man harmindre känsla för det i alla fall. Hur ser ni på ettsådant problem, och hur tänker ni er att det kantacklas?Direktör , : Somjag har sagt tidigare är det så att om det finnsregistrerade betalningsanmärkningar som är på lägrebelopp och det finns förmildrande omständigheter såkommer banken att ta hänsyn till detta närkreditgivningen sker i bank. Det ska alltså inte haen avgörande betydelse. Sedan sade jag att det rentgenerellt kan innebära ökade kostnader om man inteskulle ha en väldigt ingående kreditupplysning somtar med alla anmärkningar. Det gör ju ändå att manlitar på vad som blivit registrerat i upplysningen.Man behöver inte gå vidare. Men om man skulle tabort de här mindre beloppen ur kreditupplysningenskulle bankerna rent generellt vara tvungna attkanske komplettera den enklare kreditbedömningen meden mer ingående prövning, med utfrågning osv. Jagtror att det skulle innebära ökade kostnader om mangick i den riktningen.Det här med att man får nej gäller oftastsnabbkrediterna. Det är där man får nej om det finnsbetalningsanmärkningar, som jag sade. Scoring-systemen ger utslaget att man inte ska bevilja enkredit på plats, på stället, somman står i kassan och ska köpa en vara på kredit.Där måste man övergå till en mer hantering.Man kan ju begära att få en förklaring av företaget,om det t.ex. är ett finansbolag som varuhuset haranlitat, till varför man har fått nej. Sedan kan manreda upp det här och visa på de förmildrandeomständigheterna. Det är bara det att krediternainte kan beviljas med snabbhet. Det kanske är tillfördel för alla inblandade.Per (): Vi har relativt många kontaktermed människor. Jag har ett fall framför mig somdirekt säger att det inte fungerar så som UllaLundquist säger utan att det är blankt nej och ingetvidare intresse av att göra en personligundersökning. Det kan gälla lån till ochsådana saker. Det är inte banken intresserad av attgöra. Det är blankt nej. Det är uppgifter som vifår, som jag får.Direktör : Det är kanske inte deuppgifter jag har fått när jag har pratat medbankerna om det här. Jag vet inte vilka speciellaomständigheter som har funnits i de fall som durefererar till, men normalt brukar banken titta påförmildrande omständigheter och gå igenom det härtillsammans med den kreditsökande personen ellerföretaget.Per (): Jag skulle i och för sig kunna gedig hela fallet, alltihop.Direktör : Det kan ju i de här fallenockså vara så att betalningsanmärkningen och annatgjorde att banken faktiskt bedömde att personen intevar kreditvärdig och inte skulle habetalningsförmåga. Vi får alltid höra om enbetalningsanmärkning i det enskilda fallet: Jag fickinte kredit. Jag hade klarat av den här krediten,men jag fick den inte för jag hade några enskildabetalningsanmärkningar. Men det vet vi faktisktingenting om. Vi har ju pekat på den här statistikenoch kan påvisa att personer som harbetalningsanmärkningar ofta inte klarar detta ellerådrar sig nya betalningsproblem.Per (): Jag förstår ju resonemanget mendet finns enskilda fall där människor helt enkeltdrabbas på ett sätt som inte stämmer överens medmålet för hela den här verksamheten. Medlen slåralltså på något sätt orättvist.Direktör : Sedan var det några andrafrågeställningar som var uppe. Det var det här medförmildrande omständigheter. Det är ju reglerat ilagen såtillvida att vi naturligtvis är skyldiga attgallra en uppgift om den är felaktig. Detsammagäller om den bedöms som missvisande. Här finns detrelativt detaljerade regler som har utarbetats avDatainspektionen i samarbete med branschen.Carin (): Herr ordförande! Jag villfortsätta en diskussion som har varit uppe tidigare.Jag har också en ny fråga. Jag undrar om det här medomfrågningar, som ger en lägre rating. Ni säger attdå krävs det en noggrannare kreditprövning. Det kankrävas förskott eller något sådant om man får nej ikassan när man tänker köpa en ny tvättmaskin. Detgäller snabbkrediter och sådant. Som jag uppfattardet strider det här mot andra strävanden vi har. Viska öka konkurrensen och valfriheten. Vi ska försökastärka konsumenternas ställning och se till att deanvänder sina pengar på bästa sätt. Om folk går runtoch frågar om olika saker och får en prick - detblir omfrågningar, det blir en noggrannarekreditprövning och sådant - så tycker jag inte attdet var det som var meningen.Då kommer jag också till den andra frågan, somockså har varit uppe här. Det gäller detta med hurman får en betalningsanmärkning. Vi har ju hört attdet gäller att man har låg lön. Då sköter man siginte utan får upprepade anmärkningar. Man kanifrågasätta både betalningsviljan och förmågan attbetala. Sedan har vi också den rädsla som finns. Jagtror säkert att alla vi som sitter här och frågarkan intyga den rädsla som vi har. Vi vill inte bliutsatta för några betalningsanmärkningar. Vi är inteoförmögna att betala och vi är inte heller normaltsett väldigt slarviga. Däremot är vi borta mycket,och vi får vansinnigt mycket post. Då händer det, ialla fall har det hänt mig, att jag på något sättsorterar bort räkningar. Då har jag upplevt det somGunnar var inne på, nämligen det här medrutinerna vid påminnelse.Jag upplever att det har skett en förändring undersenare år. Man får en påminnelse: Om du inte betalarinom så... Det är inte så att man får enpåminnelse och sedan en till och sedan överlämnasdet och ska övervägas. Det är pang på. Det gör inte har chansen till någon typ av diskussioneller överklagande. Om man är borta på etttjänsteärende kan det hända att man oförskyllt råkarut för en betalningsanmärkning.