bet · GP01FÖU2 · 2001-11-22 00:00:00 — Med de flaskhalsar som föreligger bordedet vara angeläget att prioritera åtgärder sommöjliggör en högre volym av den typ avförbandsinsatser som vi redan har förmåga tillframför att "rusta upp" nya förbandstyper.Folkpartiet liberalerna menar att inormalfallet bör kunna ställa 1 500 man tillförfogande för internationella insatser (yrkande13).I kommittémotion Fö255 av ÅkeCarnerö m.fl. framförs att enligt artikel 51i har rätt att begära hjälp utifrån ihändelse av ett väpnat angrepp. Detta bör beaktasnär det nya insatsförsvaret utvecklas. Kraven påsamverkansförmåga (interoperabilitet) nationellt ochinternationellt ökar alltmer. Genom det alltmerfördjupade PFF-samarbetet och vårt bidrag till EU:sgemensamma krishanteringsförmåga ökar de svenskaförbandens samverkansförmåga med andra ländersförband, vilket är säkerhetsskapande.Medlemskapet i det västeuropeiskaförsvarsmaterielsamarbetet (WEAG) innebär enligtmotionärerna möjligheter att påverka inriktningen aven framväxande europeisk försvarsindustripolitik.Ett nära materielsamarbete möjliggör fullsamverkansförmåga vid internationella insatser.Härav följer att den av Nato med partnerländernautvecklade standarden för samverkan utgör en viktiggrund för förmåga. beslut år2000 innebar enligt motionärerna att alla operativainsatsförband skall kunna användas förinternationell verksamhet. anserdärför att denna inriktning för ökadinteroperabilitet skall fastläggas i en konkretmålsättning (yrkande 5).Motionärerna påpekar att totalförsvarets förmågatill internationella insatser har hög prioritet. Denutveckling som sker inom EU skall vara normgivande,som optionen att samverka med Natofördjupas. Förmågan att samverka med andra länderskall utvecklas. Särskilt viktigt är fredsfrämjandeoperationer, katastrof- och flyktinghjälp,flexibilitet och möjligheter till snabba insatser.Multifunktionella fredsfrämjande och humanitärainsatser ställer enligt motionärerna stora krav påett nära samspel mellan civila och militäraresurser. Förmågan att delta i fredsframtvingandeinsatser är grunden i utvecklingen och utbildningenav olika krigsförband. kommer attkunna delta i den fredsfrämjande och humanitäraverksamheten på stor bredd med de resurser som stårtill förfogande. anser attresurser måste avsättas som leder till att Sverigekan avdela förband från alla försvarsgrenar tillinternationella operationer (yrkande 9).Motionärerna understryker att om detsäkerhetspolitiska läget försämras skall vårsäkerhetspolitik bidra till att spänningen iomvärlden och särskilt i vårt närområde begränsas.Vi skall kunna försvara vårt territorium motkränkningar och angrepp och kunna agera för atttillvarata svenska intressen. Härvid är enligtmotionärerna fortsatt nordiskt samarbete viktigt föratt tillvarata de nordeuropeiska intressena på bästasätt. Genom att de nordiska länderna samövar sinafredsfrämjande förband blir dessa mer effektiva ochintressanta vid större insatser. I propositionenFörändrad omvärld - omdanat försvar (prop.1998/99:74) angavs bl.a. att gemensamma insatser iÖstersjöområdet och Arktis- och ärmycket betydelsefulla, vilket bl.a. kräver uthålligamarina resurser. I samband med internationellakriser är de uppgifter som åligger markstridsförbandsynnerligen påtagliga och måste därför satsapå sådana förband som flexibelt kan anpassas tillaktuell uppgift. För att vi skall kunna få en modernförsvarsmakt som är interoperabel med andra ländersmåste utvecklingen av sjö- ochluftstridskrafternas förmåga att delta ifredsframtvingande operationer i vårt närområdefortsätta. De aktiviteter vi väljer att delta i bördärför bidra till att stärka vår förmåga attsamverka med Nato- och partnerländerna. Detta är ettsätt att bibehålla och utveckla kompetens ochoperativ förmåga i hela skalan från fred till krig.Kristdemokraterna anser att det praktiska regionalaPFF-samarbetet med övningar med allsidigtsammansatta förband i vårt närområde bör fördjupas(yrkande 10). Ju bättre och bredareinteroperabilitet vi får både nationellt ochinternationellt, desto färre förberedelser införövningar och internationella operationer behövergöras.I partimotion K426 framhålls attuppbyggandet av EU:s gemensammakrishanteringsförmåga har gått framåt med stormsteg,inte minst under ordförandeskap.Kristdemokraterna välkomnar denna utveckling och attSverige tar sitt ansvar för gemensammasäkerhet. Den fortsatt oroliga utvecklingen påBalkan bekräftar behovet av krishanteringsresurser,såväl militära som civila. EU-länderna måste kunnavisa ett enat ansikte mot omvärlden och kunna agerasamordnat och med kraft när så behövs.Kristdemokraterna påpekar att det emellertid finnsett oroväckande glapp mellan de politiskadeklarationerna och de faktiska resurserna. I fleraavseenden saknar EU resurser för att opererasjälvständigt. När det gäller strategiskatransportresurser, ledningsstrukturer ochunderrättelsesystem är det önskvärt att inteär helt beroende av andra.Dessutom är det tveksamt om medlemsstaterna meddagens försvarsanslag helt kan leva upp till EU:sutfästelser. har t.ex. en mycket hög profili kapacitetsuppbyggnaden, som man påhemmaplan genomför den största nedrustningen imodern tid. Trängda av allt hårdare sparkrav tvingasvårt försvar ofta till svåra eller omöjligamålkonflikter. Det är i längden ohållbart att deökande kostnaderna för krishantering skall täckasgenom nya besparingar inom en redan ansträngd ram.Kristdemokraterna anser att försvarsbudgeten måstefå en tydligare uppdelning mellan internationellainsatser och krishantering och dess andra uppgifter.Särskilda resurser bör enligt Kristdemokraternatillföras såväl försvaret som civilförsvar, polism.m. för att klara av de uppgifter som förväntas avoss inom EU:s krishanteringsstyrka. Regeringen måstetillse att vi verkligen har resurser för framtidainsatser utan att ständigt tvingas till finansiellanödåtgärder (yrkande 18).I kommittémotion U332 (kd) avJan-Erik m.fl. understryks vikten av atttillräckliga resurser finns avdelade för deninternationella verksamheten. Risken är annars storatt den svenska Försvarsmakten inte kan fullföljapolitiskt beslutade internationellla åtaganden somden åläggs. I då nationell säkerhet i mindregrad än tidigare kan sökas enbart på nationell grundär det av mycket stor vikt att hela vår försvarsmaktär modern och flexibel och har hög samverkansförmågamed andra länders förband (yrkande 17).Utskottets ställningstagandeRegeringen lämnar inga förslag till utan redovisarutvecklingen av Försvarsmaktens internationellaförmåga. Inledningsvis vill utskottet understrykabetydelsen av arbetet med att höja förmågan ochberedskapen för internationellafredsfrämjande verksamhet.Utskottet behandlade frågor om svenskt deltagande iinternationella fredsfrämjande operationer ibetänkandet Det nya försvaret (bet. 1999/2000:FöU2). Utskottet anförde (s. 55 och 56):delar utrikesutskottetsuppfattning att utgångspunkten för svensktdeltagande i internationella fredsfrämjandeinsatser måste vara både efterfrågan på svenskaresurser och vår förmåga att effektivt bidra tillinsatsen. Vilka typer av förband som efterfrågasvid fredsfrämjande insatser bör vara vägledandeför dimensionering och utformning avFörsvarsmaktens internationella förmåga.Försvarsutskottet delar utrikesutskottets meningatt det finns ett behov av att stärka våramöjligheter att delta i europeisk krishantering.Utskottet konstaterar att regeringen föreslåren höjd ambitionsnivå för den svenskainternationella förmågan, men att det förnärvarande återstår att fastställa hur dennaskall förverkligas. I utskottets beredningsarbetehar det nämligen visat sig att det finns endiskrepans mellan de i propositionen uttrycktapolitiska ambitionerna att kunna delta iinternationell fredsfrämjande verksamhet och derealistiska möjligheterna till sådant deltagande.Förmågan att delta är sålunda beroende av ettflertal faktorer som t.ex. finansiering,personalförsörjning, materielförsörjning,logistik och utbildningsförhållanden. Utskottethar också noterat att det föreligger enmålkonflikt i närtid mellan ökade ambitioner förden internationella verksamheten och behovet attge Försvarsmakten en ny inriktning. Utskottet serdock positivt på att regeringen ger hög prioritetåt arbetet att höja förmåga ochberedskap att delta i internationellafredsfrämjande insatser. Planeringen måsteemellertid utgå från realistiska förutsättningar.Utrikesutskottet anförde vid det tillfället i sittyttrande (1999/2000:UU4y) till försvarsutskottetbl.a. följande:Utgångspunkten för svenskt deltagande iinternationella fredsfrämjande insatser måsteenligt utskottets uppfattning vara bådeefterfrågan på svenska resurser och vår förmågaatt effektivt bidra till insatsen. Vilka typer avförband som efterfrågas vid fredsfrämjandeinsatser bör vara vägledande för dimensioneringoch utformning av Försvarsmaktens internationellaförmåga. - - - Regeringen anger som målsättningpå lång sikt att flertalet svenska förband skallha förmåga att delta i internationellafredsfrämjande insatser.Utskottet konstaterar därvidlag att regeringenföreslår en höjd ambitionsnivå för den svenskainternationella förmågan, men att det förnärvarande återstår att fastställa hur dennahöjda förmåga skall uppnås. Utskottet serpositivt på att regeringen ger hög prioritet åtarbetet att höja förmåga och beredskapatt delta i internationella fredsfrämjandeinsatser.I några motioner tas frågan upp om vilka förband som skall haförmåga att delta i internationella insatser. IKristdemokraternas kommittémotion Fö255 förordas attdet bör fastläggas i en konkret målsättning att allaoperativa insatsförband skall kunna användasför internationell verksamhet (yrkande 5). IFolkpartiet liberalernas kommittémotion Fö10 däremotframhålls att det bör vara mer angeläget attprioritera åtgärder som möjliggör en högre volym avden typ av förbandsinsatser som vi redan har förmågatill framför att rusta upp nya förbandstyper(yrkande 13).I några motioner tas de ekonomiska aspekterna påden internationella verksamheten upp. I denkristdemokratiska partimotionen K426 anförs attresurserna bör tillföras för de civila och militäramyndigheter som skall bidra till EU:skrishanteringsförmåga (yrkande 18). I denKristdemokratiska kommittémotionen U332 framhållsrisken för att Försvarsmakten inte kan fullföljapolitiskt beslutade internationella åtaganden utanerforderliga resurser (yrkande 17).Kristdemokraterna anser vidare i sin kommittémotionFö255 att resurser måste avsättas som leder till attSverige kan avdela förband från alla försvarsgrenartill internationella operationer (yrkande 9).Utskottet vidhåller sin uppfattning från våren 2000som framfördes i betänkande 1999/2000:FöU2 att detär efterfrågan, vår förmåga samt de praktiska ochekonomiska möjligheterna som bör styra vilka förbandsom skall ha förmåga att delta i internationellainsatser. Avgörande för utvecklingstakten är delsnär resurser för att åstadkomma den operativaförmågan kan avdelas, dels inom vilka områden somefterfrågan kan förväntas bli stor liksom inom vilkaområden som har goda förutsättningar attlämna bidrag. Beredningen av ärendet visar enligtutskottets uppfattning att även i fortsättningen börutvecklingen av Försvarsmaktens internationellaförmåga styras av att ekonomiska och andraförutsättningar, bl.a. efterfrågan på förband,föreligger. I detta sammanhang vill utskottet vidareerinra om vad det i försvarsutskottets betänkandeTotalförsvarsbudgeten (bet. 2001/02:FöU1)anför i avsnittet internationella insatser, nämligenföljande:Utskottet ansluter sig till regeringens bedömningom behovet av att ställa militära resurser tillförfogande inom ramen för de multinationellafredsstyrkorna KFOR och SFOR. Utskottet kansamtidigt konstatera att vår uthållighet och vårhandlingsfrihet att ställa ytterligare marktrupptill förfogande är mycket begränsad. Detta ärsåväl ett finansiellt problem som en fråga ombegränsad tillgång på personal.Utskottet vill erinra om att regeringensammanfattningsvis konstaterar att den svenskaanmälan till FN:s och EU:s styrkeregister,kompletterat med vissa förbandstyper urarméstridskrafterna samt enskilda kompletteringar urmarin- och flygstridskrafterna innebär en lämplig,och krävande, målsättning för Försvarsmaktensinternationalisering i det korta och medellångatidsperspektivet. Utskottet instämmer i regeringensbedömning. Utskottet anser vidare i likhet medregeringen det viktigt att Försvarsmaktensinternationalisering och därmed sammanhänganderesursanspråk sker med beaktande av andra angelägnadelar av ominriktningen, som t.ex. ökadförbandsövningsverksamhet och den materiellaförnyelsen. Utskottet anser det därför fögaändamålsenligt att nu tar ställning tillambitionsnivån i detta avseende för en tidpunkt somligger bortom två försvarsbeslutsperioder.Med anledning av det anförda avstyrker utskottetmotionerna Fö10 (fp) yrkande13, Fö255 (kd) yrkandena5 och 9, K426 (kd) yrkande 18 samt U332 (kd) yrkande17.I kommittémotion Fö255understryks att det praktiska regionala PFF-samarbetet med övningar med allsidigt sammansattaförband i vårt närområde bör fördjupas (yrkande 10).Det är enligt utskottet viktigt att Sverigefortsätter att utveckla sin förmåga att delta iinternationella insatser. I det sammanhanget spelarsamarbetet mellan de nordiska länderna en särskiltbetydelsefull roll. Regeringen pekar på betydelsenav en nordisk krishanteringsstyrka upp till brigadsstorlek. Utskottet anser därmed att motionärernassynpunkter i huvudsak kommer att beaktas, varförmotion Fö255 (kd) yrkande 10 avstyrks.MinröjningUtskottet har valt att här behandla enfempartimotion, Fö272 (mp, m, v, fp, kd) yrkandena2, 4-7, 9 och 10, samt en enskild motion, Fö249 (s),som båda behandlar frågor som rör svenska insatseroch svenska resurser för röjning av landminor.Yrkandena 1, 3 och 8 i motion Fö272 (mp, m, v, fp,kd) behandlas av det sammansatta utrikes- ochförsvarsutskottet. Regeringen lämnar i propositioneninga förslag till i denna fråga.Utskottets förslag i korthetUtskottet betonar än en gång betydelsen avdet svenska engagemanget för minröjning.Utskottet anser att det inom detta områdefinns oklarheter i rollfördelningen mellanolika aktörer, främst mellan Försvarsmaktenoch . Utskottetförutsätter att arbetet med att utarbeta enminpolicy kommer att reda ut detta samt iövrigt ge underlag för ställningstaganden ifrågor som aktualiseras i de avgivnamotionerna. Utskottet föreslår därför attriksdagen avslår motionerna Fö249 (s) ochFö272 (mp, m, v, fp, kd) yrkandena 2, 4-7, 9och 10.PropositionenI propositionens avsnitt om civil internationellfredsfrämjande, förtroendeskapande och humanitärverksamhet bedömer regeringen att bl.a. börmedverka i riktlinjer och samarbetssystem för attytterligare effektivisera det internationellaräddningsarbetet. I sammanhanget nämner regeringen(s. 66) humanitär minröjning.Regeringen anför på annat ställe i propositionenatt utgångspunkten för svenskt deltagande iinternationella och fredsfrämjande insatser bör varadels efterfrågan på svenska resurser, dels vårförmåga att effektivt bidra samt i vilkenutsträckning detta bidrar till att öka dennationella försvarsförmågan. I sammanhanget pekarregeringen på att till FN:s och bl.a. har anmält ett ingenjörkompanimed ammunitions- och minröjningsförmåga (s. 142).Regeringen poängterar behovet av fortsattutvecklingsarbete för att förbättra civil-militärsamverkan och ammunitions- och minröjningsförmåga(s. 144).Regeringen lämnar inga förslag till omminröjning.MotionerI fempartimotionen Fö272 (mp, m, v, fp, kd), medLars som första namn, redogörsinledningsvis för hur situationen är när detgäller landminor. Motionärerna pekar på framstegensom följd av det internationella minförbudet menframhåller att många fortfarande dör ellerskadas i olyckor och att problemen därför kvarstår.De gömda minorna sägs heller inte längre stå högt pådagordningen. Motionärernas slutsats är att detbehövs mer pengar, både för själva arbetet med attröja minor och för att utveckla nya system för attfinna minfälten och för att röja minorna. Sverigesägs ha goda förutsättningar inom båda dessaområden.Motionärerna sammanfattar sedan Sverigesinternationella satsning på minröjning varvid dehävdar att resurserna efter en successiv ökning framtill 1998 har minskat under åren 1999 och 2000.Motionärerna anser att väsentligt bör ökasitt stöd till humanitär minröjning.Motionärerna redogör därefter för huvuddragen avRäddningsverkets minpolicy som behandlar verketsminröjningsarbete. De pekar på att Räddningsverketefter sin minröjningsinsats i Kosovo fått godaomdömen och att fått en nyförfrågan från FN som avser ytterligare svenskpersonal till . Motionärernaföreslår att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs om attRäddningsverket ges stöd och resurser för att biståFN:s och för att bygga upp enegen kapacitet att leda minröjningsinsatser påfältet (yrkande 2).Motionärerna pekar på att regeringen ställt sigpositiv till satsningar påutbildning och forskning och också beslutat omomfördelning av medel. Eftersom nuavser att genomföra en utökad utbildning förminröjningsoperatörer och fortsätta sin satsning påviss forskning och teknikutveckling föreslås imotionen att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs om attRäddningsverket ges stöd för sin inriktning attväsentligt utöka och anpassa utbildningen till dekrav som ställs inom den civila humanitäraminröjningen (yrkande 6).Motionärerna pekar på att utbildningen vid SWEDECi inte är tillräckligt effektiv för enmedverkan i och för attleda humanitära minröjningsoperationer. Enarbetsgrupp med deltagare från ,Försvarsmakten och SWEDEC ser därför över frågan ochkommer att lägga fram förslag om utbildningsbehovetför humanitär minröjning. Målet sägs vara attrelativt snabbt få ett 50-tal högt kvalificeradepersoner som är beredda att arbeta utomlands inomhumanitär minröjning för räkning och iRäddningsverkets regi. Dessa experters kunskap skallkunna tillvaratas även för den svenska nationellaberedskapen för ammunitions- och minröjning, ettområde som ingår i uppgifter.Därför bör denna utbildning, enligt motionärerna,kunna inkluderas i anslag förområdet Försvarspolitik och inte som i dagslägetinom området Skydd mot olyckor (yrkande 7). En sådanåtgärd sägs kunna underlätta Räddningsverketsfinansiering.Försvarsmakten fick regeringensuppdrag att redovisa förslag till åtgärder för attöka minröjningsförmågan inom fredsfrämjande ochhumanitära insatser. Enligt motionärerna föreslogFörsvarsmakten en rad olika åtgärderför att öka den svenska minröjningskapaciteten,bl.a. åtgärder för att utöka de personellaresurserna för ammunitions- och minröjning,fortsatta studier av minröjningssystem sommultisensor och djupminröjningssystem och åtgärderför att öka minhundsverksamheten. Enligt vadmotionärerna säger sig ha erfarit har Försvarsmaktenännu inte prioriterat att genomföra den aviseradesatsningen. Det är därför enligt motionärernasmening av stor vikt att Försvarsmaktens fortsattaekonomiska problem inte får gå ut över satsningen påminröjningsverksamhet. Denna satsning bör snarareintensifieras (yrkande 4).I motionen påpekas vikten av att få fram teknikför att lokalisera var det finns respektive intefinns minor. Den mest lovande metoden för att avgöraom det finns minor i ett visst område sägs vara attidentifiera eventuella molekyler från minornassprängämnen i luften. användsuteslutande minhundar för detta ändamål. Hundarnahar visat sig vara en mycket värdefull resurs ochdet är angeläget med fortsatt metodutveckling inomhundområdet. , hävdar motionärerna, är detviktigt att det kommer fram ny teknik, t.ex.explosivämnesdetektorer i form av biosensorsystemet(den konstgjorda hundnosen). Det är därför viktigtatt både och Försvarsmakten fårresurser att genomföra satsningar i linje med dennainriktning. Motionärerna föreslår att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad som imotionen anförts om att både ochFörsvarsmakten ges ekonomiskt utrymme att satsa påforskning, teknikutveckling och materielinköp (ellerleasing) inom minröjningsområdet (yrkande 5).Motionärerna ser det som mycket positivt attregeringen har aviserat att den kommer attanta en svensk minpolicy. De föreslår att riksdagentillkännager för regeringen som sin mening vad imotionen anförs om att regeringen bör inkluderamotionens inriktning i den svenska minpolicy somarbetas fram (yrkande 9).Det vore vidare, enligt motionärernas mening,också av stort värde om regeringen varje åröverlämnade en skrivelse till somutförligt skildrade engagemang förminröjning (yrkande 10).I motion Fö249 (s) av m.fl. noterarmotionärerna att SWEDEC i sedan tillkomsten1997 stadigt har utvecklats till en alltmervärdefull resurs nationellt och även i hög gradinternationellt. Motionärerna anser att det nu ärdags att ta nästa steg och bredda verksamheten tillatt omfatta delar inom vård, omsorg ochrehabilitering samt kompetensuppbyggnad. kommuner samt i länsägs ha samverkat och i samråd med SWEDEC tagitinitiativ till att undersöka vilka synergier som kantänkas uppstå med anledning av SWEDEC:s etablering iEksjö. Rapporten i ,Nationella och internationella synergier haröverlämnats. Motionärerna ser i rapporten eninriktning att ta fasta på för att vidareutveckladen nuvarande verksamheten i . En oklar punktär emellertid rollfördelningen mellan Försvarsmaktenoch . Det rimliga borde, sägermotionärerna, vara att SWEDEC ansvarar förkompetensuppbyggnad och utveckling medanRäddningsverket ges en mer operativ roll. I motionenföreslås att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs om att utvecklaminröjningscentrum i Eksjö.Utskottets ställningstagandeRiksdagen har ,exempelvis i betänkandena /97:FöU1, 1997/98:FöU1och 1998/99:FöU5, uttalat sig positivt om svenskainsatser för minröjning. har liksomregeringen ansett att det är viktigt att utvidga detinternationella engagemanget för minröjning.Riksdagen har i det sammanhanget mycket tydligtbetonat att minröjningskompetensen ochminröjningskapaciteten är en nationell resurs ochatt det vore ytterst tveksamt om ett litet land somSverige skulle splittra sina minröjningsresurser.Utskottet kan således ha förståelse för den imotion Fö272 (mp, m, v, fp, kd) uttalade ambitionenatt väsentligt bör öka sitt stöd tillhumanitär minröjning. Utskottet kan däremot inteutan vidare godta motionens förslag att skall bygga upp egen kapacitet för attleda minröjningsinsatser (yrkande 2). Utskottet ärpositivt till att leder humanitäraminröjningsinsatser men detta måste ske inom ramenför en överordnad strategi och samordnat med denverksamhet som bedrivs vid SWEDEC i . Det ärviktigt att det inte byggs upp dubbla svenskakompetenser inom minröjningsområdet. Utskottet utgårfrån att det pågående arbetet i Regeringskanslietmed en svensk minpolicy skall kunna ge underlag förbeslut om ambitionsnivå och inriktningsmål för olikaslags satsningar, om ansvarsförhållanden ochsamordning. Utskottet avstyrker därförmotionsyrkandet.Utskottet utgår vidare från att regeringen i detfortsatta arbetet med minpolicyn i tillämpliga delarinkluderar den i motionen förordade inriktningen.Yrkande 9 i nämnda motion behöver därför intebifallas.I samma motion föreslås ett uttalande om attRäddningsverket ges stöd för en väsentligt utökadoch till minröjning anpassad utbildning förhumanitär minröjning (yrkande 6). Utskottet anserför sin del att nämnda minpolicy bör kunna gevägledning om det är riktigt med en förändradutbildningsinriktning av det slag som motionärernaföreslår. Motionsyrkandet avstyrks därför.Utskottet anser vidare att den aviserademinpolicyn kan ge vägledning om eventuella fördelarmed att under anslag förautbildning i minröjning från området skydd motolyckor till försvarspolitik, vilket föreslås imotionen (yrkande 7). Utskottet förordar således attminpolicyn och regeringes förslag bör avvaktas innanriksdagen tar ställning i frågan.