bet · GP01FÖU2 · 2001-11-22 00:00:00 — Enförsvårande faktor är att det finns mångaöverlappande ansvarsområden inom Försvarsmakten.Slutligen kan konstateras att Försvarsmaktensaknar uppföljning av penningströmmar. Det ärgivetvis nödvändigt att följa upp verksamheten inomorganisationen och på ett rättvisande sätt genomföraen intern redovisning. Men det är lika nödvändigtatt följa upp betalningsströmmarna in och urFörsvarsmakten. Försvarsmakten saknar denna förmåga.Därmed försvåras erforderlig uppföljning och prognoseftersom detta är beroende av den internaredovisningen. Först när denna är klar kansammanställning för Försvarsmakten som helhetgenomföras.Sammantaget leder detta till att de anställda inomFörsvarsmakten kan komma att förlora förtroendet försåväl den politiska ledningen av Försvarsmakten somden miltära ledningen inom Försvarsmakten. Försvaretnärmar sig, främst genom förluster av kvalificeradpersonal, systemkollaps på väsentliga områden. Dettasker som anda och arbetslust i helaförsvaret påverkas negativt av den kraftigainskränkning förbandsverksamheten successivt hartvingats till.Enligt vår mening går det inte att i efterhandsuccessivt skjuta till ytterligare medel näranslagna resurser inte räcker till. Att låna pengarfrån framtida intäkter leder bara till ökandebekymmer. Det som erfordras är en övergripandeöversyn och som följd därav förändring av ledningenav och inom Försvarsmakten. Målsättningen med dennaöversyn skall vara att bringa ordning och reda iledningen av och inom Försvarsmakten för att därmedsäkra och utveckla framtidstron hos personalen.Det nya säkerhetspolitiska läget med dagligtnyttjande av våra stridskrafter kräver både merpolitisk ledning och mer av den politiska ledningen. "Rakare rör" och smidigare strukturer måste skapasför beslut om kontinuerligt nyttjande avtillgängliga maktmedel inklusive svenska militäraförband. Ansvaret för försvarets långsiktigautveckling bör dessutom skiljas frångenomförandeverksamheten.En successiv anpassning av försvaret, såvälberedskap som uppgifter och förmågor, tillutvecklingen i omvärlden är ett politiskt ansvarliksom stabila förutsättningar för framtidainvesteringar i personal och ny materiel. Det ärockså ett politiskt ansvar att den långsiktigautvecklingen och nödvändiga investeringar gestillräckliga resurser och stabilitet.Den framtida Försvarsmakten får allt färreförband. Detta medför att det ärförsvarbart med en ledning som alltmer framstår somstor och trög. Det är inte heller försvarbart attdela upp ledningen i en operativ och taktisk del ochen utbildningsdel. Försvarsmakten måste reellt kunnaleva upp till de krav som statsmakterna ställer påorganisationen, att kunna förändra beredskapen efteromvärldsutvecklingen. Förmåga till militära insatserhar ett egenvärde i handlingsfriheten för detoväntade.Inom Försvarsmakten bör all dagligförbandsverksamhet ledas av en chef. Vidare bör denfackmässiga kompetensen återskapas inom den högstaledningen. På central nivå bör det fackmässigaansvaret och den taktiska ledningen vara åtskild.Strävan skall vara att tydliggöra skillnaden mellanlångsiktig inriktning och daglig förbandsverksamhet.Verksamhetsansvaret skall decentraliseras ochtydliggöras.För att säkerställa ledningsförmågan måsteansvarsförhållandena vara tydliga. Då gäller detockså att säkerställa det fackmässiga kunnandet intebara nere i organisationen. Det är minst likaviktigt att detta fackmässiga kunnande ärrepresenterat på den högsta ledningsnivån och ingåri Försvarsmaktens ledningsgrupp. Detta gäller såvälden militära som den administrativa fackkunskapen.Det gäller att skapa en organisationsform somstärker ett ömsesidigt ansvarsförhållande. Ettförhållningssätt som bygger på förtroende ochförståelse för det sätt på vilket begärt resultatbäst uppnås.Enligt vår mening är en prövning av gränsytorna ibesluts- och ledningshänseende mellan riksdag,regering och myndigheter nödvändig. Det bör därförövervägas hur en rationell besluts- ochansvarsfördelning som ligger i linje med denförändrade säkerhetspolitiska situationen kanutvecklas. Även erfarenheterna av ledningen inomFörsvarsmakten efter de senaste tio årensorganisatoriska förändringar bör utgöra en grund fördenna prövning.För att bättre samordna försvarets utveckling ochframtida inriktning bör vidare ett närmareinstitutionellt samarbete dessutom skapas mellanFörsvars-makten, FOI, FMV och FHS. Rådet för insyn iFörsvarsmakten bör vidare avskaffas.Riksdagen har gett regeringen tillkänna att en sådan översyn är nödvändig. Enligt vårmening bör denna översyn med det snarastegenomföras.11. Civil-militär samverkan (punkt 13) (m)av , , RolfGunnarsson och AnnaLilliehöök (alla m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 13 borde haföljande lydelse:13. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 11. Därmedbifaller motion 2001/02:Fö2 yrkande 9 samtavslår motion 2001/02:Fö6 yrkandena 10 och 11.StällningstagandeVi har i kommittémotion Fö2 (m) förordat att Försvarsmaktensresurser även skall kunna användas för traditionelltcivila uppgifter. Vi delar sålunda utskottetsuppfattning att alla samhällsresurser måste kunnautnyttjas när samhället utsätts för kriser. Vi anseremellertid att det är dags att vara öppen för attutnyttja befintliga resurser övermyndighetsgränserna i större omfattning än vad somsker . Då skulle mycket kunna vinnas ieffektivitet. Försvarsmaktens resurser bör såledesanvändas även för traditionellt civila uppgifter föratt därmed stärka samhällets förmåga vid kriser ochsvåra påfrestningar i fredstid.12. Civil-militär samverkan (punkt 13) (kd)av och (båda kd).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 13 borde haföljande lydelse:13. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 12. Därmedbifaller motion 2001/02:Fö6 yrkandena 10och 11 samt avslår motion 2001/02:Fö2 yrkande 9.StällningstagandeTerrorattackerna i visar på ettskrämmande sätt hur sårbart det moderna, öppnasamhället är. Händelser av detta slag ställer högakrav på ett modernt krishanteringssystem, som kanfungera såväl i fred som i ofred.Det civila försvarets grundförmåga vilar påsamhällets fredstida och normala robusthet,insatsberedskap samt lednings- och handlingsförmåga.Ju sämre förmåga samhället har att klara fredstidapåfrestningar desto fler åtgärder måste vidtas föratt tillgodose de krav ett väpnat angrepp ställer.Vi anser att det redan i det fredstida samhälletmåste finnas väl fungerande samverkansrutiner mellanFörsvarsmakten och andra myndigheter. Dennasamverkan bör dock ej begränsas till att enbartutgöra en planeringsfunktion. Detta kan leda tillatt resurserna för den civil-militära samverkan ifredstid försämrar möjligheterna för Försvarsmaktenatt bibehålla förmåga att säkerställa stöd förmilitära operationer.Ett av målen för det civila försvaret och förutformningen av resurserna är att "bidra tillFörsvarsmaktens förmåga vid väpnat angrepp och krigi vår omvärld". Den civil-militära samverkan fårinte urholkas utan måste övas i fredstid så att inteall kunskap och kompetens skjuts till enberedskapshöjning och/eller tillväxtsituation.Totalförsvarsplaneringen måste utgå från detta ifredstid för att de fastställda kraven pågrundläggande försvarsförmåga och grundberedskapskall kunna upprätthållas.Regeringen bedömer att det i nuvarandeomvärldsläge inte behöver finnas färdigställda ochbemannade organisationer för samverkan under höjdberedskap. Vi anser dock att en bred samverkanmellan länsstyrelse och militärdistrikt måsteinnehålla de resurser som krävs för att säkerställaen god krishanteringsförmåga i fred.13. Operativ förmåga (punkt 14) (m)av , , RolfGunnarsson och AnnaLilliehöök (alla m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 14 borde haföljande lydelse:14. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 13. Därmedbifaller motion 2001/02:Fö9 yrkande 3 samtavslår proposition 2001/02:10 punkt 5 tillFörsvarsmaktens operativa förmåga och motion2001/02:Fö6 yrkande 1.StällningstagandeVi har i partimotion Fö9 (m) anfört att behöver enframåtblickande säkerhets- och försvarspolitik därgrundläggande nationella intressen tillvaratas. Vianser inte att det räcker att lägga fast en operativförmåga för Försvarsmakten. Därför avvisar viregeringens förslag i detta avseende.Moderata samlingspartiet har i partimotion Fö9 (m)lämnat förslag till en doktrin. Enligt vår meningskall försvarspolitiken grundas på en doktrin somfrämjar den svenska befolkningens trygghet både påkort och lång sikt. En sådan doktrin måste gehandlingsfrihet och utgå från en trovärdigförsvarsförmåga.14. Operativ förmåga (punkt 14) (kd)av och (båda kd).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 14 borde haföljande lydelse:14. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 14. Därmedbifaller motion 2001/02:Fö6 yrkande 1 samtavslår proposition 2001/02:10 punkt 5 tillFörsvarsmaktens operativa förmåga och motion2001/02:Fö9 yrkande 3.StällningstagandeRegeringen anför "den beslutade avvecklingen ochnedprioriteringen av de verksamheter som direktinriktats mot att förbereda landet för att motståett brett upplagt invasionsföretag skall därförskyndsamt fullföljas".Försvarsmaktens viktigaste uppgift är samordnadväpnad strid i alla konfliktnivåer. Dengrundläggande försvarsförmågan som enligtregeringens bedömning motverkar ett invasionshotunder överskådlig tid har urholkatsgenom den ekonomiska situationen och den alltförsnabba nedskärningen av försvaret. Följdverkningarnaav detta kan därför få negativa konsekvenser påförsvarsplanering, mobiliseringsförberedelser ochutbildning av förband och enskilda.I modern krigföring är det alltmer väsentligt attkunna uppträda integrerat och samordnat medutnyttjande av alla stridskrafter. Denna förmågakrävs för att vi skall ha beredskap att kunna mötaangrepp i samband med kriser som kan utvecklas urnuvarande omvärldsläge och för att vi skall kunnavidta rimliga och tidsanpassade anpassningsåtgärderi ett längre tidsperspektiv. "Avveckling och nedprioritering" är därför isammanhanget olyckliga uttryck eftersom hela detmilitära försvaret och stora delar avfrivilligförsvaret måste ha väpnad strid sombakgrund för att kunna bedriva en trovärdig operativoch taktisk planering liksom utbildning och övningför krigssituationer, dvs. förmåga att kunnaförsvara Sverige.För att kunna vidmakthålla en trovärdiggrundläggande försvarsförmåga är det nödvändigt attmycket noggrant analysera vilka kompetenser som börbehållas. Kunskap och färdighet som ingen eller fåhar eller har haft omöjliggör en långsiktiganpassning. Den nu rådande situationen med enförsvars-makt med låg verksamhetsnivå som får alltmodernare materiel men där officerare ochvärnpliktiga får allt sämre möjligheter att lära siganvända ny materiel är en ekvation som inte gårihop.15. Försvarsmaktens krigsförband (punkt 15) (m,kd, fp)av , , RolfGunnarsson och AnnaLilliehöök (alla m), och (båda kd) samt ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 15 borde haföljande lydelse:15. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 15. Därmedbifaller motionerna 2001/02:Fö6 yrkande13, 2001/02:Fö9 yrkande 9 (i denna del),2001/02:Fö10 yrkandena 14 och 18 och 2001/02:Fö255yrkandena 6 och 11-13 samt avslår motion 2001/02:Fö9yrkande 4.StällningstagandeI motionerna Fö6 (kd), Fö9 (m), Fö10 (fp) och Fö255 (kd)förordas att Försvarsmaktens dagliga verksamhettydligare bör inriktas mot en integrerad verksamhetför att möjliggöra en effektivare produktion. Dettasvarar i sin tur mot kraven på en bredarekompetensutveckling i befälskåren. Förmågan tillväpnad strid och vikten av att kunna uppträdaintegrerat med utnyttjande av alla stridskrafterutgör grunden för utvecklingen av Försvarsmakten.Kompetensen till samordnad strid är avgörande förhur väl Försvarsmaktens uppgifter skall kunna lösast.ex. vid en fredsframtvingande operation. Strävanskall vara att åstadkomma bättre samövning och ökadförståelse över truppslags- ochförsvarsgrensgränser. Därmed utvecklas ett merflexibelt försvar som på ett bra sätt kan anpassastill framtidens hot och risker.Möjligheterna att utbilda och öva förbandenpåverkas såväl av förbandsvolymen och antaletfredsförband som behovet av understödsförband ochunderhållsresurser. Samträning i stridsgrupper är enförutsättning för ett bra resultat. Samövningar i enintegrerad utbildning skall vara en naturlig del avvardagen. Därför bör förbanden i den nu beslutadegrundorganisationen utvecklas till kompetenscentrumdär mångfalden frodas i unika, kreativa ochintegrerade miljöer. Utvecklingen skall möjliggörasamverkan mellan flera funktioner samt operativa ochtaktiska samövningar mellan olika förband.Detta förhållande gäller inte minst för deframtida helikopterförbanden. har sedanlänge beslutat att en luftburen bataljon medattackhelikopterförmåga skall utvecklas. Till dettaskall läggas att utvecklingen av mark- respektivesjöoperativ förmåga också bör omfatta taktisktuppträdande i sammansatta förband såväl inom landetsom vid internationella insatser.Enligt vår mening är en sådan utveckling nödvändigäven om den innebär ett minskat antal förband somreellt är insatsberedda. Å andra sidan skapas störreförutsättningar för anpassning och tillväxt genomden minskade förbandsomsättningstiden.16. Anpassning (punkt 17) (m)av , , RolfGunnarsson och AnnaLilliehöök (alla m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 17 borde haföljande lydelse:17. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 16. Därmedbifaller motion 2001/02:Fö:Fö9 yrkande 15samt avslår motionerna 2001/02:Fö:Fö6 yrkande 7,2001/02:Fö8 yrkandena 1 och 5 och 2001/02:Fö12yrkande 15.StällningstagandeModerata samlingspartiet har i partimotion Fö9 (m) påtalat attdet är svårt, i grund omöjligt, att vid någon visstidpunkt avgöra om en inträffad händelse ärinledningen till en allvarlig kris, en svårpåfrestning på samhället, ett krig eller bara envardaglig händelse som kan hanteras på normalt sätt.Analyserna av förhållandena under andra världskrigetvisar att den svenska beredskapen inte nådde fulleffekt förrän efter krigets slut. Detta berodde intepå att det saknades medel utan främst på attpolitikerna inte beslutade om att rusta uppdet svenska försvaret.Vi anser det självklart att varje första beslut omen anpassningsåtgärd till sin natur är reagerande.Sverige kommer inte att vara ensamt om, eller ensförst med, att förstärka den egna försvarsförmågan.Nationella hänsyn kommer att få företräde föreomsorgen om andra stater. Sannolikt fattas beslut omen upprustning inom en mindre tidrymd än fem år.Under denna tidsperiod är det svårt att organiseranya typer av förband, utveckla nya förmågor ellerutveckla och anskaffa nya materielsystem.Vi delar således inte regeringens syn på att detgår snabbt att återupprätta en stark svenskförsvarsförmåga. Alltför många osäkerheter ärförenade med anpassningsdoktrinen för att kunnainteckna denna och på så sätt motivera uteblivnasatsningar i dag.17. Anpassning (punkt 17) (v)av och (båda v).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 17 borde haföljande lydelse:17. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 17. Därmedbifaller motion 2001/02:Fö12 yrkande 15samt avslår motionerna 2001/02:Fö6 yrkande 7,2001/02:Fö8 yrkandena 1 och 5 och 2001/02:Fö9yrkande 15.StällningstagandeMed hänsyn till utvecklingen i omvärlden skall försvaret enligtpropositionen kunna förstärkas, utökas, reduceraseller eljest förändras för att motsvara de krav somställs på försvaret. Redovisningen upptarförberedelser och förslag inom ett, fem eller tioår. har beslutat att reducera det militäraförsvaret . Den nya hotbilden och detgynnsamma säkerhetspolitiska läget ger möjlighet attpå sikt ytterligare reducera omfattningen av detmilitära försvaret till förmån för förstärkningarinom det civila samhället och infrastrukturen. Menockså till andra, för människor, viktiga delar avsamhället. har begärt attregeringen redovisar tillväxtsförmågan hosFörsvarsmakten. Denna redovisning har riksdagenfått. På liknande sätt borde kunna fåredovisning om hur Försvarsmakten förberett sig förreduceringsförmågan och dess effekter.18. Helikopterverksamhet och marin närvaro påvästkusten (punkt 19) (m, kd, fp)av , , RolfGunnarsson och AnnaLilliehöök (alla m), och (båda kd) samt ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 19 borde haföljande lydelse:19. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 18. Därmedbifaller motionerna 2001/02:Fö10 yrkande15, 2001/02:Fö226 yrkandena 1-5, 2001/02:Fö258 och2001/02:Fö270 och avslår proposition 2001/02:10punkt 6 om att lägga ned helikopterbataljon ochÖstgöta helikopterbataljon..StällningstagandeI motionerna Fö10 (fp), Fö226 (m), Fö258 (kd) och Fö270 (fp)understryks behovet av basering av förbandoch helikopterförband på . Detta skulledärmed innebära bättre möjligheter såväl tilldeltagande i internationella övningar som tillsamverkan mellan försvarets helikoptrar ochräddningstjänsten. Samma förhållande gäller givetvisinom övriga delar av , såväl på sompå och i Boden.Som en konsekvens av den nedrustning av detsvenska försvaret som beslutat om, harantalet helikoptrar som skall förnyas blivit för fåsamtidigt som omsättningen drar ut . Denbegränsning som sker av helikopteranskaffningentill 18 stycken får till följd att möjligheterna attpermanent basera de nya helikoptrarna på fler än treplatser (Malmen, och enligt nuvarandeplaner) inte är möjlig. Med 25 eller flerhelikoptrar, som avsikten var från början, (och ensnabbare anskaffning) hade en bredare baseringmöjliggjorts som av många skäl hade varit önskvärd.Vi anser emellertid att detta förhållande inte fårförhindra att helikopterflottiljen, vid utvecklingenav sjö- och markoperativ verksamhet, genomför dennautbildning även inom andra områden. Den operativaförmågan skall självfallet omfatta taktisktuppträdande i sammansatta förband såväl inom landetsom vid internationella insatser.19. Utbildningsbehov m.m. inom det civilaförsvaret(punkt 21) (v)av och (båda v).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 21 borde haföljande lydelse:21. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 19. Därmedbifaller motion 2001/02:Fö12 yrkandena 6och 7.StällningstagandePersonalförsörjning inom försvaret diskuteras mycket, men dettabehov berör inte bara Försvarsmakten utan i lika höggrad delar av den civila personalen inomFörsvarsmakten samt vid övrigatotalförsvarsmyndigheter. Det berör också personalinom kommuner och länsstyrelser. Alla dessa behövervidareutbildas och delges förnyade kunskaper ochfärdigheter. Även ungdomsstudenter måste stimulerastill och förberedas för karriärer inom denna sektor.Kompetensförsörjningen för området sårbarhet ochsäkerhet behöver förstärkas genom nyautbildningsinsatser på högskolenivå. Man kan inteendast rekrytera och utbilda för officersyrket utanmåste även uppmärksamma behoven för de civilakarriärerna inom detta fält. En sådanutbildningssatsning är en förutsättning för entillfredsställande försörjning av kompetent personalinför bl.a. internationella fredsinsatser och förinternationell samverkan. Det behövs även för en godinhemsk beredskap på lokal och regional nivå vidsvåra påfrestningar på samhället. Dessa strategiskautbildningsbehov har tappats bort vid en ensidigfokusering på det militära försvaretspersonalsituation. Totalförsvarets högskola,Försvarshögskolan, kunde bli ett nav i ettnationellt utbildningsnätverk inom denna sektor. Menockså andra högskolor och universitet somtillhandahåller utbildningsdelar som omfattarområdet freds- och konfliktutbildningar och andra,för området relevanta, utbildningar bör komma ifråga.Regeringen bör därför ges i uppdrag att genomföraen utredning med syfte att analyserautbildningsbehoven och utforma nya programplanerinom det civila försvarets område i enlighet medmotion Fö12 (v). Regeringen bör även få i uppdragatt föreslå en långsiktig finansiering av dessautbildningsåtgärder inom det civila försvaret.20. Internationell verksamhet (punkt 24) (m,kd, fp)av , , RolfGunnarsson och AnnaLilliehöök (alla m), och (båda kd) samt ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 24 borde haföljande lydelse:24. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs i reservation 20. Därmedbifaller motionerna 2001/02:Fö10 yrkande13, 2001/02:Fö255 yrkandena 5, 9 och 10,2001/02:U332 yrkande 17 och 2001/02:K426 yrkande 18.StällningstagandeMotionerna 2001/02:Fö10 yrkande 13, 2001/02:Fö255 yrkandena 5,9 och 10, 2001/02:U332 yrkande 17 och 2001/02:K426pekar på ett antal svårigheter som föreligger föratt internationella insatser reellt skall kunna blien av Försvars-maktens huvuduppgifter. I enreservation till betänkande 2001/02:FöU1 anförModerata samlingspartiet att det, mot bakgrund avtilldelade ekonomiska medel, ur ettskattebetalarperspektiv är oförklarligt attFörsvarsmakten efter riksdagsbeslut inte haren större förmåga till internationella insatser.Regeringen har misslyckats med att görainternationella insatser till en av huvuduppgifternaför Försvarsmakten.Huvudmålsättningen skall vara att trygga Sverigessäkerhet genom ett starkt och insatsberett försvarmed god förmåga att delta i internationellakrishanteringsinsatser. Ett modernt svenskt försvarskall hålla hög kvalitet och formas efter denförändrade strategiska miljön och de uppgifter somskall lösas. Internationellt samarbete kommer attvara av grundläggande betydelse för svensk säkerhetunder . De hot kan stå inför iframtiden kan inte bemötas på egen hand, utan måsteavvärjas i gemenskap med andra fria och demokratiskanationer.Totalförsvarets förmåga till internationellainsatser har därför hög prioritet utan att för denskull dominera över försvarets kärnuppgift. Godförmåga att i alla situationer försvara landet utgörgrunden för de insatser som det internationellasamfundet begär av . Den utveckling som skerinom EU skall vara normgivande, somoptionen att i allt större utsträckning kunnasamverka med Nato fördjupas. Förmågan att samverkamed andra länder skall utvecklas. Särskilt viktigtär fredsfrämjande operationer, katastrof- ochflyktinghjälp, flexibilitet och möjligheter tillsnabba insatser.Det är således viktigt att har en högberedskap att kunna ställa förband till förfogandeför internationella insatser. Multifunktionellafredsfrämjande och humanitära insatser ställer storakrav på ett nära samspel mellan civila och militäraresurser. Grunden i förmågan att delta ifredsframtvingande insatser är utvecklingen ochutbildningen av olika krigsförband. harflaskhalsarna för att kunna ställa störretruppinsats till förfogande varit dels regeringensbudgetproblem, dels förmågan att få framtillräckligt många som vill ställa upp frivilligt.Enligt vår mening bör i princip samtliga svenskaförbandstyper i den s.k. insatsorganisationen kunnadelta i internationella operationer. Att ge förbandför internationella insatser särskild utrustning ochsärskild utbildning bör, liksom uppsättandet avtillfälligt sammansatta förband utan uppgift i detnationella försvaret, undvikas. Den nuvarandeutvecklingen av Försvarsmaktens förband i två skildaspår bör med andra ord upphöra till förmån för enverklig integration.Om det säkerhetspolitiska läget försämras skallvår säkerhetspolitik bidra till att spänningen iomvärlden och särskilt i vårt närområde begränsas.Vi skall kunna försvara vårt territorium motkränkningar och angrepp och kunna agera för atttillvarata svenska intressen.Härvid är fortsatt nordiskt samarbete viktigt föratt tillvarata de nordeuropeiska intressena på bästasätt. Genom att de nordiska länderna samövar sinafredsfrämjande förband blir dessa mer effektiva ochintressanta vid större insatser.