bet · GO01MJU9 · 2001-03-08 00:00:00 — Vargens spridning harhuvudsakligen skett genom att nya revir haretablerats relativt nära redan befintliga. Enstakadjur kan dock företa långa vandringar och enstakavargar kan därför uppträda i vilken del som helst avlandet. Förekomsten av varg skapar starka känsloroch konflikter bl.a. med näringsintressen ochjaktintressen, och på många håll pågår en häftigdebatt om vargförekomsten. Som regeringen anför ärdet därför inte möjligt att å ena sidan få enbred acceptans för en vargstam av den storlek somkrävs för att den skall kunna bedömas somlångsiktigt hållbar enligt vissa vetenskapligaanalyser. Å andra sidan är det inte rimligt att angeett mål som inrymmer ett alltför stort mått avosäkerhet om vargens långsiktiga bevarande i densvenska faunan. Ett sådant mål skulle enligtutskottets mening innebära att det skulle saknas ettreellt innehåll i de mål som satt upp idet miljöpolitiska arbetet med bevarandet av denbiologiska mångfalden i Sverige.Mot denna bakgrund finner utskottet att entillväxt av vargstammen bör eftersträvas. En snabbtillväxt och spridning kan leda till nya och ökadeskador. Också i övrigt kan förhållanden uppstå somav en del av befolkningen kan upplevas som främmandeoch hotande. Med en varsam tillväxt får människorbättre möjligheter att lära sig leva med vargen.Därmed förbättras förutsättningarna för att dessnärvaro skall accepteras. Enligt forskare bedömsdock en snabb tillväxt av vargstammen minska riskenför effekter av inavel. Som regeringen anför äremellertid förståelse hos lokalbefolkningen förutvecklingen avgörande för vargstammens tillväxt.Det är därför särskilt viktigt att ansvarigamyndigheter, främst ochNaturvårdsverket, uppmärksammar situationen iområden där vargen har återetablerat sig. Idessa områden är också särskildainformationsinsatser nödvändiga. Utskottettillstyrker således regeringens förslag om etappmålför vargstammen i . Innan etappmålet haruppnåtts bör skyddsjakt tillåtas endast i begränsadomfattning. Då etappmålet uppnåtts bör en grundligutvärdering av vargförekomstens effekter genomförasinnan beslut fattas om ett eventuellt nytt etappmåleller en miniminivå. Det anförda innebär attutskottet avstyrker motionerna MJ13 (m) yrkande 5,MJ16 (c) yrkande 5, MJ19 (m) yrkande 2, MJ25 (fp)yrkande 3 och MJ918 (fp) yrkande 1. Med det anfördafinner utskottet syftet med motion MJ21 (s) yrkande1 tillgodosett.Den skandinaviska vargstammen finns huvudsakligeni , , och angränsande fylkeni , dvs. Somregeringen anför bör målet för förvaltningen avvargstammen vara att vargen på ett naturligt sättsprider sig till övriga delar av landet. Vargensetablering i de södra delarna av torde blibegränsad till större sammanhängande skogsområdenäven om erfarenheten från andra länder visar attvarg kan uppehålla sig i människors närhet om denväl accepteras. För att minska eventuella konflikterär det önskvärt att få en så jämn spridning sommöjligt.Vargen är det rovdjur som är svårast förrennäringen att hantera. Förutom att den dödar renarinnebär vargens beteende att den genom sitt sätt attjaga kan åstadkomma att renhjordar splittras ochförflyttar sig långa sträckor, vilket kan medföraomfattande merarbete för renskötaren. I likhet medregeringen gör utskottet bedömningen att regelbundnaföryngringar av varg i renskötselområdet inte tordevara möjligt att förena med modern renskötsel.Utanför åretruntmarkerna torde det dock finnasområden där vargförekomst medför endast begränsadeskador för renskötseln, t.ex. områden där det sällanförekommer renar eller där förutsättningarna förförebyggande åtgärder är gynnsamma. Mot bakgrundhärav anser utskottet att det även inomrenskötselområdet bör vara möjligt med enstakaföryngringar utanför åretruntmarkerna. Som anförs ipropositionen måste emellertid den huvudsakligadelen av vargstammen finnas utanförrenskötselområdet.Sammanfattningsvis innebär det ovan anförda attutskottet tillstyrker regeringens förslag att måletför vargstammens utbredning skall vara att stammenpå naturlig väg sprider sig över landet, men attdess förekomst i renskötselområdet i huvudsakbegränsas till de områden utanför åretruntmarkernadär den gör minst skada. Därmed avstyrker utskottetmotion MJ918 (fp) yrkande 2 i den månmotionsyrkandet inte kan anses tillgodosett.1.2.6 KungsörnUtskottets förslag i korthetUtskottet tillstyrker regeringens förslag omminiminivå för kungsörnsstammen och mål förkungsörnsstammens utbredning. Två motioner(m, mp) föreslås lämnas utan vidare åtgärdmed hänvisning till utskottets uttalande omytterligare åtgärder för att stödja stammenstillväxt.PropositionenEnligt regeringens förslag skall miniminivån förkungsörnsstammen vara 600 årliga häckningar.Kungsörnens utbredning bör inte påverkas avmänniskan.MotionerI motion MJ13 (m) betonas vikten av åtgärder för attförhindra en fortsatt minskning av kungsörnsstammeni delar av fjällkedjan och fjällnära områden(yrkande 6). Krav på åtgärder för att undanröjahotet mot kungsörnen framförs i motion MJ730 (mp)yrkande 1.Utskottets ställningstagandeDen svenska delen av kungsörnsstammen, som beräknastill ca 600 häckande par, är tillräckligt storför att arten långsiktigt skall finnas kvar i landetsom en del av faunan. Rovdjurstredningen anseremellertid att det finns anledning till oro förkungsörnens utveckling i delar av fjällkedjan ochfjällnära områden. För att arten på längre siktskall kunna finnas kvar i dessa områden är stammenberoende av tillskott av örnar från andra platserför att inte minska i antal. Enligt uppgifter somutredningen redovisar är förklaringen till dettaförmodligen olaga jakt. Som anförs i propositionenär det därför angeläget att vidta åtgärder för attbekämpa denna jaktbrottslighet. Regeringens förslagom höjda straff för jaktbrott behandlar utskottetnedan i betänkandet. I likhet med regeringen görutskottet bedömningen att kungsörnen är det avrovdjuren som leder till minst konflikter mednäringsutövare och jaktintressen. Skyddsjakt bördärför inte tillåtas annat än i undantagsfall.Utskottet tillstyrker därmed regeringens förslag attminiminivån för kungsörnsstammen skall vara 600årliga häckningar och att stammens utbredningsområdeinte bör påverkas av människan.Utskottet delar emellertid den oro för enminskning av kungsörnsstammen i delar av fjällkedjansom har uttryckts av ochflertalet av remissinstanserna och som även försfram i motionerna MJ13 (m) och MJ730 (mp). När detgäller ytterligare åtgärder för att stödja stammenstillväxt och vidare utbredning förutsätter utskottetatt de ansvariga myndigheterna, främstNaturvårdsverket, vid behov vidtar de åtgärder somkan anses erforderliga. Med det anförda finnerutskottet syftet med motionerna i berörda delartillgodosett.2 Skyddsjakt2.1 Beslutande myndighetUtskottets förslag i korthetUtskottet gör samma bedömning som regeringeni fråga om möjligheter attdelegera till länsstyrelserna att besluta omviss skyddsjakt på enskilda individer avbjörn eller lo. Därmed avstyrker utskottetflera motioner (m, c) om skyddsjakt på vargoch om befogenheter för länsstyrelserna attbesluta om skyddsjakt i vissa fall.PropositionenRegeringen anser att jaktförordningen bör ändras såatt det blir möjligt för attdelegera till länsstyrelserna att besluta omskyddsjakt på enskilda individer av björn eller losom orsakar allvarliga skador eller olägenheter.MotionerI motionerna MJ10 och MJ15 (båda m) anförs attändringen av jaktförordningen även skall omfattavarg (yrkandena 2 respektive 3). Enligt motionernaMJ15 (m) yrkande 4 och MJ14 (m) (delvis) börlänsstyrelserna ges befogenhet att i samråd medNaturvårdsverket fatta beslut om reglerad jakt påbjörn, varg och lo i de områden där skadorna ärstora och konflikterna riskerar att bli såomfattande att de blir svåra att hantera. Efterfinsk modell skall principen vara attrovdjurstrycket skall bli mindre i dessa områden menatt antalet rovdjur totalt sett inte skall minska. Imotionerna MJ16 och MJ920 (båda c) begärs sådanändring i jaktförordningen att beslut om skyddsjaktflyttas från till länsstyrelserna.Detta är enligt motionärerna nödvändigt för att allaintressenter i rovdjursfrågorna skall få möjlighetatt föra fram sin mening (yrkandena 9 respektive 1).I motion MJ18 (m) anförs att regionala eller lokalamyndigheter bör ges möjlighet att besluta omskyddsjakt eller andra åtgärder när lokala problemuppstår. En sådan möjlighet att delegera beslut tilllänsstyrelsen bör därför gälla alla rovdjur (yrkande2 delvis).Utskottets ställningstagandeFörvaltningen av stammarna av björn, järv, lo, varg,och kungsörn är en nationell angelägenhet och enförpliktelse enligt internationella konventioner ochmedlemskapet i EU. Vid förvaltningen av dessarovdjur är det således av vikt att ha överblick översituationen i landet som helhet. Många arter rör sigöver så stora områden att de lämpligast förvaltas påriksnivå. Som regeringen anför bör därförNaturvårdsverket även i fortsättningen hahuvudansvaret för omfattningen av jakten på björn,järv, lo, varg och kungsörn. I vissa fall finnsemellertid fördelar med regionalt beslutsfattande.Erfarenheter och kunskap från lokal nivå kan bättrekomma till användning, och de regionalamyndigheterna har större lokalkännedom och kunskapom de problem som finns på orten. Förlokalbefolkningen kan ökad närhet tillbeslutsfattarna innebära större förståelse för debeslut som fattas. De fördelar som finns medregionalt beslutsfattande har särskilt storbetydelse i de fall där det krävs en snabbbeslutsprocess. Enligt utskottets mening harlänsstyrelserna i de län där det finns fasta stammarav rovdjur kompetens att hantera en beslutanderättsom stämmer överens med de övergripande målen för deaktuella arterna. Genom inrättande av regionalarovdjursgrupper kommer denna kompetens attförstärkas ytterligare.Sammantaget delar således utskottet regeringensuppfattning att bör ha möjlighetatt delegera till länsstyrelserna att ge tillståndtill skyddsjakt på enskilda djur som orsakarallvarliga skador eller olägenheter. Som regeringenanför bör delegation endast kunnakomma ifråga beträffande arterna björn och lo,eftersom dessa finns i förhållandevis stora bestånd.Med det anförda avstyrker utskottet motionerna MJ10(m) yrkande 2, MJ14 (m) delvis, MJ15 (m) yrkandena 3och 4, MJ16 (c) yrkande 9, MJ18 (m) yrkande 2 delvisoch MJ920 (c) yrkande 1.2.2 Utredningens förslag till ändringar ibestämmelserna om förutsättningarna förskyddsjaktUtskottets förslag i korthetI likhet med regeringen finner utskottet inteanledning att genomföra de förändringar i deallmänna förutsättningarna för skyddsjakt somRovdjursutredningen har föreslagit. Därmedavstyrker utskottet ett flertal motioner (m,c, fp) om utvidgad skyddsjakt.PropositionenEnligt regeringens bedömning finns det förnärvarande inte anledning att genomföra deförändringar i de allmänna förutsättningarna förskyddsjakt som utredningen föreslår.MotionerI motion MJ12 (m) anförs att bör beslutaatt regleringen av tillgången på de stora rovdjurenhuvudsakligen sker genom s.k. licensjakt av liknandeslag som gäller för älg (yrkande 1).Redan nu bör enligt motion MJ14 (m) (delvis) införasmöjlighet till skyddsjakt eller reglerad jakt påvarg. I motionen framförs också krav på införande avett snabbt och smidigt system för jakt på deindivider av varg, lo och björn som fått ettfelaktigt beteende och som rör sig bland bebyggelseoch människor. Möjligheten till skyddsjakt börbeslutas på länsstyrelsenivå. I de områden där denallmänna opinionen är starkt negativ bör viss jakttillåtas. Motionärerna i motion MJ16 (c) villtillåta skyddsjakt även om etappmål ellerminiminivåer inte uppfyllts. Detta framhålls somviktigt för att rovdjursetableringar skall kunnaundvikas i områden där riskerna för angrepp påmänniskor eller andra olägenheter är stora (yrkande3). Enligt motion MJ911 (m) uppfyller nuvaranderegler för skyddsjakt inte de behov som allt oftareuppkommer med de växande stammarna av stora rovdjuri landet. Motionärerna har anslutit sig tillprincipen att vi skall hålla livskraftiga stammar avrovdjur i men ställer oavvisligakrav på ändamålsenliga regler för den enskildes rättatt skydda sig själv och sina tamdjur genom enfungerande skyddsjakt (yrkande 4). I motion MJ918(fp) anförs att skydds- och licensjakt på varg börtillåtas och beslutsfattandet i fråga om vargstammenflyttas ned så nära de berörda som möjligt, dvs.till eller till nivå (yrkande5).Utskottets ställningstagandeOm det på grund av ett viltbestånds storlek finnspåtagliga risker för allvarliga skador av vilt fårenligt 7 § jaktlagen (1987:259) den myndighet somregeringen bestämmer besluta om jakt för attförebygga eller minska dessa risker, s.k.skyddsjakt. Enligt 24 § jaktförordningen (1987:905)är det som fattar beslut om jaktefter bl.a. björn, varg, järv, lo eller kungsörn. I23 a § jaktförordningen anges ett antalförutsättningar för beslut om sådan jakt. Blandannat skall skyddsjakten förhindra allvarlig skadapå boskap, skog, fiske eller annan egendom ellerskydda flora och fauna och bevara livsmiljöer. Isitt betänkande (SOU 1999:146) föreslårRovdjursutredningen att det i 23 a §jaktförordningen skall föreskrivas att vid beslut omskyddsjakt på lo och varg dessutom särskild hänsynskall tas till risken för skador på renar. När degäller lo skall enligt utredningen också behovet attskydda stammarna av vilda hjortdjur beaktas.Som regeringen anför kan utredningens förslag tilländringar av de allmänna förutsättningarna förskyddsjakt vara ett sätt att ge förslagen om deolika rovdjursarternas utbredning genomslag ijaktlagstiftningen. I likhet med regeringen anserutskottet emellertid att förslagen innebär endetaljreglering som det inte finnsbehov av. Det bör dessutom framhållas attNaturvårdsverkets beslut om skyddsjakt efter björnoch särskilt lo har utformatsmed hänsyn till rennäringen. Utredningens förslaggrundar sig också på en något annorlunda syn påmålen för rovdjursarternas antal och utbredning änvad som kommer till uttryck i propositionen. Närdet gäller skyddsjakt på varg har utskottet ovanuttalat att, innan etappmålet har uppnåtts,skyddsjakt bör tillåtas endast i begränsadomfattning. Främst bör skyddsjakt kunna tillåtasinom renskötselområdet och i första hand gällavargar som etablerat revir inom för rennäringensärskilt olämpliga områden. En förutsättning bördock vara att stammen som helhet i landet visar enpositiv utveckling. Detta överensstämmer också medde allmänna förutsättningarna när det gällerskyddsjakt enligt 23 a § jaktförordningen, som bl.a.stadgar att jakt bara får tillåtas omupprätthållandet av bevarandestatus inteförsvåras.Sammantaget innebär det ovan anförda att utskottetansluter sig till regeringens bedömning att integenomföra de ovan beskrivna förändringarna förskyddsjakt. Utskottet avstyrker därmed motionernaMJ12 (m) yrkande 1, MJ14 (m) delvis, MJ16 (c)yrkande 3, MJ911 (m) yrkande 4 och MJ918 (fp)yrkande 5.2.3 Skyddsjakt utan föregående myndighetsbeslutUtskottets förslag i korthetUtskottet, som därmed gör samma bedömning somregeringen, avstyrker motioner om utvidgningav skyddsjakten (s, m, c), om att skyddsjaktenligt 28 § jaktförordningen (1987:905) intebör omfatta järv och varg (m, v, fp, mp) ochom förhållandena för fäbodbruket (s, mp).PropositionenI propositionen konstateras att vargstammen under1990-talet haft en hög tillväxttakt. Mot dennabakgrund och med hänsyn till att regeringen föreslåratt förvaltningen skall syfta till en fortsatt högtillväxt, kommer skyddsjakt på varg utan föregåendebeslut av återigen att tillåtas påsamma villkor som gäller för björn,järv och lo. Om vargstammens positiva utvecklingbryts avser regeringen emellertid att åter ändraregleringen så att den inte längre omfattar varg.MotionerEtt flertal motioner tar upp frågan om ändring av 28§ jaktförordningen (1987:905) i enlighet medRovdjursutredningens förslag, för vilket utskottetredogör nedan. Enligt motion MJ12 (m) bör riksdagenbesluta att djurhållare och andra djurägare tillåtsatt på lämpligt sätt, inklusive användande avskjutvapen, skydda sina djur, sig själva och andramänniskor vid angrepp av stora rovdjur (yrkande 2).Ett liknande yrkande framförs i motion MJ14 (m)(delvis). Även i motionerna MJ15 och MJ18 (båda m)framförs krav på att den form av skyddsjakt på storarovdjur som gällde fram omgående skallåterinföras. Detta innebär att angripande rovdjurskall få dödas och förföljas i anslutning tillangrepp på tamdjur och utan föregående prövning avmyndighet (yrkandena 2 respektive 2 delvis). Imotion MJ16 (c) begärs sådan ändring i 28 §jaktförordningen att ägaren eller vårdaren av etttamdjur får döda en björn, järv, lo eller varg somär under direkt angrepp på tamdjuret (yrkande 8).Även enligt motion MJ21 (s) bör 28 §jaktförordningen ändras så att en tamdjursägare inteskall behöva tåla ett lika långtgåenderovdjursangrepp som (yrkande 2). Skyddsjaktutan myndighets beslut bör enligt motion MJ19 (m)tillåtas inom de områden där rovdjuren förorsakarstörningar på rennäringen och för att skydda vildahjortdjur (yrkande 3).Motionärerna i motionerna MJ13 (m) och MJ26 (mp)anser att regeringen inte bör utvidga 28 §jaktförordningen till att också omfatta varg(yrkandena 7 respektive 1). Liknande yrkandenframförs i motionerna MJ24 (fp) och MJ25 (fp) enligtvilka varg inte bör omfattas av skyddsjakt enligt 28§ jaktförordningen. Undantag skall emellertid medgesi renskötselområdet och efter beslut avNaturvårdsverket. När vargstammen nått ett antal om200 individer bör jakträtten utvidgas något(yrkandena 3 respektive 4 och 5).Eftersom båda stammarna är långt under vad som äratt betrakta som livskraftiga, anförs i motion MJ22(v) att varg och järv skall undantas från skyddsjaktenligt 28 § jaktförordningen. I motion MJ13 (m)begärs att regeringen avskaffar möjligheten i 28 §jaktförordningen till skyddsjakt på järv utanföregående myndighetsbeslut (yrkande 8).I två motioner tas frågan upp om skyddet förbetesdjur i fäbodbruket. Enligt motion MJ21 (s)måste skyddet för betesdjuren innefattas i denutvidgade nödvärnsrätt som Rovdjursutredningenföreslår och som bör genomföras (yrkande 4). Imotion MJ26 (mp) anförs att samråd bör inledas medföreträdare för fäbodbrukare i syfte att lösakonflikter mellan fäbodkulturen och rovdjur (yrkande2).Utskottets ställningstagandeSom utskottet redogjort för ovan kan, om det pågrund av ett viltbestånds storlek finns påtagligarisker för allvarliga skador av vilt, den myndighetsom regeringen bestämmer enligt 7 § jaktlagen(1987:259) besluta om jakt för att förebygga ellerminska dessa risker, s.k. skyddsjakt. Enligt 24 §jaktförordningen (1987:905) är det Naturvårdsverketsom fattar beslut om jakt efter bl.a. björn, varg,järv, lo eller kungsörn. I vissa fall kan skyddsjaktefter björn, järv eller lo också bedrivas påinitiativ av en enskild utan föregående prövning avmyndighet. Detta får enligt 28 § jaktförordningenske om ett tamdjur dödats eller skadats, om detfinns skälig anledning att befara ett nytt angreppoch om det sker i omedelbar anslutning tillangreppet. Bestämmelsen omfattar inte varg ellerkungsörn.I sitt betänkande (SOU 1999:146) harRovdjursutredningen föreslagit att 28 §jaktförordningen bl.a. ändras så att ägaren ellervårdaren av ett tamdjur får döda björn, järv ellerlo som är under direkt angrepp på tamdjuret, dvs.förutsättningarna för skyddsjakt efter dessa arterutvidgas. Detta förslag stöds av ett flertalmotioner. På annan plats i detta betänkande harutskottet tillstyrkt regeringens förslag om skärptaåtgärder för att bekämpa jaktbrotten avseende björn,järv, lo, varg och kungsörn. Inte minst mot bakgrundav att det för vissa typer av jaktbrott skall räckamed att gärningsmannen handlat oaktsamt skulleenligt utskottets mening en ändring ijaktförordningen i enlighet med Rovdjursutredningensförslag i denna del komma att innebära storasvårigheter när det gäller att bevisa om ettjaktbrott har begåtts eller om det varit fråga omtillåten skyddsjakt. Det är således inte lämpligtatt, i varje fall , ändraförutsättningarna för skyddsjakt enligt 28 §jaktförordningen på det sätt som utredningen harföreslagit. Med det anförda avstyrker utskottetmotionerna MJ12 (m) yrkande 2, MJ14 (m) delvis, MJ15(m) yrkande 2, MJ16 (c) yrkande 8, MJ18 (m) yrkande2 delvis, MJ19 (m) yrkande 3 och MJ21 (s) yrkande 2.Rovdjursutredningen har också föreslagit att vargskall omfattas av 28 § jaktförordningen. Vargstammenhar haft en stark tillväxt.Utskottet har tidigare i betänkandet tillstyrktregeringens förslag om etappmålet för vargstammenstillväxt. Mot bakgrund av den tidigare starkatillväxten är det rimligt att förvänta sig attstammen fortsätter att öka. Med hänsyn till vargensförmåga att vandra långa sträckor kanskadeproblem uppstå på platser där man inte haftanledning att vidta åtgärder för att förebyggaskador. Det kan därför inte uteslutas att det kanfinnas ett berättigat behov för tamdjursägare att iakuta skadesituationer ha möjlighet att döda en vargsom angriper tamdjur. Som regeringen anför bör dettafrämst gälla tamdjur som ingår i ennäringsverksamhet. Även för vissa tamdjursarter sominte ingår i sådan verksamhet kan det ibland finnasett berättigat behov av att kunna döda en varg iomedelbart samband med angrepp. I likhet medregeringen anser utskottet mot denna bakgrund att 28§ jaktförordningen bör ändras så att den återomfattar varg. Denna förändring förutsätter dock attvargstammens tillväxt fortsätter och att takten itillväxten är hög. Bryts den nuvarande positivautvecklingen är det enligt utskottets mening intemöjligt att tillåta någon skyddsjakt utan föregåendebeslut av . I en sådan situation kandet alltså bli aktuellt att åter ändra 28 §jaktförordningen så att den inte längre omfattarvarg. Med det anförda ansluter sig utskottet tillregeringens bedömning och avstyrker motionerna MJ13(m) yrkande 7, MJ22 (v) delvis, MJ24 (fp) yrkande 3,MJ25 (fp) yrkandena 4 och 5 och MJ26 (mp) yrkande 1.Utskottet har ovan i betänkandet uttalat sin oroför det förhållandet att järvstammen har ökat endastobetydligt och av allt att dömaminskat i antal . Järvens nuvarandeutbredningsområde ligger nästan helt inomrenskötselområdet och trots sitt begränsade antalorsakar järvstammen stora skador för rennäringen.Med hänsyn till det grundläggande målet att järvenlångsiktigt skall finnas kvar i faunan är detemellertid svårt att undvika skador. Eftersom enallmän utgångspunkt för rovdjursarternas utbredningi renskötselområdet är att renskötseln inteallvarligt skall försvåras eller omöjliggöras inågon sameby anser dock utskottet att möjligheten i28 § jaktförordningen att besluta om skyddsjaktefter järv, trots stammens tillstånd, bör finnaskvar. Utskottet avstyrker således motionerna MJ13(m) yrkande 8 och MJ22 (v) delvis.Enligt nu gällande regler för bidrag tillförebyggande åtgärder och ersättningar förrovdjursskador kan bidrag inte ges för djur somhålls på fritt bete i skogen. Utanför rennäringen ärsådan djurhållning inte vanligt förekommande. Ettundantag utgörs dock av fäbodbruket vilket innebäratt fäbodbruket ofta ställs utanförersättningssystemet. Riksdag och regering har iflera sammanhang uttalat sin vilja att bevara ochutveckla fäbodbruket vilket, förutom att vara bärareav kulturhistoriska värden, också hyserutrotningshotade lantraser. Visserligen harfäbodbruket inte varit särskilt utsatt förskador av rovdjur men det bedrivs på ett sådant sättatt det finns risk för att skadefrekvensen snabbtkan komma att stiga. Inom fäbodbruket finns också enoro för vad de växande rovdjursstammarna kaninnebära för framtiden. Utskottet instämmer såledesi det allmänna syftet med motionerna MJ21 (s) ochMJ26 (mp) och förutsätter att regeringen ägnarfrågan vederbörlig uppmärksamhet och vid behovvidtar de åtgärder som kan anses påkallade.