bet · GO01FiU23 · 2001-05-08 00:00:00 — En sådankortsiktig utdelningspolitik försvagarinte bara konsolidering utanockså dess trovärdighet inför framtiden.Får vänsterblocket bestämma finns det riskför att den nu inslagna vägen fullföljsmed nya utdelningskrav som saknarförankring i omtanke om Riksbankensoberoende.Bilaga 1Förteckning över behandladeförslagÅrsredovisning för Sverigesriksbank för räkenskapsåret2000I redogörelse /01:RB1 föreslårRiksbankens direktion att fast-ställer resultat- ochbalansräkning enligt förslaget (bilaga 2 idetta betänkande).Riksbanksfullmäktiges förslag tilldisposition av Riksbankensvinst för räkenskapsåret 2000I förslag 2000/01:RB2 föreslår fullmäktigei att antarfullmäktiges förslag att resultatet samtengångsutdelningen på 20 000 miljonerkronor disponeras på följande sätt:---------------------------------------------------Till statsverket inlevereras enligt 8 200vinstdispositionsprincipen mkr---------------------------------------------------Till förs 7 901mkr---------------------------------------------------Från -15 792förs mkr---------------------------------------------------Till statsverket inlevereras ett 20 000engångsbelopp på mkr---------------------------------------------------Summa 20 309mkr---------------------------------------------------revisorers berättelse över granskningenav verksamhet under 2000I redogörelse /01:RR5 tillstyrker revisorer1. att fullmäktige i beviljas ansvarsfrihet förverksamheten ,2. att direktionen i beviljas ansvarsfrihet förförvaltningen av ,3. att fastställer resultaträkning ochbalansräkning för år 2000.Följdmotion med anledning av förslag RB22000/01:Fi15 av ():1. begär att förutom de 20 miljarderkronor i extra inleverans som föreslås avriksbanksfullmäktige inlevererar ytterligare 20 miljarderkronor till statsverket.2. begär att frågan om inleveransertill statsverket utreds utifrån de förutsättningar sområder . bokslutBALANSRÄKNING ----------------------------------------------------Tillgångar, mkr----------------------------------------------------2000 1999Guld 15 428 14 774Fordringar i utländsk valuta påhemmahörande utanför SverigeFordringar på IMF 10 671 12 949Banktillgodohavanden och värdepapper141 948 125 018152 619 137 967Utlåning i svenska kronor tillpenningpolitiska motparterHuvudsakliga refinansieringstransaktioner 40 871 45596Finjusterande transaktioner 2 285 -Utlåningsfacilitet 48 3743 204 45 633Värdepapper i svenska kronor utgivnaav hemmahörande i 20 728 28 998Övriga tillgångarMateriella anläggningstillgångar 372 354Finansiella tillgångar 667 767Derivatinstrument - 13Förutbetalda kostnader och upplupna intäkter 17 5Övriga tillgångar 220 2541 276 1 393Summa tillgångar 233 255 228 765----------------------------------------------------Skulder och eget kapital, mkr----------------------------------------------------2000 1999Utelöpande sedlar och myntSedlar 93 229 94 237Mynt 4 434 4 21397 663 98 450Skulder i svenska kronor till penning-politiska motparterInlåningsfacilitet 108 257Finjusterande transaktioner - 4 200108 4 457Skulder i svenska kronor till hemma-hörande utanför 159 156Skulder i utländsk valuta till hemma-hörande i 1 432 2 018Skulder i utländsk valuta till hemma-hörande utanför ...... 4 105 5 256Motpost till särskilda dragningsrättersom tilldelats av IMF......... 3 066 2 899Övriga skulderDerivatinstrument 130 -Upplupna kostnader och förutbetalda intäkter6 2Fondlikvidskulder 493 -Övriga skulder 603 691 232 71Resultatutjämningsfond och eget kapitalResultatutjämningsfond 42 193 51 046Eget kapital 62 988 60 487105 181 111 533Årets resultat 20 309 3 925Summa skulder och eget kapital 233 255 228 765RESULTATRÄKNING----------------------------------------------------Mkr----------------------------------------------------2000 1999Ränteintäkter 9 572 8 347Räntekostnader -548 -393Nettoresultat av finansiella transaktioner12 009-3 352Avgifts- och provisionsintäkter 12 53Avgifts- och provisionskostnader -7 -7Erhållna utdelningar 38 36Övriga intäkter 21 17Summa nettointäkter 21 097 4 701Personalkostnader -253 -271Administrationskostnader -160 -173Avskrivningar på anläggningstillgångar -62 -69Sedel- och myntkostnader -209 -138Övriga kostnader -104 -125Summa kostnader -788 -776Årets resultat 20 3093 925Bilaga 3Finansutskottets offentliga utfrågningom den aktuella penningpolitikenTid: kl. 10.00-12.20Lokal: Skandiasalen, NeptunusInbjudenRiksbankschefen ledamöterJan (), ordförandeGunnar ()()()()()()Per ()()()Protokoll från finansutskottets offentliga med riksbankschefen är det igen för en utfrågning ifinansutskottet med riksbankschef. Jag ber att fåhälsa er alla mycket välkomna. Då inbegriper jag förståsockså er som följer utfrågningen via talsvar.Jag hälsar riksbankschefen särskiltvälkommen. Jag ber att få lämna över ordet för eninledning.Urban : Tack så mycket. Jag uppskattar mycket attfå inbjudan att komma till utskottet och diskutera litegrann med utskottets ledamöter om penningpolitiken. Jagtänkte som vanligt göra en inledning. Sedan är jagsjälvfallet beredd att försöka svara på de frågor somledamöterna har.De siffror som står på overheadbilderna hänvisar till desiffror som är i inflationsrapporten. Man kan hittamotsvarande diagram där.Svensk ekonomi har, som vi alla vet, bakomsig av stark expansion. har inflationstakten varitväldigt låg. Såvitt vi kan bedöma beror det på attsvensk ekonomi har fungerat bättre . Men detär också en konjunkturellt betingad uppgång som vi har haftunder de senaste åren.Det fanns nämligen, som vi alla vet, gott om ledigaresurser att ta i anspråk efter krisen i början av 90-talet.Arbetslösheten var hög, osv. Det har minskat risken för attproduktionsuppgången snabbt skulle slå i taket.Om ekonomin expanderar snabbt riskerar man naturligtvisatt den ihållande efterfrågeökningen förr eller senare ledertill obalanser i ekonomin, och pris- och lönestegringarna iekonomin brukar då normalt tillta.En sådan utveckling leder, som vi vet, till recession,fallande produktion och stigande arbetslöshet.En penningpolitik som styr efter ett inflationsmålförsöker i grund och botten att få efterfrågeutvecklingen iekonomin att anpassa sig till den långsiktiga tillväxtbanan.Det är vad det här diagrammet är tänkt att illustrera.Den blå linjen är den långsiktiga tillväxtbanan såsom vi haruppskattat den enligt en av våra metoder. Den gröna linjenär den faktiska BNP-utvecklingen.Mot slutet av blev det dags att så smått växlaned tillväxttakten så att den mer eller mindre blev förenligmed en långsiktig stabil utveckling. Det tycker jagillustreras av diagrammet.I och med att den gröna kurvan stiger brant, vilket denkunde göra med lediga resurser, riskerade man att hamnaväsentligt över den blå linjen. Därmed skulle man hamna isamma typ eller liknande typ av problem som vi hade i slutetav 80-talet. Därför blev det dags att försöka växla övertill en mer varaktig utveckling.När vi sågs i utskottet för i början avoktober diskuterade vi just i de termerna. Jag minns att jagdrog slutsatser. Jag sade att om den starkakonjunkturuppgången fortsatte skulle reporäntan behövahöjas.Det är inte konstigt. Andra centralbanker runtom i världenhade befunnit sig i en liknande situation ochresonerade på ungefär samma sätt. Den amerikanskacentralbanken hade successivt höjt sinstyrränta till 6,5 %.I var det samma sak. Där stramade den europeiskacentralbanken åt sin styrränta, och den kom upp till 4,75 %.I gjorde motsvarande genomatt höja sin styrränta till 6 %.De flesta centralbanker var i ungefär samma fas. En delhade hunnit lite längre, andra hade kanske inte kommit fulltlika långt och justerade upp sin styrränta.Samma diskussion präglade oss här i . Jag minns attåtskilliga bedömare räknade med ganskastora räntehöjningar också i . De tyckte sig setydliga tecken på att svensk ekonomi var på väg motöverhettning. De argumenterade granska kraftigt för attRiksbanken borde agera snabbt med början ochsedan fortsätta stegvis fram föratt undanröja de hoten.De allra flesta tog sin utgångspunkt i den diskussionen, ide spådomarna och i de kraven som framfördes till oss i justden typen av resonemang som det här diagrammet illustrerar.Vi gjorde en annan bedömning. Vi valde att gå mer långsamtfram med våra räntehöjningar. Det var en bättre fungerandeekonomi, relativt gynnsamma inflationsutsikter och enannalkande avmattning i världskonjunkturen som gjorde att vitog det lite lugnare.Ändå höjde vi reporäntan från , som vi låg påefter besvärligheterna 1998. Vi vidtog också en vad jagkallade för försiktighetsåtgärd då vihöjde reporäntan till med 0,25 procentenheter.Nu är inte här. Eftersom han och jag brukarprata om trafik och sådant vill jag gärna göra det i dagockså. Jag kan prata med honom efteråt så att han vet vadjag har sagt.Svensk ekonomi var på väg mot envägkorsning. I en vägkorsning finns det olika typer avrisker. Det kan komma bilar från lite olika håll, och man ärinte riktigt säker på vad som ska hända.Då är det naturligt att lätta lite grann på gaspedalen avförsiktighetsskäl när man passerar vägkorsningen. När mansedan kommer förbi vägkorsningen handlar frågorna mer om hurbrant den uppförsbacke är som man väntar sig runt nästakurva.Då är frågan: Är gaspedalen på lagom nivå, behövs detmindre eller behövs det mer gas för att färden ska fortsättastabilt? När jag talar om färden är det färden längs denlångsiktiga tillväxtkurvan, längs den blå linjen.Det är med detta som bakgrund som vi har utarbetatinflationsrapporten. Vi har haft att bedöma huruvidaavmattningen i världskonjunkturen är av den omfattningen attefterfrågeutvecklingen i har anpassat sig själv utanräntehöjningar eller med bara försiktighetsåtgärder mot denlångsiktiga tillväxtbanan eller om det hade krävts åtgärderi endera riktningen.Om världskonjunkturen hade fortsatt att vara stark hadeRiksbanken behövt fortsätta med sina räntehöjningar precissom andra centralbanker runtom i världen redan hade gjort.Men befinner vi oss i ett annat läge.Kastar man ett öga på de hot och risker som vi såg idecember och som vi då ansåg riskerade att driva uppinflationen över inflationsprognosen kan man säga att framstår de som betydligt mindre bekymmersamma.Samtidigt har orosmolnen över den amerikanska ekonominblivit mörkare. Den amerikanska har sänkt sinstyrränta med 150 räntepunkter eller 1½ procentenhet sedanårsskiftet.Det började med en ganska oväntad räntesänkning precis ibörjan , och sedan har man fortsatt vid tvåytterligare tillfällen. Detta är en illustration till påvilket allvar amerikanska myndigheter tar den utveckling somvi har sett under vintern.Negativa nyheter har duggat ganska tätt i världsekonomin iallmänhet. Men det har också handlat om vissa företag ochäven stora företag i . Vi har sett aktiekursernakomma ned ganska rejält, och framför allt har börserna varitväldigt turbulenta.Det som står i fokus är den amerikanska ekonomin. Hur denutvecklas kommer att ha betydelse också för svensk ekonomi.För att man ska försöka skapa sig en någorlunda tydlig bildav vad som kan hända i svensk ekonomi måste man seytterligare på den amerikanska ekonomin.Vi har sett en uppgång i den amerikanska ekonomin under90-talet som har varit den längsta någonsin utan allvarligatecken på accelererande pris- och löneökningar. Det är enbättre fungerande ekonomi där med högt konkurrenstryck ochen bra fungerande produkt- och arbetsmarknad.Vi har också sett ny teknik som data- ochtelekommunikation som har kommit till användning och som harbidragit till att lyfta den långsiktiga tillväxtbanan i denamerikanska ekonomin.Trots detta, eller kanske rent av på grund av det,utvecklades obalanser i kölvattnet av den eufori vi har settunder slutet av 90-talet i den amerikanska ekonomin. Ettsätt att illustrera euforin är förstås att titta påbörskurserna. Men det är inte den enda euforin.Detta visar kanske framför allt Nasdaqbörsens mycketdramatiska uppgång. Här går den från indexvärde120 upp till 240. Den stiger alltså under enväldigt kort period.Här hänger andra börser med som är tekniktunga. Densvenska börsen består till väldigt hög grad, eller harbestått, av i sitt index. Därför får vi enmotsvarande utveckling också av den svenska börsen.I hänger inte börsen alls med på samma sätt. Ettbredare mått, som SMP 500 är i , hänger heller inte medpå samma sätt. Det är en teknikbubbla som utvecklar sigunder slutet av 90-talet.Även om den nya ekonomin, tekniken eller vad man nu villsätta för etikett på det, i grund och botten är någontingbra kan det också bli för mycket av det goda. Det tycker jagatt det illustrerar väldigt väl.Det blev en kraftig förväntan om framtida vinster ochinkomster hos hushållen. Hushållen ökade sin konsumtion merän vad de löpande inkomsterna medgav. Samma sak var det medföretagens investeringar.Investeringarna ökade i snabb takt för att mötaefterfrågan. De höga aktiekurserna stimulerade anskaffningav riskvilligt kapital just för de tekniktunga företagen.Den stigande efterfrågan och utbyggnaden av denamerikanska ekonomins utbudssida skedde i en hög takt ochbyggde på förväntningar som helt enkelt inte kunde infrias.De amerikanska hushållen intecknade framtida inkomster i såhög grad för sin löpande konsumtion att det inte blev någotsparande kvar för att finansiera företagens investeringar.Därmed blev det ett sparandeunderskott mot omvärlden.Vi vet att det amerikanska bytesbalansunderskottet ökadeganska kraftigt i termer av BNP: Det ledde i sin tur tillatt stora mängder kapital måste importeras. Det var ingetstörre problem eftersom vinstförväntningarna var så stora iden amerikanska ekonomin att många placerare runtom ivärlden var beredda att sätta sitt sparande i denamerikanska ekonomin och hjälpa till med kapitalimporten.Det drev upp dollarkursen i höjden, som vi också vet.Både de omfattande realinvesteringarna, som bidrog tillatt driva upp produktivitetsutvecklingen, och den stigandedollarkursen höll tillbaka inflationstrycket. Frågan är omvi inte har sett en ny typ av konjunkturmönster i denamerikanska ekonomin jämfört med tidigarecykler.Det sedvanliga mönstret har varit att efterfrågan harökat. har det lett till spänningar motutbudssidan. Det är vad jag har försökt att illustrera itidigare diagram. När de spänningarna har kommit har detblivit inflationstryck av det. Därmed har inflationenfungerat som en sorts varningssignal till de ekonomisk-politiska myndigheterna att strama åt politiken.I den senaste cykeln har vi inte sett den typen avvarningssignaler. Snarare verkar det som om det har varitett dynamiskt samspel mellan efterfrågesidan och utbudssidani den amerikanska ekonomin. De tekniska landvinningarna harbidragit till högre produktivitet. Högre produktivitet harskapat förväntningar om nya inkomster hos de amerikanskahushållen och vinster i företagen. Det har drivit påkonsumtionen, aktiekurserna och investeringarna.Det har i varje fall till en början blivit en god,expansiv cirkel. Efterhand som uppgången har mognat har detblivit en eufori. Man trodde att vinsterna och inkomsternaskulle gå om inte till månen så i varje fall väldigt högt.Man byggde sina beslut om investeringar och konsumtion pådet.Frågan är om vi inte måste gå tillbaka tillmellankrigstiden, eller kanske t.o.m. tiden före förstavärldskriget, för att hitta den här typen av cykler. är en kunnig person i detta. Detska bli intressant att höra vad du tycker om den här synen.Det här är sannolikt bakgrunden till att den amerikanskacentralbanken valde att börja strama åt den amerikanskaekonomin trots att det inte fanns några inflationssignalerav traditionellt snitt.Eftersom man såg excesserna och obalanserna byggas uppgenomförde man en serie räntehöjningar under 1999 och 2000.Säkert var det så att man ville hålla tillbaka euforin ochöverexpansionen.När sedan vändningen blev uppenbar ville man säkertbegränsa förändringen i stämningsomslaget med hjälp avkraftfulla räntesänkningar. Låt oss bara titta på ett parindikationer på det mycket snabba stämningsomslag som harskett.Här är indikationer på industrikonjunkturen. Det är olikatyper av enkäter liksom ett index för industriproduktionen isig. Det är den gula linjen. Men titta på den gröna linjeneller den blå och se vilket dramatiskt fall som sker på korttid i den amerikanska ekonomin.Vi ser också från historien att industriproduktionenhänger med rätt väl i stämningsomslagen. Det är precisdärför som man befarar att industriproduktionen kommer attfalla ytterligare.Ordföranden: Vad betyder NAPM?Urban : Jag kan inte säga exakt vad det betyder.Det är en enkät där man frågar inköpschefer hur de ser påden framtida utvecklingen. Vi har samma typ av enkät iSverige. genomför en enkät hosinköpscheferna. Det är en indikation på det snabbastämningsomslaget.Vi ser samma sak när det gäller konsumentförtroendet i denamerikanska ekonomin. Det är också där ett väldigt snabbtstämningsomslag. Det illustrerar egentligen kärnan. I denamerikanska ekonomin har vi inte sett så mycket statistiköver en dålig utveckling . Vad vi ser är en förändring avstämningen som kan indikera att hushåll börjar dra ned påsin konsumtion och att företagen drar ned på sinainvesteringar.Det gör att läget är svårbedömt. När jag säger det kan vialla dra lite grann på munnen. Är inte läget alltidsvårbedömt när man ska försöka tala om prognoser ochframtiden? Om man tittar i våra inflationsrapporter tror jagatt vi nästan jämt säger att läget är svårbedömt. Det ärklart att det är så.Jag tror att man ska säga att det är den svårasteanalytiska utmaning som vi alla står inför när detgäller att försöka bedöma den framtidakonjunkturutvecklingen. Här får man laborera med enhuvudbedömning och riskscenarier. Det blir kanske särskiltviktigt i den här svåra situationen.Vi har i vårt huvudscenario stannat för en svagarerealekonomisk utveckling i omvärlden med nedgången i iförgrunden. Vi tror i vår huvudbedömning att BNP-tillväxteni går ned från som vi har varit vana vid perår i tillväxttakt till ungefär 2½ % denärmaste tre åren. Det är en svagare prognos än denKonjunkturinstitutet kom med i går.Det preliminära utfallet indikeraratt en sådan anpassning är på gång. En del bedömare skullekunna kalla det för, och har kallat det för, enmjuklandning. Vad det i själva verket är fråga om är enanpassning av tillväxttakten till den långsiktigatillväxtbanan.Vi tror, och det gör uppenbarligen också andra bedömare,att svensk ekonomi kan växa någonstans mellan 2 och 2½ %uthålligt. Det är alltså i vår huvudbedömning inte fråga omnågon regelrätt konjunkturnedgång eller en risk förrecession. Men detta är huvudbedömningen. Jag kommer straxtillbaka till riskerna.Det positiva är att svensk ekonomi är i god balans. Vi harhaft av god tillväxt. Vi har prisstabilitet. Deoffentliga finanserna är i ett förhållandevis gott skick.Allt detta är till hjälp i den här situationen. Ett antal årmed inflationsbekämpning och budgetkonsolidering harnaturligtvis gett oss ökad handlingsfrihet för denekonomiska politiken och gör det relativt sett mindre svårtatt hantera en konjunkturnedgång.Anpassningen till den lägre tillväxttakten kommer förståstill stånd genom olika kanaler. En kanal är att exportensaktar av. Vi ser många tecken på att industrikonjunkturenmattas av. Den minskade orderingången och mindre uttaladekapacitetsrestriktioner slår på investeringar. Det blirmindre behov av att bygga ut kapaciteten när efterfrågansaktar av.Vi har sett ett börsfall. Börserna har gått ned mycketkraftigt. Vi har sett sjunkande optimism bland hushållen.Det är också en kanal som slår in i den svenska ekonomin.Dessutom kommer säkert efterfrågan temporärt att hållastillbaka av en lageranpassning, vilket normalt sker närefterfrågan viker.Jag har två bilder som illustrerar detta.Här är orderingången, ett konjunkturmått, för några olikaländer. Här ser vi hur orderingången har fallit snabbt i ettpar länder. Det är framför allt två länder. Det är Sverigeoch det är . Varför är det så? Det är baksidan påmedaljen att ligga långt framme när det gäller IT-investeringar och telekommunikation.Det slår sannolikt hårdare på de länderna än påkontinentaleuropeiska länder. I vart fall indikerar deframåtblickande indikatorerna att länder som ochFinland är mer känsliga för det som händer än kanske dekontinentaleuropeiska länderna.Vi kan också sätta börsutvecklingen i ett perspektiv. Jagvisade tidigare en bild på Nasdaqbörsen. Ett företag som äraktuellt i vårt land är . Vi ser hur Ericssonaktienföljer det som händer för andra stora företag ute i världenpå samma område. Det är en anpassning som drabbar väldigtmånga företag i samma bransch.Problemen uppkommer kanske inte här, utan problemenuppkommer naturligtvis i själva uppgången, i självauppbyggnaden av värderingsbubblan.Hushållen är inte så negativa. Tvärtom hålls optimismenfortfarande uppe hos de svenska hushållen, vilket ärpositivt. Man är bekymrad för svensk ekonomi. Men det harman också varit tidigare. Här är problemen i Asienkrisen ochhösten 1998. Det slog inte på deras inköpsbeslut.Det som är den viktiga variabeln är hur hushållen ser påsin egen ekonomi inte på andras ekonomi. Här har det i ochför sig varit ett fall och något mot slutetav . Men det är inte alls lika mycket. Nivåernaär, som ni ser, förhållandevis höga i alla fall.Än så länge är de svenska hushållen inte alltför negativai sin syn på framtiden.Vi ser på arbetsmarknaden en utplaning av antaletnyanmälda lediga platser. Det är en indikation på attsysselsättningsuppgången som vi har sett ärpå väg att ebba ut. Även det är en del i att anpassa sigtill den långsiktiga tillväxtbanan.Allt detta ger en relativt stabil inflationsutvecklingunder . Vi räknar med en utveckling ihuvudscenariot kring målet på de närmaste åren.Det spelar inte så stor roll om man mäter medkonsumentprisindex eller något underliggande mått med deriksdagsbeslut vi känner till i dag.Det är huvudprognosen. Låt mig då komma till bedömningarnaav riskerna. Här är det två olika scenarier som drar åt tvåolika håll. Det första scenariot med den globalaavmattningen handlar naturligtvis om den amerikanskaekonomin.Bli det en djupare nedgång? Det har här talats i termer avbokstäver, v eller u. Vi har räknat mer med något slagsbanan, och inte en kraftigt markerad nedgång eller enkraftigt markerad uppgång, utan mer en anpassning till detsom har hänt i den amerikanska ekonomin, ochså vänder det sakta uppåt.Men det kan naturligtvis bli ett djupare förlopp medytterligare börsfall. Då skulle svensk ekonomi påverkas istörre utsträckning än vad som verkar bli fallet. Detskulle förstås hålla tillbaka inflationstrycket ytterligare.Då skulle vi inte längre hamna på den långsiktigatillväxtbanan utan vi skulle få en ökad arbetslöshet ochökade lediga resurser. Det skulle öppna för en helt annanpenningpolitisk bedömning.Nedåtrisken begränsas i fall med kronkursen.Skulle vi få en svagare internationell konjunkturutvecklingoch en svagare kronkurs skulle det motverkanedgången.Mot detta står att avtalsrörelsen inte är färdig. Detkommer signaler på detta område som i flera fall inte är såuppmuntrande. Skulle de kvarvarande avtalen komma ut högreän de nivåer som man har träffat avtal på kan manriskera att inflationstrycket stiger.Det skulle först ske via den direkta effekten. Högrekostnader riskerar att leda till högre prisstegringar. Mendet skulle kanske framför allt ske via den indirektaeffekten. Högre löneökningar för vissa grupper nu påverkarlöneglidningen för andra grupper som redan har fått avtaloch kanske avtalen i nästa förhandlingsrunda.Till detta kommer ju risken för en svag krona. Det ärnaturligtvis inte bra för svensk ekonomi. Detta drar då åtandra hållet.Vi ser dock att den här vågen, som en av mina medarbetarehar konstruerat, tippar åt den globala avmattningen.Nedåtriskerna för inflationen dominerar, menar vi. Det är enasymmetrisk riskbild där risken för en lägre inflation ärhögre än risken för en högre inflation.Då är frågan avslutningsvis vad vi gör med reporäntan motden här bakgrunden. Vi har bedömt att reporäntan ska liggakvar på den här nivån. Marginalerna är ganska små.