bet · GO01UU4 · 2001-03-27 00:00:00 — Detta bör ske bl.a. genomatt verka för att EU, FN, och andrainternationella organisationer får till ståndregelbundna rutinmässiga genomgångar av potentiellarisker för våld och väpnade konflikter samt genomatt utveckla och förfina instrumenten förkonfliktförebyggande.Vad gäller yrkande 2 i motionen menar utskottet attregeringsskrivelsen framför allt har till syfte attbelysa behovet av att förebygga snarare än atthantera väpnade konflikter, påvisa det spektrum avinsatser som kan användas samt att ge exempel påkonfliktförebyggande insatser som kan ansesframgångsrika.Utskottet anser att det är just genom misslyckandenatt stoppa väpnade konflikter somkonfliktförebyggande åtgärder har fått ökadprioriteringsgrad. När de konfliktförebyggandeinstrument som stått till buds inte visat sigeffektiva eller inte använts i tillräckligt höggrad, har militära och civila krishanteringsinsatserfrån det internationella samfundets sida blivitnödvändiga. Utskottet konstaterar emellertid attdessa insatser är både mer kostsamma och merriskfyllda än förebyggande åtgärder.Det finns många exempel på att det internationellasamfundet har misslyckats med att förhindra attkonflikter bryter ut eller sprider sig. Dessaerfarenheter är relativt väl dokumenterade. Det ärsvårare att entydigt bevisa sambandet mellanförebyggande åtgärder och fredlig utveckling menarutskottet. Skrivelsen har emellertid försökt att genågra exempel på förebyggande insatser som kan ansesha varit framgångsrika. Det finns även andra.Utskottet vill också betona att varje situation ärunik och att det inte går att skriva ut generellakoncept som passar för alla konfliktsituationer. Detrör sig om komplexa skeenden och processer, i vilkaman försöker göra insatser för att dessa inte skallspåra ur och leda till väpnat våld. uppfattning bör fokus i detkonfliktförebyggande arbetet vara på vilkainstrument som finns och hur de kan fungera, någotsom framhålls i skrivelsen.Med vad som ovan anförts avstyrker utskottet motion2000/01:U4 (v) yrkandena 1 och 2.I motion 2000/01:U4 (v) yrkande 3 framhålls attfrågan om förebyggande av väpnade konflikter ocksåborde ha relaterats till frågor om vapenproduktionoch vapenexport.Utskottet kan inledningsvis konstatera i denna delatt deltar i det arbete somsker internationellt för att samordna ochharmonisera exportkontroll av krigsmateriel. Sverigeär aktivt engagerat i arbetet med att vidareutvecklade olika samarbetsformerna och rapporterar i dagtill ett stort antal internationella forum om svenskexport av krigsmateriel och varor med dubblaanvändningsområden. I samarbete med andra staterdeltar även i den rapportering som görs övernekad export - s.k. denials. I dessa sammanhangfinns möjligheten till att på ett mycket tidigtstadium se trender i vapenflöden och försök frånvissa stater och andra aktörer att utveckla sådanaNBC-vapenprogram som begränsas av konventioneroch avtal. Den information som framkommerunderlättar för länder med försvarsmaterielindustriatt undvika export till potentiellakonfliktregioner.Vidare konstaterar utskottet att FN:sgeneralförsamling antog en resolution somanmodar medlemsländerna att till ettregister över konventionella vapen redovisa såvälsin import som export av tyngre konventionellavapen, enligt sju olika kategorier. I samråd medförsvarets myndigheter samt Inspektionen förstrategiska produkter, ISP sammanställerUtrikesdepartementet de aktuella uppgifterna.Liknande rapportering sker inom Organisationen försäkerhet och samarbete i () samtWassenaar-arrangemanget. Båda organisationernagrundar sin rapportering på de kategorier somåterfinns i FN:s register.Utskottet noterar att frågan om hur spridningen avmassförstörelsevapen skall begränsas under desenaste 20 åren har tilldragit sig ett alltmerökande intresse. Det finns indikationer på att vissastater, ofta i mycket instabila regioner, har önskatanskaffa massförstörelsevapen. Detta är en faktorsom väsentligt försvårar fredligt samarbete i deregioner som kan stå inför en potentiell konflikt.Samtidigt vill utskottet peka på att det skett enpositiv utveckling vad gäller kärnvapenstater iEuropa och i närområde. Tre stater, ,och , har avstått från dekärnvapen de ärvde i samband med Sovjetunionenssönderfall. En motsatt utveckling kunde enligtutskottets uppfattning ha fått allvarliga ochnegativa konsekvenser vad gäller säkerheten iEuropa. Även denna åtgärd har således haft enkonfliktförebyggande verkan.Utskottet noterar vidare att internationellaöverenskommelser som Biological and Toxin WeaponsConvention (BTCW), Chemical Weapons Convention (CWC)samt (NPT) är avtal somsyftar till att avveckla och förhindra spridningenav massförstörelsevapen.I syfte att underlätta det internationellasamarbetet för icke-spridning avmassförstörelsevapen och teknik som kan användas förderas framställning har ett antal multilateralaexportkontrollarrangemang bildats: Australiengruppen(AG), Missile Technology Control Regime (MTCR),' Group (NSG), Wassenaar-arrangemanget (WA) samt ().Utskottet vill betona att syftet med dessa regimerär att mellan medlemmarna främja informationsutbyteangående spridningsrisker samt att identifiera varoroch teknik som kan användas för framställning avmassförstörelsevapen och vars utförsel således börkontrolleras på ett samordnat sätt.Rapporteringen av import och export avkrigsmateriel har samma typ av funktion och ärdärför viktig menar utskottet. Trender ochhandelsmönster framträder mer tydligt närinformation görs tillgänglig, och med dennainformation kan konflikter förebyggas genom attvapenexportens följder bättre kan bedömas och exportvid behov förhindras.Utskottet vill även framhålla att det även inom EUsker ett omfattande arbete för att få en så effektivexportkontroll som möjligt både av krigsmateriel ochav varor med dubbla användningsområden genom att enuppförandekod har utarbetats. Utskottet vill ävenpåminna om att regeringen redogör för svensktagerande på området i den årliga skrivelsen omsvensk exportkontrollpolitik och export avkrigsmateriel.Utskottet vill avslutningsvis framhålla attexportkontrollen av krigsmateriel är ett av deregelverk där utskottet har beredningsansvar. I detregelverket ingår att svensk export av krigsmaterielej får ske till stater som befinner sig i krig,konflikt eller inbördeskrig. Det bör betonas attdenna politik, liksom de internationellakontrollregimer som har upprättats och vilkaomtalades ovan, bl.a. syftar till att haförebyggande verkan avseende konflikter och till attundvika att existerande konflikter eskalerar.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion2000/01:U4 (v) yrkande 3 kan besvaras.Ett antal yrkanden behandlar kvinnors roll ikonfliktförebyggande och i konflikthantering.I motion 2000/01:U4 (v) yrkande 4 anförs att ettjämställdhets- och ett barnperspektiv bör tillförasfrågan om förebyggande av väpnade konflikter i högregrad än vad som sker i skrivelsen. Ett liknandeyrkande framförs i Vänsterns partimotion2000/01:U402 (v) yrkande 2, där det framhålls attalla internationella uppdrag och mandatföre, under och efter en konflikt bör genomsyras avett jämställdhetsperspektiv. I samma motion (yrkande3) begärs också att regeringen skall skapaförutsättningar för kvinnors aktiva deltagande ikonflikthantering före, under och efter en konflikt.I motion 2000/01:U404 (c) anförs att kvinnors roll ifredsskapande och konfliktläkande arbete förtjänaratt lyftas fram mer. Inte minst behöver kvinnorstillträde till fredsförhandlingar, beslutsfattandeforum m.m. stimuleras. bör därför verka förkvinnors deltagande och genusfrågor i FN-insatser,fredsförhandlingar och fredsprocesser (yrkande 6).Utskottet vill inledningsvis i denna del framhållaatt i allt internationellt samarbeteuppmärksammar att kvinnor utgör merparten av jordensfattiga och utsatta, vad gäller egendom, inkomsteroch möjligheter att skydda sig mot våld ochövergrepp och chanser att delta i beslut sompåverkar deras liv. Utskottet kan notera att dettaäven har framgått i flera skrivelser till riksdagenom utvecklingssamarbetet.Utskottet kan konstatera att mycket arbete harlagts ner inom och iUtrikesdepartementet för att föra in gender-frågoroch jämställdhetsperspektiv när det gällerkonfliktförebyggande och konflikthantering. Under år1999 har UD bedrivit ett samarbete med FN ochUppsala universitet för att studera hur kvinnoraktivt kan bidra i konflikthantering ochfredsfrämjande insatser. Det gäller på alla nivåer:i konfliktområdena för att t.ex. biståvåldtäktsoffer, egendomslösa änkor och ensamståendekvinnor och för att få med kvinnor i forum sombeslutar om fördelning av medel för sjukvård,utbildning, vård av gamla m.m. UD har också bidragittill en studie som Kvinna till kvinna gjorde våren2000 om ur ett genderperspektiv.Studien presenterades vid UNGASS 2000, uppföljningentill FN:s stora kvinnokonferens i , ochbiståndsministern presenterade också studien iSarajevo i juni 2000.Vidare kan utskottet konstatera att ocksåhar stött en FN-studie om hur kvinnors villkorsystematiskt bör uppmärksammas i FN:s fredsfrämjandeverksamhet. Arbetet har koncentrerats på tre nivåer,bl.a. i syfte att utforma riktlinjer för FN:sfortsatta arbete:45 Mandaten för FN:s operationer bör tydligtobservera kvinnors behov av stöd efter olikaformer av övergrepp. Vidare pekas på särskildainsatser för att t.ex. säkra kvinnors tillgångtill mark, bostäder m.m. eftersom kvinnor i flerafall diskrimineras härvidlag.4647 De kontingenter som sänds ut från FN i form avt.ex. svensk militär och militärpolis, MR-experter m.fl. bör innehålla kvinnor och de mänsom sänds ut bör få grundläggande gender-utbildning. En del i denna utbildning bör omfattafrågor om prostitution och hiv/aids.4849 FN:s arbete bör inriktas på att i samtalen medlokala aktörer uppmärksamma kvinnor ochrepresentanter för kvinnoorganisationer bl.a. vadgäller distribution av förnödenheter,prioriteringar vad gäller internationellainsatser m.m.50Utskottet har vidare inhämtat att regeringen ävenavser att verka för en aktiv uppföljning avsäkerhetsrådets resolution om att inom alltfredsfrämjande arbete i FN:s regi uppmärksamma ochinvolvera kvinnor och kvinnoorganisationer.Utskottet menar att det är viktigt att Sverigeverkar för att kvinnor får delaktighet iutvecklingsdialogen, internationellt, nationellt ochlokalt. Det är även viktigt att ger sittstöd till analyser i FN om hur budgetanslag kommerkvinnor och män till godo vad gäller krediter,utbildning, hälsovård m.m. bör även verkaför att gender-frågor får en central plats i viktigadokument också på internationell nivå, t.ex.Världsbankens World Development Report.Utskottet vill betona att det är av vikt att iarbetet med mänskliga rättigheter tydligare, bl.a. idet bilaterala biståndet, hänvisa till konventionersom , nationella lagar ochåtaganden som slår fast alla individers lika värdeoch uppmärksammar att kvinnors legala rättigheteromsätts i praktisk handling.Utskottet menar avslutningsvis i denna del att ettinvolverande av fler kvinnor i arbetet medkonfliktförebyggande och konflikthantering i mångafall skulle göra arbetet mer framgångsrikt ochmångfacetterat. Det skulle medföra en mindre skevkönsfördelning inom verksamhetsområdet och därutöverföra in perspektiv som män kanske ofta förbiser somt.ex. olika former av våld och hot mot kvinnor.Med vad som ovan anförts anser utskottet attmotionerna 2000/01:U4 (v) yrkande 4, 2000/01:U402(v) yrkandena 2 och 3 samt 2000/01:U404 (c) yrkande6 kan besvaras.I motion 2000/01:U4 (v) yrkande 5 framhålls att densvenska resursfördelningen mellan å ena sidan EU:skrishantering och insatser till förebyggande avväpnade konflikter å den andra borde stå mer iöverensstämmelse med av ofta deklareradeståndpunkter när det gäller förebyggande av väpnadekonflikter.Utskottet anser att akut krishantering ochförebyggande av väpnade konflikter inte behöverställas i ett ekonomiskt motsatsförhållande. Demilitära och civila resurser som utvecklas föratt kunna hantera akuta kriser skall också kunnaanvändas i förebyggande syfte och användningen av deolika instrumenten som står till förfogande måsteses i ett sammanhang. Detta har av regeringen bl.a.framförts i det budskap som delgivits övrigamedlemsstater inför Allmänna rådets öppna debatt omkonfliktförebyggande år 2001.Utskottet vill också betona att genom sittomfattande utvecklingssamarbete och stöd till FN:solika verksamhetsgrenar kanaliserar stora resursertill förebyggande insatser. Med detta i beaktandeframstår inte de resurser som läggs ner på att skapamilitär krishanteringskapacitet som omfattande.Samtidigt måste utskottet konstatera att uppbyggnadav militär insatskapacitet och förmåga är kostsam iomedelbara budgetära termer medan detsamma intealltid är fallet med direkta civila ochintellektuella komponenter ikrishanteringsprocessen. De effekter som dessa kanha i krisförebyggande och krishanterande syfte kanvara omfattande och därmed indirekt spara omfattanderesurser genom att begränsa polarisering mellanolika samhällskrafter och genom att militärkrishantering därmed kan undvikas. Ett sådantexempel på effektivt krisförebyggande, vilketutskottet hade tillfälle att studera vid ett besök iLettland, är det omfattande programmet för att läraut det lettiska språket till den rysktalandebefolkningen i . Det programmet, som syftartill en långsiktig utbildningssatsning i detlettiska språket och till att skapa möjligheter förden rysktalande befolkningen att integreras i detlettiska samhällsbygget, erhåller även stöd frånSverige inom ramen för östsamarbetet.Utskottet menar att tre steg i enkonflikthanteringsprocess kan identifieras. Detförsta steget är förebyggande och baseras på analysav konflikter. Genom att tidigt identifiera källortill konflikter - och att i nästa steg vidtaåtgärder inom ramen för civil krishantering - kandet undvikas att dessa konflikter övergår imotsättningar som tar sig våldsamma uttryck. Skulledetta inte vara möjligt att uppnå utanmotsättningarna fördjupas och leder över i kris ochkrig bör det även finnas möjlighet till militärkrishantering. Det är emellertid utskottets bestämdauppfattning att tonvikten i arbetet bör ligga i detvå första stegen i en konflikthanteringsprocess,konfliktanalys och civil krishantering. På dettasätt kan omfattande kostnader, främst i människolivoch lidande men även vad gäller andrasamhällsresurser, undvikas.Med vad som ovan anförts anser utskottet attmotionerna 2000/01:U4 (v) yrkande 5 kan besvaras.I motion 2000/01:U5 (m) yrkande 1 anförs att detprogram som regeringen skall utarbeta införEuropeiska rådets möte i börinnehålla konkreta strategier för hur olikamålsättningar skall uppnås.Utskottet kan inledningsvis konstatera att deteuropeiska program om konfliktförebyggande som skalltas fram till i kommer attvara kort och mycket konkret och framhålla ett antalförslag till åtgärder som stärker EU:s förmåga attförebygga väpnade konflikter.Vidare vill utskottet framhålla att regeringensskrivelse utgör ett viktigt steg mot enkonkretisering av en mycket bred och iblandsvårbemästrad problematik och att skrivelsen intesaknade konkreta förslag. Utskottet finner detpositivt att skrivelsen så utförligt diskuterarolika aspekter av konfliktförebyggande.Utskottet vill vidare framhålla att en konfliktsutveckling, och utsikterna till effektiv tidighantering, är någonting unikt från fall till fall.Hur den förda politiken bör se ut i det enskildafallet kan inte diskuteras i en skrivelse som syftartill att dra upp huvudlinjerna för politiken, utanfår redovisas löpande i varje fall. Utskottetnoterar att då skrivelsen tar upp enskilda fall ärdet för att exemplifiera generella principer för eneffektiv konfliktförebyggande politik och inte föratt uttömmande analysera en viss konflikt.Utskottet menar att ett av de viktigaste hindrenmot att denna delvis nya inriktning av svenskutrikespolitik får det genomslag som är motiverat äratt konfliktförebyggande kan uppfattas som någotabstrakt. Enligt utskottets mening innebärförebyggande av konflikter till stor del långsiktigtagerande för t.ex. socioekonomisk rättvisa ochstabilitet eller för stärkandet av ett visst landspolitiska institutioner. Det är nödvändigt, menarutskottet, att en insikt sprider sig om att utrikes-och säkerhetspolitik även måste handla om sådanalångsiktiga insatser. Den enskilde individ som tackvare sådana insatser har mat i magen, kan gå tillskolan, och vars mänskliga och politiska fri- ochrättigheter respekteras, uppfattar detta som något ihögsta grad konkret. En sådan människa kommer enligtutskottets mening i långt mindre utsträckning attvara mottaglig för de krigets och våldetsentreprenörer som söker utnyttja fattigdom och kaosi sina egna själviska syften.Med vad som ovan anförts anser utskottet att motion2000/01:U5 (m) yrkande 1 kan besvaras.I motion 2000/01:U620 (m) yrkande 4 anförs att enafrikansk freds- och säkerhetsordning, som gör detmöjligt att förebygga stridigheter och byggasamhällen i fred och frihet, etableras. I motion2000/01:U620 (m) yrkande 3 begärs att FN prioriterarfredsfrämjande insatser i . I motion2000/01:U5 (m) yrkande 2 anförs att ensäkerhetspolitisk dimension bör tillföras svenskAfrikapolitik. I motion 2000/01:U5 (m) yrkande 3anförs att det bör finnas en svensk beredskap attdelta i krishanteringsoperationer på den afrikanskakontinenten. I motion 2000/01:U414 (kd) yrkande 16anförs att utbildningsinsatser behövs för att ökaandra länders och regionala organisationersfredsfrämjande kapacitet, inte minst i vill inledningsvis i denna delframhålla att FN medverkat i arbetet meduppföljningen av de rapporter om utvecklingen iAfrika som tagits fram av sekretariatet. Efter degrundläggande rapporter som lades fram avgeneralsekreteraren efter det slut (AnAgenda for Peace 1992 och en uppföljande rapport1995) kom 1998 rapporten causes of conflict andthe promotion of durable peace and sustainabledevelopment in . Denna rapport följdes uppgenom resolutioner i säkerhetsrådet då varmedlem i detta råd. deltog aktivt iutarbetandet av dessa resolutioner.Generalförsamlingen har också inrättat enarbetsgrupp för uppföljning av rapportensrekommendationer. Detta arbete fortgår med aktivsvensk medverkan.Utrikesutskottet noterar att utrikesminister inbjöd en grupp afrikanskautrikesministrar för att tillsammans med sinanordiska kolleger diskutera bl.a. den rapport om FNoch fredsbevarande som tagits fram avundergeneralsekreterare , som också varnärvarande vid mötet. Vid mötet diskuteradessärskilt rapportens relevans för det framtidahanterandet av kriser i Afrika.Utskottet har inhämtat att som EU-ordförande kommer att ta initiativ till engenomgripande översyn och uppdatering av dengemensamma position unionen antagit om förebyggandeav och lösande av konflikter i . Underordförandeskapet kommer också att ansvaraför samordningen av vissa uppföljningsaktiviteterefter det toppmöte som hölls mellan och iKairo , då konfliktfrågorna utgjorde ettviktigt tema.Vidare har utskottet erfarit attUtrikesdepartementet leder en interdepartementalarbetsgrupp om stärkande av afrikansk kapacitet närdet gäller förebyggande av och hantering avkonflikter i Afrika.Utskottet vill betona att en bärande tanke i detarbete som har beskrivits ovan är att stärkaafrikansk kapacitet för förebyggande och hanteringav konflikter. Omvärldens ansvar är enligtutskottets mening otvetydigt men är detuppenbart att kapacitet att förebygga konflikteräven bör finnas i regionen. Det är värt att betona,menar utskottet, att många av de initiativ somdiskuteras rör just stärkandet av de regionala ochsubregionala organisationernas kapacitet på området.Utskottet kan konstatera att bidrar tilluppbyggnaden av kapacitet såväl i den afrikanskaenhetsorganisationen som de subregionalaorganisationerna SADC, IGAD och Ecowas. OAU:sgeneralsekreterare besökte ioktober för diskussioner omkonflikthantering i och samarbetet mellanSverige och OAU och därmed även förde samtal medutrikesutskottet. Samförstånd förelåg om attsamarbetet borde utvecklas från nuvarandeprojektinriktade, ad hoc-betonade och kortfristigasamarbete till ett mer långsiktigt ochprograminriktat samarbete. Vad gäller konkret stödtill OAU kan i första hand stöd till OAU:sreformering (), konfliktcentret (3,)och OAU:s arbete rörande handeldvapen (2,)nämnas. Dessutom ger bidrag till kampen motkorruption och även till African Commission forHuman and People's Rights. deltar aktivt idialogen mellan EU och dessa organisationer, senastgenom utrikesministerns medverkan i EU-SADC-utrikesministermötet i i november år 2000.Vad gäller FN:s beredskap för att delta ikrishanteringsoperationer på den afrikanskakontinenten vill utskottet anföra att FN i dagspelar en viktig roll vad avser fredsfrämjandeinsatser i söder om . Den just nustörsta pågående FN-missionen finns i Sierra Leone.En ny FN-mission är under uppbyggnad i ochEritrea och beredskap finns till utvidgning av FN-missionen i . Utskottetkonstaterar att FN inte är passivt i även ommånga av FN:s insatser där varit förknippade medallvarliga problem. I detta sammanhang villutskottet understryka att det också är viktigt attkomma ihåg att framgången för en FN-mission ytterstär beroende av medlemsstaternas vilja att bidra medresurser och de krigförande parternas vilja att sökafredliga lösningar.Utskottet kan konstatera att det internationellasamfundets oförmåga att ingripa för att förhindrafolkmordet i var ett stort misslyckande. FNhar genom Carlssonrapporten försökt utredavilka misstag som begicks i syfte att finna vägartill förbättrad förmåga att hantera liknandesituationer . Som ett sätt att följa uppdenna kritiska tillsatte FN:sgeneralsekreterare en panel underledning av förre algeriske utrikesministern ,med uppdraget att grundligt gå igenom FN:sverksamhet för fred och säkerhet samt att ta framett antal specifika, konkreta och praktiskarekommendationer för att förbättra den. Rapportenvar klar och har diskuterats iFN:s generalförsamlings särskilda kommitté förfredsbevarande . Utskottet ser, somframhållits tidigare i detta betänkande, positivt pådetta arbete.Rapporten och dess rekommendationer skall behandlasi FN. godkändegeneralförsamlingen ett finansiellt tillskott tillFN-sekretariatet med syftet att bl.a. stärka FN:savdelning för fredsbevarande operationer. Utskottetmenar att om FN:s kapacitet ökar så attorganisationens förmåga att leda fredsfrämjandeinsatser förbättras, kan detta också få effekt påmedlemsstaternas beredvillighet att bidra med trupp.Vad gäller en säkerhetspolitisk dimension i svenskAfrikapolitik samt kapacitet att delta i olikaoperationer menar utrikesutskottet inledningsvis attfred och säkerhet i har variten prioriterad fråga i svensk Afrikapolitik. FörutomSveriges aktiva medverkan inom ramen för FN:sverksamhet och initiativ som ordförandeland i EUförsta halvåret vill utskottet framhålla attregeringen för presenteradeen utredning om Säkerhet och utveckling i (Ds1996:15). En särskild presentation med diskussiongenomfördes med utrikesutskottet. Rapporten utgjordeunderlag för överväganden och rekommendationer omfred och utveckling i i arbetet med denskrivelse i förändring - en förnyad svenskAfrikapolitik inför 2000-talet som presenterades förriksdagen 1998 (skr. 1997/98:122, bet. 1997/98:UU14,rskr. 1997/98:245).Utskottet noterar även att Afrikafrågornauppmärksammats i samband med framtagandet avhandlingsprogrammet formulerat i den skrivelse sombehandlas i föreliggande betänkande.