bet · GO01FiU25 · 2001-05-08 00:00:00 — Till dettakommer utländska direktinvesteringar på 220miljarder dollar, andra investeringar, lån,turistinkomster samt privat och offentligt bistånd.Av det sammanlagda inflödet av utländskt kapitaltill är det offentliga biståndet - -ca , eller drygt 2 %.Fria kapitalrörelser ger storamöjligheter. I-världens kapital, inte minst de storapensionsfonderna, ställs till u-världens förfogandeför produktiva investeringar. Det är inte barapengarna som ställs till förfogande utan även denkreditbedömningskapacitet som de utvecklade ländernahar utvecklat för att avgöra kvaliteten på olikainvesteringar. Därmed stimuleras också utbyggnadenav kvalificerade kreditmarknader i u-länder.FinanskriserEtt antal har drabbats av olika typer avfinansiella kriser. hardet varit 1995, Asienkrisen somomfattade fem länder, 1998, 1999med återverkningar på , som befinner sigi stora svårigheter. Den senaste krisen uppstod iTurkiet i februari i år.Dessa finansiella kriser brukar ofta anföras somargument mot fria kapitalrörelser.Tankegången i kritiken är att har svårtatt säga nej till erbjudandet om kapital. Kapitaletkan sedan dras undan när krisen uppstår och därmedförvärra situationen i u-landet i fråga.IMF och andra har noggrant studerat de finansiellakriserna. Vissa huvudtendenser synes framgå. IMexikokrisen och Rysslandskrisen var detinte utländskt kapital utan det mexikanskarespektive det ryska kapitalet som flydde från detegna landet. I fall ligger fortfarandemycket stora belopp ägda ifrån kvarutomlands. Den ryska valutaregleringen ochosäkerheten om spelreglerna i gör att mångaär ovilliga att riskera att ta hem det kapital somlandet så väl behöver.Asienkrisen1997 hade delvis ett annat förlopp. Denbörjade i och drabbade även ,, och men däremot inteTaiwan, och , som är minst likaöppna för handel och valutarörelser.Asienkrisens länder hade vuxit snabbt under långtid. Det dominerande problemet var attkreditmarknader inte var transparenta och att desaknade tydliga spelregler, eller spelregler som iverkligheten följdes. Det största problemet varbanker som stod nära regimer som i ellerMalaysia eller de stora konglomeraten i Sydkorea.Även i och var det svårt attfå uppgifter om hur banker och kreditinstitutionerfaktiskt låg till.Tydliga lagar och kraftfulla finansinspektionerDen viktigaste lärdomen av Asienkrisen är attländerna måste ha kraftfulla finansinspektioner ochtydliga lagar som reglerar förhållandet påkreditmarknaden. Banker, försäkringsbolag och andrakreditinstitutioner måste stå fria från regimen.Risken är annars stor att den offentligalagstiftningen sätts ur spel genom att statsägda ochregimnära banker de facto följer andra spelregler.Parallellen är slående till hur den statsägdaNordbanken agerade i på 1980-talets slut.När det gäller finanskriserna i ochBrasilien med återverkningar på handlardet om traditionellt övervärderade valutor somknutits i en fast växelkurs men där den inhemskapolitiken inte var tillräckligt stram. Följden harblivit ett inflationstryck som successivt gjortvalutan övervärderad.Att fria kapitalrörelser är viktiga framgår inteminst därav att det knappast är något land sominfört valutaregleringar efter krisen. Ett undantagutgjorde som införde en vissvalutareglering som sedan gradvis mildrats. Chileavvecklade däremot sin tidigare valutaregleringunder intryck av Asienkrisen.Man kan hävda att de fria kapitalrörelsernatvärtom gör det lättare att övervinna kriser som harsitt ursprung i misskötsel i ett visst land. IMexiko, i huvuddelen av Asienkrisens länder och iBrasilien har kriserna övervunnits snabbt inte minsttack vare stora inflöden av kapital när problemenrättats till.Frihandel och fria kapitalrörelser knyter sammanländer. Därmed blir de mer beroende av varandra.Sådana processer har varit mest tydligainom i-ländernas krets, t.ex. genom den europeiskaintegrationen. Det nya med globaliseringen är attsammanknytningen också sker mellan i-länder och och inte minst mellan sinsemellan.Brist på globalisering det stora problemetDe stora problemen i u-världen finns i länder sominte alls eller enbart i ringa grad tar del avglobaliseringen. , , ochmånga länder i saknar nästan helt handel ochkapitalflöde från omvärlden. Det är intekapitalrörelserna som utgör problemet utan bristenpå sådana som är det alldeles överskuggandeproblemet.Den ohållbara skuldsättningen i 40låginkomstländer (HIPC) har inte med friakapitalrörelser att göra. Det handlar om lån som ärgivna oftast från västerländskaregeringar, internationella institutioner eller dettidigare till regimer i mycket fattigau-länder. Huvuddelen av dessa lån borde skrivas avdirekt, eftersom 35 av HIPC-länderna inte klarar avatt fullfölja sina åtaganden. Om långivandestatsmakter och internationella organisationer istället betedde sig mer som kommersiella långivareoch skrev av låneförlusterna skulle både u-ländernaoch långivarna tjäna på detta. upprätthålls enfiktion som är skadlig. avskrev sådana lånredan 1978.Ur synpunkt skulle en tull påvalutatransaktioner vara negativ därför att denskulle kosta resurser för som normalt ärden mottagande parten vid kapitaltransaktioner.För ett land som t.ex. som fårvalutainkomster på ca i årskulle en tull på en promille kosta betydligt mer änhela det svenska biståndet till landet. Inkomsternaanvänds till import, så teoretiskt skulle in- ochutflödet av valuta till bli . I verkligheten är betalningstransaktionerbetydligt större. I skulle kostnaden för envalutatull kanske bli 100 miljoner dollar.U-länderna behöver inte bara tillskottet av valutautan lika mycket den konkurrensutsättning som defria kapitalrörelserna skapar. Utmärkande för ensnabbväxande u-landsekonomi är den snabba ökningenav konkurrensen och därmed av produktiviteten som ärgrunden för välståndshöjningen.En tull på valutatransaktioner skulle även göradet svårare att överföra de viktigakreditmarknadsinstrument som i-världen har utvecklatoch som är en förutsättning för ett väl fungerandenäringsliv. Korruption och ineffektivitet på kredit-och finansmarknaderna är ett stort problem i deflesta u-länder.Ett primitivt u-land kan växa snabbtutan avancerade finans- och kreditmarknader. Men itakt med att landet utvecklas får det större behovav alltmer utvecklade finans- och kreditmarknaderoch en allt kraftigare konkurrensutsättning. Bådahämmas av en tull på valutatransaktioner.En tull på valutatransaktioner skulle främstdrabba u-länderna.2. TobinskattenHolger och (båda kd)anför:Den debatt som förslaget om Tobinskatten orsakat ärviktig och välkommen. Debatten sätter fingret påmånga människors oro över en alltmer snabbrörlig ochgränsöverskridande ekonomi. Dessutom har debattenuppmärksammat behovet av ökade resurser till detinternationella utvecklingssamarbetet.Den globaliserade världsekonomin och det ökadehandelsutbytet frigör en enorm tillväxtpotential.Men alla länder hinner inte med. Ökande klyftormellan länder och regioner är för många den mestiögonfallande och skrämmande konsekvensen avglobaliseringen. Med globaliseringen bör följa ettväxande ansvar för den rika världen att stödja enverkligt global utveckling och en rättvis handel.Det kräver bl.a. ökade resurser förutvecklingssamarbetet samt en ökad handlingskraftför FN och liknande organisationer, som i dagbrottas med allvarliga problem såväl administrativtsom finansiellt.Dessa resurser bör dock kunna uppbringas genomnationella skattebaser, i stället för att skapa enny, överstatlig skattestruktur. En sådan skulleinnebära alltför stora problem, både praktiskt ochprincipiellt. Det är mer realistiskt att strävaefter ett ökat och effektivare bistånd såväl iSverige som i Europeiska unionen samt att påverkaden internationella biståndsviljan positivt. Ävenskuldavskrivningar utgör en viktig åtgärd för enrättvisare global ekonomi.Bistånd i sig kan inte skapa långsiktig tillväxt iu-länderna. För att lyfta sig själva ur fattigdomenmåste integreras i världsekonomin.Frihandel utgör därför grunden för globalutveckling.Väl fungerande finans- och valutamarknader ärdärmed en förutsättning för utveckling. Det är genomfinans- och valutatransaktionerna som kapital kanfrigöras för investeringar också i fattiga länder.Kapitalflöden i sig är inget negativt. En stor delav valutahandeln kommer av företags och bankerssträvan att sprida risker. Anklagelser mot despekulativa internationella kapitalflödena är därföröverdrivna.Samtidigt står det klart att dåligt reglerade ochkontrollerade finans- och valutamarknaderåstadkommit enorma problem både för enskilda länderoch för världsekonomin i stort. Spekulation ochirrationellt beteende på dessa marknader kan dockmotverkas på andra sätt än med Tobinskatten. Framförallt krävs bättre regelverk och normer för bankersagerande på finans- och valutamarknader.Utvecklingsländerna behöver vårt stöd i uppbyggnadenav sådana regelverk. Dessutom är sund makroekonomiskpolitik och lämpliga växelkursregimer nödvändigaför att förebygga valutakriser. Även här kan detinternationella samfundet och de rika länderna bidramed råd och stöd.3. () anför:Frågan om en internationell skatt påvalutatransaktioner, den s.k. Tobinskatten, hardiskuterats och utretts . Diskussionenhar ånyo vaknat till liv, särskilt på grund av definansiella kriser som drabbat vissa länder hårt påsenare tid. Asienkrisen liksom i Rysslandoch 1998-1999 är några sådana exempel.En skatt på valutatransaktioner skulle inte kunnaförhindra uppkomsten av finansiella kriser. Omsyftet är att skapa bättre balans och bättrefungerande kapitalmarknader, är en internationellvalutaskatt inte särskilt träffsäker. Det är bara smärre delar avspekulationen som blir olönsamma. Att söka begränsavalutarörelser tenderar dessutom troligen att skapaen mer instabil och mer volatil valutamarknad.Transaktionskostnader i sig skapar inte stabilaremarknader, men det skulle däremot en internationellfinansinspektion, väl fungerande nationell ekonomiskinfrastruktur i länderna och växelkurser som ärrörliga göra.All erfarenhet visar att länder som bedriver enstabilitetsinriktad finans- och penningpolitik, meden lämplig växelkursregim, och som följer deinternationella regelverk och normer som främjarstabilitet är bättre rustade att klara denna typ avkriser. Det internationella arbete som pågår inomramen för exempelvis , IMF och EU är mycketviktigt för att förstärka den finansiellastabiliteten. förespråkar en radförbättringar inom detta område inklusive införandetav en internationell finansinspektion.Införandet av en Tobinskatt skulle dessutom i höggrad drabba , de som skattens förespråkarepåstår sig vilja hjälpa. med strängavalutaregleringar har påverkats mycket negativt avsådana restriktioner och protektionism. Friakapitalrörelser ger däremot storamöjligheter. Kapital från den industrialiseradevärlden kan användas till värdefulla investeringar iu-länderna. En skatt på valutatransaktioner skulleäven bli mycket kostsam för då devanligen är den mottagande parten vidkapitaltransaktioner.Tobinskattens förespråkare menar att intäkterna aven sådan skulle användas till bistånd ochfinansiering av FN-systemet. Svårigheten med biståndliksom FN-systemets svåra finansiella situation ärdock knappast att det saknas skattebaser, utanatt det saknas tillräcklig vilja hos regeringarna ide rika länderna. Så har t.ex. undernuvarande vänstermajoritet kommit ned på skamligtlåga av BNI. Det viktigaste för de fattigaländerna är främst att de rika länderna sänker sinatullmurar och avskaffar den protektionistiskajordbrukspolitiken samt att biståndet blir både högtoch effektivt. En ökad betalningsvilja blandländerna att betala sina utlovade bidrag till FN ärden viktigaste åtgärden för att lyfta organisationenur krisen.Skattepolitiken bör i allt väsentligt fortsättavara en nationell angelägenhet. I en alltmergränslös värld kan inte gemensamma regler heltuteslutas, samordning av regelverk och bekämpande avillojal skattekonkurrens och skatteparadis ärviktigt. Dessutom behövs gränsöverskridandelösningar på andra gränsöverskridande problem såsommiljöförstöring. En internationell koldioxidskatt ärdäremot något som mer leder i riktning mot en merhållbar och solidarisk värld. vill ha engemensam koldioxidskatt på EU-nivå.En internationell transaktionsskatt måste vidaregenomföras i alla länder för att bli fungerande.Annars flyttar bara spekulationen till de länder sominte tar ut sådan skatt. I sig gör detta alladiskussioner om Tobinskatt till teoretiskafunderingar. Vill man i sak uppnå något finns enlång rad andra förslag som är genomförbara inomöverskådlig tid.I syfte att förbättra situationen för människor somlever i fattigdom och förtryck förespråkarFolkpartiet liberalerna bl.a. mera frihandel,avreglering av EU:s gemensamma jordbrukspolitik,kraftfull höjning av biståndet, ökad inriktning påskuldavskrivningar och demokratiutveckling, stödtill uppbyggnad av fungerande ekonomiskainstitutioner, en internationell finansinspektionsamt gemensam koldioxidskatt.Bilaga 3Finansutskottets offentliga utfrågningom ekonomisk politik i englobal ekonomi. Tobinskatt -hinder eller möjlighet?Tid: kl. 10.00-13.20Lokal: FörstakammarsalenInbjudnaHandelsminister vice riksbankschef ledamöterJan () ordförandeMats () vice ordförandeGunnar ()()()()()()()()()()Per ()()()()()()()Protokoll från finansutskottets offentligautfrågning om ekonomisk politik i en global miljö.Tobinskatt - hinder eller möjlighet?Ordföranden: till finansutskottetsutfrågning om "Ekonomisk politik i en globalekonomi. Tobinskatt - hinder eller möjlighet?" Vi ärglada över det stora intresse som finns för den härutfrågningen. Jag vill särskilt säga välkomna tiller som följer utfrågningen via talsvar.Ni ska också känna er mycket välkomna. Jag sägernaturligtvis särskilt välkommen till våra inbjudnagäster: handelsminister , viceriksbankschef , ekonom chefekonom vill be handelsministern att börja och hälsarhonom välkommen till talarstolen. Varsågod!Handelsminister : Jag vill börja medatt tacka för inbjudan att komma hit. Det är ettutmärkt initiativ, tycker jag, som finansutskottethar tagit. Det här är väldigt viktiga frågor omglobaliseringen. De är väldigt aktuella, och detkänns som ett starkt behov av att ha mer av den härtypen av samtal. Jag vill gärna börja med att bockaför detta. Dessutom vill jag gärna säga att jagräknar med att det blir ett intressant samtal underde kommande timmarna och att det kommer att varavärdefullt för mig i mitt arbete, inte minst i denegenskap jag har i och med att jag har fått iuppdrag av statsministern att leda ett arbete ochformulera en samlad globaliseringspolitik, som hanuttryckte det i regeringsförklaringen. Det är precisatt försöka slå bort murar mellan politikområden ochi stället bygga broar och integrera synsätt mellanen tidigare alltför sektoriserad debatt och politik.Just i det avseendet hoppas jag att dagensdiskussion kommer att vara nyttig för mig.Sedan skulle jag vilja säga något om hur jag serpå ordet globalisering. Det är ju ändå det som äröverrubriken för dagens övning. När man hör ordetassocierar man det ju normalt till att världenkrymper. blir mer som en pottekula, ochkonkurrensen från väldigt avlägsna länder blirplötsligt påtaglig hemmavid. Fabriker i Sydostasienär plötsligt de första och närmaste konkurrenternatill arbetsplatserna hemma inpå knuten. Bilden hardominerats av den industriella aspekten, därmedockså varuhandelsaspekten och av att det skernågonting med världen, en förändring i riktning moten krympande värld, och avlägsna delar av jordklotetkommer närmare. Det är inte riktigt min uppfattningatt det är på det sättet. Det skulle jag viljaillustrera med en bild som jag har tagit fram.Den här bilden visar att det för oss i Västeuropafaktiskt inte är mer globalisering än det varför . 1960 och 1999 var importen frånandra delar av världen ungefär lika stor. Lärdamänniskor har berättat för mig att det var ungefärlikadant också. Jag skulle viljabeskriva det som att den bild av globaliseringen somjag just beskrev inte är särskilt träffsäker. Den ärkanske t.o.m. felaktig, åtminstone när det gälleross i - i andra delar av världen kan bildenvara en annan. Den är i alla händelser starktöverdriven.Ni ser att de enda variationer som man ser är enuppgång och en nedgång i mittenav 80-talet i import, och det hänger inteihop med att världen krympte och växte då, utan dethänger ihop med oljepriserna, som steg och sjönk.Det var inte prisförändringar när det gällde oljansom man menade var definitionen på globalisering.För mig är det i stället två helt andra områdensom är kännetecknet på globaliseringen, på denspeciellt dramatiska form av krympning av värden somvi är inne i . Det ena gäller medier, kultur,underhållning och sådant. I hela världen ser man samma filmer. Man hör på samma musik. BritneySpears och Baywatch är globala begrepp, ochnyhetsförmedlingen har globaliserats. Det är intedet att vi har globala nyhetskanaler, som CNN ochBBC World i första hand, utan det är att alla lokalanyhetskanaler i hela världen visar sammajournalfilmer från , , Washingtoneller vad det är. Bilderna av världen konvergerar,homogeniseras. Var man än bor i världen tenderarnyhetsflödena att bli mer och mer lika. Det händernågonting i . Det är i hela världens allavardagsrum . Det är nytt, och det trorjag är viktigt och en stor förändring.Det andra området, som jag förknippar med ordetglobalisering, gäller de finansiella marknaderna.Det är ju det vi ska prata mer om , men jagtycker att det är en poäng att ge det härperspektivet, mitt perspektiv, på detta. Definansiella marknaderna har verkligenrevolutionerats. Förut var marknaderna, som DanAndersson brukar uttrycka det, nationella ellerregionala sjöar som kunde hanteras på olika sätt.Det kunde blåsa på ett ställe och vara stiltje påett annat. Det kunde vara en sorts fisk i den enasjön och en annan sorts fisk i den andra. är istället marknaderna en global finansmarknad. Och denationella marknaderna har reducerats till att blivikar i den globala oceanen, eller hur nu brukaruttrycka det - han är mycket mer slagkraftig än vadjag är. Detta är, menar jag, en stor fundamentalförändring, inte minst för politiker och förpolitiken. Den ger enormt många nya möjligheter, ochden ger enormt mycket nya risker och hot. Den germöjligheter för många som förut var utestängda attlåna, finansiera investeringar och bygga upp sittvälstånd, men den innebär också risker och hot. PaulKrugman, den kände amerikanske ekonomen, harformulerat både möjligheterna och hoten i en, somjag tycker, slagkraftig formulering. Han säger såhär - jag ber om ursäkt för att det är på utrikiska:The globalization of financial markets created manynew opportunities for things to go disastrouslywrong.Det var inte bara det att det skapade möjligheterför länder med av ackumulerade underskottatt finansiera investeringar i tillväxt och enbättre framtid. Det skapade också en helt nydignitet på riskerna, en helt ny utväxling, ellerhur man skulle kunna uttrycka det. Vi har någraerfarenheter av detta . Vi såg allahur den finansiella krisen i ledde till atthyrorna steg i och på andra håll, och vihar sett hur krisen i för ett par årsedan ledde till att hela världsekonomin gick in ien sämre utveckling. Man kan konstatera attbortfallet av inkomster i , somAsienkrisen ledde till, bara i och baraunder ett enda år motsvarade hela världens samladebistånd . samlad u-hjälp raderades iutvecklingsländerna ut av följderna avAsienkrisen. För mig visar detta att finansiellstabilitet är en oerhört viktig fråga, och närkriserna sprids snabbare än mul- och klövsjuka övervärlden visar det att frågan om finansiellstabilitet är en gemensam angelägenhet. Det är inteen angelägenhet för ett enskilt land, ett enskiltlands bankägare eller finansministrar eller bank-inspektörer, utan det är faktiskt en gemensamangelägenhet. Man kan inte längre säga attIndonesiens finanssektor är en fråga för Indonesien.Så är det inte, utan det är en fråga som jag anseratt världens politiker bör engagera sig i, och detmåste man göra med stort allvar, och man måste göradet genom att mobilisera många olika instrument. Detfinns inget enda läkarkvitto som ensamt klarar uppdet här, utan det är en fråga som man får ta påstort allvar, och man får söka med ödmjukhet påolika områden.Främst gäller det hur reglerna och deinstitutioner som ska övervaka de finansiellamarknaderna fungerar. Där måste det till en rejäluppryckning. Det pågår mycket arbete på många olikaområden. Jag är rätt säker på att kommeratt gå in på det lite mer i detalj i sitt inlägg.Jag räknar med att jag kan instämma i allt hon sägerom det. Jag vet inte riktigt vad det blir, men mittsynsätt tror jag ligger nära hennes. Detta äroerhört viktigt.Det andra gäller öppenhet och transparens,kapitaltäckningskrav, att det finns ordentligarevisorer och att det finns hinder för hur ägarnakan missbruka sina ägda banker. Det är sådana reglersom vi införde i efter Kreugerkrisen ibörjan av 30-talet och som ju handlar om just detta- insyn, öppenhet, transparens och utomståendeskontroll. Kan utomstående lita på siffrorna som ståri balansräkningen? Har de gjort en ordentligkreditprövning? Det står att man har fordringar påen miljard på en kund. Är det sant eller var detbara en kompis som fick en miljard för att köpa enny sommarstuga? Den typen av frågor är kolossaltviktiga.Det tredje är en självklarhet som man egentligenkanske inte skulle säga någonting om. Det är att manmåste ha en sund makroekonomisk politik. Det är dengrundläggande försäkringen mot snabba svängningar,mot spekulation. Det var den som gjorde att Sverigedrabbades hårt av Mexikokrisen och väldigt lite avAsienkrisen. Det var inte så att kriserna var avolika karaktär. Det var så att var av olikakaraktär, men världen är ju inte så beskaffad kan försäkra hela världen mot den typen avmakroekonomiska misstag i enskilda länder.Någonstans inträffar den här typen avobalans. Det händer någonstans i världen med jämnamellanrum. Livet är tyvärr inte bättre beskaffat änså.Men efter att ha sagt det här om vad jag tycker ärväldigt viktiga frågor vill jag för min del ocksågärna säga att Tobinskatten, som ju underrubriken pådagens övning säger att vi ska prata om och som välkommer att vara ett huvudtema , för mig är ettav flera instrument som passar in i det härsammanhanget. Genom att de här marknaderna kan fåoss att sakta farten en smula tror jag att man i endel fall kan minska riskerna för den här typen avöverreaktioner och överhysteri. För mig är dettaingen undermedicin som försäkrar eller vaccinerarmot sådana problem. Men det är ett av flerainstrument som kan leda i rätt riktning i en del avde fall som det här handlar om. Att en sådan härnedkylning kan ha den här typen av effekter styrks,tycker jag, av att man i ett par länder har gjortsaker som har haft ungefär samma innebörd även omman har valt en helt annan teknik. I och iMalaysia har man haft andra metoder för den härtypen av nedkylning. Det har gjort att båda deländerna har drabbats mindre av kriserna än vad deras grannländer har gjort. De harvalt nationella instrument som jag inte tyckersärskilt mycket om och som jag tycker har andrarisker, risker för korruption t.ex., som jag inte ärså glad över. Men just det här tycker jag att deillustrerar. Men som en del av er kanske vet har jagockså kommit fram till den övertygelsen att en sådanskatt måste vara väldigt bred, i det närmastevärldsomspännande, för att fungera. Om jag nu trordet måste jag också konstatera att förutsättningarnaför att genomföra en sådan inte finns. Däremotkanske de kommer att finnas senare, inte minst omdet politiska engagemanget, det politiska trycket,fortsätter. Det kanske blir fler kriser som gör attfrågan hamnar ännu högre upp på dagordningenframöver. Men jag tycker för min del attprincipiellt är det här en tilltalande, sympatiskidé, men realistiskt kan den inte komma påplats i det korta perspektivet.