bet · GP01FÖU2 · 2001-11-22 00:00:00 — I dettahelikopterförband skall all utbildningsverksamhetingå. En sålunda samlad helikopterorganisation gerenligt regeringen de mest gynnsamma möjligheternaför samordning inom hela organisationen av bl.a.verksamhet, personalförsörjning ochkompetensförsörjning. Genom en enhetlighelikopterorganisation kan också de olika stöd- ochadministrativa uppgifterna samlas. I denna samladeorganisation kan uppgifter omfördelas och samordnasså att verksamheten vid utbildningsenheternaytterligare kan koncentreras till kärnverksamheten,dvs. utbildning och insatser.Regeringen anser därför, i likhet medFörsvarsmakten, att organisationsenheterna och Östgöta helikopterbataljonbör läggas ned eller regeringen bestämmer. Bataljonernasverksamhet bör i stället samordnas iorganisationsenheten . skulle härigenom bedrivas inomramen för endast en organisationsenhet. Regeringenvill understryka att det är fråga om en förändringav ledningen av . Regeringen föreslår därföringa förändringar i lokaliseringen av verksamheteneller baseringen av helikoptrar. Verksamheten skalldärför, liksom , genomföras vidverksamhetsorterna /Malmen, /,/, och /Säve.MotionernaRunar och påpekar i motionFö10 (fp) att regeringen med en svepande motiveringom "organisatoriska brister" föreslår att tvåhelikopterbataljoner i skall läggasned. liberalerna har enligt motionärernainga invändningar i sak. Försvarets kostym ärfortfarande snarare för stor än för liten.Regeringen försäkrar att verksamheten med militärahelikoptrar fortsatt skall vara lokaliserad som . Motionärerna vill understryka detta medhänvisning till det stora behovet av att kunnasamarbeta och samutnyttja samhällets samladehelikopterresurser också i fredstidaräddningsoperationer. Här har regeringens hanteringav dessa frågor i försvarsbeslutet och därefterinte varit tillräckligt övertygande (yrkande 15).Inger framhåller i motion Fö226 (m) attGöteborg har största hamn och är Sverigesnäst största stad med strategiskt betydelsefullaindustrier. av råvaru- ochprodukttransporter till och från sker medfartyg. Detta ställer stora krav på bevakning,uppföljning och kontroll av sjötrafik. Av de anlöpsom görs i svenska hamnar avser hamnarna påvästkusten. och har dessutomlandets mest intensiva sjötrafik. Stora volymermiljöfarligt gods transporteras till denpetrokemiska industrin i , ochBrofjorden.I denna region med över en miljon invånare har denmilitära närvaron stor betydelse inte minst medhänsyn till maritima beroende och de kravsom redan i fredstid ställs på stridskraftersnärvaro i våra omgivande havsområden. Övervakningskall kontinuerligt kunna ske av den ekonomiskazonen, territorialhavet och samt Göteborgsoch Bohusläns skärgårdar.Mot denna bakgrund bör enligt motionärerna demarina förbanden och den beredskapenupprätthållas på en sådan nivå att samtidigainsatser kan göras såväl längs som iÖstersjön med fartygsförband i samverkan medhelikoptrar och amfibieförband. För att uppnå dettamål samt bevara och utveckla den maritimakompetensen på bör en permanent baseringav allsidiga förband ske i Göteborgsområdet.Det skapar dessutom en grund för rekrytering avvärnpliktiga, befäl och officerare frånGöteborgsregionen (yrkande 1).Nyttan av militär närvaro på har ocksåvisat sig i samband med civila påfrestningar såsomsjöolyckor, bränder, översvämningar osv. Denmilitära närvaron har räddat åtskilliga människolivoch stora materiella värden. Detta gäller enligtmotionärerna inte minst helikopterdivisionen på Sävesom vid sidan av sina militära uppdrag blivit merbetydelsefull för den civila räddningstjänsten(yrkande 2).Motionärerna påpekar att Försvarsmakten enligt1996 års försvarsbeslut bl.a. skall ställa resursertill förfogande för att stödja samhället vid svårapåfrestningar i fred. Huvuduppgiften för de tungahelikoptrarna på är sjöoperativa uppdrag somubåtsjakt och havsövervakning samt transporter.Helikoptrarna avdelas därutöver för räddningstjänstmed beredskap under flygövningstid eller försjöbevakning. Helikoptrarna kan även användas förs.k. nödhelikopterverksamhet, dvs. sjuktransportersom sker inom ramen för ordinarie basering ochberedskap för att undsätta människor i livshotandesituationer. Framgångsrika räddningsinsatser byggerpå en samverkan mellan försvarets helikoptrar ochräddningstjänsten.Denna samverkan bör nu enligt motionärerna byggasut till att omfatta såväl polisen som sjukvården ochförsvaret i . framhöllRiksdagens revisorer att samverkan mellanmyndigheter och företag måste stimuleras och utgöraen grund för ett samhällsekonomiskt nyttjande avskattemedel och för att förhindra att människolivoffras i onödan som skadade eller sjukamänniskor får ett snabbt omhändertagande (yrkande3).Motionärerna anser att läkare bör ingå somordinarie besättningsman i helikopter. Avtal börformuleras mellan militära helikopterförband ochcivila sjukhus (yrkande 4).Räddningsinsatser är enligt motionärerna enbetydelsefull uppgift för helikopterförbandensverksamhet. Huvuduppgiften för de tungaubåtsjakthelikoptrarna är emellertid deltagande isjöoperativa övningar tillsammans med förbandsyftande till att uppöva och utveckla förmågan attövervaka omgivande havsområden och hävda svenskintegritet, att försvara landet. Med en basering iGöteborgsområdet kan de förbanden även deltai internationella övningar för att därmedupprätthålla och utveckla denna verksamhet (yrkande5).Per och understryker imotion Fö258 (kd) att inte minst mot bakgrund avskärgårdens speciella geografiska förhållanden ochden livliga transport- och reseservice somförekommer utanför måsteregeringen komma med ett klart och tydligt beskedatt ett helikopterförband permanent skall baseras påSäve även . Med såväl militära somcivila uppgifter fyller förbandet flera viktigafunktioner. Vid sidan av självklara militärauppgifter som havsövervakning, radarspaning ochubåtsjakt tillkommer synnerligen viktiga civilauppgifter som sjö- och flygräddning, brandsläckningoch transporter. Ett väl fungeranderäddningssamarbete () i ochKattegatt med danska och norska helikopterförband,samt ett alltmer fördjupat försvarssamarbete medNato i PFF-sammanhang, talar också för att börutvecklas till för internationellhelikopterverksamhet. Samverkansförmågan mellanamfibiebataljonen i och nästa generationytstridsfartyg, korvett , stärkerinsatsorganisationens slagkraft. Att ha tränadpersonal med därtill anpassad utrustning har ettstort värde när incidenter inträffar.Det finns också enligt motionärerna all anledningatt tillvarata den sjöoperativa helikopterkompetenssom finns på . Den ger goda möjlighetertill ytterligare kompetensutveckling i samband medinförskaffandet av nya tunga, kvalificeradehelikoptrar. Motionärerna pekar på attFörsvarsberedningen i sin senaste rapport säger attdet finns skäl att överväga att utöka svenska bidragtill internationella förbandsregister med bl.a.helikopterförband. Osäkerheten ärdock ett allvarligt hot mot att kunna bibehålla densamlade kompetens som finns på Säve.Regeringen har enligt motionärerna i proposition1999/2000:30 Det nya försvaret hävdat att"verksamhetsdelen vid bör kvarstå till och medår 2003" och har vid sinbehandling av propositionen slagit fast atttidpunkten 2003 nu inte "behöver preciseras som enbortre gräns vad avser helikoptrar förFörsvarsmaktens eget behov på ". Motionärernamenar dock att behoven i talar sitttydliga språk. De anser att ett helikopterförbandpermanent skall baseras på även efter år 2003.Eva Flyborg och erinrar i motion Fö270(fp) om att Försvarsmakten, ochVästra i ett "sambruksprojekt"skulle inhysas i en hangar med egna och gemensammautrymmen på . Syftet var att få synergieffekteri form av lägre kostnader genom att samordna vissagemensamma funktioner (reception, samband, drivmedelm.m.) och erfarenhets- och kunskapsutbyte.Detta bejakades enligt motionärerna av allainblandade parter, och Försvarsmakten skulle stå förprojektering och byggnation. De olika myndigheternasbehov i form av tidsaxlar, utrymmen ochtillgänglighet formaliserades till ett gemensamtbehov som blev klart . Beslut ombyggnation skulle tas eftersom polisenbehövde komma in i en ny hangar till årsskiftet2002-2003.Motionärerna påpekar att beslutet dock lades på isav Försvarsmakten, vilket innebär att polisen nubygger en ny hangar på andra sidan fältet. Behovenför Västra kommer att tillgodosesmed en tillfällig lösning i Försvarsmaktens lokalertills ny hangar byggs. Motionärerna menar att dettaför de flesta tycks som en, minst sagt, icke heltoptimal lösning.Det kan enligt motionärerna starkt ifrågasättas omFörsvarsmakten följer politiskt fattade beslut.Frågan har ställts , och svaren varierarfrån att det är Försvarsmakten som bestämmer tillatt Försvarsmakten tolkar besluten fel.Motionärerna menar att personalen accepterarförändringar både mot ett (Search andRescue) eller fortsatt verksamhet med ett allsidigtförband som löser uppgifter som . Vad man dockkräver, är att det tydligt går att se kopplingenmellan fattade beslut i riksdag ochFörsvarsmaktens inriktning. Detta är enligtmotionärerna inte fallet i dag.Utskottets ställningstagandeGenom beslut (prop. 1999/2000:30, bet.1999/2000:FöU2, rskr. 1999/2000:168) inrättades i /och i /Malmen. Regeringenföreslår nu att helikopterbataljonerna läggs ned ochatt verksamheten organisatoriskt samordnas iFörsvarsmaktens helikopterflottilj.I flera motioner tas upp. I motion Fö10 (fp)understryks behovet av att verksamheten med militärahelikoptrar skall vara lokaliserad som (yrkande 15). I motion Fö226 (m) påtalas behovet avhelikopterenheten på (yrkande 2) samt förordasatt samverkan mellan försvarets helikoptrar ochräddningstjänsten nu byggs ut (yrkande 3) och attavtal bör skrivas mellan militära förband och civilasjukhus om läkarnärvaro (yrkande 4). I motion Fö258(kd) förordas att helikopterförband skall baseras påSäve även . I motion Fö270 (fp)understryks behovet av en gemensam hangar förförsvaret m.fl.I motion Fö226 (m) understryks behovet av baseringav förband på (yrkande 1) och attmed en sådan basering kan de förbanden ävenpå ett bättre sätt delta i internationella övningar(yrkande 5).Utskottet har vid olika tillfällen, senast i april2001 i betänkandet Vissa organisationsfrågor iFörsvarsmakten (bet. 2000/01:FöU10), behandlat bl.a.helikopterbasering på och basering avfartygsförband i . Utskottet har ibetänkande 2000/01:10 angett följande.Flera motionsförslag berör på . Utskottet anser inteatt tidigare beslut om basering avhelikoptrar på bör omprövas. Någonytterligare precisering från sida avvilken verksamhet som bör bedrivas på efterår 2003 behövs inte. Det bör ankomma på ansvarigamyndigheter, inte på , att besluta omvar enskilda helikoptrar skall baseras för attuppfylla kraven på beredskap m.m. Om ytterligareen bas för fartygsförband upprättas genom attfartygsförband baseras permanent i -även om den är av förhållandevis begränsadomfattning - medför det en organisationsstruktursom blir mindre rationell och kostnadseffektiv änden nu beslutade.Utskottet har ingen annan uppfattning i dag.Utskottet anser också att dessa principer ärtillämpliga då motsvarande frågor uppkommer i andraregioner i landet.Utskottet vill i övrigt när det gäller frågor somtas upp i motionerna anföra följande. Nybyggnationav en gemensam hangar på har enligt vadutskottet inhämtat nu inte kommit till stånd pågrund av den ekonomiska situationen iFörsvarsmakten. Utskottet gör samma bedömning somvid behandlingen av ett snarlikt motionsyrkande medanledning av regeringens budgetförslag nu i höst.Enligt utskottet bör det sålunda varaFörsvarsmaktens ansvar att bestämma hur myndighetenshelikoptrar skall ställas i hangar.Utskottet har för sin del självfallet inte någotemot om samverkan mellan försvaret m.fl. utvecklasom sådana förutsättningar föreligger.Vad avser avtal om läkarnärvaro i vid helikoptrari räddningsberedskap anser utskottet att det börvara en fråga för de avtalsslutande parterna att taställning till.Utskottet kan när det gäller regeringens förslagse organisatoriska och rationella skäl till attskapa ett helikopterförband inom Försvarsmakten ochhar därför ingen erinran mot regeringens förslag.Utskottet noterar att regeringen anmäler atthelikopterverksamheten inom Försvarsmakten kommeratt fortsätta att bedrivas på samma verksamhetsortersom i dag.Med det anförda anser således utskottet attregeringens förslag bör bifallas. Motionerna Fö10(fp) yrkande 15, Fö226 (m) yrkandena 1-5, Fö258 (kd)samt Fö270 (fp) avstyrks.Övnings- och skjutfältUtskottet behandlar här motionerna Fö203 (m), Fö215(fp) samt Fö218 (s).Utskottets bedömning och förslag i korthetUtskottet betonar den stora betydelsen avÄlvdalens skjutfält. Utskottet understrykerockså att en grund för den omfattandeomstrukturering av Försvarsmakten sombeslutades var att övnings- ochskjutfält skulle behållas för att kunnautnyttjas i en upprustningssituation.Utskottet föreslår därför att riksdagenavslår motionerna Fö203 (m), Fö215 (fp) ochFö218 (s).MotionernaI motion Fö203 (m) av påtalas attgång på gång kommer Högkvarteret/militära ledningenmed signaler som inte ger inriktningen att man villvärna och behålla skjutfält, i varje falltycks de inte vara villiga att satsa de pengar sombehövs för skjutfältet. Det kommer signaler omindragningar av vakttjänst, och det har under detsenaste året kommit andra negativa signaler. Efteratt Socialdemokraterna, med hjälp, nästanhalverat det svenska försvaret och skurit nedekonomin kraftigt har också förbandensmöjligheter/vilja att satsa på övnings- ochskjutfältet minskat.Vi skall enligt motionären komma ihåg attÄlvdalens skjutfält är tämligen unikt. Det invigdes1967 och blev därvid det stora och omfattandeskjutfält som det är. Det går knappastatt få till nya användbara skjutfält, särskilt i denstorlek som skjutfält har. Förankringen ibygden är viktig och här har också skjutfältet iÄlvdalen en mycket bra ställning.Motionären påpekar att det hardiskuterats om inte vi borde ha ett samarbete medNorge då det gäller skjutfältet i Älvdalen.Självklart vore detta ett sätt att bättre utnyttjadet stora och fina fältet.Det bör, framhåller motionären, till en klarareinriktning vad vi vill med skjutfältet i . Ibistra ekonomiska tider kommer många braverksamheter i kläm, men här bör ge klarabesked att en klar prioritering sker av skjutfälteti Älvdalen.Även i motion Fö215 (fp) av tasutnyttjandet av skjutfält upp. Motionärenpåpekar att skjutfältet omfattar iDalarna, mitt i orörd natur. Ett stort övningsfältutan att störa någon omgivning är en stor tillgångför det svenska försvaret. Här bör en stor del avövningsverksamheten förläggas, inte minst förfrivilligorganisationer som behöver braövningsområden. I finns allt för en bramilitär övning, både i väderhänseende och med tankpå den kuperade terrängen och infrastrukturen.Skjutning med långdistansvapen och terrängträningmed motorfordon har perfekta förutsättningar inomÄlvdalens skjutfält. Förläggningar och andrabyggnader är i gott skick.Motionären påpekar att behöver samövas. Älvdalenborde vara en bra plats för övning av svenskastyrkor i samverkan med övriga EU-styrkor. Här börregeringen agera gentemot EU:s administration.Norge, med behov av ett nytt övningsfält, bordeerbjudas möjligheter att använda Älvdalensskjutfält. Regeringen bör enligt motionären ta ettinitiativ och erbjuda skjutfält till detnorska försvaret.I motion Fö218 (s) av framhålls att detlilla samhället , tillhörande Kristianstadskommun, är känt för sina unika våtmarker som lockarornitologer från hela världen. Men ännu mer känt ärsamhället för sitt militära skjutfält. Otaliga är devärnpliktiga som deltagit i övningar i Rinkaby.Skjutfältet är beläget i vacker natur som delviserbjuder ett öppet landskap, då delar av områdetanvänds som betesmark. är välkomna att beträdafältet, men inte människorna.Motionären påpekar att förr när den militärahotbilden såg annorlunda ut och var enregementsstad ifrågasatte lokalbefolkningen inteskjutfältets existens. Man stod ut med de störningarsom skjutövningarna medförde. När sedan garnisonen igrannkommunen också den avveckladesförsvann troligen det sista stödet för fortsattaskjutövningar i Rinkaby.Under sommaren 2001 fick skjutfältet ett temporärtnytt användningsområde. 30 000 scouter från i stortsett hela världen anordnade ett läger på fältet.Denna folkfest som lägret gav upphov till skapadeockså ett tryck på att skjutövningarna omedelbartskulle upphöra och att fältet skulle öppnas förbesökande.Skjutfältet stänger enligt motionären av ochblockerar närheten till havet och möjlig tillväxtför kommundelarna , och vill naturligtvis själv hamöjlighet att planera och använda ett så stortmarkområde som skjutfältet utgör. Fältet medtillhörande skyddszoner är av den storleken att bådeett bibehållande av den vackra naturen ochuppförande av bebyggelse är möjligt.Hade det varit så att i övrigt saknatmilitära övningsskjutfält hade enligt motionärendenna motion aldrig skrivits. Trots att försvaretsverksamhet med nödvändighet har omstruktureratskrävs naturligtvis ändå fortfarande möjligheter tillskjutövningar. Motionären hävdar att dessaträningsmöjligheter är fullt tillgodosedda i Skåneäven utan tillgång till Rinkabyfältet. De militäramyndigheterna tycks ändå vilja hålla kvarskjutfältet bara av den anledningen att det kanskekan vara bra att ha . Detargumentet väger lätt när nu fältets civila nytta ärså uppenbar.Utskottets ställningstagandeI motionerna Fö203 (m) och Fö215 (fp) understryks vikten avÄlvdalens skjutfält medan i motion Fö218 (s)ifrågasätts försvarets behov av Rinkabyfältet.I betänkande Vissaorganisationsfrågor i Försvars-makten (bet.2000/01:FöU10) underströk utskottet den storabetydelse och de gynnsamma förutsättningar tillövningar och skarpskjutning som finns på Älvdalensskjutfält. Utskottet framhöll att det torde finnasfå platser i som har liknandeförutsättningar. Utskottet påpekade att regeringenhar möjlighet att utan närmare hörandebesluta om tillstånd till främmande makt att t.ex.bedriva materielförsök eller övningar på svensktterritorium. Utskottet anförde vidare att regeringenoch Försvarsmakten bör bedöma om det - utöver detbehov av skjutfält som Försvarsmakten har - finnspraktiska förutsättningar att låta främmandeförband, t.ex. från , öva på Älvdalensskjutfält. Utskottet gör samma bedömning nu.Utskottet erinrar vidare om att en avgrundprinciperna vid den omfattande omstruktureringsom beslutades var att dimensionerandeövnings- och skjutfält skulle behållas för att kunnautnyttjas i en situation som kräver upprustning.I motion Fö218 (s) har motionären också kritiseratmöjligheterna för allmänheten att få tillträde tillRinkabyfältet. Enligt vad utskottet har erfarit harde miltära myndigheterna väsentligtförbättrat allmänhetens tillträdesmöjlighet på såvis att den kan vistas på fältet när det inte pågårövningar.Med anledning av det anförda avstyrker utskottetmotionerna Fö203 (m), Fö215 (fp) och Fö218 (s).Det civila försvaretUtskottet behandlar här vad regeringen ipropositionen (s. 159-180) anfört om det civilaförsvaret. Utskottet behandlar även motionerna Fö2(m) yrkandena 6, 7 och 10, Fö9 (m) yrkande 14 idenna del, Fö12 (v) yrkandena 6, 7 och 10 samt Fö256(kd) yrkandena 1 och 6.Inriktningen m.m.Utskottets bedömning och förslag i korthetUtskottet har inget att erinra mot vadregeringen i propositionen anför ominriktningen av det civila försvaret.Motion Fö12 (v) yrkandena 6 och 7 avstyrks avutskottet.PropositionenInriktningen för det civila försvarets planeringinnebär att satsningar behöver genomföras för attminska sårbarheten i infrastrukturen, medan åtgärdervad gäller den traditionella försörjningsberedskapensamt huvuddelen av befolkningsskydd ochräddningstjänst bör minskas väsentligt. Dettainnebär en fortsättning av den inriktning avplaneringen som gällde och särskiltefter försvarsbeslut.Grundförmågan inom det civila försvaret ärsamhällets fredstida robusthet och flexibilitet. Medutgångspunkt från dessa vidtas de civilaförsvarsåtgärder som krävs för att kunna möta deökade krav som kan uppstå vid ett väpnat angrepp.Den grundförmåga som således skapas gerhandlingsfrihet både inom detcivila försvaret. Planeringsperspektivet på kortsikt innebär en förmåga att efter högst ett årsförberedelser kunna motstå begränsade militäraangrepp. I grundförmågan ingår att upprätthålla ochutveckla en kontinuerlig kompetens för det civilaförsvarets uppgift, samt de grundelement som kankrävas för en anpassningsprocess. Här ingår attkunna planera och utforma resurserna för att bemötanya typer av angrepp etc. Viktiga komponenter utgörsbl.a. av omvärldsbevakning, analys och förmåga tillanpassning.Vid planering och utformning av åtgärder ochresurser för att uppnå grundförmåga är detväsentligt att beakta de gränssättande faktorernaför respektive verksamhetsområde inom det civilaförsvaret. I planeringen inom det civila försvaretskall främst åtgärder prioriteras som syftar tillatt öka säkerheten inom områdena elförsörjning,telekommunikationer och IT samt åtgärder sommotverkar effekter av biologiska och kemiskastridsmedel. Varje enskilt verksamhetsområde inomdet civila försvaret ansvarar för att i sinplanering beakta hur det berörs i händelse av attnågot av de nämnda områdena inte fungerar under enkortare eller längre tid.I planeringen för det civila försvarets förmågafår risken att drabbas av informationsoperationermot samhällsviktiga system inte underskattas. IT-säkerhetsfrågorna måste därför ha en framträdandeplats i planeringen.Som utgångspunkter för planeringen av det civilaförsvarets grundförmåga anför regeringen bl.a. ifråga om grundförmåga inklusive förmåga på kort siktatt det inom det civila försvaret alltid skallfinnas en tillräckligt hög grundförmåga för attmöjliggöra handlingsfrihet. Vidare skall det civilaförsvaret kunna hantera förändrade förutsättningar iframtiden, skapa förmåga att motstå hot om ochbegränsade insatser mot civila funktioner ellerinfrastruktur i form av sabotage eller begränsatanvändande av fjärrstridsmedel. Det civila försvaretskall också bidra till samhällets totalamotståndsförmåga mot informationsoperationer samtskapa förmåga att kunna stödja Försvarsmakten.För förmågan på medellång sikt skall - efter enanpassningsperiod - det civila försvaretkunna bidra till samhällets samlade förmåga att mötaett väpnat angrepp som innebär mer omfattandemilitära operationer på marken, i luften och tillsjöss. Behovet av samverkan inom det civilaförsvaret ökar. Civil och militär samverkan fordraspå alla ledningsnivåer. Försvarsmaktens behov avstöd från samhället i övrigt blir, i händelse av enkonflikt, mer påtagligt.För förmågan på lång sikt (i ett tioårsperspektiv)skall det civila försvaret kunna bidra tillsamhällets samlade förmåga att möta flera olikatyper av mer omfattande väpnade angrepp. De somverkar inom det civila försvaret bör i planeringenutgå från att det inte är meningsfullt att utarbetanågra särskilda anpassningsplaner förtidsperspektivet förmåga på lång sikt. Fokus bör istället vara att bygga upp en basförmåga inom ramenför grundförmågan för att bibehållahandlingsfriheten för det civila försvaret på långsikt.Regeringen berör också det i propositionen angivnaförslaget att funktionsindelningen inom det civilaförsvaret skall upphöra. Vissa utpekade myndigheterinom det civila försvaret skall dock ha förmåga attvid en säkerhetspolitisk förändring kunna genomförade anpassningsåtgärder som då kan komma att krävas.Dessa myndigheter måste säkerställa att det finns engrundförmåga från vilken anpassning inom femrespektive kan ske. I huvudsak innebär dennagrundförmåga en planering och ett upprätthållande avkompetens för att kunna genomföra anpassning, men ivissa fall måste rena investeringsåtgärdergenomföras redan i dag.I nuläget pågår ett arbete med att precisera vilkamyndigheter som bör tilldelas detta ansvar. Somtidigare aviserats skall regeringen i en propositionvåren 2002 återkomma till i denna fråga.