bet · GO01UU4 · 2001-03-27 00:00:00 — Återbetalningarnafrån FN-insatser sker med betydande förseningar ochgrundar sig på schabloner. deltar förnärvarande inte med trupp i fredsfrämjande insatserledda av FN. Ingen återbetalning sker till de ländersom deltar med trupp i SFOR och KFOR på västraBalkan.Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna1999/2000:U416 (kd) yrkandena 7, 9, 10 och 12 och2000/01:U413 (fp) yrkande 9, medan motionerna1999/2000:U416 (kd) yrkandena 1, 6 och 8 och2000/01:U413 (fp) yrkande 5 kan anses besvarade medvad utskottet anfört.I motion 1999/2000:U416 (kd) yrkande 11 framhållsvikten av civil och militär samverkan i samband medfredsfrämjande operationer. Motionärerna bakom1999/2000:Fö36 (mp) yrkande 6 menar att ochEuropa bör stärka den civila krishanteringsförmågan.Vänsterpartiet framhåller i motion 2000/01:U402 (v)att det är väsentligt att flytta fokus från senarefaser av kriser till de tidiga varningssignalerna.Regeringen bör verka för att konfliktförebyggandeåtgärder prioriteras framför militära aktioner inomall säkerhetspolitisk verksamhet (yrkande 1). Imotionen sägs också att EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik starkt betonar den militärakrishanteringen. Därför bör endast delta iEU:s civila del av krishanteringen (yrkande 8).Enligt motion 2000/01:U414 (kd) yrkande 12 börSverige vara med i den framväxande gemensammaförsvarspolitiken i EU, vilket innebär utveckling avoch deltagandet i den europeiskakrishanteringsförmågan.Utskottet instämmer med vad som motionsledes sägsom att samordningen mellan civila och militäraenheter i fredsfrämjande insatser är en fråga sommåste ges hög prioritet. Särskilt de stora ochkomplexa fredsfrämjande insatserna på västra understrukit nödvändigheten av att den militärainsatsen sker i samverkan med effektiva civilaåtgärder. Det finns ingen standardmodell förfredsfrämjande operationer. måste militäraoch civila komponenter etableras parallellt ochsamverka för att åstadkomma resultat,och i många fall utför militär personal funktionerav civil karaktär. Uppgifterna och problemen måstesättas i centrum, och inriktning och val av aktörermåste anpassas till varje given konfliktsituation.Utskottet konstaterar med tillfredsställelse attSverige har satsat stora resurser, och iinternationell jämförelse nått långt, när det gällercivilmilitär samverkan.Utskottet konstaterar också att civil krishanteringär en svensk profilfråga inom EU-samarbetet.Utgångspunkten är att EU måste ha både civila ochmilitära instrument till sitt förfogande för attkunna lösa hela den bredd av krishanteringsuppgiftersom kan tänkas uppstå. Målet är att uppnå en ny ochmer effektiv samordning mellan nationella ochgemensamma verktyg så att EU och dess medlemsländerbättre skall kunna bidra till operationer ledda avFN eller eller, om lämpligt, själva ansvara förinsatser. Målet är också att kunna uppfångavarningssignaler i ett så tidigt skede att kriserkan hanteras med begränsade medel, vilket dåvanligen innebär att tvångsåtgärder inte behövertillgripas.Sverige är pådrivande inom EU och när detgäller civil krishantering och har bl.a. medverkattill att det skall inrättas en civilkrishanteringskommitté inom , någotsom beslöts . stärkta förmåga attbidra med civila förebyggande krishanteringsåtgärderbör också framhållas.Med vad ovan anförts anser utskottet att motionerna1999/2000:U416 (kd) yrkande 11, 1999/2000:Fö36 (mp)yrkande 6, 2000/01:U402 (v) yrkande 1 och2000/01:U414 (kd) yrkande 12 kan besvaras. Motion2000/01:U402 (v) yrkande 8 avstyrks.Moderaterna kräver i motion 2000/01:U412 (m) yrkande6 att regeringen vidtar aktiva åtgärder för attskapa en trovärdig snabbinsatsförmåga.Utskottet har tidigare, i sitt yttrande(1999/2000:UU4y) till försvarsutskottet medanledning av proposition 1999/2000:30, berört dennafråga och därvid anfört bl.a. följande.Till de erfarenheter som kan dras av det senasteårets utveckling hör att det finns ett behov attfortsatt stärka vår förmåga att delta i europeiskkrishantering, samt att beredskapen för att snabbtkunna igångsätta en insats bör höjas.I beslut (bet. 1999/2000:FöU2) sägs:"Alla synes vara överens om att en insats måstekunna komma i gång smidigare och snabbare än falletmed styrkan till Kosovo. Inriktningen bör sålundavara att en styrka - med de resurser som efterfrågas- kan sättas in någon månad efter beslut i riksdageneller av regeringen. Processen före statsmakternasbeslut måste emellertid också effektiviseras. "Utskottet anser därmed att motionärernas synpunkteri huvudsak beaktats eller kommer att beaktas ochmenar att motion 2000/01:U412 (m) yrkande 6 kanbesvaras med vad som ovan anförts.Enligt motion 2000/01:U412 (m) yrkande 7 bör Sverigehålla en högre beredskap när det gäller civilainsatser, inte minst vad gäller poliser. Genom endimensionering av svensk polis som också tar hänsyntill behoven av poliser i internationell tjänst kandetta uppnås. Med en ökad kapacitet skulle iökad utsträckning kunna bidra till att fylla detsäkerhetsgap som ofta uppstår mellan militära ochcivila insatser.Utskottet har med anledning av motionen inhämtatföljande.Rikspolisstyrelsen övertog fr.o.m. den 1 januari2000 huvudmannaansvaret för poliser i fredsfrämjandeinsatser och en Polisens utlandsstyrka inrättades. Isamband härmed sattes en särskild enhet upp påRikskriminalpolisen med ansvar förutlandsverksamheten.För närvarande bidrar med ca 120 polisertill fredsfrämjande verksamhet. Tillfälligtvis harantalet dock varit uppe i omkring 150. Detta liggeri linje med det förslag på svensk kapacitet somframfördes i utredningsbetänkandet Polis i fredenstjänst (SOU 1997:104). Utöver de poliser som finnsute i internationell tjänst finns det något mindreän 200 poliser anmälda för sådan tjänstgöring "resursdatabas", vilket möjliggör en snabbrekrytering. ligger därmed, relaterat tillstorleken av den nationella polisstyrkan, väl frammebland polisbidragarländerna. Svensk polis utför istort sett samtliga tänkbara polisuppgifter iinternationell tjänst, från övervakande ochutbildande polisinsatser till rent operativverksamhet. Enligt regeringens bedömning är detnödvändigt att personalförsörjningsläget nationelltförbättras, vilket kan få en viss effekt även påantalet poliser som kan avdelas för internationelltjänst.Sverige driver frågan om ett stärkande av deninternationella kapaciteten på polisområdet och enutveckling av polisens roll i fredsfrämjandeinsatser i FN, och internationella polisinsatser som under 1999inleddes inom ramen för FN-missionerna i Kosovo ochÖsttimor har mycket omfattande mandat och inkluderarsåväl exekutiva befogenheter somutbildningsinsatser. Behovet av bidrag med poliserfrån medlemsländerna ökade kraftigt i och med dessamissioner, något som medlemsstaterna hade svårt atti tillräcklig utsträckning leva upp till. var heller inte anpassad tillpolisinsatsernas ökade omfattning.Mot denna bakgrund är det, enligt utskottetsuppfattning, angeläget att stärka FN:s kapacitet förplanering och genomförande av fredsfrämjandeinsatser med poliskomponenter. har länge,vilket utskottet framhållit i tidigare betänkanden,aktivt drivit frågan om polisens roll ifredsfrämjande uppdrag, bl.a. i FN:ssäkerhetsråd samt tillsammans med övriga EU-länder iFN:s generalförsamlings särskilda kommitté förfredsbevarande.I och med den s.k. har ettreformarbete inletts för att anpassa FN efter dagensbredare insatser på det fredsfrämjande området. framförs en rad rekommendationerpå civilpolisområdet. Hit hör bl.a. ettdoktrinskifte i syfte att bättre reflektera den rollsom civilpoliser har i dagens komplexafredsoperationer, med fokus på stärkande av helarättsväsendet samt åtgärder för att förbättrasnabbinsatskapaciteten på civilpolissidan. Vidareföreslås omstruktureringar och förstärkningar av för fredsbevarande (DPKO)och dess civilpolisenhet. Flera rekommendationer ärriktade till FN:s medlemsländer, som bl.a. uppmanasatt öka sin nationella kapacitet genom att etableradatabaser avseende poliser som är villiga att medkort varsel gör utlandstjänst samt genom attsamarbeta regionalt på civilpolisområdet. Vad gällerreformer av sekretariatets organisation har vissaviktiga förstärkningar och omstruktureringar av FN:scivilpolisenhet redan kunnat genomföras. Värt attnotera är även att civilpolisenheten fr.o.m. den 1februari 2001 och framöver kommeratt ha en svensk polis som tillförordnad chef.Sverige och EU har i uppföljningsarbetet särskiltprioriterat polisfrågan.Organisationen för säkerhet och samarbete i () inledde 1997 sin första civilpolisinsats iöstra , , då organisationen i dettaområde övertog ansvaret för civilpolisfrågorna frånFN. Denna insats har /01 kunnatavslutas. Organisationen har inom ramen förFN:s civila administration i Kosovo ansvar förutbildning av den lokala poliskåren.OSSE skapade genom beslut vid toppmötet i en civil krishanteringsmekanism(REACT). REACT är ett verktyg för att snabbt ocheffektivt kunna mobilisera civil personal, inklusivecivilpoliser, för tjänstgöring i . I samband med utformningen av dennahar, bl.a. från svenskt håll, framhållits vikten avatt som komplement till snabbrekrytering av personalöka beredskapen på det logistiska området. I sambandmed tillskapandet av REACT beslöts även att inrättaen polistjänst vid sekretariat.Vid ministermötet i beslötOSSE att se över möjligheterna att vidareutvecklapoliskapaciteten i sekretariatet, bl.a. genom attundersöka förutsättningarna för att tillskapa en mersenior samordningstjänst för polisfrågor.Också inom EU pågår arbetet med att stärkamedlemsstaternas förmåga avseende civilkrishantering. Detta skulle bl.a. kunna möjliggöraför EU att bistå FN och . har, somutskottet tidigare framhållit, varitdrivande i arbetet för att EU:s uppgraderadekrishanteringsförmåga skall inbegripa både civilaoch militära instrument. Polisområdet harinledningsvis prioriterats i detta arbete, och i Feira kunde ett kapacitetsmålantas om att EU skall kunna bidra medupp till 5 000 poliser för internationellafredsfrämjande uppdrag, varav 1 000 skall kunnasättas in med kort varsel. Andra prioriteradeområden för EU:s arbete med att stärka sin civilakrishanteringsförmåga är andra delar avrättsväsendet (t.ex. domare och åklagare), civiladministration och räddningstjänst.Utskottet menar att motion 2000/01:U412 (m) yrkande7 kan besvaras med vad som här anförts.Det finns, enligt motion 2000/01:U217 (kd), ettbehov av att internationella fredsarbeteeffektiviseras, varför ett kombinerat civilt ochmilitärt fredscentrum i bör inrättas(yrkande 4). Länkat till den föreslagna nyamyndigheten, Fredscentrum i , bör en FN-skolaupprättas för att utbilda svenskar som vill arbetainternationellt i den nya globala miljön (yrkande18).Enligt vad utskottet inhämtat mottog regeringen den30 utredningsbetänkandet Internationellkonflikthantering - att förbereda sig tillsammans(SOU 1999:29), som behandlar frågan omtvärsektoriell kompetensutveckling genom samordningav civil och militär utbildning införinternationella insatser. Betänkandet var på remissunder perioden till den 25 augusti 1999.Hösten 1999 tillkallades en särskild utredare meduppdrag att föreslå åtgärder för att förbättrarekryteringen av svensk personal tillinternationella insatser inom ramen förkonfliktförebyggande och konflikthanterandeverksamhet. Utredningen överlämnade sitt betänkande(SOU 2000:74) Att verka för fred - ett gemensamtfredscentrum . Betänkandetskickades på remiss till myndigheter ochorganisationer verksamma inom området internationellfredsfrämjande verksamhet. Remisstiden löpte framt.o.m. 31 januari 2001.De nämnda betänkandena kompletterar varandra ochbehandlar olika aspekter inom verksamhetsområdetinternationell konflikthantering. Utredningarnabereds därför i ett sammanhang, och detta arbetepågår nu.Utskottet menar att detta beredningsarbete inte börföregripas och anser att motion 2000/01:U217 (kd)yrkandena 4 och 18 kan besvaras med vad som ovanredovisats.I motion 2000/01:U402 (v) yrkande 4 begärs attregeringen prioriterar och aktivt verkar för attjämställdhetsarbete skall inkluderas vid varjeinternationellt försvarssamarbete som deltari.Som motionärerna påpekar pågår i ettjämställdhetsarbete inom försvaret. I detta ingår,vilket framgår av Försvarsmaktens Årsredovisning2000, bilaga 5 Personalredovisning, bl.a. satsningarpå nätverk för kvinnliga värnpliktiga och förkvinnliga officerare, arbete mot sexuellatrakasserier, analys av avgångsorsakerna blandkvinnliga befattningshavare inom försvaret,införande av kvinnoanpassad utrustning, införande avgenus- och mångfaldsutbildningar i försvaretssamtliga skolor m.m. I Försvarsmaktens grundsynligger att arbetet med att föra in kvinnor iförsvaret till stor del är en fråga om att påverkaattityder.Utskottet, som ser positivt på denna inriktning, ärav uppfattningen att de åtgärder som vidtas underutbildning och tjänstgöring i också fårgenomslag i det försvarssamarbete utomlands somSverige deltar i. Utskottet vill i sammanhangetockså betona vikten av att i kompliceradekrishanteringsinsatser med såväl civilt som militärtdeltagande ta till vara erfarenheter från bådakönen.Även internationellt har ökad uppmärksamhet påsenare tid riktats mot kvinnors roll ikrishantering. Sålunda har det diskuterats på vilkasätt kvinnors speciella kompetens och erfarenhetskulle kunna utnyttjas, och hur man t.ex. i mandatenför fredsfrämjande insatser aktivt skulle kunnauppmärksamma kvinnor. I en resolution som FN:ssäkerhetsråd antog uppmanasmedlemsstaterna att stärka kvinnorepresentationen påalla beslutsnivåer i nationella, regionala ochinternationella institutioner och arrangemang förkrishantering.Sverige har på flera sätt, t.ex. genom att stödjaen FN-studie om hur kvinnors villkor systematisktkan beaktas i FN:s fredsfrämjande verksamhet,internationellt sökt verka för att kvinnors villkoroch den roll kvinnor kan spela i fredsfrämjandeverksamhet uppmärksammas mer.Utskottet anser att motion 2000/01:U402 (v) yrkande4 kan besvaras med vad som ovan anförts.5.4 Svensk säkerhetspolitik iglobaliseringens tidevarvDet slut och Warszawapaktensupplösning har drastiskt förändrat detsäkerhetspolitiska läget i . Risken förkonflikter som trappas upp till krig mellanstormakter och risken för invasionsföretag riktademot är liten inom överskådlig tid. Densäkerhetspolitiska bilden präglas i stället av nyautmaningar. Regionala och lokala kriser som ofta ärinomnationella till sin karaktär kan direkt ellerindirekt beröra Sverige.Under 1900-talets andra hälft har den övervägandedelen av alla krig och konflikter varitinomstatliga. Denna förskjutning från konfliktermellan stater till inomstatliga konflikter kommersannolikt att bestå.Inomstatliga konflikter kan bl.a. ha sin grund ireligiösa eller etniska motsättningar, motsättningartill följd av ojämn välfärdsfördelning, brott mot demänskliga rättigheterna eller brist på respekt förmänniskors demokratiska fri- och rättigheter. De kanäven ha sin grund i problem som rör mergrundläggande fysiska livsbetingelser. Omfattandemiljökatastrofer kan ge upphov till motsättningarbåde inom och mellan stater liksom exempelvis bristpå vattenresurser.Internationell eller nationell terrorism kan ageraför att slå ut livsviktiga funktioner i vårtsamhälle, särskilt infrastruktur, som alltmer byggerpå störningskänslig högteknologi. Dessa hot fåreffekter även för andra länder och förvärldssamfundet i stort. Det gäller även andra hotsom internationell kriminalitet, narkotikahandel ochspridning av massförstörelsevapen. Alla dessamöjliga hot ignorerar nationella gränser och kräveri ökad utsträckning internationellt samarbete ochglobala lösningar.Lokalt initierade motsättningar och konflikter kanfå verkningar direkt eller indirekt långt utanfördet aktuella konfliktområdet, vilket tydliggjordesexempelvis i samband med , och därmedhota internationell fred och säkerhet. Mångakonflikter förblir dock regionala, vilket i sig kanskapa större och mer långsiktiga problem.Ett problem är att den klassiska folkrätten, i dendel som rör situationer präglade av fiendeskap, istor utsträckning tar sikte på mellanstatligakonflikter. Utskottet pekar på flera ställen i dettabetänkande på behovet av en utveckling av folkrätteni de delar som rör andra typer av konflikter ochsituationer då inidividers och staters rättigheterkommer i motsatsställning.Den ökande internationaliseringen av bl.a. ekonomi,näringsliv, handel, utbildning och inte minstmediebevakningen medför att politikens villkoralltmer globaliseras. Det internationella samfundetblir mer komplext och möjligheterna att förutse ochpåverka skeenden minskar, som lokala ochregionala händelser och konflikter i ökandeutsträckning kan få globala konsekvenser. Även omdenna nya värld präglas av allvarliga hot motsäkerhet och välfärd finns det också unikamöjligheter till ett bättre liv för alla.Globaliseringen betyder ökade möjligheter tillekonomisk tillväxt och därmed till välfärd för flermänniskor. Den moderna informationstekniken skaparpå samma sätt nya möjligheter, både ekonomiskt ochpolitiskt, att stärka demokrati, rättvisa ochvälfärd.Utskottet vill framhålla att ett bredare samarbeteblir allt viktigare för att motverka såväl direktakonfliktrisker som de hot som följer av den globalautvecklingen och de moderna samhällenas sårbarhet.Svensk säkerhetspolitik måste även framgent utgåfrån en vidgad syn på säkerheten, och desäkerhetspolitiska hoten måste mötas med delvis nyamedel. Utskottet vill även framhålla vikten av attindividens säkerhet lyfts fram som en huvuduppgift idet bredare säkerhetspolitiska arbetet.Detta kräver i sin tur en utveckling när det gällerdet internationella samfundets instrument ochorganisation, både globalt och regionalt. Utskottetmenar att konflikthantering bör inta en centralplats i det internationella samfundetsansträngningar härvidlag.Tre steg i en konflikthanteringsprocess kanidentifieras. Det första steget är förebyggande ochbaseras på analys av konflikter. Genom att tidigtidentifiera källor till konflikter - och att i nästasteg vidta åtgärder inom ramen för civilkrishantering - kan det ofta undvikas att konflikterövergår i motsättningar som tar sig våldsuttryck.Skulle detta inte vara möjligt att uppnå utanmotsättningarna fördjupas och leder över i kriseller krig, bör det även finnas möjlighet tillmilitär krishantering. Det är emellertid utskottetsbestämda uppfattning att tonvikten i arbetet börligga i de två första stegen i enkonflikthanteringsprocess - konfliktförebyggandeoch civil krishantering. Konfliktförebyggande syftartill att på ett konstruktivt sätt kanaliserakonflikter, i mening samhällsmotsättningar, genomfredliga procedurer och strukturer och förhindra attde tar sig väpnade uttryck. På detta sätt kanomfattande kostnader, främst i människoliv ochlidande men även vad gäller andra samhällsresurser,undvikas.Det är utskottets mening att det är av vikt attanalysera strukturella riskfaktorer för attidentifiera potentiella konflikter. Det är vidare avvikt att angripa dessa grundläggande riskfaktoreroch konfliktorsaker för att förebygga väpnadekonflikter.Utskottet konstaterar att resursknapphet ellerojämn fördelning av resurser utgör potentiellakonfliktorsaker, som var för sig eller i kombinationkan leda till väpnade konflikter inom och mellanstater. Fattigdom skapar sociala motsättningar,motsättningar kan leda till våld och våldet ledertill ytterligare fattigdom. Fattigdom och krigskapar på det sättet sina egna onda spiraler. Attbryta dessa spiraler bör enligt utskottetsuppfattning vara en överordnad angelägenhet för helavärldssamfundet. Utskottet vill i sammanhangetunderstryka biståndets säkerhetsfrämjande karaktäroch att och EU:s omfattandeutvecklingssamarbete kan utgöra ett effektivtinstrument för att minska grogrunden fördestabilisering och väpnad konflikt.Förutom utvecklingsbiståndet finns andra vägar attöka tillväxten och få en bättre resursfördelning.Utökad handel har en sådan funktion och utskottetanser att och EU:s ansträngningar för attöka utvecklingsländernas tillgång till deindustrialiserade ländernas, i synnerhet EU:s,marknader är mycket värdefulla. Ökat handelsutbyte,som understöds av åtgärder för ökad frihandel, haren viktig säkerhetsfrämjande ochkonfliktförebyggande funktion, om det leder till attvälfärden för den breda befolkningen iutvecklingsländerna ökar. Utskottet har utförligtdiskuterat detta i sitt betänkande 1998/99:UU12Utrikeshandel och internationella investeringar.Vidare vill utskottet framhålla att väpnadekonflikter ofta föregås av - eller orsakas av -grova kränkningar av individens rättigheter.Respekten för folkrättens regler om de mänskligarättigheterna är därför en viktig faktor för attförebygga väpnade konflikter. Långsiktiga insatserför att stärka en kultur av respekt för folkrätten,bl.a. genom utbildningsinsatser och politisk dialog,har enligt utskottets uppfattning en strukturelltförebyggande funktion och är en viktig del avarbetet med att stärka konfliktförebyggandet.Utskottet noterar att det bland FN:s medlemsländerförs en diskussion om möjligheten att påfolkrättslig grund tillåta insats med militära medelför att hindra humanitära katastrofer. Folkrättenslår fast alla staters rätt till självbestämmandeoch suveränitet. Det generella våldsförbudet ärgrundläggande i . Förutom i fall avsjälvförsvar är det endast som kanbesluta om undantag från förbudet att bruka våld.Frågan om det internationella samfundets rätt attingripa med våld mot en enskild stat för att hindragrova kränkningar av de mänskliga rättigheterna haremellertid aktualiserats undersenare år, varvid motsättningen mellan å ena sidanFN-stadgans våldsförbud och en betoning avsäkerhetsrådets auktoritet och å andra sidannödvändigheten av att förhindra humanitärakatastrofer framstått tydligt. Utskottet konstateraratt i flera fall ingripit motbl.a. folkmord och att det äger rum en utvecklinginom folkrätten på detta område. Utgången av dennadiskussion och utveckling inom folkrätten kan iframtiden få stor betydelse för det internationellasamfundets agerande när det gällerkonfliktförebyggande och konflikthantering.Utskottet vill framhålla att självt i varjeenskilt fall och i enlighet med svensk lag beslutarom medverkan i internationella fredsfrämjandeinsatser. En förutsättning för svensk medverkan äratt insatser måste stå på folkrättslig grund. EnligtFN-stadgan skall beslut om fredsframtvingandeinsatser fattas av FN:s säkerhetsråd.Utskottet vill understryka att även länken mellandemokrati, säkerhet och konfliktförebyggande ärstark och tydlig. Deltagande, representativitet ochlegitimitet är centrala begrepp för såväl en sunddemokratiseringsprocess som för hanteringen avinterna konflikter. Det är utskottets uppfattningatt en demokratisk samhällsordning underlättarhanteringen av samhälleliga motsättningar medfredliga medel och inom institutionaliseradekanaler.Global miljöförstöring och klimatförändringar kankomma att påverka utvecklingen i ökande omfattningoch i sig utgöra väsentliga orsaker till konflikter.Kamp om naturresurser, inte minst sådana som rör hurknappa vattenresurser skall fördelas, utgör orsaker till konflikter. Utskottet menar attdessa frågor måste tas om hand på detinternationella planet och vill framhålla att ettenhetligt tvistlösningssystem skulle kunna innebärafördelar i ett konfliktförebyggande perspektiv.Utskottet vill avslutningsvis i denna delunderstryka betydelsen av att svensk utrikespolitik,EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik samtFN:s politik genomsyras av ett vidgatsäkerhetspolitiskt synsätt och ett perspektiv avkonfliktförebyggande. Utskottet ser mycket positivtpå att arbetet med att förebygga väpnade konflikterhar fått ökad nationell och internationelluppmärksamhet samt att synsättet påsäkerhetspolitiken alltmer präglas av en bredansats.När det gäller konflikthantering vill utskottetunderstryka betydelsen av att kapacitet byggs uppför civil och militär krishantering.