bet · GP01BOU1 · 2001-11-20 00:00:00 — Bostäder måste därförses som viktiga ur två aspekter dels som en del ivår infrastruktur, jämställd med järnvägar ochvägar, dels som en rättighet för alla till ett egethem. För att våra bostäder skall kunna fylla dessatvå funktioner fordras en rad åtgärder som inte baraär av bostadspolitisk natur utan som också avserflera andra politikområden. Det finns entendens att betrakta bostadsfrågorna som isoleradefrån andra samhällsområden. Så är naturligtvis intefallet. För att bostaden skall bli en socialrättighet måste alla samhällssektorer involveras iarbetet för att nå dit.Den allt större bostadsbristen i vårastorstadsområden och i andra expansiva orter hämmartillväxten. Bristen på bostäder leder tillsvårigheter för den som får ett arbete på någon avdessa orter och därför vill flytta dit. I de flestafall är bristorterna också universitets- ochhögskoleorter, vilket gör det svårt för studerandeatt kunna genomföra sin utbildning m.m. Enoundviklig följd blir också att antalet utan egenbostad ökar. Allt fler tvingas till andrahandsboendeoch andra tillfälliga lösningar.Till en del kan dagens problem enligt vår meninglösas genom bättre kommunikationer, bättre planeringoch en genomtänkt lokalisering av utbildningsplatserför högre studier. För att dessa åtgärder skall fåavsedd effekt fordras att de ingår i en samladstrategi. Det kräver i sin tur en samplanering somomfattar alla berörda politikområden och ennationell plan för hur bostadsbyggandet börutvecklas på regional och nationell nivå. Ansvaretför bostadsförsörjningen på lokal nivå skall dockfortfarande ligga på kommunerna. Det är alltså intefråga om att på något sätt minska det kommunalaansvaret. Samplaneringen och de nationella målensyftar i stället till att ge kommunerna en vidareram för sitt agerande.Målet med den samplanering vi nu förordar är attöka tillgången på goda bostäder. Ett nytillskott avny- och ombyggda bostäder är dock inte tillräckligti sig. Det fordras också att det är fråga ombostäder med boendekostnader som de boende kanbetala.Boendekostnaderna påverkas av en rad faktorer medmånga intressenter inblandade: stat och kommun,fastighetsägare och boendeorganisationer, byggherraroch byggentreprenörer samt byggbranschens olikasektorsorgan. Alla påverkar boendekostnaderna genomsitt agerande och agerar utifrån sina egnaförutsättningar. Den uttalade målsättningen, inteminst från ansvarig ministers sida, är attboendekostnaden som andel av disponibel inkomstskall pressas ned. Staten har från sin sidamedverkat till att fastighetsbeskattningen ochförmögenhetsbeskattningen minskar. Detta lederförhoppningsvis till minskade boendekostnader.De vidtagna åtgärderna för att minskaboendekostnaderna är dock inte tillräckliga.Regeringen bör därför tillsätta enboendekostnadskommission där alla berörda parteringår. Kommissionen skall ha till uppgift dels attenas om åtgärder som leder till sänktaboendekostnader, dels att granska de olikaintressenternas påverkan på utvecklingen avboendekostnaderna.Vad vi nu med anslutning till förslagen iVänsterpartiets partimotion Bo290 yrkandena 1 och 3om bostadspolitikens utformning och inriktninganfört bör som sin mening ge regeringentill känna. Övriga motionsyrkanden avstyrks.3. Utformningen av bostadspolitiken (punkt 2)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad somframförs i reservation 3. Därmed bifaller riksdagenmotionerna 2001/02:Bo269 och 2001/02: Bo320yrkandena 1 och 2 samt avslår motionerna2001/02:Bo267, 2001/02:Bo290 yrkandena 1 och 3,2001/02:Bo307, 2001/02:Bo311, 2001/02:Bo314,2001/02:Bo318 yrkandena 1 och 2, 2001/02:Bo322yrkande 1, 2001/02:Bo323 yrkande 2, 2001/02:Bo325 yrkandena 25,2001/02:N224 yrkande 5, 2001/02:N267 yrkande 30,2001/02:N313 yrkande 2, 2001/02:N319 yrkande 2 och2001/02:So637 yrkande 13.StällningstagandeEn god bostad och närmiljö är av grundläggandebetydelse för välfärden. Alla ska därför ha rätttill en ändamålsenlig bostad till rimlig kostnad.Boendet skall underlätta gemenskap och ett aktivtvardagsliv. Att verka för goda fysiskauppväxtmiljöer är en viktig uppgift förbostadspolitiken.Medborgare som är berörda av en plan för byggandeskall kunna komma in med synpunkter så tidigt sommöjligt i planprocessen. Inför planbeslut skallfullgoda konsekvensbeskrivningar göras, i synnerhetför hur planen påverkar barns, äldres ochfunktionshindrades situation. Strävan måste vara attdet i alla stadsdelar och bostadsområden ska finnasvarierande upplåtelseformer, för att därigenom fåtill stånd en naturlig blandning av åldrar,människor med olika bakgrund och ekonomisk standard.Därigenom motverkas etnisk, social och ekonomisksegregation. Boendesektorn måste bli mer flexibeloch öppen för människors behov. Valfrihet skallfinns mellan olika boendeformer under olika perioderi livet och även lågavlönade barnfamiljer,pensionärer och studerande måste ges möjlighetertill en rimlig boendestandard.Kommunerna skall ha det sociala ansvaret för atttrygga bostadsförsörjningen för sina medborgare. Detska dock höra till det kommunala självbestämmandetatt få avgöra på vilket sätt man vill säkerställatillgången till bostäder för alla kommuninvånare.Den nu i korthet skisserade visionen av det godaboendet och det goda samhället kan inte nås meddagens bostadspolitik. En radikal bostadspolitiskkursändring måste därför komma till stånd. Somviktiga ingredienser i en sådan ny politik ingårbl.a. följande åtgärder.Valfriheten och mångfalden i boendet måste öka.Det är nödvändigt att bostadsbyggandet accelererarsamtidigt som de skenande byggkostnaderna minskar.Åtgärder behöver vidtas för att få fram bra bostädertill rimlig kostnad. Kommunernas planberedskap ochbyggherrarnas upphandling är viktiga faktorer sommåste förbättras.Ägarlägenheter bör införas i enlighet medriksdagens tidigare beslut. Även i övrigt måsteåtgärder vidtas för att garantera ett brett utbud avbostäder av olika utformning och med olikaupplåtelseformer.Studenterna är en grupp vars bostadssituation kanförbättras genom en ökad ny- och ombyggnad avstudentbostäder.Bostadsrättens ställning måste stärkas genom enåtergång till krav på enkel majoritet för ombildningm.m. Dessutom bör bostadsrättens ställning som pantstärkas, bl.a. genom att införa ettbostadsrättsregister.Ett bosparsystem med de tyska bosparkassorna somförebild bör införas för att underlätta för såvälden enskilde som samhället vid förvärv av bostad.Fastighetsskatten måste avvecklas. Istället bör kommunerna ges en möjlighet att ta ut enavgift för att täcka kostnader för gatuunderhåll,brandförsvar och annan service som ärkopplad till fastigheten.Boendesegregationen skall motverkas genom ettförstärkt lokalt inflytande där de boendes önskemåloch förmåga tas till vara som utbudet avservice förbättras. Möjligheterna tillsjälvförvaltning bör förbättras genom ett höjt takför skattefrihet m.m.Bostadssituationen för särskilt utsatta gruppermåste lösas. Det gäller främst de hemlösa för vilkabostäder bör ordnas genom insatser från i förstahand kommunerna, men också från staten.Kvaliteten i våra bostäder och bostadsområdenmåste säkras. Det innebär att allt byggande skallske med största möjliga hänsyn till miljön och tillde boende. Inomhusmiljön bör förbättras genominsatser i befintliga bostäder och genom åtgärdersom ger sunda nya hus. All ny- och ombyggnad börvidare ske med beaktande av arkitektoniska ochestetiska värden. Kulturmiljöer måste tas till vara.Vad vi nu med anslutning till motionerna Bo320(kd) yrkandena 1 och 2 samt Bo269 (kd) anfört omutformningen av bostadspolitiken bör somsin mening ge regeringen till känna. Utformningen av bostadspolitiken (punkt 2)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad somframförs i reservation 4. Därmed bifaller riksdagenmotion 2001/02:Bo325 yrkandena 25 samt avslårmotionerna 2001/02:Bo267, 2001/02:Bo269,2001/02:Bo290 yrkandena 1 och 3, 2001/02:Bo307,2001/02:Bo311, 2001/02:Bo314, 2001/02:Bo318yrkandena 1 och 2, 2001/02:Bo320 yrkandena 1 och 2,2001/02:Bo322 yrkande 1, 2001/02:Bo323 yrkande 2,2001/02:N224 yrkande 5, 2001/02:N267 yrkande 30,2001/02:N313 yrkande 2, 2001/02:N319 yrkande 2 och2001/02:So637 yrkande 13.StällningstagandeHemmet har en större betydelse för oss människor änatt bara skydda oss mot väder och vind. Boendet hari alla tider varit en viktig del i människorsvärdeskapande och viktigt för att skapalivskvalitet. Detta gäller inte minst i dagensstressiga samhälle. Hemmet blir alltmer ett slagsfrizon dit vi kan återvända för att vila och hämtakraft, där vi kan vara oss själva och där vi kanägna oss åt skapande verksamhet.Framtidens boende bör utgå från behovet av ettindividuellt boende. Det individuella boendet byggerpå människors olikheter. Vi har olika behov ocholika sätt att leva. På samma sätt som framtidensboende kommer att vara ett individuellt boendekommer framtidens planering att utgå från demänniskor som bor på platsen och från de naturgivnaförutsättningar som finns just där.Sverige är ett i många avseenden delat land.Bostadsmarknaderna på olika platser i landet skiljersig åt. som det råder brist på bostäder ivåra storstäder och i många högskoleorter rivs tommahus i våra utflyttningsorter.Utmaningen i morgondagens bostadspolitik ligger iatt låta olikheterna vara en styrka. Det förutsätteren långtgående decentralisering av ansvaret förbostadspolitik och samhällsplanering. Detförutsätter också att människor har möjlighet tillsjälvbestämmande och inflytande över sitt boende,antingen genom att äga sin bostad eller genom ettreellt inflytande över bostadens förvaltning.För att forma en hållbar boendepolitik som kanmöta människors behov och de skilda förutsättningarsom finns i landet måste boendepolitiken utgå frånföljande principer:- Människan i centrum: Ansvar för varandra och förnaturen skall vara vägledande när samhället formas.Inom bostadspolitiken innebär det att möjligheteroch konsekvenser för individen och familjen skallvara avgörande.-- Valfrihet och mångfald: Människors varierandebehov skall mötas genom att människor fritt skallkunna välja en mångfald av boendealternativ somavser såväl boendeort som boendeform.-- Neutralitet mellan boendeformer: Samhället skallinte styra människors val av boende genom attfavorisera någon boendeform framför andra. Detskall råda neutralitet i synen på och i fråga omekonomiska förutsättningar för olika boendeformer.-- Ingen ny subventionspolitik: Det är människorsefterfrågan på bostäder som skall styra vad sombyggs, inte skatter, subventioner, regler ellerpolitiska beslut.-- Lokalt utformad boendepolitik: Boendepolitikenskall formas underifrån, med utgångspunkt från delokala och regionala förutsättningarna.-- Demokrati i boende och planering: De boende skallges ett reellt inflytande över sitt boende ochutvecklingen av sin bygd.-- Tillgänglighet: Tillgängligheten till såväloffentliga lokaler och platser som bostäder ocharbetsplatser skall förbättras och människor medolika funktionshinder skall ges bättre möjlighetatt påverka samhällsplaneringen.-- Trygga boendemiljöer: All planering skalluppmärksamma och involvera utsatta grupper för attskapa en trygg miljö.-- Livskvalitet i boendet: Hus skall byggas så att deblir sunda hus och goda bostäder. Bostadsområdenskall planeras så att det finns närhet till naturoch grönområden.-- Enklare regler: Regelverket för planering ochbyggande skall förenklas.-För att komma till rätta med bostadsbristen i dekommuner som har underskott på bostäder är det tvåövergripande åtgärder som behöver göras. Flerbostäder behöver byggas och kommunikationernabehöver förbättras för att minska trycket på debostadsmarknader som är överhettade. Det är minbestämda uppfattning att det går att minskabostadsbristen i storstadsområdena betydligt genomatt förbättra kommunikationerna inom regionerna, menockså till bostadsmarknader i näraliggande regioner.Goda kommunikationer löser emellertid bara en delav bostadsbristen i storstadsområdena och påuniversitets- och högskoleorter. För att på allvarkomma till rätta med bostadsförsörjningen behöverbyggandet, framför allt av hyresbostäder, öka. Trotsatt efterfrågan på bostäder på många håll är myckethög är intresset för att bygga hyreslägenheterminimalt. Det finns därför ett politiskt ansvar,såväl kommunalt som nationellt, att skapa godaförutsättningar för ökat byggande. Staten har ansvarför regelverk, finansieringsfrågor och beskattning.Kommunerna har ansvar för planering,bostadsförsörjning och tilldelning av mark. Statensviktigaste bidrag för att skapa bättreförutsättningar för byggande är att sänka skatternapå boendet och förenkla regelverket. Kommunernasviktigaste bidrag är att vara förutseende ochplanera samt att se till att det finnstillgång till tomtmark till rimliga priser.En bostadsmarknad utan hyresrätter är marknad utanmångfald. anser att det är viktigt attdet finns en blandning av upplåtelseformer i varjestadsdel. Det ger människor valmöjligheter ochmotverkar segregering av boendet.En bostadspolitik som är enkelspårigt inriktad påatt omvandla hyreslägenheter i allmännyttan tillbostadsrätter ger inte några nya bostäder och skapardessutom inlåsningseffekter på hyresmarknaden. Detmest konstruktiva som kan göras är att gebostadsbolagen i uppdrag att använda de pengar somkommer in vid omvandlingar till att bygga nyahyresbostäder. Då investeras pengarna tillbaka ibostadsmarknaden och kan bli till nytta för alla somsöker bostad.Vad jag nu med anslutning till Centerpartietspartimotion Bo325 yrkandena 25 anfört bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna. Utformningen av bostadspolitiken (punkt 2)av ().Förslag till riksdagsbeslutJag anser att utskottets förslag under punkt 2 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad somframförs i reservation 5. Därmed bifaller riksdagenmotionerna 2001/02:Bo322 yrkande 1, 2001/02:Bo323yrkande 2, 2001/02:N267 yrkande 30 och 2001/02:So637yrkande 13 samt avslår motionerna 2001/02:Bo267,2001/02:Bo269, 2001/02:Bo290 yrkandena 1 och 3,2001/02:Bo307, 2001/02:Bo311, 2001/02:Bo314,2001/02:Bo318 yrkandena 1 och 2, 2001/02:Bo320yrkandena 1 och 2, 2001/02:Bo325 yrkandena 25,2001/02:N224 yrkande 5, 2001/02:N313 yrkande 2 och2001/02:N319 yrkande 2.StällningstagandeDet är uppenbart för alla, med undantag avregeringen, att den svenska bostadspolitiken intefungerar. Även om ordet kris är starkt finns detinget annat sätt att beskriva situationen på. Det ärinte heller en kris som beror på enstakaoförklarliga misstag eller yttre händelser, utanresultatet av ett ideologiskt systemfel.Bostadspolitiken har under en rad av år varitspelplatsen för särintressen och missriktadepolitiska ambitioner. Som en följd av detta harbostadsmarknaden präglats avcentralplanering, förmynderi och subventioner.Bostadssektorn har i den svenska marknadsekonominblivit en planekonomisk frizon som utmärks av köer,krångel, svarta affärer, en bostadsproduktion sominte svarar mot efterfrågan, ineffektivitet, högakostnader och missnöjda konsumenter.En ytterligare effekt av den politik som bedrivitsär att den svenska bostadsmarknaden präglas avstora regionala olikheter. somtillväxtregionerna uppvisar stor bostadsbrist äröverskottet på bostäder i andra delar av landetbetydande. I de mest expansiva regionerna börjarbostadsbristen rent av bli en tillväxthämmandefaktor.Det är mot den beskrivna bakgrunden nu hög tid attlägga om bostadspolitiken i liberal riktning. Detinnebär en politik som ger den enskilda människanmakt över sin egen situation och som låter denenskildes önskemål och förutsättningar vara styrandeför boendet. Hörnstenarna i en sådan liberalbostadspolitik skall vara- avreglering och konkurrens som sänker bygg- ochunderhållskostnader,-- en mer flexibel hyressättning med bibehållentrygghet mot oskäliga hyreshöjningar förhyresgästerna och-- en återupprättad neutralitet mellanupplåtelseformerna.-De reformer som måste till för att de uppsatta målenskall kunna nås innefattar bl.a. insatser för att- stimulera tillkomsten av bostadsrätter i områdendär hyresrätter dominerar,-- införa ägarlägenheter i enlighet med denbeställning som gjort hos regeringen,-- få till stånd ett ökat ny- och ombyggande genomavreglering och förenklingar i regelsystemen,-- skapa nya former för ägande och förvaltning avkommunala bostadsföretag,-- öka de boendes inflytande över såväl bostaden somdet egna bostadsområdet,-- avveckla fastighetsskatten i sin nuvarande form.-Ett genomförande av de nu förordade åtgärdernaskulle leda till att en rad av dagensbostadspolitiska problem skulle kunna lösas. Detskulle ge ökad rörlighet på bostadsmarknaden med ettbättre utnyttjande av det befintligabostadsbeståndet som följd. Därmed skulle ocksåsvårigheterna för ungdomar och andra grupper sominte är etablerade på bostadsmarknaden minska.Vad jag nu med anslutning till Folkpartietspartimotion Sop637 yrkande 13 samt motionerna Bo322(fp) yrkande 1, Bo323 (fp) yrkande 2 och N267 (fp)yrkande 30 anfört bör som sin mening geregeringen till känna. De bostadspolitiska frågornas behandling iregeringen (punkt 3, motiveringen)av (), (-), IngaBerggren (m) och ().StällningstagandeVi delar den uppfattning som konstitutionsutskottettidigare givit uttryck för, dvs. att börvara ytterst återhållsam med att uttala sig eller påannat sätt söka påverka regeringen när det gällerhur den skall organisera sitt arbete. Någottillkännagivande eller annat ställningstagande ifrågan från sida bör därför inte komma ifråga. Motionerna avstyrks sålunda.7. Bostadsförsörjningen (punkt 4, motiveringen)av (), (-), IngaBerggren (m), () och YvonneÅngström (fp).StällningstagandeEnligt vår mening borde lagen om kommunernasbostadsförsörjningsansvar aldrig ha införts. Detfinns mot den bakgrunden inte anledning att övervägalagens närmare utformning. Lagen bör i ställetomedelbart avskaffas. Motionerna avstyrks medhänvisning härtill.8. Bostadsförsörjningen (punkt 4)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 4 bordeha följande lydelse:Riksdagen antar det i motion 2001/02:Bo224 intagnaförslaget till lag om ändring i lagen (2000:1383) omkommunernas ansvar för bostadsförsörjningen vadavser 1 och 5 §§ samt tillkännager för regeringensom sin mening vad som framförs i reservation 8.Därmed bifaller motionerna 2001/02:Bo224yrkandena 1, 2, 711, 2001/02:Bo246 yrkande 10 och2001/02:A317 yrkande 10 samt avslår motion2001/02:Bo320 yrkande 9.StällningstagandeRätten till en bostad har delvis stärkts i samband medinförandet av lagen (2000:1383) om kommunernasbostadsförsörjningsansvar. Dessvärre är lagen i sinnuvarande utformning otillräcklig och otydlig, vilketgör den tandlös. Lagen måste därför omarbetas så attden dels ytterligare markerar kommunernas ansvar ochkommuninvånarnas rättigheter, dels ställer tydliga kravpå kommunernas övergripande boendeplanering.Genom 1 § ställs krav på att kommunerna skallplanera för bostadsförsörjningen. Hur kommunernaskall bedriva sin bostadsförsörjningsplaneringframgår inte, och vad den skall omfatta reglerasinte heller. Lagen bör därför förtydligas så att detklart framgår att kommunerna skall upprättasärskilda boendeplaneringsprogram som skall antas avkommunfullmäktige minst en gång per mandatperiod.Dessutom skall i paragrafen samrådsförfarandetmellan berörda kommuner regleras när det gällerregionala boendeplaneringsprogram.Även 3 § bör ändras. I sin nuvarande lydelseinnebär paragrafen att det är frivilligt att inrättabostadsförmedling liksom att samarbeta regionalt.Även om regeringen, om så erfordras, kan kräva atten kommun anordnar förmedling eller samarbetarregionalt är detta inte tillräckligt. Bestämmelsenbör därför ändras så det blir obligatoriskt medkommunal bostadsförmedling, men med rätt tillundantag om det finns skäl för det. Denna frågakommer utskottet att ta upp i ett senare betänkande.De krav på kommunernas redovisning avbostadsplaneringen som ställs genom 5 § är enligtvår mening inte tillräckliga. Paragrafen bör därförändras så att det åligger kommunen att tillregeringen via redovisa sinaboendeplaneringsprogram minst en gång permandatperiod.Som framgår ovan innebär vårt förslag att det blirobligatoriskt för kommunerna att arbeta framboendeplaneringsprogram. För att programmen skallfylla sin avsedda uppgift är det viktigt att detockså ställs krav på programmens innehåll. Detinnebär att bl.a. följande komponenter bör ingå somobligatoriska delar i ett boendeplaneringsprogram- en redovisning av hur programmet svarar motmiljökvalitetsmålen,-- en samlad redovisning av hur de ekologiska,ekonomiska och sociala frågorna vägts samman medmarkanvändnings- och bebyggelsefrågorna,-- en redovisning av frågor om ekologisk hållbarhet,kvalitet i boende och omgivning, äldreboende ochtillgänglighet, trygghet i boendet samtintegration.-Riksdagen bör med hänvisning till det nu anförda ochmed bifall till partimotioner Bo224yrkandena 1, 2, 711, Bo246 yrkande 10 samt A317yrkande 10 dels anta det i den forstnämnda motionenintagna förslaget till lag om ändring i lagen(2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvarvad avser 1 och 5 §§, dels ge regeringen till kännavad vi anfört om boendeplaneringsprogrammensinnehåll m.m. Övriga motionsförslag avstyrks.9. Bostadsförsörjningen (punkt 4)av () och ().Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 4 bordeha följande lydelse:Riksdagen tillkännager som sin mening vad somframförs i reservation 9. Därmed bifaller riksdagenmotion 2001/02:Bo320 yrkande 9 och avslår motionerna2001/02:A317 yrkande 10, 2001/02:Bo224 yrkandena 1,2 och 711 samt 2001/02:Bo246 yrkande 10.StällningstagandeDet är en angelägenhet att tillgodosebostadsförsörjningen inom den egna kommunen. Dettaförhållande kan dock inte tas till intäkt för attstaten skall styra hur kommunerna skall fullgöra sinuppgift. Det är emellertid precis vad som har häntgenom den lag om kommunernasbostadsförsörjningsansvar som infördes avSocialdemokraterna med hjälp av stödpartierna (v)och (mp) . Tvingande lagstiftning av dennatyp utgör ytterligare ett ingrepp i kommunernassjälvstyrelse och ökar arbetsbelastningen förkommuner som inte har en tillväxt som skapar behovav nya bostäder.Det är naturligtvis viktigt att kommunerna arbetarmed sociala kontrakt för att kunna erbjuda bostad åtfamiljer som inte själva klarar att ta sig ut på denöppna bostadsmarknaden. Kommunen kan antingen ägakontraktet eller lämna hyresgaranti till värden. Vianser också att det kan vara ett bra hjälpmedel iplaneringen att ha en boendeplan. Det måste däremotvara upp till varje enskild kommun att fatta beslutom vilka styrinstrument man vill använda. Vi anserdärför att regeringens möjlighet att förelägga enkommun att anordna bostadsförmedling bort. Inte heller bör något krav påobligatoriska bostadsförsörjningsprogram förkommunerna ställas. Enligt vår mening är det ettbättre alternativ att boendeplaneringen sker isamband med översiktsplanen, där kommunen varjemandatperiod skall redovisa allmänna intressenenligt plan- och bygglagen.Det bör uppdras år regeringen att snaraståterkomma med förslag till förändringar av lagen omkommunernas bostadsförsörjningsansvar i enlighet medvad vi nu anfört. Vi tillstyrker sålundaKristdemokraternas partimotion Bo320 yrkande 9.Övriga motionsyrkanden avstyrks.10. Bostadsförsörjningen (punkt 4,motiveringen)av ().StällningstagandeEnligt min och mening borde aldriglagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar hainförts. Det finns mot den bakgrunden inte anledningatt överväga förändringar i lagen, utan den bör istället avvecklas. Dettaställningstagande innebär dock inte att kommunernasansvar för bostadsförsörjningen skall upphöra ellerens ändras. Det ansvar kommunerna har på områdetföljer direkt av bestämmelserna i kommunallagen ochsocialtjänstlagen. Fördelen med en sådan ordning äratt den ger kommunerna frihet att själva, utifrånlokala förhållanden och behov, bestämma hur de skallfullgöra sitt ansvar.