bet · GO01UU11 · 2001-05-03 00:00:00 — En ytterligare orsak till tveksamhet kan vara att preferenserna inteär tillräckligt stora eller kopplade till krav somär svåra att uppfylla, just för att de bl.a. skallvara mätbara. Utskottet ser även flera problem medatt skapa ytterligare system och undersystem förtullreduktioner (förenat med vissa villkor) inom EU.Om generösare tullbestämmelser tillämpas förprodukter som uppfyller miljömässiga krav, uppkommerfrågan om inte motsvarande tullreduktioner bör gestill produkter som uppfyller eftersträvadeinternationella normer på andra områden, som t.ex.arbetsrätt. Särordningarna kan bli flertaliga ochriskera att få kontraproduktivt resultat om de istället uppfattas som ytterligare hinder på vägenatt uppnå ett generellt bredare marknadstillträdeför . De skulle även skapa ytterligareadministration på både EU:s och sida.Mot denna bakgrund är det tveksamt om tiden ännu ärmogen att göra ytterligare ansträngningar för attinföra en allmän grön GSP i EU:s handelspolitik. diskussioner som förts om EU:s policy föroffentlig upphandling verkade aktivt för attmiljökrav skulle inbegripas. Utskottet kan dockkonstatera att ej till fullo kunnat få gehörfrån den övriga medlemskretsen.Det är också ett övergripande svenskt intresse attnya stimulansordningar utformas på ett sådant sättatt de står i överensstämmelse med WTO:s regelverk.Utskottet anser det i första hand vara WTO:s uppgiftatt medverka till att den globala handelspolitikenutformas på så sätt att producenterna stimulerastill att ta miljömässiga hänsyn.Med vad ovan anförts anser utskottet att motion2000/01:N328 (c) yrkande 10 kan besvaras.Miljöpartiet framför i motion 1999/2000:MJ807 (mp) att det iflera fall föreligger en konflikt mellan avsikternai vissa handelsavtal och konventionen om biologiskmångfald. Partiet menar att den senare måste vägatyngst och därför bör den vägledande principen varaatt internationella handelsavtal skall underställasFN-konventionen om biologisk mångfald (yrkande 6).Inom ramen för konventionen om biologisk mångfald,som 104 stater undertecknade i samband medRiokonferensen , har ett särskilt protokoll ombiologisk säkerhet förhandlats fram. Utskottet villerinra om att detta protokoll innehållerbestämmelser rörande handel och märkning avgenetiskt modifierade organismer (s.k. GMO:er) inombetydande ekonomiska sektorer såsom jordbruk ochlivsmedel. Därmed har protokollet starka kopplingartill det internationella handelsregelverket inomWTO. Frågan om avtalet skulle underordnas var en av de mest kontroversiella underförhandlingarna. Den s.k. Miamigruppen, som bestårav stora jordbruksexporterande länder, motsatte sigstarka krav från andra länder att ge protokollet enhelt självständig ställning. Den slutliga lösningenblev skrivningar i preambeln som inte klart ochtydligt ger protokollet den självständiga ställningsom bl.a. EU eftersträvat.Sambandet mellan handel och miljö är, som framgåtttidigare, en kontroversiell fråga i WTO. U-ländernahar motsatt sig att regler på miljöområdet införs idet globala regelverket med motiveringen att dylikalätt kan missbrukas i protektionistiska syften. Ävenom farhågor kan vara motiveradeinstämmer utskottet i regeringens slutsats attmiljö- och handelspolitik måste vara ömsesidigtförstärkande. Allmänt sett skapar ytterligareliberaliseringar på handelsområdet förutsättningarför en effektivare resursanvändning. ärdet väsentligt att miljöfrågornas betydelse tydligtmarkeras i WTO. De åtaganden som världens länder hargjort på miljöområdet, bl.a. , får inteundergrävas av ett . I den s.k.Århusdeklarationen slog FN:s ekonomiska kommissionför (ECE) fast att WTO-regler helt och fulltmåste ta hänsyn till behovet av en hög nivå påskyddet av miljön. och EU intar positionenatt en ny WTO-runda skall omfattas också avkopplingen mellan handel och miljö. Det är samtidigtviktigt att regler på området tar hänsyn till oro för dold protektionism.En ökad internationell handel som inte åtföljs aven ansvarsfull miljöpolitik får negativakonsekvenser för miljön. Resultaten av en ny WTO-runda får inte stå i strid med vad världens länderåtagit sig i andra sammanhang och det är därför avstor vikt att både EU och verkar för attmiljöavtal och handelsavtal skall vara ömsesidigtstödjande.Med vad ovan anförts anser utskottet att motion1999/2000:MJ807 (mp) yrkande 6 kan besvaras.I kommittémotion 1998/99:U704 (v) betonas att rätten till renalivsmedel, ren luft och rent vatten bör höra tillmänniskans grundläggande rättigheter. För att gekonsumenterna bättre möjlighet att välja sinaprodukter bör ett trovärdigt system förmiljömärkning, som exempelvis Svanen, utvecklas pånordisk nivå och bör omfatta t.ex.trävaror och fisk (yrkande 4).Även i motion 2000/01:U9 (mp) yrkande 8 framhålls vikten av enförbättrad och utvidgad nordisk miljömärkning.Utskottet har inhämtat att rapporten urkonsument- och miljöper-spektiv (Tema )skall behandlas inom undervåren och . Rapporten innehåller enutvärdering av miljömärkningen Svanen och omfattarkonsumenternas kunskaper och inställning tillmiljömärkning, Svanens direkta och indirektamiljöeffekter samt organisation,finansieringsstruktur och strategi för framtiden.Utskottet har även fått information om attregeringen, senare under innevarande år, avser avgeen lägesrapport till om hur arbetet medmiljömålet i konsumentpolitiken fortskrider och år2002 redovisa effekterna av detta arbete.Utskottet kan även notera att en av de nationellamiljömärkningsorganisationerna, KRAV, i februari2001 beslutade att ett frivilligt system förmärkning av vild fisk och skaldjur skall utvecklas.Detta system skall omfatta regelverk samtkontrollorganisation. Representanter förberedningsindustrin samt detaljhandeln ingår i dennytillsatta styrgruppen. Som grund förutvecklingsarbetet, som beräknas ta , liggerde nordiska kriterierna. KRAV har tidigareutvecklat ett system för odlad fisk och tillsommaren planeras den första miljömärkta odladefisken komma ut på marknaden.Det är i första hand de svenska producenterna,fiskeindustrin och handeln som driver frågan ommiljömärkningen av vild fisk i Sverige.Yrkesfiskarna deltar i arbetet och är välinformerade. Många svenska företag, producenter,grossister och detaljhandlare tillämpar en utveckladmiljöpolicy och vill kunna tillhandahålla och försekonsumenterna med miljömärkta produkter.Flera miljömärkningsorganisationer ärintresserade av internationell samverkan ochsamarbete förekommer redan. Även Svanen har nyligenlämnat en rapport, efter ett uppdrag från enundergrupp till . har ställtsig försiktigt positiva till märkning av fisk mendet finns ett motstånd inom den övriga nordiskakretsen när det gäller märkning av livsmedelgenerellt. De nordiska fiskeministrarna beslutadesommaren att anta kriterier för ett hållbartfiske som skall ligga till grund för det fortsattaarbetet med miljömärkning av vildfångad fisk. har vidare aviserat att den kommer attpresentera sitt meddelande om miljömärkning påfiskeministrarnas möte . Detpågår även ett internationellt arbete med att tafram en världsstandard (MSC), men det har ännu intevisat sig vara framgångsrikt.Beträffande trävaror konstaterar utskottet att manunder inom den nordiska miljömärkningen harförsökt arbeta fram kriterier för trävaror, men avolika skäl har detta arbete lagts ner. Främstaproblemet var spårbarheten, dvs. sågverken kan intefullt ut garantera att en viss bräda kommer från ettcertifierat skogsbruk. Branschen kunde därmed inteställa upp på de krav som ställdes. Svanen harförsökt bringa till stånd en märkning av trävarormen önskar se ett större intresse från branschen föratt gå vidare i arbetet.Med vad ovan anförts anser utskottet att motionerna1998/99:U704 (v) yrkande 4 och 2000/01:U9 (mp)yrkande 8 kan besvaras.3 Miljö, säkerhetspolitik ochvattenfrågorUtskottet belyser här kopplingen mellanmiljöfrågor och säkerhetspolitik. Särskiltframhålls vattenfrågornas betydelse isäkerhetspolitiska sammanhang, då kampen omnaturresurser och miljöhot, såsom bristandevattentillgångar, i flera fall leder tillökad konfliktbenägenhet. Utskottet besvararäven motioner om miljö- och säkerhetsmässigahot, krigs påverkan på djurlivet,miljökatastrofen runt samtoljeutsläpp.BakgrundUnder senare år har sambandet mellan miljö ochsäkerhetspolitik kommit att uppmärksammas i allthögre grad. Miljöfrågornas roll iutvecklingssammanhang har lett till ett behov av attförstå hur miljöförstöring och ökad resurs-knapphetbidrar till risken för konflikter. För mindre än 30år sedan talade man i dessa sammanhang främst omtillgången till icke-förnybara resurser, då t.ex.kontroll över oljeresurser var en viktig faktor istrategiskt tänkande. inbegriper problembildentillika den begränsade tillgången till förnybararesurser som jord, skog och vatten. Negativamiljöeffekter minskar utbudet av resursernasamtidigt som den stora befolkningsökningen ledertill en ökad efterfrågan. Ojämlikhet mellan fattigaoch rika får till följd att den sinanderesurstillgången i sin tur fördelas orättvist, medmissnöje, social oro och folkomflyttningar somkonsekvens. Resursknappheter minskaranpassningsförmågan, och det nödvändigaförändringsarbetet för att samhället skall kunnafungera under nya miljöpolitiska förutsättningarskapar i sin tur enorma påfrestningar. Miljöarbete,liksom arbete för minskad ojämlikhet, måste utgöradelar i det konfliktförebyggande arbetet. Somexempel på regioner som fått uppleva ökad spänningpå grund av miljöfaktorer kan nämnas gränstrakternamellan och , länderna kring Nilenoch flera länder i . Även i ,och har miljörelateradresursknapphet samverkat med etniska skiljelinjeroch därmed bidragit till konfliktsituationen. Detfinns således otaliga exempel, och i flera fall ärden begränsade tillgången till vatten en av defrämsta konfliktorsakerna.Rent vatten är en livsviktig men sinande resurs.Bara en liten del av jordens vatten är drickbar, ochde användbara vattenresurserna minskar drastiskt somföljd av ineffektiv användning, utsläpp av orenatavloppsvatten och ökat befolkningstryck. Beräkningarhar visat att en femtedel av jordens befolkning saknar tillgång till rent vatten, och om 25 årkommer det att vara en tredjedel. Kopplingen mellanvattenförsörjning och säkerhetspolitik är i daguppenbar. Frågan om makten över vattnet har ändasedan 1948 spelat en central roll i den arabisk-israeliska konflikten, och flera länder iMellanöstern, exempelvis , de palestinskaterritorierna, , m.fl., måste tasärskild hänsyn till vattenförsörjningssvårigheternai sitt säkerhetspolitiska tänkande.I ett modernt säkerhetspolitiskt perspektiv rymmervattenfrågorna såväl individuella som nationella ochglobala säkerhetsaspekter. En helhetssyn påvattenfrågorna innefattar många olika dimensioneroch kräver kunskap om flera olika faktorer såsombefolkningsökning, olika jordbruksmetoder, kultureroch traditioner.På toppmötet som föregick millennieförsamlingenvädjade FN:s generalsekreterare om attmedlemsländerna skulle anta målet att till år 2015halvera det antal människor som saknar säkertillgång till vatten till rimligt pris. FN försökerskapa globala regler för vattenhantering. Denkonvention som utarbetats, The of Non-Navigational Uses of International Watercourses hardock endast undertecknats av 16 länder ochratificerats av 9 medlemsländer, däribland Sverige.Även FN:s förre generalsekreterare förutspådde att morgondagens krig kommer attutkämpas om vatten. Vi vet att såvälöversvämningar som vattenbrist är ett hot mot vårgemensamma säkerhet.Behandling av motionerI motion 1998/99:U704 (v) yrkande 2 berörs sambandetmellan säkerhet och miljöfrågor. på risken för radioaktiva föroreningar iNordens närområde och menar att detta hör till destörsta miljömässiga och säkerhetspolitiska hotSverige står inför . Vidare betonas i motionenatt de miljöhot och sociala orättvisor somföreligger i stora delar av måste åtgärdasmed gemensamma krafter.Utskottet vill i sammanhanget instämma i synen attmiljöfaktorer har en koppling tillsäkerhetspolitiska hänsyn, vilket kräver ettintegrerat synsätt i exempelvis konfliktförebyggandesamt civil och militär krishantering. I rollen somEU-ordförande har aktivt lett arbetet att geunionen en grundläggande förmåga tillkonfliktförebyggande och krishantering. Ikonfliktförebyggande syfte spelar ävenutvecklingssamarbete en viktig roll, då det kanbidra till att skapa ett stabilt samhälle. SåvälSverige som EU tillämpar ett brett synsätt iutvecklingsfrågor, med hänsyn till politiska,sociala, ekonomiska och ekologiska dimensioner. Detövergripande målet att bekämpa fattigdom nås intebara genom att arbeta för tillväxt och jämlikresursfördelning utan kräver också demokrati,jämlikhet, mänskliga rättigheter, godsamhällsstyrning, social rättvisa och miljömässighållbarhet.Som framgått tidigare, utgör arbetet med attfrämja en hållbar utveckling samt den socialadimensionen prioriterade områden i det svenskautvecklingssamarbetet med de baltiska staterna samtländer i . har ävenett stort engagemang i kärnsäkerhetsfrågor, ochsvenska myndigheter, t.ex. , har genom olika projektbidragit till att förbättra kunskapen omkärnsäkerhet hos centrala och lokala myndigheter iCentral- och . Syftet med det svenskakärnsäkerhetsprogrammet är att bidra till attuppenbara säkerhetsbrister åtgärdas i sådanareaktorer som av energibalansskäl inte omedelbartkan stängas. Inom kärnavfalls- ochstrålskyddsområdet har de svenska insatsernafokuserat på hanteringen av kärnavfall, då entidigare kartläggning av dessa problem visade påstora behov, exempelvis i den ryska delen avBarentsområdet.Utskottet delar motionärernas syn på att miljöhotoch arbetet med sociala frågor måste utföras medgemensamma krafter och vill därför understrykavikten av de insatser som görs inom ramen för EU.Med vad ovan anförts anser utskottet att motion1998/99:U704 (v) yrkande 2 kan besvaras.Det finns ett växande engagemang för djursrättigheter, men sällan diskuteras krigens effekterpå djur. Detta uppmärksammas i motion 2000/01:U205(s). Som exempel nämns hur djurlivet påverkats av deväxtgifter och den napalm som användes underVietnamkriget och den skogsskövling som skett isamband med minering i . Motionären anseratt regeringen bör ta initiativ till en dialog meddjurrättsorganisationer och andra om hur krigseffekter på djurlivet skall kunna belysas och bli endel av fredsarbetet.Utskottet anser det vara angeläget attuppmärksamma att även växt- och djurliv drabbas avde effekter krig medför. Utskottet förutsätter attäven denna aspekt beaktas i de processer som lederfram till internationella överenskommelser om såvälmiljöfrågor som konventioner som rör nedrustning ochkrig. Giftbesprutning, skogsskövling och mineringfår direkta konsekvenser för både människor ochekosystemet. arbetar för förebyggande avkonflikter och är en aktiv pådrivare i flera frågorsom påverkar förutsättningarna för ett ekologiskthållbart fredsarbete, t.ex. atmosfäriskaprovsprängningar, bruket av massförstörelsevapen,truppminor samt nedrustning i övrigt. harsedan länge fäst stor vikt vid ett totalförbud motkemiska vapen och därmed elimineringen av en helkategori massförstörelsevapen, som även påverkarekosystemet. undertecknade SverigeFN:s konvention om förbud mot utveckling,produktion, innehav och användning av kemiska vapensamt om deras förstöring, som FN:s medlemsstaterförhandlat fram under loppet av . Det svenskaengagemanget visar sig både i internationellaförhandlingar om gemensamma konventioner och ipraktiskt arbete som t.ex. minröjning, att förhindraläckage i kärnreaktorer, m.m. Svensk militär visarstort miljöengagemang och miljökunnande.Fredsarbetet består således av flera olikakomponenter, och det man uppnår kommer bådemänniskor samt växt- och djurliv till gagn.Inom ramen för Natosamarbetet, har Sverigedeltagit i arbetsgrupper som utrett sambandet mellankrig och miljö. Den kommitté som främst sysslar medmilitära miljöfrågor, CCMS (of ) utarbetar pilotstudieri miljörelaterade frågor. I detta sammanhang har mankunnat konstatera behovet av att ytterligare utredaeffekterna på flora och fauna, men ej utfört enseparat studie i frågan på grund av att den skullebli alltför omfattande i relation till de resursersom står till förfogande. Utskottet vill framhållaatt det är viktigt med en mångfasetterad analys somäven beaktar krigs effekter på både växt- ochdjurliv och att hög miljömedvetenhet tillämpas ihela fredsarbetet.Med vad ovan anförts anser utskottet att motion2000/01:U205 (s) kan besvaras.Flera motioner är relaterade till vatten ochvattenförsörjning. I motion 2000/01:U901 (kd)beskrivs miljökatastrofen vid som en av destörsta ekologiska katastrofer någonsin som orsakatsav människor. Den har påverkat miljön ochhälsotillståndet i området så att situationen förbefolkningen är akut. Motionären betonar vikten avatt uppmärksammar och håller en högambitionsnivån beträffande svåra situationoch miljökatastrofen i anslutning till den (yrkande1). Vidare anförs att tillsammans med andraländer och organisationer bör upprätta en plan förarbetet med och den svåra situationen förländerna och folken däromkring (yrkande 2).Motionären betonar att den iinternationella organ, såsom EU, och FN, aktivtbör driva frågan om (yrkande 3) och inombefintliga ekonomiska ramar öka sina insatser förAralsjön (yrkande 4). Regeringen bör även tillse attde frivilliga organisationer som arbetar i området,inom befintliga ekonomiska ramar, ges ökat stöd ochökade möjligheter (yrkande 5).Även i flerpartimotionen 1998/99:U208 (kd, s, c,fp) yrkande 1 beskrivs svåra situation ochmiljökatastrofen i anslutning till den. Motionärernamenar att den måste uppmärksammadenna fråga i EU, och FN (yrkande 2).Utskottet konstaterar att man från svensk sida ärväl medveten om de problem som är förknippade medAralsjön. Förhållandena i och kring denna sjöinnebär en fruktansvärd ekologisk katastrof medsvåra följder för både miljön och människorshälsotillstånd i strandstaterna ochUzbekistan. Berörda av frågan om vattenresurserna ärockså , och Tadzjikistan.Den arbete för bestårfrämst av tre delar: att uppmärksamma den akutahumanitära situationen, att tillse atteffektiviteten i befintliga bevattningsanläggningarförbättras och att näringsstrukturen i områdetställs om från det nuvarande starka beroendet avbomullsodling, som kräver konstbevattning i formersom bidragit till skadorna. Det faktum att fleraländer delar på och är ansvariga för en gemensamvattenresurs innebär en säkerhetspolitiskutmaning och kräver att de drabbade länderna arbetartillsammans och mot gemensamma mål. De berördaländerna i regionen samarbetar bl.a. inom ramen förInternational Fund for the Aral Sea.Den svenska har tillsammans medVetenskapsakademin och under flera åruppmärksammat frågan om . Bland annatanordnades en konferens på detta tema iRiksdagshuset.I ett särskilt regeringsbeslut till Sida den 15februari 2001 fastslog regeringen att svenskt stödskall främja miljörelaterade projekt i ,främst med bäring på . stöder ocksåflera projekt med anknytning till den ekologiskakatastrofen i regionen och dess sociala konse-kvenser. har drygt 22 miljoner kronorallokerats till dammsäkerhet och dammskötsel (isamarbete med ), hälsoprogram i regionenKarakalpakstan (tillsammans med Läkare utangränser), kvinnors medverkan i lokalpolitiken (isamarbete med UNDP, United Nations DevelopmentProgram) samt till samarbetsprojektet mellan KyrzylOrda Oblast och kommun. följerutvecklingen vad gäller och avser attfortsätta sitt stöd till regionen. anserman att frågan om bäst kan behandlas genominternationellt samarbete. Det svenska engagemangetinom FN och är därför av stor vikt.Inom EU, och FN finns stor insikt omAralsjön, och dess problem och omfattande insatsergörs också av dessa organisationer. EU påbörjade1995 flera projekt med inriktning på . Årenl995-2000 satsades8 miljoner euro och ytterligare projekt är nu underövervägande. EU ger likaså stöd för regionaltsamarbete, markresurser och användandet av grödor,vattenresurser och vattenbehov, m.m. UNDP utför isamarbete med och (United NationsEnvironment Program) flera projekt med inriktning påAralsjöområdet. Utöver projekt som svarar påkortsiktiga behov, satsar man påkapacitetsutveckling inom myndigheter och enskildaorganisationer samt på projekt till stöd för enhållbar utveckling i regionen. bidrar med8,till ett av Världsbankensprojekt som skall mildra effekterna av den fortsattauttorkningen av Aralsjön.Mandaten för missioner i Centralasienomfattar såväl mänskliga rättigheter somsäkerhetsrelaterade politiska, ekonomiska ochmiljömässiga aspekter. har också tagit ettflertal initiativ vad gäller regionensvattenresurser. Till dessa hör bl.a. det seminariumför enskilda organisationer som hölls i oktober 2000i . Seminariet handlade om rollen för detcivila samhället och miljön med speciell inriktningpå problemen kring . En rad lokalafrivilligorganisationer har växt fram i regionen.Deras arbete bidrar till att både väcka de berördaansvariga regeringarna och till att frågan ges enmer framskjuten plats på dagordningen i deinternationella forum där beslut om finansiellaresurser fattas.Med vad ovan anförts anser utskottet att motionerna2000/01:U901 (kd) yrkandena 1-5 samt 1998/99:U208(kd, s, c, fp) yrkandena 1 och 2 kan besvaras.Internationellt samarbete behövs i gränsöverskridandemiljöfrågor. I motion 1998/99:U903 (fp) talas omFN:s havsrättskonvention. Motionären menar att deninte ger tillräckligt starka möjligheter attingripa mot den allvarliga miljöförorening somoljeutsläpp innebär. bör därför ta initiativtill och verka för att en strängare syn påföroreningar i den miljön kommer till uttrycki konventionen (yrkande 1).I motion 1998/99:MJ748 (kd) talas om vikten avåtgärder för att minska antalet oljeutsläpp sombelastar . Motionären menar bl.a. attoljeutsläpp kunnat ske utan rättslig påföljd, vilketvarit förödande både för miljön i och förtilltron till rättssystemet. Mot denna bakgrund börSverige verka för skärpta skrivningar iinternationella konventioner i syfte att beivramiljöbrott i form av oljeutsläpp i sjöar och hav(yrkande 6).FN:s havsrättskonvention , som kanbeskrivas som en grundlag för haven, har 135parter. Nära nog samtliga EU-länder, inklusiveSverige, och gemenskapen har anslutit sig.Konventionen anger den folkrättsliga ramen för istort sett all fredlig användning av haven och utgörstommen i det rättsliga nätverk av överenskommelsersom rör haven, såväl globala som regionala.Konventionen tog att framförhandla, då denpräglas av en ytterst känslig balans mellan statersolika intressen och förutsättningar. Ihavsrättskonventionen intar skyddet och bevarandetav den miljön en central roll där en balansmellan flaggstaters, kuststaters och hamnstatersrättigheter och skyldigheter fastläggs. harförsökt verka för en strängare syn på föroreningarmen ser risker med att insistera på att ändra iexisterande texter. Det man främst befarar är attett försök att genomföra ändringar av enskildabestämmelser i ett globalt regelverk, med dendignitet som havsrättskonventionen har, får tillföljd att det havsrättsliga regelsystemet brytssönder. Då det alltjämt finns storaintressemotsättningar, skulle förslag till ändringarmed stor sannolikhet leda till krav på ändringar iandra delar av konventionstexten, vilket man villundvika.Inom ramen för den internationellasjöfartsorganisationen, IMO, pågår ett arbete medatt ta fram de globala överenskommelser som krävsför att göra det möjligt att identifiera från vilketfartyg ett utsläpp kommer. IMO diskuterar ävenmärkningsmetoder och preventiva åtgärder för attminska risken för utsläpp av högdensitiva ochemulgerade oljor från fartyg. Även inom ramen för EUdiskuteras ytterligare åtgärder i syfte att höjasäkerheten av oljetransporter. Efterfartygets förlisning utanför Frankrikes kusti lade kommissionen framett första åtgärdspaket för att nå högre säkerhetbeträffande framför allt oljetankfartyg ().Paketet innehöll tre lagförslag som innebär skärptaregler för hamnstatskontroll, skärpta krav påklassificeringssällskap samt påskyndad infasning avoljetankfartyg med dubbelskrov eller motsvarandekonstruktion.