bet · GO01SoU18 · 2001-05-15 00:00:00 — Till 1 kap. 1 § i förslaget till nysocialtjänstlag överförs oförändrad den nu gällandeportalparagrafen med innebörd att pådemokratins och solidaritetens grund skall främjamänniskornas ekonomiska och sociala trygghet,jämlikhet i levnadsvillkor och aktiva deltagande isamhällslivet. Under hänsynstagande till människansansvar för sin och andras sociala situation skallsocialtjänsten inriktas på att frigöra och utvecklaenskildas och gruppers egna resurser. Verksamhetenskall vidare bygga på respekt för människornassjälvbestämmanderätt och integritet.Utskottet vidhåller att det inte finns någonanledning att frångå de principer som enligtförarbetena till den nuvarande socialtjänstlagenskall vara vägledande för det individinriktadearbetet inom , nämligen principerna omhelhetssyn, frivillighet och självbestämmande,kontinuitet, normalisering, flexibilitet, närhet ochvalfrihet. skall arbeta förebyggandeoch ta till vara den enskildes egna resurser samtbeakta den enskildes delaktighet och egna ansvar.Principerna ger också uttryck för den människosynsom alltjämt skall prägla reformarbetet inomsocialtjänsten.Utskottet anser i likhet med regeringen att det ärett kompromisslöst mål att välfärden skall omfattasamtliga medborgare. insatser ger demänniskor som av olika anledningar utsätts förekonomiska eller sociala påfrestningar möjlighet attleva ett värdigt och självständigt liv. Utskottetdelar regeringens uppfattning att det är angelägetatt nu stärka detta skyddsnät.Utskottet vidhåller dock att socialbidraget skallvara ett yttersta skyddsnät för tillfälligaekonomiska behov och inte fungera som en långsiktigförsörjningskälla. har analyseratde samlade effekterna av skatter, bidrag ochavgifter för barnfamiljerna samt därvid bl.a. belystmarginaleffekterna. bör inte föregripakommande förslag på området.Med det sagda avstyrker utskottet motionerna So48(m) yrkande 1, So51 (m) yrkandena 1 och 2, So226 (m)yrkandena 1, 2 och 4 samt So527 (m) yrkandena 1 och2. Utskottet tillstyrker 1 kap. 1 § i förslaget tillny socialtjänstlag.Rätten till biståndPropositionenNuvarande ordningSedan den 1 januari 1998 gäller beträffande rättentill bistånd att den som inte själv kan tillgodosesina behov eller få dem tillgodosedda på annat sätthar rätt till bistånd av försörjningsstöd) och för sinlivsföring i övrigt (annat bistånd) på särskiltangivna villkor (6 § socialtjänstlagen). Denenskilde skall genom biståndet tillförsäkras enskälig levnadsnivå. Biståndet skall utformas så attdet stärker hans eller hennes resurser att leva ettsjälvständigt liv (6 a §). Vad som skall anses ingåi försörjningsstödet preciseras i 6 b §. En riksnormsom innefattar skäliga kostnader för livsmedel,kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror,hälsa och hygien samt dagstidning, telefon och TV-avgift fastställs av regeringen . Utöverdet belopp som utgör riksnormen har den enskilderätt till bistånd för skäliga kostnader för boende,hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring, läkarvård,akut tandvård, glasögon samt medlemskap ifackförening och arbetslöshetskassa. Vad som avsesmed annat bistånd preciseras i 6 f §, nämligen hjälpi hemmet samt särskilt boende för service ochomvårdnad för äldre eller bostad med särskildservice för funktionshindrade.Kommunen har därutöver getts en befogenhet attkunna utge bistånd även i annan form eller utövervad som följer av 6 b och 6 f §§, om det finns skälför det (§). Sådant bistånd är dock inteutformat som en rättighet för den enskilde, utan somen möjlighet för kommunen.Biståndsbeslut som avser försörjningsstöd ellerannat bistånd kan överklagas av den enskilde genomförvaltningsbesvär, vilket innebär att domstolenprövar såväl beslutets laglighet som dess lämplighetoch kan fatta ett nytt beslut med en annan innebörd.Övriga biståndsbeslut kan enbart bli föremål förlaglighetsprövning enligt kommunallagens (1991:900)bestämmelser.Uppföljning av reformen 1998Som skäl för begränsningen av den enskildesmöjligheter att överklaga ett beslut om biståndrörande olika former av stöd samt vård- ochbehandlingsinsatser anförde regeringen (prop.1997/98:124 s. 92 f.) bl.a. att den enskilde ärtillförsäkrad ett inflytande över insatserna genombestämmelserna om att socialnämndens insatser förden enskilde skall utformas och genomförastillsammans med honom. Den enskilde spelar själv enmer aktiv roll när det gäller bedömningen av behovetav olika åtgärder och bestämmandet av målet för enviss insats. Vad den enskilde och kommunen kan haolika uppfattningar om är i första hand valet avinsats eller utformningen av insatsen, vilket enligtregeringen knappast var en fråga som lämpade sig förjuridisk överprövning. Regeringen konstaterade motdenna bakgrund att möjligheten att anföraförvaltningsbesvär över denna typ av beslut intebehövdes för att kommunerna skulle tillgodose devarierande behov av stöd, vård eller behandling somenskilda kan ha. Regeringen betonade detstora ansvar som kommunen har för att det finnslämpliga åtgärder att sätta in för bl.a. barn ochunga i svårigheter och för människor medmissbruksproblem. Regeringen utgick vidare från attkommunen även i fortsättningen tillförsäkrar denenskilde en skälig levnadsnivå och att stödetutformas så att det stärker dennes resurser att levaett självständigt liv. Begreppet skälig levnadsnivåkvarstod i lagen liksom den hittillsvarandetolkningen av ambitionsnivåer och kvalitet påstödinsatser.I den nu aktuella propositionen konstateraremellertid regeringen att de utvärderingar som hargjorts av dels , dels länsstyrelsernavisar att ändringarna i socialtjänstlagen har fåttvissa effekter som inte var avsedda. Bland annatvisar flera studier att socialbidragshandläggare somställs inför en och samma fallbeskrivning kan göramycket olika bedömningar, såväl vid jämförelsemellan handläggare i olika kommuner som mellanhandläggare inom samma kommun. Vidare medföruppdelningen av biståndsprövningen på två olikabestämmelser bl.a. att vissa beslut tas med stöd av6 g §, trots att de borde fattas enligt 6 b § ochdärmed kunna överklagas genom förvaltningsbesvär.Regeringens förslagRegeringens förslag till ny socialtjänstlag innebärvissa ändringar i förhållande till nu gällandebestämmelser om ekonomiskt bistånd. Begränsningarnarörande begreppet "livsföring i övrigt", dvs. attdet endast avser hjälp i hemmet och särskilt boendeför service och omvårdnad för äldre eller bostad medsärskild service för funktionshindrade (annatbistånd), tas bort. Bestämmelsen kommer i principatt återgå till vad som gällde före den 1 januari1998: den som inte själv kan tillgodose sina behoveller kan få dem tillgodosedda på annat sätt skallha rätt till bistånd av försörjningsstöd) och för sinlivsföring i övrigt (4 kap. 1 § första stycket iförslaget till ny socialtjänstlag).Begreppet skälig levnadsnivå skall kvarstå i lagenmed den innebörd som begreppet har vad gällerinnehåll och nivåbestämning av biståndet. Likasåkvarstår bestämmelsen om att biståndet skallutformas så att det stärker den enskildesmöjligheter att leva ett självständigt liv (andrastycket i ovannämnda lagrum).Försörjningsstödet föreslås liksom bestå avtvå delar. En av delarna utgörs av denschablonberäknade "riksnormen", som preciseras i 4kap. 3 § första stycket 1 i regeringens förslag ochsom omfattar samma kostnader som gällandebestämmelse. Förutom de poster som ingår iriksnormen skall försörjningsstöd lämnas för skäligakostnader för boende, hushållsel, arbetsresor,hemförsäkring samt medlemskap i fackförening ocharbetslöshetskassa (2 i samma lagrum). Enligt den nugällande motsvarigheten till bestämmelsen ingår ävenskäliga kostnader för läkarvård, akut tandvård ochglasögon. Dessa poster har tagits bort uruppräkningen men omfattas, utan precisering, avbegreppet livsföring i övrigt. Enligt regeringenrenodlas försörjningsstödet på detta sätt till attenbart omfatta sådana kostnader som är regelbundetåterkommande. Liksom nu kan socialnämnden frångåriksnormen och beräkna dessa kostnader till en högreeller lägre nivå om det i ett enskilt fall finnssärskilda skäl för detta (4 kap. 3 § andra stycket).Regeringen föreslår vidare en bestämmelse om attsocialnämnden får ge bistånd utöver vad som följerav 1 § om det finns skäl för det (4 kap. 2 §).Bestämmelsen motsvarar § i gällandesocialtjänstlag.Regeringen föreslår också en ändring avöverklagandebestämmelserna i förhållande till vadsom nu gäller. Av 16 kap. 3 § i förslaget till nysocialtjänstlag framgår att socialnämndens beslut ombistånd enligt 4 kap. 1 § får överklagas hos allmänförvaltningsdomstol.I 4 kap. 4-6 §§ i förslaget till ny socialtjänstlagfinns bestämmelser om att socialnämnden under vissaförutsättningar får begära att den som uppbärförsörjningsstöd skall delta ipraktik eller annan kompetenshöjande verksamhet.Paragraferna motsvarar nuvarande 6 c-e §§socialtjänstlagen.I 9 kap. 1 och 2 §§ i förslaget till nysocialtjänstlag finns bestämmelser om attsocialnämnden under vissa förutsättningar fåråterkräva ekonomiskt bistånd enligt 4 kap. 1 § samtannan ekonomisk hjälp. Paragraferna motsvarar iprincip nuvarande 33-33 a §§.Skäl för förslaget m.m.Regeringen anför att de indikationer som getts genomuppföljningarna av reformen 1998, tillsammans meddet starka stöd som utredarens förslag har fåttbland remissinstanserna, visar på behovet av enåtergång till tidigare ordning där den enskilde sominte själv kan tillgodose sina behov eller få demtillgodosedda på annat sätt ges en rätt till biståndför såväl sin försörjning som för sin livsföring iövrigt. Den uppdelning eller gradering av olikagruppers behov, som den nuvarande ordningen geruttryck för, tycks inte ha lett till några positivaeffekter vare sig för enskilda eller kommunerna,utan snarare bidragit till ökad administration påsocialbyråerna och en osäkerhet om vad som gäller.En ökad rättssäkerhet för den enskilde är därföräven av vikt för att undvika oskäliga skillnader ibiståndsprövningen, menar regeringen. Den föreslagnaändringen innebär inte någon ändring när det gällerden enskildes eget ansvar att efter sin förmågabidra till sin försörjning. Inte heller föreslårregeringen någon ändring i de bestämmelser somreglerar vilka krav kan ställa på denenskilde för att bistånd skall komma i fråga.Utgångspunkten för den föreslagna ändringen ärenligt propositionen att alla personer skall ha rätttill insats efter behov. Ingen grupps behov skallvara starkare skyddat än andras. Det kan inte vararimligt att personer med behov av olika vårdinsatsereller barn och unga som behöver vård inte ges sammarättstrygghet som t.ex. äldre och personer medfunktionshinder. Socialtjänstlagen skall säkra attde medborgare som har behov av socialt stöd ellervård- och behandlingsinsatser får det stöd och denbehandling som de behöver. Rätten till biståndkommer att gälla insatser som avser den enskildeslivsföring, oavsett vilken grupp den enskildetillhör. Innehållet i insatserna behöver därmed intepreciseras i lagen.Begreppet livsföring i övrigt har funnits medalltsedan socialtjänstlagen trädde i kraft . Som nämnts ovan föreslår regeringenatt den nuvarande begränsningen av begreppet tillatt endast avse s.k. annat bistånd nu tas bort. Med"livsföring i övrigt" avses därmed alla de olikabehov som den enskilde kan ha för att tillförsäkrasen skälig levnadsnivå och som inte omfattas avförsörjningsstödet. Det kan vara fråga om biståndtill läkarvård eller tandvård, glasögon, möbler,husgeråd, vinterkläder, vård- ochbehandlingsinsatser för missbrukare, hemtjänst,särskilt boende för äldre eller funktionshindradem.m. I propositionen påpekas att det inte är möjligtatt lämna en uttömmande uppräkning av vilka insatsereller behov som skall anses ingå. Liksom måsteen individuell bedömning göras i varje enskilt fall.Den rättspraxis som har utvecklats socialtjänstlagen har varit i kraft, liksomallmänna råd från , bör kunna tjänatill ledning vid bedömningen av vilkenbiståndsinsats som kan komma i fråga, anförs det.När det gäller att bestämma nivån för biståndetkopplas det liksom i nuvarande lag till begreppetskälig levnadsnivå. Begreppet bestämmer dock intebara nivån utan också vilken form av insats, vårdoch behandling, andra stödformer eller ekonomisktbistånd som kan komma i fråga. Den skäligalevnadsnivån blir ett uttryck för kvaliteten iinsatsen och vilken ambitionsnivå som kan vararimlig i ett enskilt fall mot bakgrund avrättighetsbestämmelsens syfte.Regeringen anför vidare att en bestämmelse av dettaslag måste kunna användas oberoende av desamhällsförändringar som sker, t.ex. inomsocialförsäkringssystemen och hälso- och sjukvården.Även ändrade förutsättningar i själva arbetsformernatill följd av metodutveckling kräver en generellutformning. Därtill kommer att över tiden ändradeekonomiska förutsättningar ställer krav på enflexibel användning. En alltför detaljeradlagstiftning kan enligt regeringen därmed antasinnebära att tillämpningen över tiden skulleförsvåras.Mot bakgrund härav anser regeringen det viktigt attmarkera socialtjänstlagens grundläggande syfte attgarantera att medborgarna får sina behov av biståndtillgodosedda. Nivåerna på insatserna måste därförvara sådana att detta uppfylls. I detta hänseendeblir begreppet skälig levnadsnivå ett uttryck förvissa minimikrav på insatsen vad gäller kvaliteten.Vid bedömningen av vilken insats som kan komma ifråga måste en sammanvägning göras av olikaomständigheter såsom den önskade insatsenslämplighet som sådan, kostnaderna för den önskadeinsatsen i jämförelse med andra insatser samt denenskildes önskemål. Det kan enligt regeringensmening inte finnas en obegränsad frihet för denenskilde att välja sociala tjänster oberoende avkostnad. I både kommunens och den enskildes intresseligger att biståndet skall utformas så att detsvarar mot det mål man vill uppnå. innebärdet att det råder samstämmighet mellan den enskildeoch tjänstemannen om lämplig insats. I de fall detinte är möjligt måste tolkningen av begreppet skäliglevnadsnivå ske mot bakgrund avrättighetsbestämmelsens grundläggande syfte, dvs. enyttersta garanti för medborgarnas livsföring i olikaavseenden. Detta utesluter emellertid inte attkommunen, när likvärdiga insatser finns att tillgå,ges möjlighet att välja det billigaste alternativet,anförs det i propositionen.Som en följd av förslaget att biståndsbestämmelsen isocialtjänstlagen skall utformas som enrättighetsbestämmelse avseende alla former avsocialt bistånd, bör enligt regeringenöverklagandebestämmelserna ändras. För att kunnaförverkliga en rättighet måste det finnas ett sättför den enskilde som är missnöjd med ettmyndighetsbeslut att kunna få det prövat på rättsligväg. Några remissinstanser framhåller att enåtergång till det tidigare gällande systemet, medrätt att överklaga alla typer av biståndsbeslut tillförvaltningsdomstol, står i strid med det kommunalasjälvstyret. Enligt regeringens uppfattning vägerhänsynen till den enskildes rättssäkerhet tyngre änkommunernas intresse i detta fall, och förslaget ärdärför motiverat.I propositionen framhålls att förslaget inte innebärnågon ändring i förhållande till nuvarande regleringeller praxis vad gäller den enskildes ansvar attgöra vad han eller hon kan för att försörja sigsjälv. Exempelvis måste den som har ekonomiskatillgångar först använda sig av dessa innanförsörjningsstöd kan komma i fråga. Regeringen tar idet sammanhanget särskilt upp frågan om den som harfått ett ideellt skadestånd skall behöva användadetta till sin försörjning (s. 94 f.). Enligtregeringen måste frågeställningen ses mot bakgrundav socialbidragets funktion som det ytterstaskyddsnätet för människors försörjning. Utan att igrunden göra om socialbidragets konstruktion är detinte möjligt att generellt skydda vissa tillgångarfrån att beaktas vid prövning av rätt tillekonomiskt bistånd. Regeringen betonar dock att enindividuell prövning alltid måste göras i varjeenskilt fall. kan det därför vara rimligt attdet individuella synsättet vidgas eftersomförutsättningarna avviker från det som normaltförekommer vid socialbidragshantering. Ett sådantexempel kan vara en enskild som har fått ett ideelltskadestånd på grund av att han eller hon har varitutsatt för ett brott av något slag, och t.ex. kan habehov av långvariga och kostsamma behandlingar.Detta bör då enligt regeringens mening rimligtvisbeaktas vid biståndsbedömningen.Regeringen anför att det inomarbetsmarknadspolitiken finns olika system somsärskilt riktar sig till ungdomar som har svårt attfå arbete eller personer som är beroende avsocialbidrag , t.ex.aktivitetsgarantin och utvecklingsgarantin förungdomar i åldern . Biståndsbehovettillgodoses genom de särskilda ersättningar somutgår. Dessutom har socialnämnden enligt 6 c-e §§socialtjänstlagen rätt att kräva att den som harsocialbidrag och är deltar i praktikeller annan kompetenshöjande verksamhet som villkorför att få socialbidrag. Enligt propositionen avserregeringen att ta initiativ till en översyn sombelyser samspelet mellan dessa regelverk och olikahuvudmäns ansvar för utbildning och arbete när detgäller socialbidragsberoende ungdomar. Översynenskall också innefatta en utvärdering av hur dessabestämmelser tillämpats inom socialtjänstlagen ochhur utvecklingen på arbetsmarknaden svarat motbestämmelserna. Vidare skall bestämmelser av mindretvingande karaktär i socialtjänstlagen övervägas.MotionernaI motion So51 av m.fl. (m) yrkas attriksdagen beslutar att den s.k. riksnormen avvecklastill förmån för att skäliga bidragsnivåer fastställsav kommunerna (yrkande 4). Motionärerna anför attriksnormen har haft mycket liten inverkan påsocialbidragskostnaderna men däremot minskatmöjligheterna för kommunerna att hitta egnalösningar. Enligt motionärernas mening börkommunerna själva fastställa nivåerna isocialbidraget med utgångspunkt i allmänna principeri socialtjänstlagen. Med en riksnorm finns det enuppenbar risk att det går slentrian i bedömningen avdet ekonomiska biståndet och att detta inte prövasmot andra åtgärder i den omfattning som är lämplig.Det är enligt motionärerna också viktigt att lokalabedömningar utifrån bl.a. löneläge och kostnadsbildfinns med då nivåerna fastställs och att denna delav är förankrad i det allmännarättsmedvetandet på orten. I motionen begärs vidareett tillkännagivande om återinförande avbesvärsrätten för alla former av biståndsbeslutenligt socialtjänstlagen (yrkande 10). Motionärernaanser att det finns risk för att den nu föreslagnaändringen av överklagandebestämmelserna ärkostnadsdrivande och att utvecklingen därför måsteföljas noga. Den återinförda besvärsrätten måsteenligt motionärerna följas av preciseradeanvisningar så att domstols-prövningarna uppfattassom rimliga av såväl medborgarna somsocialnämnderna. Lokala förhållanden skall varautgångspunkten för prövningarna, anförs det.Även i motion So226 av m.fl. (m)begärs ett tillkännagivande om avveckling av dens.k. riksnormen för socialbidrag (yrkande 3).Motionärerna yrkar vidare att skall begäraatt regeringen lägger fram förslag till ändring isocialtjänstlagen vad beträffar tolkningen avbegreppet skälig levnadsnivå (yrkande 5). Tolkningenav begreppet har enligt motionärerna skett med stortinflytande av beräkningar från centrala statligamyndigheter. Motionärerna anser att tolkningen iökad utsträckning bör ske lokalt med hänsyn tilllokala förhållanden och till individens behovsnivå.Socialtjänstlagen bör kompletteras avseendebegreppet skälig levnadsnivå så att stor betydelsetillmäts de levnadsförhållanden som råder föryrkesarbetande utan socialbidrag och så attsocialbidragsnivån normalt hamnar under vad som hadeerhållits genom ett yrkesarbete i lägre löneläge.I motion So48 av de ()begärs ett tillkännagivande om överklagande avbeslut om bistånd hos allmän förvaltningsdomstol(yrkande 2). Motionären anser det viktigt attlagreglerna på området utformas så att man på ettgenomtänkt sätt kan kombinera ett stärkt kommunaltsjälvstyre med ett värnande om den enskildesrättssäkerhet.I motion So47 av m.fl. (c) begärsett tillkännagivande om att nivån i socialbidragetskall fastställas av kommun- respektivestadsfullmäktige (yrkande 1). Enligt motionärernager riksnormen, som den nu är konstruerad, inte denrättvisa som bör eftersträvas. Biståndet är i vissadelar av landet otillräckligt medan det i andradelar kan upplevas som alltför generöst.Motionärerna anser att det därför är bättre att ilagtexten ange socialbidragens konstruktion ochinnehåll och att kommunerna fastställer beloppetsstorlek med utgångspunkt i kostnadsnivån irespektive kommun. Därmed uppnås större enhetligheti landet och en bättre anpassning till rådandelevnadsförhållanden. Förslaget gör det också möjligtatt överklaga nivån som fullmäktige fastställer.I motion So51 (m) yrkas att skall beslutaatt posten medlemskap i fackförening skall utgå urförsörjningsstödet (yrkande 5). Enligt motionärernasuppfattning finns det inget skäl till attmedlemsavgifter i fackföreningar skall bekostas avskattemedel.I motion So356 av m.fl. (v) yrkas attregeringen ger i uppdrag attutreda kostnaden för att införa en generell rätttill umgängesresor (yrkande 7). Motionärerna anseratt barn bör ha rätt att träffa sina föräldrar, ävenom de bor långt ifrån varandra. Kostnader förumgängesresor bör därför ingå i rätten till bistånd.I motion So508 av m.fl. (mp) yrkas attregeringen skall lägga fram förslag till lagändringsom ger socialbidragstagare rätt till bidrag förtandvård (yrkande 2). Rätten till akuttandvård måsteenligt motionärerna ersättas med en rätt tillbistånd för tandvård.Tre motioner handlar om kraven för bistånd inuvarande 6 c-e §§ socialtjänstlagen, dvs. 4 kap.4-6 §§ i regeringens förslag till nysocialtjänstlag.I motion So51 (m) yrkas att regeringen skallåterkomma med förslag om den enskildes rättighettill och skyldighet att delta i kompletterandeåtgärder som underlättar inträde i arbetslivet(yrkande 3). Motionärerna anser att socialnämndensmöjlighet att kräva att den som har socialbidragdeltar i praktik eller annan kompetenshöjandeverksamhet bör omfatta alla personer som har ett merlångsiktigt behov av ekonomiskt bistånd för sinförsörjning.I motion So226 (m) yrkas att regeringen lägger framförslag till ändring av socialtjänstlagen omvillkorat bistånd (yrkande 6). Motionärerna anseratt kommunerna bör kunna villkora bistånd även iandra fall än de som gäller. Villkoret bör kunnaavse fler sorters aktiviteter och dessutom kunnatillämpas på alla som söker socialbidrag.I motion So356 (v) yrkas att begär attregeringen tar bort arbetsplikten enligt vad imotionen anförs om att inte villkoraförsörjningsstödet enligt socialtjänstlagen (yrkande3). Motionärerna anser att unga arbetslösa i förstahand skall erbjudas åtgärd och försörjning inomramen för arbetsmarknadspolitiken och inte inomsocialtjänsten. Motionärerna hänvisar bl.a. till dens.k. Bestämmelserna omarbetsplikt strider vidare mot socialtjänstlagensportalparagraf om respekt för individenssjälvbestämmande och integritet. Det är viktigt attsocialbidragen behåller sitt ursprungliga syfte attvara ett tillfälligt ekonomiskt stöd, anförs det.I motion Kr230 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförs omkonstnärerna och socialbidragen (yrkande 10).Motionärerna anser att kraven på konstnärer bör varasamma som för alla andra samt att reglerna förbistånd till konstnärer bör vara lika i allakommuner. Enligt motionärerna finns det ingagenerella regler om hur stipendier som skallfinansiera kostnader för material, ateljé, resorm.m. skall bedömas vid biståndsprövningen.Konstnärer som inte kan försörja sig på sittkonstnärskap skall enligt motionärerna endast harätt till socialbidrag under en övergångstid.Därefter måste han eller hon stå tillarbetsmarknadens förfogande.I motion A808 av m.fl. (mp) yrkasatt regeringen skall lägga fram förslag rörandemöjligheten till socialbidrag för studenter (yrkande32). Enligt motionärerna lever vissa studenter undersådana förhållanden att de inte klarar sig påstudiemedlen under terminerna. I vissa lägen är detkortsiktigt ekonomiskt fördelaktigare för denenskilde att stanna i passivitet med socialbidrag änatt studera.