bet · GO01LU7 · 2001-02-13 00:00:00 — Utskottet behandlar i betänkandet regeringensproposition /01:43 om ändringar iatomansvarighetslagen jämte två med anledning avpropositionen väckta motioner. Vidare behandlas tremotioner som väckts under allmänna motionstiden 1999respektive 2000.I propositionen föreslås ett utökatskadeståndsansvar för innehavare avatomanläggningar. Förslaget innebär attansvarsbeloppet för innehavare av s.k.normalriskanläggningar höjs från 175 miljonersärskilda dragningsrätter (SDR) till 300 miljonerSDR, vilket motsvarar omkring 3,3 miljarder kronor.Enligt regeringen är målsättningen att ettobegränsat ansvar för anläggningsinnehavarna skallinföras möjligt.Vidare föreslås i propositionen att skallavge en förklaring i enlighet med en rekommendationav , som avser omfattningen av det s.k.gemensamma statsansvaret. Till följd härav föreslåsatt det maximibelopp som anges i 31 §atomansvarighetslagen höjs från nuvarande 300miljoner SDR till 425 miljoner SDR. Slutligenföreslår regeringen en ändring av det särskildastatsansvaret enligt 31 a § atomansvarighetslagen,så att det sammanlagda belopp som står tillförfogande för ersättning höjs från tre till sexmiljarder kronor.De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 april2001.Företrädare för , ochBirka har inför utskottet den 18 januari2001 framfört synpunkter i ärendet.Utskottet tillstyrker bifall till propositionen ochavstyrker samtliga motioner.Till betänkandet har fogats två reservationer ochett särskilt yttrande. I proposition 2000/01:43 föreslår regeringen() - efter hörande av Lagrådet- att riksdagen1. godkänner att regeringen avger en förklaring ienlighet med Råds rekommendation av den 26november 1992 angående tillämpningen av konventionenden utgörande tillägg tillPariskonventionen omskadeståndsansvar på atomenergins område, som denhar ändrats genom tilläggsprotokoll den 28 januari1964 och ,2. antar det i propositionen framlagda förslagettill lag om ändring i atom-ansvarighetslagen(1968:45).Lagförslaget har intagits som bilaga tillbetänkandet. Motioner väckta med anledning avpropositionen2000/01:L5 av m.fl. (kd) variföreslås att fattar följande beslut:Riksdagen avslår regeringens proposition 2000/01:43Ändringar i Atom-ansvarighetslagen.2000/01:L6 av m.fl. (m) vari föreslåsatt fattar följande beslut:1. avslår regeringens förslag tilländringar i atomansvarighetslagen.2. tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om utökatskadeståndsansvar kopplat till slopad särskildproduktionsskatt.Motioner väckta 19991999/2000:N228 av m.fl. (m) vari yrkas15. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om översynen avatomansvarighetslagen.1999/2000:N274 av m.fl. (mp) variyrkas8. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att ta bortansvarsgränsen i atomansvarighetslagen och införaett obegränsat strikt ansvar,9. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om att krav på det egnakapitalets storlek och/eller på motsvarandeekonomiska garantier uttrycks i lag,10. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om ett ömsesidigtnationellt skadeståndsansvar för kärnkraftsindustrini ,11. att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om bilateralariskdelningsavtal för att täcka kärnkraftsindustrinsskadeståndsansvar vid atomolyckor.Motion väckt 20002000/01:N387 av m.fl. (mp) variföreslås att fattar följande beslut:8. tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om att krav på det egnakapitalets storlek och/eller på motsvarandeekonomiska garantier uttrycks i lag.9. tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om ett ömsesidigtnationellt skadeståndsansvar för kärnkraftsindustrini Sverige.10. tillkännager för regeringen som sinmening vad i motionen anförs om bilateralariskdelningsavtal för att täcka kärnkraftsindustrinsskadeståndsansvar vid atomolyckor.11. begär att regeringen utreder ensvensk reaktorolyckas totala kostnader i enlighetmed vad som anförs i motionen. BakgrundRegler om ansvar för skador som uppkommer i sambandmed verksamhet inom atomanläggningar finns iatomansvarighetslagen (1968:45). Denna lag bygger påtvå internationella konventioner. Den enakonventionen är Pariskonvention omskadeståndsansvar på atomenergins område, somföreskriver att innehavaren av en atomanläggning äransvarig för atomskador oberoende av vållande, dvs.innehavarens ansvar är strikt. Den andrakonventionen är en i avslutadtilläggskonvention till , sominnehåller regler om supplerande statsansvar föratomskador.Både och Brysselkonventionen hartillkommit inom ramen för verksamheten ochutveckling () och syftar till en enhetligregional reglering av atom-ansvarsfrågan iVästeuropa. är anslutet till bådakonventionerna. har därutövertillträtts av , , , ,, , , , ,, , och . Avdessa är samtliga utom , ochTurkiet också anslutna till tilläggskonventionen.Enligt kananläggningsinnehavarens ansvar bestämmas till 15miljoner särskilda dragningsrätter (SDR). Endragningsrätt motsvarar ungefär elva svenskakronor. Beloppet får dock sättas högre eller lägreän detta riktvärde men får inte i något fallunderstiga 5 miljoner SDR. Innehavaren måste ha enförsäkring eller annan ekonomisk garanti som täckeransvarsbeloppet. Anläggningsinnehavarnasersättningsansvar har i de olika konventionsstaternakommit att variera kraftigt under de år som har gåttsedan trädde i kraft. Vissa staterhar höjt nivåerna med betydande belopp medan andrastater har kommit att ligga kvar i närheten av deminiminivåer som konventionen anger. Mot dennabakgrund antog () en rekommendation enligtvilken konventionsstaterna bör sträva efter att isina nationella lagstiftningar höjaanläggningsinnehavarnas ersättningsansvar till 150miljoner SDR.Pariskonventionen är föremål för enomfattande översyn. De huvudfrågor som behandlasunder den pågående revideringen gäller bl.a.konventionens geografiska tillämpningsområde,ansvarsbelopp, obegränsat ansvar och definitionen avbegreppet "atomskada". Såvitt gäller frågan omobegränsat ansvar råder enighet omatt det i konventionen skall införas en regel sommöjliggör för konventionsstaterna att åläggaanläggningsinnehavare ett obegränsat ansvar.Revideringsarbetet beräknas vara slutfört underinnevarande år.Enligt tilläggskonventionen betalas kompletterandeersättning av statsmedel om ansvarsbeloppet enligtPariskonventionen inte räcker till full ersättningåt de skadelidande. Systemet enligt konventionernaverkar i flera steg. Anläggningsinnehavarens ansvarutgör det första steget. Det andra steget betalas avden stat där anläggningen är belägen och löper frångränsen för första steget, dvs.anläggningsinnehavarens ansvar, upp till 175miljoner SDR. Till det tredje steget, som löper iintervallet mellan 175 miljoner SDR och 300 miljonerSDR, skall de stater som är anslutna tilltilläggskonventionen (s.k. Brysselstater) gemensamtbetala efter en särskild formel.Atomansvarighetslagen innehåller i 17 och 28-31 §§regler som föranletts av de båda nyssnämndakonventionerna. gäller attanläggningsinnehavaren svarar upp till 175 miljonerSDR (prop. 1994/95:134, bet. LU25, rskr. Detbetyder att de två första stegen i konventionernahar reducerats till ett, och att det äranläggningsinnehavaren som står för detta. Iintervallet 175-300 miljoner SDR svarar svenskastaten gemensamt med övriga Brysselstater. antog en rekommendation sominnebär att Brysselstaterna skall avge en förklaringi en underrättelse till konventionens depositarie.Staterna skall förklara att om lagstiftningen i enBrysselstat ålägger anläggningsinnehavare ettansvarsbelopp som överstiger 175 miljoner SDR förvarje olycka, skall de övriga staterna inte åberopaartikel 3 i konventionen för att vägra att bidra upptill 125 miljoner SDR för att täcka en atomskada somöverstiger 300 miljoner SDR.Utöver de av konventionerna föranledda reglerna ombetalningsansvar har 1982förts in ytterligare ett steg som innebär ett ansvarför svenska staten. Enligt denna bestämmelse, 31 a§, skall svenska staten, i de fall enanläggningsinnehavare här i landet är ansvarig,betala ersättning med sammanlagt 3 miljarder kronorper olycka. I detta belopp är ersättningarna enligtde tidigare stegen inräknade. Värdeutvecklingen påden särskilda dragningsrätten har lett till attmaximibeloppet i steg tre överskrider vad som kanbetalas ut enligt det fjärde ersättningssteget. Detinnebär att någon ersättning inte kanbetalas ut enligt detta ersättningssteg.Om det ansvarsbelopp som gäller enligt de ovanredovisade stegen inte räcker till ersättning föruppkommen skada, skall dessutom enligt 33 §gottgörelse beredas av statsmedel enligt grunder somfastställs genom särskild lagstiftning.År 1996 förordnades en särskild utredare avregeringen för att utreda vissa frågor rörandeersättningsansvaret för atomskador. Utredarensöverväganden och förslag till lagändringarredovisades i promemorian (Ds 1997:55) Ändringar iatomansvarighetslagen. Promemorian harremissbehandlats.Härefter anordnade våren 1998ett möte med företrädare för bl.a.kärnkraftsindustrin och försäkringsbranschenangående ändringar i atomansvarighetslagen. I enpromemoria som var upprättad i ärendet anmärktes attdet inte torde vara förenligt med Pariskonventionenatt ålägga anläggningsinnehavarna ett obegränsatansvar, eftersom det synes var uteslutet att fåteckna en ansvarsförsäkring till ett obegränsatbelopp.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen behandlas frågan om ett utökatskadeståndsansvar för innehavare avatomanläggningar. Regeringen anser attskadeståndsansvaret i första hand bör bäras avkärnkraftsindustrin, och målsättningen är att ettobegränsat ansvar för anläggningsinnehavarna skallinföras möjligt. I avvaktan på attPariskonventionen revideras föreslår regeringen attdet högsta belopp som innehavaren av enatomanläggning i ansvarar för skall höjasfrån 175 miljoner SDR till 300 miljoner SDR, vilketmotsvarar omkring 3,3 miljarder kronor.Regeringen föreslår också att skall avge enförklaring i enlighet med den av rådantagna rekommendationen, som avser omfattningen avdet s.k. gemensamma statsansvaret. Till följd häravföreslås att det maximibelopp som anges i 31 §atomansvarighetslagen höjs från nuvarande 300miljoner SDR till 425 miljoner SDR. Vidare föreslåsi propositionen en ändring av det särskildastatsansvaret enligt 31 a § atomansvarighetslagen,så att det sammanlagda belopp som står tillförfogande för ersättning enligtatomansvarighetslagen höjs från tre till sexmiljarder kronor.De nya reglerna föreslås träda i kraft den 1 april2001.I syfte att förbereda övergången till ettobegränsat ansvar avser regeringen att ge ensärskild utredare i uppdrag att föreslå hur ettobegränsat ansvar bör genomföras iatomansvarighetslagen.MotionernaI motion 2000/01:L5 av m.fl. (kd)anförs att propositionens förslag på ett olämpligtsätt föregriper den pågående översynen avPariskonventionen. Enligt motionärerna är det vidareomöjligt att överblicka konse-kvenserna av denföreslagna utökningen av skadeståndsansvaret föranläggningsinnehavare, bl.a. såvitt avsertillgänglig försäkringskapacitet. I motionen påpekasatt hänsyn också bör tas till att den svenskakärnkraftsindustrin verkar på en internationellmarknad i global konkurrens. Motionärerna yrkar motden nu angivna bakgrunden att propositionen avslås.Även m.fl. (m) yrkar i motion2000/01:L6 att regeringens förslag skall avslås(yrkande 1). Motionärerna ställer sig i och för siginte avvisande till en utökning avkärnkraftsindustrins ansvar men anser att dettamåste kopplas till ett borttagande av skatten påkärnkraftsel. Genom denna skatt och genom detstrikta skadeståndsansvaret utan regressmöjligheterbär kärnkraften enligt motionärerna i högre grad änövriga energislag själv sina kostnader. I motionenföreslås ett tillkännagivande med denna innebörd(yrkande 2).Bo Lundgren m.fl. (m) anser i motion1999/2000:N228, som väckts , att strävan bör vara attåstadkomma någon form av regressrätt somsäkerställer att staten vid ett större skadefall kanåterkräva medel intill dess att reaktorägarens egetkapital är helt förbrukat. I motionen hemställs omett tillkännagivande till regeringen om översynen avatomansvarighetslagen (yrkande 15).I två motioner från allmänna motionstiden 1999respektive 2000 begärs tillkännagivanden, främst omett utökat skadeståndsansvar förkärnkraftsindustrin. Om kärnkraftsindustrin åladesett obegränsat skadeståndsansvar i händelse av enreaktorolycka skulle enligt motionärernakärnkraftsindustrins samhällsekonomiska kostnaderbli bättre belysta. I motion 1999/2000:N274 avBirger m.fl. (mp) från allmänna motionstiden1999 förespråkas sålunda att ansvarsgränsen iatomansvarighetslagen tas bort och att krav påföretagets egna kapital eller motsvarande ekonomiskagarantier anges i lag. Vidare anser motionärerna attett ömsesidigt nationellt skadeståndsansvar förkärnkraftsindustrin i bör införas, liksomatt initiativ till bilaterala avtal med framför alltTyskland och bör tas för att få till ståndriskspridning mellan kärnkraftsföretag i fleraländer (yrkandena 8-11). Motion 2000/01:N387 avIngegerd Saarinen m.fl. (mp) från allmännamotionstiden har motsvarande innehåll(yrkandena 8-10). I motionen föreslås därutöver attriksdagen hos regeringen skall begära att enparlamentariskt sammansatt kommission ges i uppdragatt utreda totalkostnaderna för en svenskreaktorolycka (yrkande 11).Utskottets ställningstagandenVåren 1995, i samband med beslut att höjaanläggningsinnehavarnas ansvarsbelopp för atomskadortill nuvarande nivå, behandlade utskottet ett stortantal motioner som innefattade olika långt gåendekrav på en ytterligare höjning avanläggningsinnehavarnas skadeståndsansvar. Utskottetströk då under att det självfallet är angeläget attskadeståndsreglerna på atomansvarighetsområdet ärutformade så att de som drabbas av en olycka fårfull ersättning för sina skador. Vidare uttaladeutskottet som sin grundinställning att ansvaret föratomskador i första hand bör bäras avkärnkraftsindustrin. Däremot ifrågasatte utskottetom det var förenligt med attålägga anläggningsinnehavarna ett obegränsat ansvar.Mot bl.a. den bakgrunden avstyrkte utskottet dåaktuella motioner men ansåg det angelägetatt regeringen noga följde utvecklingen på områdetoch, efter hand som förhållandena medgav ettytterligare ökat skadeståndsansvar föranläggningsinnehavarna, återkom med förslag tillriksdagen i saken. Vidare utgick utskottet från attregeringen verkade för att även framtidakapacitetsökningar på försäkringsmarknaden kom attställas till förfogande för höjningar avansvarsförsäkringarna och därmed också möjliggöra enhöjning av det belopp med vilketanläggningsinnehavaren svarar. Därutöver framhöllutskottet det angelägna i att regeringen ävenverkade på det internationella planet för att tatill vara de möjligheter som finns tillförbättringar av ansvarssystemet vid atomskador(bet. 1994/95:LU25).Utskottet kan inte finna annat än att de förslagsom regeringen lägger fram i förevarande propositionligger i linje med vad utskottet uttalade år 1995och att lagförslagen dessutom är förenliga medSveriges konventionsåtaganden påatomansvarighetsområdet. Atomansvarighetspolitikensfrämsta mål måste, enligt utskottets mening, varaatt tillgodose de skadelidandes berättigade krav påersättning för atomskador, och utskottet vidhållersin tidigare uppfattning att ersättningsansvaret försådana skador i första hand bör bäras avkärnkraftsindustrin. Självfallet måste emellertidutformningen av anläggningsinnehavarnasersättningsansvar vara förenlig med Sverigesåtaganden enligt . Detansvarsbelopp som fastställs måste, i enligt meddenna konvention, kunna täckas av en försäkringeller annan ekonomisk säkerhet. Att införa ettobegränsat ansvar för anläggningsinnehavarna är, somregeringen påpekar, således inte förenligt medkonventionen i dess nuvarande lydelse. I avvaktan påen revidering av måsteanläggningsinnehavarnas ansvar vara begränsat.Vad först gäller de invändningar mot regeringensförslag som återfinns i motion 2000/01:L5 avseendeförslagets konsekvenser, framgår av propositionenatt tillgänglig försäkringskapacitet för närvarandemedger ett ansvarsbelopp som uppgår till det avregeringen föreslagna. I enlighet med vad regeringenanfört torde den föreslagna höjningen, enligtutskottets bedömning, inte leda till sådanasvårigheter från konkurrenssynpunkt att det finnsanledning att inte till fullo utnyttja dennaförsäkringskapacitet. Utskottet är mot nu angivenbakgrund ense med regeringen om att ansvarsbeloppetför innehavare av en atomanläggning för annatändamål än framställning, bearbetning och förvaringav obestrålat uran skall höjas till 300 miljoner SDRper olycka.När det sedan gäller det i motion 2000/01:L6framförda önskemålet om ett avskaffande av skattenpå kärnkraftsel kan utskottet konstatera attriksdagen för mindre än sedan avslagitmotioner om en sänkning av ifrågavarande skatt (sebet. 2000/01:FiU1). är inte berett attinom ramen för förevarande lagstiftningsärendeförorda något sådant initiativ sombegärts i motionen.Inte heller i fråga om det gemensamma statsansvaretenligt tilläggskonventionen eller såvitt avser detsärskilda statsansvaret föranleder propositionensförslag några erinringar från utskottets sida.Beträffande det i motion N228 begärdatillkännagivandet om regressrätt för staten gentemotanläggningsinnehavarna kan utskottet konstatera attstaten redan enligt 35 § atomansvarighetslagen harregressrätt gentemot den ansvarigeanläggningsinnehavaren för ersättning som staten harbetalat ut till följd av att en skadelidande harvisat att han eller hon inte kunnat få ut ersättningfrån anläggningsinnehavarens försäkringsgivare. Närdet däremot gäller ersättning av statsmedel somutgår på grund av det gemensamma statsansvaret ellerdet särskilda statsansvaret äranläggningsinnehavaren inte solidariskt ansvarig medstaten. Den svenska lagen bygger i detta hänseendepå och tilläggskonventionen. Ensådan regressrätt som efterfrågas i motionen skulledärför förutsätta en ändring av Paris- ochBrysselkonventionerna. Mot denna bakgrund bör det,enligt utskottets mening, inte införas någonytterligare regressrätt för staten.Med det anförda tillstyrker utskottet bifall tillpropositionen och avstyrker motionerna 2000/01:L5,2000/01:L6 yrkandena 1 och 2 samt 1999/2000: N228yrkande 15.Vad slutligen gäller de i motionerna 1999/2000:N274och 2000/01:N387 upptagna förslagen om den framtidautformningen av ersättningssystemet vid atomskadavill utskottet hänvisa till att det av propositionenframgår att regeringen, i syfte att förberedaövergången till ett obegränsat ansvar, avser att geen särskild utredare i uppdrag att föreslå hur ettsådant ansvar bör genomföras iatomansvarighetslagen. Några uttalanden frånriksdagens sida som föregriper utredningsarbetetbör, enligt utskottets mening, inte komma i fråga.Utskottet avstyrker därmed motionerna 1999/2000:N274yrkandena 8-11 och 2000/01:N387 yrkandena 8-11.Med anledning av vad kärnkraftsindustrin anfört den18 vill utskottet avslutningsvisunderstryka betydelsen av att olika intressegrupperoch berörda parter i det fortsattalagstiftningsarbetet liksom får komma tilltals. beträffande avslag på propositionenatt med bifall till propositionen samt med avslagpå motionerna 2000/01:L5, 2000/01:L6 och1999/2000:N228 yrkande 15dels godkänner att regeringen avger enförklaring i enlighet med rådsrekommendation av angåendetillämpningen av konventionen den 31 januari1963 utgörande tillägg till Pariskonventionenden om skadeståndsansvar påatomenergins område, som den har ändrats genomtilläggsprotokoll och den 16november 1982,dels antar regeringens förslag till lag omändring i atomansvarighetslagen (1968:45),res. 1 (m)res. 2 (kd)2. beträffande ersättningssystemetsframtida utformningatt avslår motionerna 1999/2000:N274 yrkandena8-11 och 2000/01:N387 yrkandena 8-11.Stockholm den 13 februari 2001På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), RolfÅbjörnsson (kd), (), (), (m), (),(), (),(), (), KjellEldensjö (kd), (), (), (), (),() och (). Avslag på propositionen (mom. 1), , (alla m) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 6börjar med "" och på s. 7 slutar med"yrkande 15" bort ha följande lydelse:I likhet med vad som anförts i motion 2000/01:L6anser utskottet att utgångspunkten bör vara att deolika kraftslagen skall bära sina egna kostnader.Genom den förhållandevis höga skatten påkärnkraftsel och genom det striktaskadeståndsansvaret utan regressmöjligheter haremellertid kärnkraften kommit att få bära sinakostnader i högre grad än övriga energislag. Sommotionärerna påpekar är den särskilda skatten påkärnkraftsel t.ex. långt högre än vadförsäkringspremierna rent teoretiskt skulle kunnauppgå till vid ett utökat skadeståndsansvar förkärnkraftsindustrin. Härtill kommer att denbelastning som skatten utgör också medför enförsämrad konkurrenskraft, såväl gentemot övrigakraftslag i landet som gentemot utländskt belägnakärnkraftsproducenter.Utskottet ställer sig mot den nu angivna bakgrundeni och för sig inte avvisande till en höjning avkärnkraftsindustrins ansvar men anser att dettamåste kopplas till ett borttagande av skatten påkärnkraftsel. Regeringen bör återkomma tillriksdagen med förslag i enlighet härmed och isammanhanget överväga införandet av en rätt förstaten att från anläggningsinnehavaren återkrävamedel som staten betalat ut i kompletterandeersättning med anledning av en atomolycka. Iavvaktan på att regeringen återkommer med förslag ienlighet med vad utskottet nu anfört bör de iproposition 2000/01:43 framlagda förslagen, enligtutskottets mening, avslås.Vad utskottet nu anfört bör , med bifalltill motionerna 1999/2000:N228 yrkande 15 och2000/01:L6 samt med anledning av motion 2000/01:L5,som sin mening ge regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande avslag på propositionenatt med bifall till motionerna 1999/2000:N228yrkande 15 och 2000/01:L6 samt med anledning avmotion 2000/01:L5dels avslår regeringens proposition 2000/01:43,dels som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,2. Avslag på propositionen (mom. 1)och (båda kd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 6börjar med "" och på s. 7 slutar med"yrkande 15" bort ha följande lydelse:I enlighet med vad som anförts i motion 2000/01:L5finns skäl att ifrågasätta de i propositionenföreslagna lagändringarna som, enligt utskottetsmening, på ett olyckligt sätt föregriper denpågående översynen av . Härtillkommer, som motionärerna påpekar, att det äromöjligt att överblicka konsekvenserna av det ipropositionen föreslagna utökade skadeståndsansvaretför innehavare av atomanläggningar, inte minstsåvitt avser tillgänglig försäkringskapacitet.Hänsyn bör också enligt utskottet tas till att densvenska kärnkraftsindustrin verkar på eninternationell marknad i global konkurrens. Eftersommarknaden för el skall avregleras inom EU bör man nui stället sträva efter att harmonisera de åtagandenoch det ansvar som läggs på den svenskakärnkraftsindustrin. Sammanfattningsvis anserutskottet att det är olämpligt att införalagändringar när förutsättningarna för dessa äroklara och vars effekter inte är tillräckligtutredda.Mot den nu angivna bakgrunden anser utskottet attriksdagen, med bifall till motion 20000/01:L5, medanledning av motion 2000/01:L6 yrkande 1 samt medavslag på motionerna 1999/2000:N228 yrkande 15 och2000/01:L6 yrkande 2, bör avslå samtliga ipropositionen framlagda förslag.dels att utskottets hemställan under 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande avslag på propositionenatt med bifall till motion2000/01:L5, med anledning av motion2000/01:L6 yrkande 1 samt medavslag på motionerna 1999/2000:N228yrkande 15 och 2000/01:L6 yrkande 2avslår regeringens proposition2000/01:43,Särskilt yttrandeAtomansvarighetslagenAna () anför:Proposition 2000/01:43 föreslår att det högstabelopp som innehavaren av en atomanläggning iSverige ansvarar för samt det särskildastatsansvaret höjs. I propositionen föreslås ocksåatt skall avge en förklaring i enlighet meden rekommendation av .