bet · GP01NU4 · 2001-11-27 00:00:00 — Enligt motionärerna bör regionerna själva fåbeslutanderätt över resurserna för det regionalautvecklingsarbetet; bland annat bör regionerna gesstörre frihet att välja hur de regionalatillväxtprogrammen skall utformas och hur resultatetskall mätas. Särskilt otillfredsställande är det attden folkvalda politiska nivån underordnastjänstemannaorganisationen, så som är fallet närNUTEK utfärdar bindande föreskrifter förredovisningen av de regionala utvecklingsprogrammen.Anvisningarna bör ersättas av icke-bindande allmännaråd. Motionärerna begär vidare ett tillkännagivandeatt det kommunala självstyret är en viktigförutsättning för att utveckla den kommunalaverksamheten utifrån lokala förutsättningar.Enligt bör inkomstskattesystemetreformeras så att det alltid lönar sig att arbeta. Idetta syfte bör införas skattesänkningar för lågaoch normala inkomster samt en skatterabatt för attta bort marginaleffekter i lägre inkomstskikt.Jämställdhetsarbetet är viktigt också inomregionalpolitiken; enligt motionärerna har inteminst offentliga aktörer, t.ex. inom de regionalatillväxtprogrammen, ett ansvar för attjämställdhetsarbetet utvärderas kontinuerligt.Inom arbetsmarknadspolitiken bör endecentralisering ske, bl.a. genom attlänsarbetsnämndernas ansvar stärks och resurseromfördelas från den centrala nivån till länsnivån.Arbetsmarknadsresurserna bör vidare fördelas tillden lokala nivån efter kriterier som utgår frånantalet arbetslösa, arbetslöshetstidens längd m.m.För den arbetslöse bör en individuell handlingsplanutformas. Försöken med samordning av resurser frånsocialförsäkring, , hälso- ochsjukvården m.m. bör permanentas och införas i helalandet. Besluten om resursanvändning bör fattaslokalt.Beträffande utformningen av strandskyddet anserCenterpartiet att vissa lättnader skulle kunna geattraktiva boendemiljöer i landet, t.ex. i glesaregioner. anser attkommunerna skall ta ansvar för utformningen avstrandskyddet i den egna kommunen.Folkpartiet framför i partimotion 2001/02:So637och i kommittémotionerna 2001/02:N23 och2001/02:N262 att en liberal regionalpolitik börsträva efter att skapa möjligheter för människor attbo på landsbygden och få arbete där. För att dettaskall vara möjligt måste det dock finnasförutsättningar för att nya arbetstillfällen skallkomma till stånd genom företagsetableringar.Regionalpolitiken bör enligt motionärerna genomsyrasav ett underifrånper-spektiv, som tar sinutgångspunkt i den enskilde individen. Mobiliseringav lokala resurser kan aldrig kommenderas fram genompolitiska beslut. I stället bör regionalpolitiken påolika sätt underlätta och stimulera utveckling,bl.a. genom att främja små- och nyföretagande.Tyngdpunkten ligger i decentralisering,nyetableringar, småföretagens villkor, tillgångentill riskkapital och lokal samverkan.Folkpartiet instämmer med regeringen attansvarsfördelningen mellan stat och kommuner måstetydliggöras, men då måste också statsmakten bejakaoch stödja det kommunala självstyret. Enligtmotionärerna är kommunen den beslutsfattare som börfatta beslut på den lokala nivån, t.ex. när detgäller strandskydd. Medborgarnas inflytande på denregionala nivån bör stärkas genom nya direktvaldaregionfullmäktige. Vidare är enligt Folkpartiettillgång till kultur och bra fritidsaktiviteter enmycket viktig förutsättning för att skapa en anda avkreativitet på landsbygden. Kultur är väsentlig föratt attrahera och behålla nya landsbygdsinvånare.Regionalpolitiska medel bör kunna användas förkulturinsatser på landsbygden, menar motionärerna.Vikten av bra kommunikationer understryks.Folkpartiet anser att väganslaget måste höjas ochatt målet bör vara att samtliga allmänna vägar ihela landet skall kunna hållas öppna under helaåret. Vidare bör enligt motionärerna de mindreflygplatserna finnas kvar. Goda IT-kommunikationerkan vara ett bra verktyg för att få till stånd flerarbetstillfällen på landsbygden.I kommittémotion 2001/02:N364 begärsen starkare styrning och tydligare direktiv frånstatens sida för att statliga verk och bolag inteskall överge mindre orter och glesbygd vidneddragningar. Vidare anser att det ärönskvärt med decentralisering genom att geregionernas invånare ökad makt över deregionalpolitiska medlen.I motion 2001/02:N32 (s) begärs etttillkännagivande om flygtrafikens betydelse iNorrlands inland. I de områden där behovet av välfungerande flygtransporter är som störst ärunderlaget för att bedriva flygtrafik som går medvinst som minst, anför motionären.Enligt vad som sägs i motion 2001/02:N13 (m) harregeringsförslaget en felaktig inriktning eftersomregioners utveckling inte kan stödjas med bidrag ochstödåtgärder. För att främja tillväxt och välståndbehövs enligt motionären åtgärder inom olikaområden, t.ex. skatteområdet och offentliga sektorn.Regionala tillväxtavtal/tillväxtprogramKristdemokraterna är i motion 2001/02:N31 tveksammatill den nuvarande formen av tillväxtavtal. Enligtmotionärerna är det bekymmersamt att företagarnainte uppskattar arbetsformen och att det s.k.tillväxtkapitalet redan är uppbundet och intetillgängligt för nya projekt i någon störreomfattning. Vidare torde de kommunansvariga ståföretagsamheten närmare än tjänstemän pålänsstyrelserna, menar motionärerna. Kommunernamåste därför involveras mera i både framtagande ochgenomförande av nästa generations tillväxtprogramoch också få ersättning av staten för de kostnadersom uppstår i kommunerna.I motion 2001/02:N263 understryksvikten av att myndigheterna anpassar sitt arbetssättefter övriga aktörer inom arbetet medtillväxtavtalen. För att stödja arbetet medtillväxtavtalen bör regeringen ge ett sådant uppdragtill samtliga myndigheter, anser Centerpartiet.Folkpartiet anför i kommittémotion 2001/02:N262att arbetet med tillväxtavtal är positivt men inteden enda lösningen. Avtalen bör utvärderas ochstatens roll i avtalen måste förtydligas. IFolkpartiets kommittémotion 2001/02:N23 läggermotionärerna till att tillväxtprogrammen inte fårblir ytterligare ett diskussionsforum; vad som krävsär konkreta åtgärder på olika områden.Miljöpartiet framhåller i kommittémotion2001/02:N364 att kommunerna genom rådgivning ochinformation bör stimuleras att vara mera aktiva vidskrivningarna av tillväxtavtalen och söka lösningarbl.a. från den informella ekonomin och i det lokalaföreningslivet.Regeringen bör fatta beslut om inlämnadetillväxtavtal är budskapet i motion 2001/02:K16 (m).I motion 2001/02:N236 (kd) framförs attorganisationen för att genomföra tillväxtavtalen börändras. Bland annat bör utökade möjligheter tilldispens från regelverket kunna ges och nyamöjligheter att omfördela resurser införas. Vidareanser motionärerna att näringslivets delaktighetmåste öka.Vissa kompletterande uppgifterInriktningen av regionalpolitikenMålen för den nuvarande regionalpolitikenMålen för den nuvarande regionalpolitiken är att deskall skapa förutsättningar för hållbar ekonomisktillväxt, rättvisa och valfrihet så att likvärdigalevnadsvillkor skapas för medborgarna i hela riket.Målet för den s.k. lilla regionalpolitiken (störredelen av utgiftsområde 19) är att verksamhetenfrämst skall underlätta för näringslivet iregionalpolitiskt prioriterade områden att utvecklasså att det bidrar till att uppfylla målen förregionalpolitiken.Av näringsutskottets betänkande 2000/01:NU2 framgåratt dessa mål är mycket allmänt hållna och att detär svårt att bedöma om de uppfyllts. I utskottetsbetänkande /2000:NU2 uttrycktes tveksamhetentill målen på följande sätt (s. 11):Mot bakgrund av de i propositionen angivna målen ärdet emellertid svårt att utvärdera den fördaregionalpolitiken. Hur verksamheten inomutgiftsområde 19 har underlättat för näringslivet iregionalpolitiskt prioriterade områden att utvecklasså att det bidrar till att skapa förutsättningar föruthållig ekonomisk tillväxt i stödföretagen, tillrättvisa och valfrihet är inte möjligt att utläsa urföreliggande budgetproposition. De mått somhuvudsakligen används i regeringensresultatredovisning, nämligen beräknadsysselsättningsökning och genomsnittlig subventionper arbetstillfälle, kan inte anses vara tillfyllestmed nuvarande målbeskrivning.Regionala utvecklingstendenserBefolknings- och sysselsättningsförändringarna ilandet redovisas av () och ingår även i analyser avindustriell omstrukturering. Statistiska uppgifterför kommunerna har aggregerats till lokalaarbetsmarknadsregioner, s.k. LA-regioner. Även EU:smålområden och nationella stödområden finnssärredovisade (rapport om den regionalautvecklingen i , ITPS A2001:003). ITPS ochNUTEK räknar med 81 LA-regioner i enlighet med enindelning som baseras på pendling, avstånd m.m.Statistiska centralbyrån (SCB) har en något annanindelning, som är rent statistiskt framräknad ochutgår från den årliga statistiken över pendlingmellan olika kommuner. När det gällerbefolkningsutveckling och industristruktur nedanrefereras främst material från ITPS och NUTEK.Under perioden 1991-2000 är det främst i de trestorstäderna som befolkningen har ökat. De LA-regioner som hade störst befolkningsminskning underdenna period är , , ochKramfors. Enligt den prognos som finns för dentotala befolkningsutvecklingen fram till år 2030förväntas befolkningen öka måttligt, främst tillföljd av ett invandringsöverskott på ca 15 000personer . Geografiskt sett beräknasbefolkningsökningen fortsätta i de tre storstädernasamt i ytterligare några LA-regioner. Samtidigtväntas av LA-regionerna få en minskadbefolkning. Gemensamt för alla regioner är attbefolkningen kommer att åldras.Sysselsättningsgraden () i september 2001uppgick totalt sett till , vilket kan jämförasmed för (SCB:sarbetskraftsundersökningar). För åldern ärmotsvarande tal och . Dessatotalsiffror gömmer relativt stora könsskillnader,vilka har ökat . var87,av männen och av kvinnorna ()sysselsatta.Vidare kan nämnas att har gjortsårbarhetsanalyser för industrikommunerna och LA-regionerna och tagit fram ett sårbarhetsindex förområdena. Arbetet baseras på att regioner med enstörre industriell sysselsättning inom arbetsställenmed många personer kan förväntas vara mer sårbara änregioner med en större andel sysselsatta på småarbetsställen. Likaså förväntas sårbarheten varastörre om en stor andel av de industrisysselsattahar låg utbildning jämfört med situationen attutbildningsnivån ligger högre. Indexet baseras pårankning av fyra tal, nämligen andel högutbildaderespektive lågutbildade av de industrisysselsattaför kommuner/LA-regioner och på andelen av deindustrisysselsatta som fanns på arbetsställenstörre än 49 sysselsatta respektive större än 249sysselsatta. De fyra rankade talen adderas utannågon särskild vägning. Resultatet av dessaanalyser, såväl när det gäller preliminära uppgifterfrån som uppgifter , är attflera regioner i , Bergslagen ochDalsland upp mot är de mest sårbara regionernai . /framstår enligt dessamätmetoder som den mest sårbara vid bådatillfällena. Övriga LA-regioner som redovisas blandde tio mest sårbara regionerna såväl enligt dettidigare som enligt det senare (preliminära)underlagsmaterialet är /,/, ochKatrineholm//Vingåker.Regional samverkan och statlig länsförvaltningI ett föregående avsnitt har nämnts attpropositionen om regional samverkan och statliglänsförvaltning (prop. 2001/02:7) har överlämnatstill . Enligt regeringensförslag skall det bli möjligt att inrätta ett nyttkommunalt samverkansorgan, som skall få ansvar förutveckling och förankring av tillväxtprogram underkommande programperiod. På det viset kommerkommunerna att i högre grad bli delaktiga iframtagandet av tillväxtprogrammen. Av propositionen(s. 52) framgår att regeringen anser att staten börfinansiera vissa administrationskostnader för detkommunala samverkansorganet, vilka hör samman medt.ex. programarbete, sekretariat för arbetet med attutforma tillväxtprogram och beredning avstrukturfondsansökningar. Samverkansorganet skallenligt regeringen få en ersättning för kostnader sommotsvaras av kostnadsminskningar hos länsstyrelsen.Regeringen återkommer till resursfrågan ibudgetpropositionen för . Vidare sägs ipropositionen att regeringen avser att ta initiativtill en allmän översyn av uppgiftsfördelningenmellan staten, kommunerna och landstingen.Propositionen jämte motioner behandlas av riksdagenskonstitutionsutskott.Övriga frågorFrågor om skattesystemet (skattepolitikensinriktning, inkomstskatt för fysiska personer,företagsskatt, skatt på egendom m.m.) behandlas avskatteutskottet i dess yttrande till finansutskottetmed anledning av skattefrågorna ibudgetpropositionen för ; dessa frågorredovisas således i betänkande 2001/02:FiU1.Skatteutskottet har i sitt yttrande (2001/02:SkU1y)avstyrkt samtliga behandlade motioner och tillstyrktregeringens beräkning av statsbudgetens inkomster.Riksdagens beslut () medanledning av finansutskottets betänkande innebärbl.a. att beslut fattats om beskattning avinkomster, kapitalvinster, förmögenhet ochfastigheter. Vidare har beslutats att fordonsskattenför jordbrukstraktorer slopas och att enskattestrategi för alternativa drivmedel skallpresenteras.Vidare redovisas i budgetpropositionen (utg.omr.19) att i vissa glesbygdskommuner i ,, , , ,och tas fordonsskattenför personbilar ut endast till den del somöverstiger . fannsdet, enligt bilregistret, 177 685 skattepliktigapersonbilar hemmahörande i dessa kommuner.Arbetsmarknadspolitiken har förnyats. I den nyaförordningen (2000:628) om denarbetsmarknadspolitiska verksamheten som trädde ikraft slås det fast (4 §) att denarbetsmarknadspolitiska verksamheten skall utformasså att den stärker möjligheterna för den enskildeatt få eller behålla ett reguljärt arbete som sånära som möjligt ansluter till hans eller hennesförutsättningar och önskemål, att den inte skallsnedvrida konkurrensförutsättningarna för annanverksamhet och att den skall utformas så att riskenför att reguljära arbetstillfällen trängs undan blirså liten som möjligt. Verksamheten skall anpassastill skilda förutsättningar och behov i olika delarav landet samt vara förenlig med målen om ekologiskhållbarhet.Frågor om decentralisering avarbetsmarknadspolitiken har tagits upp avarbetsmarknadsutskottet och redovisas bl.a. ibetänkande 2000/01:AU1. I detta betänkande refererasrapporten av nittiotaletsarbetsmarknadspolitik från Institutet förarbetsmarknadspolitisk utvärdering (IFAU, stencil2000:2). Ett decentraliserat beslutsfattande harbåde för- och nackdelar, konstateras det irapporten. Å ena sidan kan man på lokal nivå habättre information som leder till att de lokalaaktörerna fattar mer välgrundade beslut än vadcentrala aktörer skulle göra. Å andra sidan kommerman enligt rapporten att på den lokala nivån bortsefrån att besluten kan ha konsekvenser också utanförden egna regionen.I , där resultaten från ett antalstudier kring decentralisering avarbetsmarknadspolitik sammanfattas, anser forskarnaatt det är för tidigt att säga om för- ellernackdelarna med decentraliseringen överväger. Depekar dock på en studie som tyder på attsannolikheten för arbetslösa att få ett fast arbeteär större i kommuner där den lokala samverkan harutökats.En av de risker med decentraliseringen som tas uppav är att kommunernas naturligaintresse för att vidmakthålla befolkningsnivån kankomma i konflikt med den nationella målsättningen omen väl fungerande arbetsmarknad med betydanderörlighet i större arbetsmarknadsregioner. Vidarefinns enligt rapporten risker för att kommunerna,med sin omfattande verksamhet, försöker användaarbetsmarknadspolitiska medel för att främja denegna verksamheten. Som exempel på att problem intebara existerar i teorin utan också i praktiken nämnsen studie av arbetsförmedlingsnämnderna därresultaten tyder på att lokala aktörer ofta harsvårt att veta sin roll i arbetsmarknadspolitikenoch att styrningen av nämnderna och utbildningen avnämndledamöterna har varit bristfällig. Ökaddecentralisering innebär att det blir svårare förstaten att styra, kontrollera, följa upp ochutvärdera arbetsmarknadspolitiken, konstateras det iIFAU-rapporten.Regeringen redovisar i infrastrukturpropositionen(prop. 2001/02:20) förslag till inriktning av denfortsatta planeringen av transportinfrastrukturen.Förslagen omfattar mål, ekonomiska ramar,planeringskriterier och ansvarsfördelning i denkommande planeringsprocessen. Det övergripandetransportpolitiska målet , nämligen atttransportpolitiken skall säkerställa ensamhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbartransportförsörjning för medborgarna ochnäringslivet i hela landet, ligger fast. Detövergripande målet kompletteras med ett nytt sjättedelmål om ett jämställt transportsystem samt enjustering av delmålet om hög transportkvalitet såatt det omfattar såväl medborgarna som näringslivet.Etappmål bör utformas för samtliga delmål för attunderlätta en väl avvägd balans mellan de olikadelmålen inom transportpolitiken.När det gäller enskilda vägar har betänkandetEnskild eller allmän väg? (SOU 2001:67) överlämnatstill regeringen . Bland annat tas ibetänkandet upp regler för vad som är enskildrespektive allmän väg, förslag till förändringar avregler och bidrag, färjeverksamhet m.m. Ettgenomförande av utredningens förslag skulle ledatill att av det allmänna vägnätet övergårtill enskild väghållning och att enskildväg kan komma att bli allmän väg. Förslagen innebärenligt utredaren att anspråken på anslag minskar med160 vid nuvarande bidrags-och kostnadsnivå.Betänkandet är föremål för ettbrett remissförfarande. Bland annat ges ett flertalkommuner i de delar av landet som har problem medtjälsäkring möjlighet att lämna synpunkter påförslagen och materialet i betänkandet. Regeringenhar i infrastrukturpropositionen redovisat att denavser att ta ställning till utredningens förslag närdet remissbehandlats.I ett svar på en interpellation (2001/02:23) om deenskilda vägarna av () ioktober 2001 framhöll näringsminister att han delar interpellantens syn på deenskilda vägarnas roll i det svenskatransportsystemet. De enskilda vägarna svarar för enbetydande andel av det svenska vägnätet, i milräknat, men andelen av trafikarbetet är betydligtblygsammare - . Den planeringsram på 364miljarder kronor som regeringen föreslår iinfrastrukturpropositionen omfattar inte statsbidragtill enskilda vägar, anförde näringsministern. Äventidigare har statsbidragen legat utanför motsvarandeplaneringsramar.Beträffande reglerna för strandskydd kan nämnasatt miljöminister besvaratKenneth () fråga (2000/01:121) om lokaltanpassat strandskydd. Enligt frågeställaren är detuppenbara behov av ett starkt strandskydd som kanfinnas t.ex. i eller påvästkusten inte lika uppenbart i andra merglesbefolkade delar av landet. I vissa fall kant.o.m. strandskyddet vara ett hinder för en önskvärdutveckling av landsbygden. Miljöministern svaradeatt enligt nuvarande regler skall tillämpningen vararestriktiv när det gäller undantag till detgenerella förbudet mot att bygga intill 100 meterfrån strandlinjen. Som tidigare nämnts harregeringen gett i uppdrag attkartlägga och analysera hur bestämmelserna omstrandskydd har kommit att fungera i praktiken.Uppdraget skall redovisas till regeringen senast den1 . Först efter Naturvårdsverketskartläggning och analys av tillämpningen avstrandskyddsbestämmelserna sade sig miljöministernvara beredd att ta ställning till om och i så fallvilka åtgärder som kan behöva vidtas när det gällerbestämmelserna om strandskydd.Angående utvärdering av olika insatser kankonstateras att en oberoende utvärdering avOmställningsgruppens arbete enligt uppgift kommeratt påbörjas med syfte att följaupp och analysera metoder och arbetsformer.Genomförandet av tillväxtavtalen har pågått . En första uppföljningsrapport, Rapport omtillväxtavtalen - första året (Ds 2001:15), harredovisats. Rapporten bygger dels på regionala ochnationella myndigheters redovisningar av arbetet medtillväxtavtalen, dels på en enkät till personer somingår i de regionala partnerskapen. Arbetet medtillväxtavtalen skall enligt regeringen följas uppårligen. Vid programperiodens slut skall enutvärdering genomföras.Regionala tillväxtavtal/tillväxtprogramRegeringen tog initiativ till en regionalnäringspolitik med de regionala tillväxtavtalen somdet huvudsakliga instrumentet för dess genomförande(prop. 1997/98:62, bet. 1997/98:AU11). Målet för denregionala näringspolitiken är att utifrån deregionala förutsättningarna stimulera en hållbarekonomisk tillväxt som kan bidra till fler ochväxande företag och därmed ökad sysselsättning förbåde kvinnor och män. Avsikten är att bättre kunnata till vara den tillväxtpotential som finns runt omi landet genom att anpassa verksamheter inompolitikområden till lokala och regionalaförutsättningar. Några nya statliga pengar har intesatsats på tillväxtavtalen. Syftet är i stället attanvända nuvarande statliga anslag på ett merkreativt och effektivt sätt. De förstatillväxtavtalen avser . Avtalen ärinte juridiskt bindande. Inom Regeringskanslietarbetar Tvärdelegationen, och eninterdepartemental arbetsgrupp med tillväxtavtalen.Tvärdelegationen, vilken huvudsakligen består avstatssekreterare och leds av ,har det övergripande ansvaret för arbetet.I budgetpropositionen för (prop. 2000/01:1utg.omr. 24 Näringsliv) togs tillväxtavtalen upp.Där redovisas bl.a. (s. 22) att regeringen bedömeratt det finns goda skäl att fortsättavidareutveckling av de regionala tillväxtavtalen ochatt nödvändiga förändringar skall vara genomförda igod tid innan nästa programperiod inleds år 2003.Vidare sägs att regeringen anser det särskiltangeläget att se över och förtydliga villkoren förden statliga delen av avtalens finansiering.Målformuleringar samt metoder ochrapporteringssystem för en tydligare och mersammanhållen uppföljning av statliga insatser somsyftar till att främja tillväxt och sysselsättningbör utvecklas. Resultatredovisningar ochbeslutsunderlag för regering och riksdag blirdärigenom bättre.I en första utvärderingsrapport avjämställdhetsavtalen, Tillväxt i hela (Ds2000:7), konstateras att arbetssättet resulterat iett ökat samförstånd mellan olika parter och en ökadinsikt om egenansvaret för regionens utveckling. Detframhålls vidare att jämställdhetsperspektivet pådet hela taget saknas i tillväxtavtalen och attavtalen måste förbättras på detta område.Näringsdepartementet presenterade i februari 2001en rapport om tillväxtavtalen med titeln Första året(Ds 2001:15). Inledningsvis säger statsrådet att förhoppningen är att rapporten skallstimulera till debatt och diskussion kring frågorsom är centrala för den regionala utvecklingen.Rapporten kommer också att utgöra ett underlag förutformningen av den fortsatta politiken inomområdet, inte minst avseende hur processen medtillväxtavtal skall se ut efter det att den förstaomgången av tillväxtavtalen är till ända, sägs det.Utskottets grupp för uppföljnings- ochutvärderingsfrågor, NUR, har låtit riksdagensutredningstjänst göra en förstudie om regionalatillväxtavtal (PM ). Förstudienredovisades för utskottet.I samband med behandlingen av motioner från denallmänna motionstiden under /01anförde utskottet (bet. 2000/01:NU7 s. 79) att deregionala tillväxtavtalen utgör ett positivt inslagi näringspolitiken. Arbetet med den regionalanäringspolitiken och tillväxtavtalen handlar om attge alla delar av landet möjligheter att utvecklasutifrån sina egna förutsättningar och på egnavillkor, redovisas det. Utgångspunkten är attbesluten skall fattas av dem som berörs, attansvaret skall tas lokalt och regionalt och att såmånga människor som möjligt skall engageras.Utskottet hade särskilt noterat det starkaengagemang som näringslivet på många håll visat förarbetet med tillväxtavtalen. Tillväxtavtalenpräglades således enligt utskottets uppfattning avdet underifrånperspektiv och den anpassning tillregionala och lokala förhållanden som enligtutskottets uppfattning efterfrågades i de dåaktuella motionerna.Nästa programperiod för tillväxtavtalen inleds år2003.