bet · GO01SoU18 · 2001-05-15 00:00:00 — Utskottet pekade vidare påden studie SBU avslutat vad gällerbehandling av alkohol- och narkotikamissbrukare.Enligt utskottets mening är det angeläget attregeringen noga följer utvecklingen på vård- ochbehandlingsområdet och tidigt uppmärksammartendenser till negativa förändringar. Utskottetavstyrkte två motionsyrkanden om vård av ungamissbrukare. följde utskottet (rskr.2000/01:144)har haft regeringens uppdragatt bl.a. analysera utvecklingen avmissbrukarvårdens behandlingsprogram, värdera dessresultat och effekter i förhållande till insattaresurser samt föreslå åtgärder för att stärkarehabiliteringen av missbrukare. Kommissionenpresenterade sitt arbete i slutbetänkandet Vägvalet- den narkotikapoliska utmaningen (SOU 2000:126).När det gäller vården av narkotikamissbrukare (s.19-22, 149 f.) påtalar kommissionen att det i stora brister i utformningen avmissbrukarvården och att omfattningen inte hellersvarar mot behovet. Det krävs långsiktiga insatser,framför allt avseende samverkan och metod- ochkompetensutveckling, men även mer resurser tillnarkomanvården. Bristerna är särskilt stora när detgäller det tunga missbruket. Enligt betänkandet ärde ekonomiska svårigheterna för kommuner ochlandsting en av de bidragande orsakerna till attvården av missbrukare på många håll är otillräcklig.I stor utsträckning synes det dock röra sig om enkombination av knappa och illa utnyttjade resurser.Kommissionen understryker vikten av kompetentpersonal i kommunerna, av att professionella nätverkbyggs upp och av att samhällets olika instanser förvård och omsorg gemensamt finner system för attlångsiktigt kunna stödja de mest utsatta ochsvårmotiverade. Kommissionen föreslår vidare enaktiv roll för när det gällerutvecklingen av metoder och kompetens, en starkarenationell uppföljning och samordning samt långsiktigforskning och metodutveckling. Enligt kommissionenär det också viktigt att avpassa stöd och insatsertill den enskilde missbrukarens behov,förutsättningar och förmåga att tillgodogöra sigvården samt i möjligaste mån i samråd medmissbrukaren och/eller dennes formulerar följande femmålsättningar som bör vara vägledande för samhälletsvård- och behandlingsinsatser mot beroende ochmissbruk av narkotika: Alla narkotikamissbrukareskall nås med erbjudande om hjälp och vid behov vårdmot sitt missbruk. Råd, stöd och hjälp skall nåmänniskor i ett tidigt stadium av missbruket.Vårdinsatserna skall syfta till ett liv fritt frånmissbruk och illegala droger. Vården och andrainsatser för missbrukare skall vara av god kvalitet.Insatserna mot missbruk skall vara uthålliga ochlångsiktiga.När det gäller tvångsvård måste den ses i relationtill de insatser som görs inom iövrigt, menar kommissionen. Vård enligt LVM kan ivissa fall vara inledningen till en rehabiliteringmedan den i andra fall mer får karaktären avkatastrofåtgärd. Kommissionen anför att det givetvisfinns situationer då det kan vara nödvändigt medtvångsvård och att det därför är angeläget att dennavård håller en hög kvalitet och ges tillräckligaresurser för utveckling av vårdinsatserna.Nödvändigt är också att det sker en konstruktivsamverkan med så att tvångsvården,såsom är avsett, kan övergå till mer långsiktigainsatser av frivillig karaktär.Betänkandet är under remissbehandling.I slutbetänkande (SOU1999:97 s. 104 f.) påpekas att som denekonomiska situationen för kommunerna blivit kärvareoch kraven på effektivitet ökat har det skett storaförändringar inom kommunernas missbrukarvård. Det ärenligt utredningen uppenbart att utvecklingen gårmot allt mindre institutionsvård till förmån föröppenvård, framför allt när det gälleralkoholmissbrukare. När det gäller personer sommissbrukar narkotika eller som har ett blandmissbrukär tendensen svagare. Orsaken till denna utvecklingkan till en del hänföras till värderingen avresultat i institutionsvård och utveckling avmetoder i öppenvård. Den kommunala ekonomin kan dockockså ha spelat in.Den forskning som finns ger enligt utredningen stödför att öppenvårdsinsatser är att föredra i deflesta fall. En expertgrupp knuten till Centrum förutvärdering av socialt arbete vid Socialstyrelsenhar publicerat en översikt över kunskapsläget omalkoholvårdens behandlingseffekter. Gruppensslutsats är att institutionsvård bör reserveras fördem som av medicinska, psykiatriska och sociala skälinte kan tillgodogöra sig behandling i öppna former.De som har missbrukat alkohol och somhar ett svagt nätverk bör i stället förinstitutionsvård erbjudas en kombination av insatseri öppna former, t.ex. skyddat boende, kvalificeraddagverksamhet och hemtjänst.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller att vård och behandling ochandra rehabiliteringsinsatser utgör grunden när detgäller att hjälpa personer att komma ifrån sittberoende av såväl alkohol som andra droger.Utskottet vill åter framhålla vikten av att det fören väl fungerande missbrukarvård krävs kunskaper ommissbruk, vårdbehov samt kvalitet i och effekter avolika insatser. Det är angeläget att vårdbehövandefår tillgång till behovsanpassade insatser. Inommissbrukarvården har det under det senaste decennietskett en förskjutning från långvarigainstitutionsbehandlingar mot öppenvård, kortavårdtider och skyddat boende med stöd. Utskottetvill åter betona att det är angeläget att regeringennoga följer utvecklingen på vård- ochbehandlingsområdet och tidigt uppmärksammartendenser till negativa förändringar. Utskottetvidhåller att det finns ett stort behov avytterligare kunskaper på detta område, särskilt vadgäller resurser, insatser och resultat. Det är ocksåviktigt att utreda i vad mån öppna vårdinsatser ärväl avvägda i förhållande till institutionsvården.Utskottet ser positivt på det arbete somSocialstyrelsen och Statens institutionsstyrelseutför på uppdrag av regeringen för att samla kunskapinom området. Syftet är att höja kvaliteten på ochkomma till rätta med vissa brister inommissbrukarvården. I den nationella handlingsplanenför att förebygga alkoholskador ingår vidare attutveckla och förstärka vård och behandling avmissbrukare och föreslår i sitt slutbetänkandeåtgärder för att stärka rehabiliteringen avmissbrukare. Det kan också noteras att SBU nyligenavslutat en studie vad gäller behandling av alkohol-och narkotikamissbrukare. Enligt utskottets meningfår motionerna So211 (mp) yrkande 1, So298 (kd),So300 (m) yrkande 2, So356 (v) yrkande 8, So411 (s)samt So449 (mp) yrkandena 1 och 3 i allt väsentligtanses tillgodosedda med det anförda.Utskottet vill åter framhålla attfrivilligorganisationerna har en stor betydelse närdet gäller att komplettera samhällets insatser pådet sociala området samt att det är viktigt attstärka och effektivisera det frivilliga socialaarbetet, inte minst när det gäller missbrukarvården.Utskottet anser dock inte att bör ta någotinitiativ med anledning av motion So227 (kd)yrkandena 1 och 2. Motionen avstyrks.I motion So211 (mp) yrkandena 2 och 4 begärs att LVMändras i syfte att kunna ingripa dels mot gravidakvinnor som missbrukar, dels till skydd för andra änmissbrukaren eller någon närstående. Utskottetvidhåller sin uppfattning att det inte finns skälatt ändra de grundläggande förutsättningarna för närvård skall beredas med stöd av lagen och avstyrkermotionsyrkandena. Utskottet tillstyrker 4 § iförslaget till lag om ändring i LVM.Utskottet har inte ändrat inställning när det gällerfrågan om att göra LVM könsneutral. Motion So211(mp) yrkande 3 avstyrks således.Utskottet kan inte ställa sig bakom kravet i motionSo449 (mp) yrkande 4 om att det bör tillsättas enombudsman för missbrukare och deras familjer.Motionen avstyrks därför.Utskottet är inte heller berett att föreslå en sådanöversyn av anhörigas situation som begärs i motionSo479 (s). Utskottet avstyrker motionen.Frågor rörande äldre och funktionshindradePropositionenI 5 kap. 4 § i förslaget till ny socialtjänstlagstadgas att socialnämnden, med respekt för äldremänniskors självbestämmande och integritet, skallverka för att äldre människor får möjlighet att levaoch bo självständigt, under trygga förhållanden.Paragrafen motsvarar nuvarande 19 § med en vissspråklig ändring.I 5 kap. 7-8 §§ i regeringens förslag finnsbestämmelser om socialnämndens ansvar för människormed fysiska och psykiska funktionshinder.Bestämmelserna har med endast språkliga ändringaröverförts från nu gällande 21 och 21 a §§socialtjänstlagen.Regeringen anför i propositionen (s. 95 f.) att närdet gäller bistånd i form av vård- ochbehandlingsinsatser, stöd och hjälp - dvs. biståndsom inte har karaktären av ekonomiskt stöd förlivsföringen - får inte den enskildes ekonomi avgöraom han eller hon skall få biståndsinsatser som haneller hon är i behov av. Äldre ellerfunktionshindrade människor skall inte behöva fåsina biståndsbehov bedömda i relation till sinekonomi. Enligt nuvarande 35 § socialtjänstlagen harkommunerna rätt att ta ut inkomstrelaterade avgifterför den typen av insatser. Den ekonomiskabedömningen kommer därför in vid bestämmandet avvilken avgift som den enskilde skall betala.Regeringen är oroad över den utveckling som harframskymtat från en del håll i landet där äldremänniskor blivit nekade hemtjänst, i främst ordinärtboende men även i särskilt boende, med hänvisningtill att han eller hon har tillräckligt med pengaratt själv bekosta t.ex. städning.MotionernaI motion So51 av m.fl. (m) begärs etttillkännagivande om valfrihet inom äldreomsorgen(yrkande 8). Motionärerna anför att det behövs enmångfald och alternativa lösningar för att äldresjälva skall kunna välja hur de vill leva och få sinomsorg ordnad. tas alltför liten hänsyn tillden enskildes behov och önskemål. Motionärerna anseratt regeringen bör återkomma till medförslag till ändring i socialtjänstlagen som innebärökad valfrihet genom införande av äldrepeng, enligtförslaget i motion 2000/01:So244. I motionen begärsvidare ett tillkännagivande om beviljat men ejverkställt beslut om bistånd (yrkande 11).Motionärerna anser att regeringen bör återkomma medförslag för att komma till rätta med problemet attkommuner beviljar bistånd men sedan inte verkställerbesluten. Motionärerna begär också att regeringenåterkommer med förslag som förhindrar att två heltolika typer av färdtjänst utvecklas (yrkande 16).Motionärerna noterar att regeringen inte föreslagitnågon åtgärd för att komma till rätta medproblematiken med dubbel lagstiftning inomfärdtjänstområdet. Även fortsättningsvis kommer detsåledes att finnas två olika typer av färdtjänst, ensom har färdtjänstlagen som grund och en medsocialtjänstlagen som grund. Färdtjänstlagen byggerpå hemkommunens (folkbokföringskommunens) ansvarmedan socialtjänstlagen har vistelsekommunen somcentralt begrepp. Begreppet skälig levnadsnivåtäcker in fler behovssituationer än vadfärdtjänstlagen gör, t.ex. behoven av tjänsten avrent sociala skäl som inte behöver ha medfunktionshinder att göra. Motionärerna anser attregeringen bör återkomma med förslag innebärande enuttrycklig hänvisning i socialtjänstlagen ellermotsvarande reglering som förhindrar en rättslig ochpraktisk oordning.Ett tillkännagivande om färdtjänst begärs även imotion So52 av m.fl. (kd) (yrkande6). Motionärerna anför att propositionen innebär attbegreppet färdtjänst kommer att kopplas till tvåskilda lagar med olika innebörd. När färdtjänstlageninte räcker för att bevilja färdtjänst måstekommunen således pröva behovet enligtsocialtjänstlagen. Enligt motionärerna bör det avsocialtjänstlagen uttryckligen framgå vilken enskildlag som är tillämplig när det gäller färdtjänst. Imotionen yrkas vidare att regeringen lägger framförslag till ändring i 5 kap. 7 och 8 §§socialtjänstlagen angående intellektuellafunktionshinder (yrkande 2). Motionärerna anser attparagraferna bör ändras på så sätt att ordet"intellektuella" förs in efter ordet "psykiska".I motion So48 av de ()yrkas att hos regeringen begär förslagtill lagreglering av det statliga finansiellaansvaret för invandrare som kommit till ochfått permanent uppehållstillstånd vid relativt högålder (yrkande 5).I motion So425 av och () begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförs om att samtliga kommuner skyndsamtsamordnar sitt ansvar vad gäller socialtjänstlagenoch hälso- och sjukvårdslagen. Enligt motionärernauppskattar att äldrevårdtagare har lika stora behov avsocialtjänster som hälso- och sjukvårdstjänster.Vissa kommuner bedriver ett nära samarbete medhälso- och sjukvårdspersonal i kommunerna, bl.a.genom den medicinskt ansvariga sjuksköterskan. Andrakommuner väljer att organisera vården så att enbiståndshandläggare utan sjukvårdskompetens harhuvudansvaret för att bedöma vårdtagarens behov avinsatser.I motion So50 av m.fl. (fp) begärs etttillkännagivande om att äldre människor inte skallkunna nekas hemtjänst med hänvisning till derasekonomiska situation (yrkande 1). Motionärerna anseratt regeringen bör lämna ett förslag som garanterarrätten till hemtjänst även för dessa människor. Imotionen begärs vidare ett tillkännagivande om vad imotionen anförs om äldre och socialtjänstlagen(yrkande 3). Motionärerna anser det viktigt attäldre inte nekas den tandvård de behöver. Det kaninte heller accepteras att äldre inte hämtar ut sinaläkemedel på grund av medelsbrist eller avkostnadsskäl inte får den hörapparat som bästhjälper dem. Enligt motionärerna bör vidarebestämmelsen om att äldre människor skall fåmöjlighet att ha en aktiv och meningsfull tillvaro igemenskap med andra återinföras i socialtjänstlagen.I motion So49 av och () begärs ett tillkännagivande om rättentill bistånd enligt socialtjänstlagen i form avbostad med särskild service till personer medfunktionshinder. Motionärerna anser att det behövsett förtydligande när det gäller denna rätt,särskilt till förmån för personer med s.k. doltfunktionshinder.Tidigare behandling och pågående arbeteI det av godkända betänkande 2000/01:SoU9Äldrepolitik, vartill hänvisas, behandlade utskottetsenast motioner om olika äldrefrågor. Bland annatbehandlades den motion som hänvisas till i nuaktuella motion So51 (m) yrkande 8 om äldrepeng (s.6 f.). Utskottet vidhöll sin vid flera tidigaretillfällen redovisade uppfattning att det inte börinföras någon äldrepeng (res. m+fp).Olika handikappolitiska frågor behandlades senast avutskottet i det av godkända betänkande2000/01:SoU12. Med anledning av motioner om gynnandemen ej verkställda beslut om insatser föreslogutskottet ett tillkännagivande till regeringen (s.31 f.). Utskottet konstaterade att Socialstyrelsennyligen fått i uppdrag att i samarbete medlänsstyrelserna kartlägga och analysera antalet ejverkställda domstols- och myndighetsbeslut enligt9 § LSS och 6 f § socialtjänstlagen. Utskottet ansågatt regeringen skall återkomma till med enredovisning samt om det behövs även med förslag tillförändringar.Riksdagen beslutade om en ny inriktningoch ett nytt synsätt när det gällerfunktionshindrades resor (prop. 1996/97:115 Mertillgänglig kollektivtrafik, bet. 1997/98:TU3, rskr.1997/98:10). En ny lag om färdtjänst (1997:736)ersatte socialtjänstlagensbestämmelser om färdtjänst. I propositionen angavsatt färdtjänst primärt inte längre skall behandlassom en form av bistånd för att uppnå skäliglevnadsnivå eller på annat sätt vara en del avsocialtjänsten utan i stället behandlas som entrafikpolitisk fråga i syfte att bidra till entillfredsställande trafikförsörjning också förfunktionshindrade.19 § socialtjänstlagen hade föresocialtjänstreformen 1998 följande lydelse:Socialnämnden skall verka för att äldre människorfår möjlighet att leva och bo självständigt och attha en aktiv och meningsfull tillvaro i gemenskap medandra.I proposition 1996/97:124 föreslog regeringen attbestämmelsen skulle ändras genom att man bl.a. togbort formuleringen om en aktiv och meningsfulltillvaro. Regeringen anförde att paragrafens lydelsesannolikt hade sin bakgrund i att förarbetena tillsocialtjänstlagen lyfte fram ensamhet ochsysslolöshet som påtagliga problem för äldre.Regeringen ansåg att denna föreställning om enpassiv och ömkansvärd åldring i behov av aktiveringoch sällskap i stor utsträckning hade revideratsunder senare år. Det stora flertalet äldre behållerhälsan högt upp , är aktiva och vitala ochvälintegrerade inom familjekretsen och isamhällslivet. Det finns dock människor blandålderspensionärerna som är ofrivilligt ensamma, somupplever sig obehövda och som sällan besöks av någonannan än . Regeringen anförde att detsjälvklart är en viktig uppgift för socialtjänstenatt stödja människor i situationer där känslor avensamhet och isolering innebär risk för den fysiskaoch psykiska hälsan men att det knappast kan varasocialtjänstens uppgift att verka för att äldremänniskor i generell mening ges en aktiv ochmeningsfull tillvaro.Utskottet ställde sig i betänkande 1996/97:SoU18bakom regeringens förslag (s. 91). att ändringen inte skulle uppfattas så attsocialnämndens ansvar för en god samhällsgemenskapför de äldre minskar. Det är givetvis angeläget attsocialnämnderna stöder människor som är ensamma ochisolerade. Det behöver dock inte anges som mål försocialtjänstens arbete att verka för att äldremänniskor generellt sett får en aktiv ochmeningsfull tillvaro, eftersom flertalet äldre äraktiva och lever i gemenskap med andra. En motion omatt behålla formuleringen avstyrktes (res v).I 2001 års vårproposition (2000/01:100) (avsnitt1.6.4) anförs att tandvårdsstödet harförstärkts med för att förbättraskyddet mot höga behandlingskostnader, särskilt föräldre patienter. Regeringen aviserar i propositionenytterligare höjningar av tandvårdsstödet, medsammanlagt för åren 2002 och2003.Tandvårdsutredningen presenterar i sitt betänkandeBättre tandvårdsförsäkring för äldre (SOU 2001:36)förslag som skall göra tandvården billigare förpersoner , bl.a. genom ersättningmed dubbelt grundbelopp vad gäller bastandvårdensamt ett högkostnadsskydd om för omfattandearbeten.Enligt vårproposition (avsnitt 6.6) harregeringen för avsikt att i en särskild propositionåterkomma med förslag som innebär att ettäldreförsörjningsstöd inrättas för personer över 65år som inte uppfyller bosättningskravet ipensionssystemet.Samverkansutredningen lämnar i betänkandet Samverkan- om gemensamma nämnder på vård- och omsorgsområdet,m.m. (SOU 2000:114) förslag som förbättrarmöjligheterna till samverkan mellan kommuner ochlandsting, bl.a. när det gäller de medicinskainsatserna inom den kommunala äldrevården.Utredningen föreslår att ett landsting och dekommuner som ingår i får bilda engemensam gemensamt fullgöra uppgifterpå vård- och omsorgsområdet. Vidare föreslås detbl.a. att kommunerna skall ges befogenhet atttillhandahålla läkarinsatser fristående frånlandstingens huvudansvar som skall kvarståoförändrat.Betänkandet är under remissbehandling.Socialtjänstutredningen redogör i sittslutbetänkande (SOU 1999:97 s. 225 f.) förinnebörden av och problemen med att äldreomsorgenregleras av två lagar, socialtjänstlagen och hälso-och sjukvårdslagen (1982:763). Utredningen anser attdet finns ett behov av att samordna vissa regler ide båda lagarna för att få en tydligare reglering avomsorger för äldre och funktionshindrade. Frågan omen samlad reglering av sociala och medicinskainsatser är emellertid så komplex att den fordrar ensamtidig översyn av regelverken i socialtjänstlagenoch hälso- och sjukvårdslagen med tillhörande övrigtregelverk.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin vid flera tidigaretillfällen redovisade inställning att det inte börinföras någon äldrepeng och avstyrker därför motionSo51 (m) yrkande 8.Riksdagen har gjort ett tillkännagivandetill regeringen rörande gynnande beslut om insatserenligt socialtjänstlagen och LSS som inteverkställs. bör nu inte ta något nyttinitiativ i frågan. Motion So51 (m) yrkande 11avstyrks därmed.I motionerna So51 (m) yrkande 16 och So52 (kd)yrkande 6 begärs förtydliganden i socialtjänstlagenangående färdtjänst. I och med att lagen omfärdtjänst trädde i kraft den 1 januari 1998upphörde socialtjänstlagens bestämmelser omfärdtjänst att gälla. Färdtjänst skall i första handbetraktas som en transportform i stället för en formav bistånd. Enligt 7 § färdtjänstlagen skalltillstånd till färdtjänst meddelas den som på grundav funktionshinder, som inte endast är tillfälligt,har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egenhand eller att resa med allmännakommunikationsmedel. Om en person t.ex. endast harett tillfälligt funktionshinder eller av andra skälinte omfattas av bestämmelserna i lagen omfärdtjänst kan rätt till bistånd för resor föreliggaenligt socialtjänstlagen. Färdtjänstlagen byggervisserligen på folkbokföringskommunens ansvar medanvistelsekommunen har ansvaret för bistånd enligtsocialtjänstlagen. Färdtjänstlagen ger emellertidkommunerna/trafikhuvudmännen rätt att beviljafärdtjänst för resor även mellan den egna kommunenoch en annan kommun samt inom och mellan andrakommuner. I socialtjänstlagen anges som enförutsättning för bistånd att behovet inte kantillgodoses på något annat sätt. Har personen ifråga rätt till färdtjänst skall bistånd enligtsocialtjänstlagen således inte utgå. Mot bakgrund avvad som anförts finner utskottet att det inte behövsnågot särskilt förtydligande rörande färdtjänst iden nya socialtjänstlagen. Motionerna avstyrks.I motion So52 (kd) yrkande 2 anförs att ett tilläggavseende intellektuella funktionshinder bör göras i5 kap. 7 och 8 §§ i förslaget till nysocialtjänstlag. Utskottet vill framhålla attförutom de skyldigheter som socialnämnden har enligtde nämnda lagrummen finns mer övergripandebestämmelser om socialnämndens ansvar i de aktuellaavseendena i 1 kap. 1 § och 3 kap. i regeringensförslag. Utskottet anser inte att det behövs någotinitiativ från i frågan och avstyrkerdärför motionen.Det bör inte heller göras något tillkännagivandetill regeringen med anledning av motion So49 (s).Även denna motion avstyrks således.Utskottet tillstyrker 5 kap. 7 och 8 §§ i förslagettill ny socialtjänstlag.Regeringen har enligt uppgift för avsikt att senarei vår lämna en proposition med förslag tillbestämmelser om äldreförsörjningsstöd tillinvandrare som saknar rätt till pension.Motion So48 (m) yrkande 5 är därmed i huvudsaktillgodosedd.Hur kommunerna väljer att organisera vården av bl.a.äldre med behov av både sociala tjänster och hälso-och sjukvårdsinsatser är inte en fråga förriksdagen. Utskottet avstyrker därför motion So425(m).När det gäller hemtjänst delar utskottet regeringensoro över att äldre människor på vissa håll i landetblir nekade hemtjänst med hänvisning till att haneller hon har tillräckligt med egna medel att självbekosta t.ex. städning. Utskottet instämmer medregeringen i att den enskildes ekonomi inte fåravgöra om han eller hon skall få hemtjänst utanskall beaktas först vid bestämmandet av vilkenavgift den enskilde skall betala för insatsen.Utskottet utgår från att regeringen noga följerutvecklingen även utan något tillkännagivande frånriksdagen. Motion So50 (fp) yrkande 1 avstyrks.I 5 kap. 4 § i förslaget till ny socialtjänstlagföreslås att socialnämnden, med respekt för äldremänniskors självbestämmande och integritet, skallverka för att äldre människor får möjlighet att levaoch bo självständigt under trygga förhållanden.Utskottet konstaterar att det stora flertalet äldrebehåller hälsan högt upp och är aktiva,vitala och välintegrerade inom familjekretsen och isamhället. Det finns dock bland ålderspensionärernade som är ofrivilligt ensamma och som behöver stödför att bryta sin ensamhet och isolering.Utskottet vidhåller att det är angeläget attsocialnämnderna stöder människor som är ensamma ochisolerade. Det bör framhållas att socialnämndenenligt 3 kap. 6 § i förslaget till nysocialtjänstlag genom hemtjänst, dagverksamhetereller annan liknande social tjänst bör underlättaför den enskilde att bo hemma och ha kontakt medandra. Vidare anges som ett av målen i den avriksdagen godkända nationella handlingsplanen föräldrepolitiken (bet.