bet · GO01LU14 · 2001-02-13 00:00:00 — Några frågor om arv och testamente I betänkandet behandlar utskottet tre motioner somväckts under den allmänna motionstiden år 2000.Motionerna rör laglottsinstitutet, arvsrättensutsträckning och möjligheter till registrering avtestamente.Utskottet avstyrker motionerna.Till betänkandet har fogats två reservationer ochett särskilt yttrande. 2000/01:L408 av m.fl. (m) variföreslås att fattar följande beslut:Riksdagen begär att regeringen lägger fram förslagtill återinförande av arvsrätt för kusiner ienlighet med vad som anförs i motionen.2000/01:L409 av och () vari föreslås att fattar följandebeslut:Riksdagen begär att regeringen lägger fram förslagtill sådan ändring att rätten till laglottförsvinner som förälders försörjningspliktupphör.2000/01:L414 av m.fl. (v) variföreslås att fattar följande beslut:Riksdagen begär att regeringen lägger fram förslagtill sådan lagändring att möjligheten att registreratestamenten återinförs enligt vad i motionen anförs. Gällande rättEnligt 2 kap. om rätt till arv går arveti första hand till den avlidnes bröstarvingar, dvs.barn och deras avkomlingar, med det undantag somföljer av 3 kap. när den avlidne efterlämnar makeeller maka. Om något barn till den avlidne har döttföre den avlidne och efterlämnat barn skall dessabarnbarn till arvlåtaren dela det avlidna barnetslott lika. Hälften av den arvslott som enbröstarvinge är berättigad till enligt dessa reglerkallas laglott. Laglotten har arvingen alltid rättatt få ut i arv efter arvlåtaren.Skulle arvlåtaren ha testamenterat bort egendom somomfattas av laglottsanspråket, kan bröstarvingenpåkalla jämkning av testamentet. Jämkning skallbegäras från det att bröstarvingenfick del av testamentet. Sker inte det harbröstarvingen förlorat sin rätt. Bröstarvingeslaglott skyddas inte bara mot testamente utan ävenmot gåva som till syftet är att likställa medtestamente.Saknar den avlidne bröstarvingar är den avlidnesföräldrar eller - om någon av dem eller båda hardött - syskon och deras avkomlingar närmastberättigade till arv (andra arvsklassen). Finns intenågon i andra arvsklassen i livet går arvet istället till far- och morföräldrar och deras barn,dvs. den avlidnes farbröder, fastrar, morbröder ochmostrar (tredje arvsklassen). Barn till densistnämnda kategorin av arvingar - dvs. den avlidneskusiner - har inte någon arvsrätt.I 3 kap. finns särskilda regler ommakars arvsrätt. Efter de ändringar som genomfördesi samband med att antogäktenskapsbalken gäller numera att den efterlevandemaken har rätt till arv före såväl bröstarvingar somarvingar i andra och tredje arvsklassen (prop.1986/87:1, bet. LU18, rskr. En make skall vidden andre makens död sålunda ta arv framför makarnasgemensamma bröstarvingar, vilka i stället getts rätttill arv efter den först avlidne maken vid denefterlevande makens död. Om det finns efterarvingarinnehar den efterlevande maken under sin livstid denarvfallna egendomen med fri förfoganderätt.Finns det bröstarvingar efter den först avlidne sominte också är den efterlevandes barn, s.k.särkullbarn, gäller särskilda regler. Särkullbarnhar rätt att få ut sitt arv efter enavliden förälder.Om det inte finns någon efterlevande med ett sånära släktskap till den avlidne som sagts ovan,tillfaller arvet en särskild fond, Allmännaarvsfonden. Närmare regler om Allmänna arvsfondenfinns i lagen (1994:243) om Allmänna arvsfonden avvilken framgår att fonden har till ändamål attfrämja verksamhet av ideell karaktär till förmån förbarn, ungdomar och personer med funktionshinder.Fondens egendom förvaltas av Kammarkollegiet.Fördelning av stöd ur fonden beslutas av regeringeneller, efter regeringens bemyndigande,Arvfondsdelegationen eller annan myndighet. Fondenfår helt eller delvis avstå arv till någon annan, omdet med hänsyn till uttalanden av arvlåtaren ellerandra särskilda omständigheter kan ansesöverensstämma med arvlåtarens yttersta vilja. Även iannat fall får arv avstås till arvlåtarens släktingeller någon annan person som har stått arvlåtarennära, om det kan anses skäligt.I finns även bestämmelser omtestamente. I testamentet bestämmer en person om sinkvarlåtenskap, dvs. om fördelning och förvaltning avegendomen efter sin död. För att kunna upprätta ettgiltigt testamente krävs i regel atttestamentsgivaren, testatorn, fyllt . Etttestamente skall upprättas skriftligen, undertecknasav testatorn personligen och bestyrkas av tvåsamtidigt närvarande testamentsvittnen. Testatornkan när som helst ändra sitt testamente, och ettsenare testamente gäller alltid framför etttidigare. Några särskilda regler om registrering avtestamente finns inte. Den som har en handling somhan eller hon är rädd skall gå förlorad haremellertid möjlighet att vid tingsrätten begärabevisupptagning till framtida säkerhet enligtreglerna i 41 kap. rättegångsbalken.När testatorn avlidit skall testamentet delgesarvingarna. Delgivningen skapar utgångspunkt förlagens regler om klandertalan mot testamentet. Omarvingen inte väcker klandertalan inom sex månaderefter det att han eller hon erhöll del avtestamentet har rätten att göra gällande atttestamentet är ogiltigt gått förlorad. Delgivningenav testamentet bildar också utgångspunkt för denfrist som gäller för en bröstarvinge som villpåkalla jämkning av testamentet för att få ut sinlaglott. efter ett dödsfall skallbouppteckning upprättas efter den avlidne.Bouppteckningen skall inges till tingsrätten förregistrering. Om det finns testamente, skall dettafogas till bouppteckningen. I enlighet medriksdagens beslut och den 24 januari2001 skall ansvaret för inregistrering avbouppteckningar och för arvsbeskattning den 1 juliinnevarande år föras över från tingsrätterna tillskatteförvaltningen (prop. 2000/01:21, bet. JuU7).MotionernaStig Rindborg och (båda m) hävdari motion L409 att en testators vilja alltid börrespekteras. I dagens samhälle utgör, anförmotionärerna, familjen inte längre det ytterstaskyddsnätet, och det är därför olämpligt att statengenom lagstiftning lägger sig i hur föräldrar önskardisponera egendomen efter sin bortgång. I de falldär föräldrarna av någon anledning inte önskar attett eller flera barn skall få del av deras egendombör detta sålunda respekteras. Motionärernahemställer mot den nu angivna bakgrunden attriksdagen skall begära att regeringen lägger framförslag som innebär att icke försörjningsberättigadebarns rätt till laglott försvinner.I motion L408 av m.fl. (m) föreslåsatt arvsrätten för kusiner skall återinföras.Motionärerna anför att en arvsrätt för kusinerskulle medverka till att släktbanden stärks. Tillsaken hör även, enligt vad som anförs i motionen,att senare års invandring till medfört attfamiljens och släktens funktion som socialt ochekonomiskt skyddsnät har förstärkts. Motionärernapekar även på den situationen att en hel familj iett slag utplånas genom en svår olycka utan attnågot testamente har skrivits. Följden kan i ensådan situation bli att egendomen tillfallerAllmänna arvsfonden, som kan komma att användaegendomen för ändamål som varit den avlidne heltfrämmande. Enligt motionärerna bör regeringen läggafram förslag till ett återinförande av arvsrättenför kusiner.Tanja Linderborg m.fl. (v) tar i motion L414 uppfrågan om ökade möjligheter att få till stånd enregistrering av ett testamente. Eftersom inte allahar tillgång till bankfack, skulle registreringenenligt motionärerna öka möjligheterna för testatornatt säkerställa vad som skall ske medkvarlåtenskapen. En framkomlig väg skulle enligtmotionärerna kunna vara att registreringen ägde ruminom ramen för folkbokföringen. Motionärernaföreslår att skall begära lagförslag frånregeringen som gör det möjligt att registreratestamenten.Utskottets ställningstagandenVad först gäller laglottsinstitutet vill utskottetpåminna om de överväganden som gjordes när nuvarandearvsregler antogs av . I detärendet behandlades också motioner som från olikautgångspunkter kritiserade de föreslagnaändringarna. I sitt av godkända betänkande(1986/87:LU18) erinrade utskottet om attlaglottsinstitutet har två syften, nämligen dels attbevara en del av den avlidnes kvarlåtenskap åtdennes närmaste släktingar, dels att skapa rättvisamellan bröstarvingarna inbördes och förhindra attarvlåtaren genom testamente i alltför hög gradgynnar någon eller några av dem på de övrigasbekostnad. Enligt utskottets mening kunde det medvisst fog hävdas att inte någon i dagens samhälle ärför sin försörjning beroende av ett arv från sinaföräldrar. Utskottet ansåg att laglotten som enekonomisk garanti därför har mindre vikt numera.Enligt utskottet kunde laglotten ändock inte ansesha spelat ut sin roll för bröstarvingarna. Särskiltför särkullbarn har den fortfarande betydelse, och iett äktenskap där makarna har gemensamma barn kanden ena maken av olika skäl vilja prioritera dessabarn på bekostnad av barn som maken har i etttidigare äktenskap eller tillsammans med en föräldersom han eller hon inte varit gift med. Ettavskaffande av laglottsinstitutet skulle, fortsatteutskottet, innebära att fältet lämnades fritt förmakarna att helt utesluta särkullbarnen frånarvsrätt. En sådan ordning framstod enligt utskottetinte som tillfredsställande med tanke särskilt påatt barn till föräldrar som inte varit gifta medvarandra först fick rätt tillarv efter sin far och dennes släkt och att dennareform ännu inte helt slagit igenom i den allmännarättsuppfattningen. För ett bibehållande av rättentill laglott talade vidare, enligt utskottetsmening, att denna är djupt förankrad i det allmännarättsmedvetandet och att det i detta avseende iprincip råder nordisk rättslikhet. På grund av vadsom nu anförts ansåg utskottet attlaglottsinstitutet som sådant inte borde avskaffas.Våren 1997 var laglottsinstitutet återigen föremålför utskottets överväganden. Utskottet avstyrkte dåen motion som liknar den nu aktuella L409. mening ägde vad som anförts år 1987alltjämt giltighet (bet. 1996/97:LU8).I sammanhanget kan nämnas att Ärvdabalksutredningenhaft regeringens uppdrag att bl.a. granska 1988 årsärvdabalksreform utifrån frågeställningarna omhuruvida reglerna fått avsedda verkningar och om demedfört några oönskade konsekvenser elleroförutsedda problem. Utredningen har avlämnatdelbetänkandet (SOU 1996:160) Bouppteckningar ocharvsskatt, vari föreslogs att skattemyndigheternaskulle ta över ansvaret att registrerabouppteckningar, samt slutbetänkandet (SOU 1998:110)Makes arvsrätt, dödsboförvaltare och dödförklaring.I sistnämnda betänkande drar utredarenslutsatsen att ändringar i arvsordningensynes stå väl i överensstämmelse med allmänhetensrättsuppfattning och att reformen således fåttönskat genomslag. Bland annat konstateras att detinte finns skäl att ytterligare försöka förstärkadet relativt omfattande skydd för särkullbarn somredan finns. Tvärtom kan, enligt vad som anförs ibetänkandet, ifrågasättas om inte en mergrundläggande genomlysning av bl.a.laglottsinstitutet är påkallad i syfte att prövanuvarande avvägning mellan arvlåtarens ochbröstarvingars rätt.Utskottet vidhåller nu sin tidigare uppfattning ochanser inte att laglottsinstitutet som sådant böravskaffas. Om en sådan närmare genomlysning avlaglottsinstitutet som aktualiserats avÄrvdabalksutredningen visar sig vara påkallad,förutsätter utskottet att detta övervägs inom ramenför den fortsatta beredningen av utredningensslutbetänkande.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotion L409.Vad härefter gäller frågan om arvsrättensutsträckning erinrar utskottet om att det, i sambandmed att arvsrätten för kusiner avskaffades, förtsingående diskussioner rörande frågan om hur långt uti de olika släktleden arvsrätten borde sträcka sig(prop. 1928:21, bet. En omständighet somdärvid tillmättes stor betydelse var att arvlåtarenhade möjlighet att genom testamente förordna om sinkvarlåtenskap. När det gällde arvsrätten för syskontill den avlidnes föräldrar uttalade dock förstalagutskottet att man inte kunde hänvisa frågan tillatt lösas testamentsvägen. Arvsrätten för farbröder,fastrar, morbröder och mostrar borde alltsåbibehållas. I fråga om arvsrätten för kusiner komutskottet däremot till motsatt uppfattning. uppfattning fanns det inte mellan kusineren sådan samhörighet som berättigar till arv. Intesällan var enligt utskottet åtskilliga av kusinernamer eller mindre främmande för arvlåtaren, och detförekom att inte ens deras antal och namn varbekanta. Att kusinarvsrätten i sådant fall saknarvarje hållbar grund syntes för utskottet uppenbart.Ett annat skäl som utskottet åberopade mot arvsrättför kusiner var den kapitalförstörande verkan som,inte minst när det gällde fast egendom, uppkom ifall då kvarlåtenskapen skulle utskiftas i smådelarinom en kusinskara. Utskottet erinrade vidare om denmöjlighet som skulle tillkomma Allmänna arvsfondenatt i vissa fall avstå arvet till förmån förexempelvis en kusin.Som utskottet framhållit då motsvarandemotionsyrkanden tidigare avstyrkts (se bet.1999/2000:LU16) torde det vara förhållandevissällsynt att en person helt saknar andra, närmareanhöriga än sina kusiner. Det kan därför med fogantas att en arvsrätt för kusiner i det heltövervägande antalet fall inte skulle ha någonbetydelse. I sammanhanget bör också enligt utskottetbeaktas att i de fall då Allmänna arvsfonden ärnärmast till arv, fonden har en lagfäst möjlighetatt helt eller delvis avstå arvet till förmån för enkusin till arvlåtaren. Härtill kommer att den somkänner en stark samhörighet med sina kusiner ochdärför önskar att gynna dem framför andra harmöjligheten att genom testamente förordna om vemkvarlåtenskapen skall tillfalla.Utskottet avstyrker härmed bifall till motion L408.När det slutligen gäller motionsspörsmålet om ökademöjligheter att registrera testamenten, kanutskottet för sin del konstatera att de möjlighetersom tidigare funnits och alltjämt finns att tilltingsrätten inge testamenten till framtida säkerhetinte torde ha efterfrågats i någon nämnvärdutsträckning. Såvitt utskottet har sig bekant ärinte heller registreringen som sådan av etttestamente ägnad att på något mer påtagligt sätt ökaförutsättningarna att säkerställa testamentetsinnehåll. Då heller inget framkommit som visar attdet skulle finnas ett behov av ökade möjligheter attregistrera testamenten, är utskottet inte berett attförorda ändrade regler i detta avseende. Om detemellertid - när ansvaret för inregistrering avbouppteckningar överförts till skatteförvaltningen -skulle visa sig ändamålsenligt med en registreringav testamenten inom ramen för folkbokföringen, utgårutskottet från att för- och nackdelarna med en sådanordning som förespråkas i motionen kommer att bliföremål för förnyade överväganden.Motion L414 avstyrks. beträffande laglottatt avslår motion 2000/01:L409,res. 1 (2 m)2. beträffande kusiners arvsrättatt avslår motion 2000/01:L408,res. 2 (m, kd)3. beträffande registrering avtestamenteatt avslår motion 2000/01:L414.Stockholm den 13 februari 2001På lagutskottets vägnarTanja LinderborgI beslutet har deltagit: (), RolfÅbjörnsson (kd), (), (), (m), (),(), (),(), (), KjellEldensjö (kd), (), (), (), (),() och (). Laglott (mom. 1)och (båda m) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5börjar med "Utskottet vidhåller" och slutar med"motion L409" bort ha följande lydelse:Som motionärerna påpekar kan man enligt utskottetinte bortse från att laglottsinstitutet hartillkommit under helt andra samhällsförhållanden ändem vi har . Alla medborgare kan, sedan deblivit myndiga, ingå alla slags avtal med varandra.Samma regel bör gälla för en arvlåtare i förhållandetill de myndiga bröstarvingarna. I stället är detdärför, enligt utskottets mening, mer naturligt atttestatorns vilja får råda oinskränkt, och i de fallföräldrarna av någon anledning inte önskar att etteller flera barn skall få del av deras egendom bördetta respekteras.I likhet med och motionärernabakom motion L409 anser utskottet mot den nu angivnabakgrunden att tiden nu är mogen för en närmaregenomlysning av laglottsinstitutet. En sådanutredning bör enligt utskottet syfta till attåstadkomma en ordning som innebär att ickeförsörjningsberättigade barns rätt till laglottförsvinner.Vad utskottet nu anfört bör , med bifalltill motion L409, som sin mening ge regeringen tillkänna.dels att utskottets hemställan under 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande laglottatt med bifall till motion 2000/01:L409 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,2. Kusiners arvsrätt (mom. 2)(), (), (), (), () och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 5börjar med "Vad härefter" och slutar med "motionL408" bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening är de argument sommotionärerna åberopar för ett återinförande avarvsrätten för kusiner väl underbyggda. Familjen ärnämligen, som också motionärerna påpekar, den mestgrundläggande gemenskapen, och ett återinförande avkusinarvsrätten kan bidra till ett stärkande avsläktbanden. Därtill kommer att familjen och släktengenom senare års invandring kommit att få än störrebetydelse. Några sakliga skäl som talar emotkusinarvsrätten kan utskottet inte finna. uppfattning kan den nuvarandebegränsningen av arvsrätten i tredje arvsklassenöver huvud taget inte försvaras på sakliga grunderutan måste ses som ett uttryck för en gången tidsrättspolitiska värderingar, vilka utskottet inte kanställa sig bakom. Utskottet vill i det sammanhangetunderstryka vad i motionen anförts om detprincipiellt oriktiga i att staten inträder somarvinge då en avliden efterlämnar så nära släktingarsom kusiner, något som kan te sig direkt stötande ifall då fondens medel används till ändamål som varithelt främmande för den avlidne. Regeringen bör motdenna bakgrund återkomma med ett lagförslagi enlighet med vad utskottet nu förordat.Vad utskottet anfört om ett återinförande avarvsrätten för kusiner bör , med bifalltill motion L408, som sin mening ge regeringen tillkänna.dels att utskottets hemställan under 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande kusiners arvsrättatt med bifall till motion 2000/01:L408 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottetanfört,Särskilt yttrandeRegistrering av testamenteTanja Linderborg och (båda v)anför:Vi anser att alla människor, oberoende av socialtillhörighet, bör ha en rimlig möjlighet attsäkerställa vad som skall hända med deraskvarlåtenskap. Många människor har emellertid intemöjlighet att förvara ett testamente i bankfack, ochsamtidigt är, som motionärerna påpekar, denmöjlighet som finns att registrera testamenteninte helt ändamålsenlig.Eftersom ansvaret för inregistrering avbouppteckningar skall föras över tillskatteförvaltningen och frågan om en lämplig ordningför registrering av testamenten torde kunnaövervägas i det sammanhanget, har vi emellertid intefunnit anledning att reservera oss till förmån förmotion L414.