bet · GO01SoU18 · 2001-05-15 00:00:00 — Motionärerna åberopar ihuvudsak samma argument för lagändringen som imotion So50 yrkande 2 ovan.Tidigare behandlingI det av godkända betänkandet1996/97:SoU18 behandlade utskottet bl.a. ettmotionsyrkande om att byta ut ordet "bör" mot"skall" i förslaget till 5 § socialtjänstlagen.Utskottet anförde bl.a. (s. 49) att det inte hadenågra invändningar mot att stödet till anhöriga bliren frivillig verksamhet för kommunerna och attkommunerna får ett avgörande i hur insatserna skallutformas. Genom den nya bestämmelsen markeras dockvikten av att tar ansvar för att gestöd till anhöriga som vårdar långvarigt sjuka,äldre personer eller människor med handikapp.Motionsyrkandet avstyrktes (res. mp).Utskottet behandlade motionsyrkanden om stöd tillanhöriga m.m. senast i det av godkändabetänkandet /01:SoU9 Äldrepolitik, vartillhänvisas för en bred bakgrundsredovisning (s. 30f.). Utskottet behandlade där bl.a. ettmotionsyrkande (m) om att den som vårdar närståendebör få ekonomiskt stöd på samma villkor som den somvårdar anhörig. Utskottet noterade att det finnsflera olika bestämmelser som rör det område somtagits upp i motionen och ansåg att nuinte borde ta något initiativ i anledning av bl.a.denna motion (särskilt yttrande: m).I betänkandet behandlades vidare ett yrkande meddelvis samma innehåll som den nu aktuella So50 (fp)yrkande 2. Yrkandet ansågs delvis tillgodosett ochavstyrktes (res. fp).Utskottets bedömningI flera motioner yrkas att ordet "bör" i 5 kap. 10 §i förslaget till ny socialtjänstlag skall bytas utmot "skall", dvs. att kommunerna skall åläggas enskyldighet att genom stöd och avlösning underlättaför dem som vårdar närstående.Utskottet delar regeringens uppfattning att detännu är för tidigt att dra några långtgåendeslutsatser om vilka effekter bestämmelsen omanhörigstöd i nuvarande 5 § andra stycketsocialtjänstlagen har fått. Även resultaten av detstatliga stimulansbidraget på området bör avvaktas.Utskottet ser positivt på att det i flertaletkommuner pågår ett omfattande arbete med attutveckla anhörigstödet. Denna utveckling kommer attfortgå genom att den särskilda satsningen för attstödja anhörigvården skall fortsätta. Utskottetdelar således regeringens bedömning att det inte nuär motiverat att vidta någon ändring ilagstiftningen i syfte att påskynda utvecklingeninom området. Utskottet vill i sammanhangetframhålla att vid socialnämndens prövning av ombistånd i form av t.ex. avlösning skall lämnas ärdet den enskildes behov som är avgörande för ombistånd skall ges, inte vilka skyldigheter kommunenhar enligt socialtjänstlagen. Vidare kan konstaterasatt de föreslagna ändringarna i bestämmelserna ombistånd innebär att olika slags stöd och hjälp återingår i rätten till bistånd och att den enskildekommer att kunna överklaga ett avslagsbeslut genomförvaltningsbesvär. Utskottet, som noterar attmotionärerna inte redovisat någon ekonomiskberäkning för konsekvenserna av motionsförslagen,tillstyrker 5 kap. 10 § i förslaget till nysocialtjänstlag samt avstyrker motionerna So50 (fp)yrkande 2 delvis, So52 (kd) yrkande 1 och So53 (mp)yrkande 3.Enligt utskottets mening bör det inte heller göras någotsådant tillkännagivande som begärs i motion So50(fp) yrkande 2 i övrigt förrän effekterna avbestämmelsen om anhörigstöd och av de särskildastatliga satsningarna kan bedömas. Motionsyrkandetavstyrks således även i denna del.I motion So51 (m) yrkande 9 anförs att närståendebör likställas med anhöriga när det gällerekonomiska och andra stödåtgärder. Utskottetvidhåller sin inställning att inte nu börta något initiativ i frågan och avstyrker därförmotionen.Nationellt stöd för kunskapsutvecklingen inomsocialtjänstenPropositionen m.m.I 3 kap. 3 § förslaget till ny socialtjänstlag angesatt insatser inom skall vara av godkvalitet och att det för utförande av socialnämndensuppgifter skall finnas personal med lämpligutbildning och erfarenhet. Kvaliteten i verksamhetenskall systematiskt och fortlöpande utvecklas ochsäkras.Paragrafen motsvarar nu gällande 7 a §första-tredje styckena socialtjänstlagen.Regeringen anser att det bör tas ett samlat greppkring kunskapsläget inom . Ytterst ärdetta en rättvise- och rättssäkerhetsfråga för demest utsatta grupperna i vårt samhälle. Regeringenavser att lämna ett uppdrag till attpåbörja genomförandet av en strategi för nationelltstöd för kunskapsutvecklingen inom . Ibudgetpropositionen för (prop. 2000/01:1,utg.omr. 9, avsnitt 8.7.1) föreslås att sammanlagt50 avsätts för detta ändamål undertreårsperioden 2001-2003.Socialstyrelsen fick i uppdrag att isamråd med berörda intressenter utforma ett förslagtill program för nationellt stöd tillkunskapsutvecklingen inom socialtjänsten.Socialstyrelsen har haft programmet ute på remissoch har avrapporterat uppdraget(2000:12).Socialstyrelsens program innehåller ett antalförslag till hur ett nationellt stöd förkunskapsutvecklingen inom börutformas. anser att varje kommun medutgångspunkt i bestämmelserna i 7 a §socialtjänstlagen bör utforma en strategi förkunskapsutvecklingen inom . Vidarefinns enligt planen behov av nationella riktlinjerbaserade på forskning, utvärdering ochutvecklingsarbete samt nationella ochinternationella kunskapsöversikter.En strategi för kunskapsutvecklingen inomsocialtjänsten bör enligt regeringen vara enförutsättning för att kommunerna skall kunna levaupp till målen i 7 a § socialtjänstlagen.Socialstyrelsen lyfter i sin plan fram behovet avkunskapsunderlag för både kompetensutveckling ochkompetenskrav samt för utbildningsanordnare. Enligtpropositionen saknas underlag för attprecisera vilka kompetenskrav som bör gälla isocialtjänstens olika verksamheter. För den enskildesom är i behov av insatser är detdock viktigt att mötas av rätt kompetens. Enligtregeringen bör , ävenfortsättningsvis, tillsammans med berördaintressenter undersöka förutsättningarna för vilkenkompetens som är nödvändig i olikaverksamheter.Det finns vidare behov av att utveckla ochsammanställa kunskap om vad som är god praktik inomskilda områden av och ge stöd tillsystematiskt arbete med jämförande studier mellankommuner. Den tillgängliga kunskapen påsocialtjänstområdet måste också sammanställas ochsamordnas, anförs det.Statistiken inom behöver förbättras,och detta arbete måste ske i nära samråd med deorganisationer som företräder socialtjänstensbrukare samt övriga berörda. Enligt regeringen finnsdet behov av att utveckla en enhetlig terminologiinom . En enhetlig terminologi utgören nödvändig grund för att kunna hämta in uppgifterav god kvalitet.Regeringen anser vidare att frågor omledarutbildning inom , liksom behovetav forskning kring ledning och organisation avsocialtjänsten, bör uppmärksammas.Socialstyrelsen presenterar i sin plan ett antalförslag som rör socionomutbildningen och det socialaomsorgsprogrammet samt fortbildning ochvidareutbildning inom ramen förmagisterutbildningen. För de grupper som enbart hargrundskole- och/eller gymnasiekompetens måste detenligt propositionen också skapas en stabil strukturför fortbildning och vidareutbildning.Långsiktiga programstöd bör enligt Socialstyrelsensplan ges till forskningsmässigt underförsörjdakunskapsområden. Det gäller frågor om de socialainsatsernas värde för klienter eller brukare, omledarskaps- och organisationsutveckling samt omsocialtjänstekonomi. Det statliga stödet till lokalaoch regionala FoU-enheter bör enligt regeringenutvärderas för att se om stödet bör ges en annaneller tydligare inriktning.Kunskapsutvecklingen inom är yttersten rättvise- och rättssäkerhetsfråga för de mestutsatta grupperna i vårt samhälle. Detta gör detenligt regeringen särskilt angeläget att de etiskaöverväganden som uppstår blir ordentligt belysta,inte minst ur klient- och brukarperspektiv, anförsdet.MotionernaI motion So440 av () yrkas attregeringen skall utvärdera organisation ocharbetsmetoder och föreslå förändringar i enlighetmed vad som anförs i motionen. Motionären anför attsocialtjänsten inte fungerartillfredsställande. Omoderna och opraktiska rutinerförsenar och försvårar handläggningen.Underbemanning och dålig arbetsmiljö lägger oftahinder i vägen för konstruktiva lösningar.Beslutsvånda och disparata handläggningsrutiner göratt "kunderna" känner otrygghet och misstänksamhet.Vidare föreligger en hög personalomsättning.Motionären anser att en grundlig genomgång bör görasav organisation och arbetsformer.I motion So328 av () begärs etttillkännagivande till regeringen om att effekternaav systemet med kontaktpersoner och kontaktfamiljerskall utvärderas (yrkande 1). Kontaktpersoner ochkontaktfamiljer används enligt motionären i så gottsom samtliga kommuner. Trots detta finns det väldigtlite forskning på området. I delbetänkandet frånVälfärdsbokslutet (SOU 2000:3) konstateras att detråder en total avsaknad av utvärderingar ominsatsens effekter. Motionären begär även etttillkännagivande om att erfarenheter skalldokumenteras och goda exempel spridas (yrkande 2).I motion So304 av m.fl. (c) yrkas att riksdagenbegär att regeringen tillsätter en utredning omkvalitetssäkring av vårdnadsutredningar genom s.k.second opinion (yrkande 4). Motionärerna påpekar atten vårdnadsutredning i många fall är avgörande förvem som skall få vårdnaden om ett barn vid en tvist.Det bör därför införas en möjlighet till ytterligareen social prövning om endera parten anser sigmissbedömd, anförs det. I motionen begärs vidare etttillkännagivande om vidareutbildning och annan hjälpåt stödfamiljer (yrkande 5). Motionärerna påpekaratt det finns ett växande behov av familjehem ochstödfamiljer. måste arbeta offensivtmed rekrytering och kontinuerligt ge stödfamiljernavidareutbildning och annat stöd som de behöver.I motion So53 av ochKerstin-Maria () begärs tillkännagivandenom rätten att byta socialsekreterare (yrkande 5),om legitimering av socionomer (yrkande 6), om rätttill medborgarvittne eller stödperson (yrkande 7),om att inrätta sociala förtroendenämnder (yrkande8), om att inrätta en social ansvarsnämnd (yrkande9) samt om att tillsätta en kommitté för attutveckla (yrkande 10). Kommittén börsärskilt undersöka bl.a. hur dokumentation ochutredningar görs och på vilket sätt socialtjänstensbedömningar tydliggörs för den enskilde, anförsdet.Även i motion So212 av m.fl. (mp)begärs tillkännagivanden om legitimering avsocionomer (yrkande 2), om medborgarvittne ellerstödperson (yrkande 3), om socialaförtroendenämnder (yrkande 4), om en socialansvarsnämnd (yrkande 5), om en kommitté för attutveckla (yrkande 6) samt om rättenatt byta socialsekreterare (yrkande 7).I motionen begärs vidare ett tillkännagivande om entydlig lagstiftning som reglerarutredningsförfarandet i (yrkande 1).Motionärerna anser det viktigt att det påsocialtjänstens område, liksom för polisen, finns enlagstiftning som reglerar hur en utredning skall gåtill och vad den skall innehålla. Det måste varamycket hög kvalitet på utredningar som så drastisktkan förändra människors hela liv, anförs det.Ett tillkännagivande om rätten att byta socialsekreterare ochsocialdistrikt begärs även i motion So458 av ThomasJulin m.fl. (mp) (yrkande 2).I motion So531 av () begärstillkännagivanden om att motverka de skillnader ivårdkvalitet, valfrihet och säkerhet som rådermellan sjukvårdens patienter och socialtjänstensklienter (yrkande 1) samt om nödvändigheten av attinföra en statlig socionomlegitimation i syfte attkvalitetssäkra det sociala arbetet (yrkande 2).I motion So349 av m.fl. (s) begärsett tillkännagivande om lokalt inflytande vid LVU-hemmen. Motionärerna påpekar att har detlokala inflytandet helt försvunnit och övergått central styrning. Trots uppföljning ochkvalitetssäkring från Statens institutionsstyrelsessida har en rad brister uppmärksammats vid vissaenheter. Genom att förstärka kontaktytan mellanlokala samhällsorgan och LVU-hemmen skapas bättreförutsättningar för de unga omhändertagna och derasutslussning i samhället, anser motionärerna.I motion So418 av och Ann-KristineJohansson (s) begärs ett tillkännagivande om behovetav kunskap om elöverkänslighet. Enligt motionärernaökar antalet elöverkänsliga i . En stor gruppav dessa människor känner sig illabemötta av , sjukvården och detomgivande samhället. Motionärerna anser det viktigtatt kunskap om elöverkänslighet finns hos dem somhandlägger ärenden inom och hos demsom arbetar i sjukvården.Tidigare behandling och pågående arbeteMotionsyrkanden om kunskap och kompetens inomsocialtjänsten behandlade utskottet senast i det avriksdagen godkända betänkandet 1999/2000:SoU6 (s. 25f.). I betänkandet behandlades bl.a. en motion omsociala förtroendenämnder. Utskottet ansåg i sinbedömning att det är mycket angeläget att kommunernautvecklar former för hanteringen av klagomålbeträffande . Utskottet hänvisade tillatt i sitt slutbetänkandehade givit förslag på hur detta kan gå till ochavstyrkte motionen (res. kd+mp).Utskottet behandlade även motioner bl.a. om statliglegitimation för socionomer, om kvalitetssäkring avvårdnadsutredningar genom second opinion samt ombehovet av kunskap om elöverkänslighet. I denna delanförde utskottet att det ånyo ville understrykavikten av hög kvalitet i insatseroch av att personalen har lämplig utbildning ocherfarenhet. Utskottet framhöll att en bestämmelse omkvalitet och kompetens hade införts isocialtjänstlagen och attutfallet av bestämmelsen hade utvärderats avSocialstyrelsen i rapporten 1999:3 Ändringar isocialtjänstlagen. Frågan om kvalitetssäkring avvård och omsorg hade även behandlats iSocialtjänstutredningens slutbetänkande inom ramenför frågan om hur tillsynen över kaneffektiviseras. Utskottet ansåg att inte riksdagenborde ta något initiativ med anledning av motionerna(res. kd+c, v respektive mp).I slutbetänkande (SOU1999:97 s. 270 f.) anförs att en fungerandeklagomålshantering inom är viktigsåväl för kvalitetsutveckling som frånrättssäkerhetssynpunkt för den enskilde. I mångakommuner utvecklas olika former avklagomålshantering, ofta som en del i arbetet medkvalitetsutveckling. Utredningen anser att det urrättssäkerhetssynpunkt är viktigt att kommunerna isitt utvecklingsarbete även överväger oberoendekommunala forum som den enskilde kan vända sig tillför att få vägledning om kommunala tjänster samt föratt framföra sina erfarenheter av kontakter medsocialtjänsten.Socialstyrelsen har meddelat allmänna råd omkvalitetssystem inom individ- ochfamiljeomsorg, vari ges rekommendationer om systemför att fortlöpande säkra och utveckla kvaliteten pådet nämnda området i enlighet med 7 a § i dennuvarande socialtjänstlagen (SOSFS 2000:15).Kvalitetssystem inom omsorgerna om äldre ochfunktionshindrade behandlas i Socialstyrelsensallmänna råd SOSFS 1998:8.Socialstyrelsen har även meddelat allmänna råd ombemötandet inom hälso- och sjukvården av patientersom relaterar sina besvär till amalgam ochelektricitet (SOSFS 1998:3).Utskottets bedömningI nu gällande socialtjänstlag finns bestämmelser omatt insatserna inom skall vara av godkvalitet, att personalen skall ha lämplig utbildningoch erfarenhet samt att kvaliteten i verksamhetenskall utvecklas och säkras. Utskottet, som åter villunderstryka vikten av hög kvalitet och kompetens isocialtjänstens insatser, ställer sig bakomregeringens förslag att överföra nuvarandebestämmelser härom till den nya socialtjänstlagen.Utskottet tillstyrker således 3 kap. 3 § iregeringens förslag.Utskottet delar regeringens bedömning att det ett samlat grepp om kunskapsläget inomsocialtjänsten och ser därför mycket positivt på densatsning som skall göras för att genomföra ensärskild strategi för nationellt stöd förkunskapsutvecklingen inom socialtjänsten.Socialstyrelsens program för hur stödet bör utformasinnehåller ett antal förslag som berör det praktiskasociala arbetet, utbildningarna och forskningen.Bland annat bör varje kommun utforma en egenstrategi för kunskapsutvecklingen inomsocialtjänsten, men även nationella riktlinjer börutarbetas. Enligt utskottets mening bör utfallet avden nämnda satsningen avvaktas. Motionerna So53 (mp)yrkandena 6-10, So212 (mp) yrkandena 1-6, So304 (c)yrkandena 4 och 5, So328 (kd) yrkandena 1 och 2,So349 (s), So418 (s), So440 (m) och So531 (s)yrkandena 1 och 2 avstyrks.I motionerna So53 (mp) yrkande 5, So212 (mp) yrkande7 och So458 (mp) yrkande 2 begärs tillkännagivandenom rätten att byta socialsekreterare. Utskottetdelar motionärernas uppfattning att det är viktigtatt den enskilde känner förtroende för sinsocialsekreterare och att det kan finnas skäl attlåta någon annan handläggare ta över ett ärende.Någon ovillkorlig rätt för den enskilde att bytasocialsekreterare kan dock utskottet inte ställa sigbakom. Motionerna avstyrks.Vissa SiS-frågorMöjlighet att ta blod-, urin- och utandningsprov påintagna i LVM-hem och särskilda ungdomshemPropositionenRegeringen föreslår att det skall införas enmöjlighet att ta blod-, urin- och utandningsprov påtvångsintagna i LVM-hem och i särskilda ungdomshemsamt på dem som bereds sluten ungdomsvård vid sådanaungdomshem. Enligt lagförslagen (32 a § i förslagettill lag om ändring i LVM, 17 a § i förslaget tilllag om ändring i LVU samt 18 a § i förslaget tilllag om ändring i LSU) är den intagne eller dömde, ominte annat föranleds av medicinska eller liknandeskäl, skyldig att, vid ankomsten till ett LVM-hemeller särskilt ungdomshem och inför vistelse utanförinstitutionen, efter uppmaning underkasta sigprovtagning för kontroll av om han eller hon ärpåverkad av narkotika, alkohol eller andra otillåtnapreparat som preciseras i lagförslagen, om det kanmisstänkas att den intagne är påverkad av någotsådant medel.Enligt propositionen förekommer det vid såväl LVM-hemmen som vid de särskilda ungdomshemmensituationer då den intagnes drogfrihet behöverkontrolleras. Det finns dock varken i LVM, LVU ellerLSU något lagstöd för att kräva att en intagenlämnar urinprov för att styrka drogfrihet.Riksdagens ombudsmän () har vid flera tillfällenuttalat att det inte finns någon anledning attkritisera användningen av urinprov så länge enintagen vid ett LVM-hem frivilligt lämnar ett sådantprov men att det skulle inge betänkligheter om enmyndighet utan lagstöd förvägrar en intagen någonförmån eller beslutar om bestraffning enbart för atthan vägrar lämna urinprov.SiS har utarbetat interna allmänna råd förverksamheten vid LVM-hemmen och de särskildaungdomshemmen. I dessa allmänna råd anges bl.a. atturinprov skall användas restriktivt och medurskillning och framför allt inte ersätta denprofessionella bedömningen av om en klient ärdrogpåverkad som behandlingspersonalen gör i dennära kontakten med klienten. Ett positivt urinprovskall som regel alltid innebära att klientenkonfronteras med resultatet och att behandlings- ochmotivationsinsatserna anpassas därtill. Däremotutgör ett positivt urinprov eller vägran att lämnaurinprov inte grund för bestraffning eller indragenförmån.Enligt SiS bedömning finns det situationer somkräver en närmare lagreglering för att skapa denklarhet som bl.a. JO har efterlyst. Den ena gällervid intagning. Vid det tillfället är det enligt SiSviktigt att kunna avkräva den intagne ett prov föratt fastställa aktuellt missbruk, både för hanteringav avgiftningen och för den fortsattabehandlingsplaneringen. Eftersom klienten vidintagningstillfället är ny förinstitutionspersonalen, torde det vara svårt att iden situationen förlita sig på personalensiakttagelser av om den intagne är påverkad av någondrog och vilken eller vilka droger det i sådant fallkan röra sig om. En annan situation är införpermission eller placering i annan vårdform. Om enintagen vid ett sådant tillfälle har droger ikroppen kan den tilltänkta åtgärden innebära enuppenbar risk för rymning eller återfall i missbrukeller brott, vilket enligt SiS kan äventyra helabehandlingen.Regeringen anser att de av SiS framförda skälentill lagreglering av användning av drogtester inomtvångsvården är väl underbyggda. Främsträttssäkerhetsskäl, men också skäl avbehandlingskaraktär, talar för att frångå den iprincip frivilliga hanteringen som gäller vidinstitutionerna . Av rättssäkerhetsskäl är detviktigt att det tydligt framgår vilka tester denintagne kan bli skyldig att genomgå.Regeringen anser det viktigt att understryka attden föreslagna regleringens syfte är att under vissaförutsättningar möjliggöra kontroll av drogfriheten,inte att utvidga användningen av sådana kontrollerså att de sker mer eller mindre rutinmässigt.Provtagning bör ske med urskillning och skall endastgenomföras då det på grund av omständigheterna i detsärskilda fallet finns anledning att misstänka atten intagen är drogpåverkad.Regeringen påpekar vidare att förslaget inte fårförväxlas med bestämmelserna om polisensbefogenheter i samband med utredning av brottmål.Exempelvis omfattar reglerna om urinprov som bevisvid misstanke om narkotikakonsumtion inte unga under15 år eftersom dessa inte är straffmyndiga. Den nuföreslagna regleringen har inte någon nedreåldersgräns och omfattar således även unga under 15år som befinner sig under tvångsvård enligt LVU. Dåhandlar provtagningen emellertid inte ombevissäkring utan om att säkra en god behandling avden unge.MotionenI motion So46 av och () yrkas att regeringen lägger fram förslag tilländring i den föreslagna 17 a § LVU innebärande attbarn inte skall utsättas för tvångsvisakroppsliga ingrepp. Motionärerna påpekar att varjemedborgare enligt 2 kap. 6 § regeringsformengentemot det allmänna är skyddad mot påtvingatkroppsligt ingrepp. Begränsningar i engrundlagsskyddad rättighet skall noga övervägasinnan de beslutas. När det gäller barn ,inte minst när det redan konstaterats problem somlett till tvångsomhändertagande, måste det enligtmotionärerna finnas andra möjligheter tillbehandlingsinsatser än ytterligare ingrepp i barnetspersonliga integritet. Ett sådant ingrepp riskerar istället att ytterligare minska barnets förtroendeför behandlingen och således motverka sitt syfte,anförs det.Justitieutskottets bedömningJustitieutskottet begränsar sitt yttrande till attavse den i propositionen föreslagna ändringen ilagen (1998:603) om verkställighet av ungdomsvård(LSU).Utskottet noterar att det i regeringens förslaginte finns utrymme för drogkontroll vid återkomsttill det särskilda ungdomshemmet efter utevistelse.Utskottet påpekar dock att det enligt 18 § LSU finnsen möjlighet att ställa de villkor vid permissionsom kan anses nödvändiga. Av förarbetena tillparagrafen framgår bl.a. att den dömde kan åläggasatt hålla sig fri från droger och andraberusningsmedel och att underkasta sig erforderligvård och behandling. har inhämtatatt SiS med stöd av denna paragraf ställer uppvillkor om drogkontroll vid återkomsten tillungdomshemmet när det finns anledning till det.Härtill kommer att en sådan kontroll också kan görashelt på frivillighetens grund.Utskottet konstaterar vidare att en skyldighet attunderkasta sig provtagning i här aktuellasituationer har en betydande likhet med denskyldighet som föreligger för intagna ikriminalvårdsanstalt.Enligt justitieutskottets mening är det, i fråga omden slutna ungdomsvården, liksom vid andrastraffrättsliga frihetsberövanden, viktigt att detnoga preciseras vilka intrång i den personligaintegriteten den intagne måste tåla under självafrihetsberövandet. Utskottet anser att de skäl avbehandlingskaraktär som regeringen anför förprovtagning i de angivna situationerna ärbärkraftiga och att starka rättssäkerhetsskälsåledes talar för en reglering.Justitieutskottet tillstyrker i princip regeringensförslag, dock med det tillägget att också denprovtagning som, när det finns anledning till det,regelmässigt sker vid återkomsten till det särskildaungdomshemmet efter permission uttryckligen börlagregleras. Enligt utskottet gör sig de anfördaskälen för en reglering lika starkt gällande i frågaom denna kontroll.