bet · GO01LU15 · 2001-03-08 00:00:00 — Beträffande behörig-heten för en avliden mans änka eller arvingar attbegära blodundersökning enligtblodundersökningslagen eller att ansöka om resningförelåg däremot, såvitt utskottet hade sig bekant,inte något prejudicerande avgörande. Enbart dennaomständighet kunde emellertid, enligt utskottetsmening, inte åberopas som skäl för en översyn avlagstiftningen.Utskottet utgick från att, för det fall det iframtiden skulle visa sig att nuvarande regler ledertill otillfredsställande resultat, regeringen ilämpligt sammanhang skulle återkomma till riksdagenmed förslag i ämnet.När frågan om en talerätt om hävande av faderskapprövades på nytt med anledning avmotioner uttalade utskottet i sitt av riksdagengodkända betänkande 1998/99:LU18 att det inteframkommit någon omständighet som borde ge riksdagenanledning att frångå sitt tidigare ställningstagandetill ifrågavarande spörsmål. Utskottet avstyrktebifall till de då aktuella motionerna.Då motionsspörsmålen prövades ibetänkande 1999/2000:LU15 vidhöll utskottet sinatidigare ställningstaganden och avstyrkte bifalltill de då aktuella motionerna.När nu utskottet åter har att behandlamotionsyrkanden med krav på utvidgade möjligheterför arvingar att väcka talan om hävande av faderskapvidhåller utskottet sin tidigare uppfattning. Utövervad utskottet anförde vill utskottet pekapå att man i den juridiska litteraturen ställtfrågan om ett rättsligt faderskap i sådanasammanhang som tas upp i motionerna inte börbetraktas ur ett perspektiv som även inkluderarrespekt för ett socialt faderskap och barnetsintresse av att vara bibehållet sin rättsliga statussom barn till en viss man (, Föräldraskapi rättslig belysning, akademisk avhandling, Uppsala2000).Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna L416, L433 och L453.Homosexuellas rätt att få adoptera, m.m.I lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap(partnerskapslagen) föreskrivs att registreradepartner varken gemensamt eller var för sig fåradoptera barn. Av partnerskapslagen följer vidareatt registrerade partner inte heller har rätt att fåassisterad befruktning.Bestämmelserna om adoption återfinns i 4 kap.föräldrabalken. Syftet med adoptionsinstitutet äratt skapa ett rättsligt förhållande mellanadoptanten, dvs. den som adopterar, ochadoptivbarnet. En adoption har omfattande följderför barnet och många i barnets omgivning ochkringgärdas därför av regler till skydd främst förbarnet men också för de ursprungliga föräldrarna. Enadoption innebär som regel att adoptivbarnet irättsligt hänseende, både inom familjerätten och iannan lagstiftning, skall behandlas som adoptantenseget barn och att alla band med barnets biologiskasläkt klipps av. En giltig adoption kan numera intehävas. Verkningarna av en adoption kan dock i vissaspeciella situationer upphöra, exempelvis genom attadoptanten gifter sig med adoptivbarnet.Huvudregeln är att den som har fyllt inte fåradopteras utan eget samtycke. Den som inte har fyllt18 år får i princip inte adopteras utanvårdnadshavarens samtycke. En förälder som inte hardel i vårdnaden om barnet skall ändå höras, om dettakan ske. Som en annan huvudregel gäller attadoptanten skall ha fyllt . Rätt att antaadoptivbarn tillkommer även den som har fyllt 18 årmen ej , om adoptionen avser makes barn ellerdet eljest föreligger särskilda skäl.Endast makar kan adoptera gemensamt. En gemensamadoption medför att makarna blir att anse sombarnets föräldrar. I den inte ovanliga situationenatt en make vid giftermål har eget barn, finns detmöjlighet att barnet kan bli makarnas gemensamma. nya familjen blir barnet nämligen inte sällanbetraktat som makarnas gemensamma barn, och detförekommer att en make önskar befästa dettaförhållande genom att adoptera barnet. En sådan s.k.styvbarnsadoption kan genomföras av en make ensam,med den andra makens samtycke och om reglerna iövrigt är uppfyllda. Genom styvbarnsadoptionenklipps de rättsliga banden av endast med denförälder som inte är gift med adoptanten. Dettagäller även när maken adopterar den andra makensadoptivbarn. I andra fall än när det gäller styvbarnoch ytterligare några undantagssituationer innebäräktenskapet hinder mot att en gift person ensamadopterar ett barn.För adoption krävs rättens tillstånd. Sådanttillstånd får ges endast om adoptionen är tillfördel för barnet och sökanden har uppfostrat barneteller vill uppfostra det eller det annars med hänsyntill det personliga förhållandet mellan sökanden ochbarnet finns särskild anledning till adoptionen. Vidbedömningen av om det är lämpligt att adoptionenäger rum skall domstolarna ta hänsyn till barnetsvilja med beaktande av dess ålder och mognad, även ide fall samtycke från barnet inte krävs.En underårig får, enligt 25 § socialtjänstlagen(1980:620), inte utan socialnämndens medgivande tasemot för stadigvarande vård och fostran i ett en-skilt hem som inte tillhör någon av föräldrarnaeller någon annan som har vårdnaden om honom ellerhenne. Ett sådant medgivande föregås av en utredningav förhållandena i det enskilda hemmet. Övervägandeantalet barn som adopteras av svenska föräldrarkommer från främmande länder. Om det är fråga om attta emot ett utländskt barn i syfte att adoptera det,skall medgivande från socialnämnden inhämtas innanbarnet lämnar sitt hemland. I de flesta fall avadoption av en underårig krävs alltså ävensocialnämndens medgivande.I rättspraxis har Regeringsrätten i en dom fråndecember 1993 vägrat att lämna sådant medgivande iett ärende där adoptanten sammanlevde i etthomosexuellt förhållande under åberopande av attutländska adoptivbarn ansetts ha en i psykologiskthänseende svårare situation än andra barn och attrisken för störningar blir oacceptabelt hög om mantill detta lägger den psykiska påfrestning detskulle innebära att växa upp med homosexuella adop-tivföräldrar (RÅ 1993 ref. 102).Lagen (1971:796) om internationella adoptioner tarupp frågor om behörig myndighet, tillämplig lag ocherkännande i vissa fall av adoptionsbeslut meddeladei främmande stat. Enligt 1 § skall ansökan omadoption tas upp av svensk domstol om den sökandehar svenskt medborgarskap eller hemvist här i riket.Ansökan skall prövas enligt svensk lag. Om ansökangäller barn skall domstolen docksärskilt beakta om sökande eller barnet genommedborgarskap eller hemvist eller på annat sätt haranknytning till främmande stat och det skullemedföra avsevärd olägenhet för barnet om adoptioneninte blir gällande där (2 §).Ett beslut om adoption som meddelats i främmandestat gäller automatiskt här i , om den ellerde sökande var medborgare eller hade hemvist i denfrämmande staten när beslutet meddelades. Omadoptivbarnet var svensk medborgare eller hadehemvist i krävs dock ett godkännande avStatens adoptionsfrågor() för att adoptionen skall gälla i Sverige.Nämnden prövar även i andra fall utomlands fattadeadoptionsbeslut, t.ex. då svenska medborgare medhemvist i adopterar ett barn i ettutomnordiskt land, om inte adoptionsbeslutet ärgällande i på grund av lag. Ettbeslut om adoption som meddelats i främmande statfår inte ges giltighet i om detta äruppenbart oförenligt med grunderna för vårrättsordning (6 §).Olika former av assisterad befruktning regleras ilagen (1984:1140) om insemination(inseminationslagen) och lagen (1988:711) ombefruktning utanför kroppen.Med insemination avses införande av sperma i enkvinna på konstlad väg. Genom inseminationslagen,som trädde i kraft , lagregleradesverksamheten (prop. 1984/85:2,bet. infördes i 1 kap.föräldrabalken en ny bestämmelse som reglerarfaderskapet till barn som har tillkommit genominsemination.Enligt inseminationslagen får sådan behandlingutföras endast på en kvinna som är gift eller sombor tillsammans med en man under äktenskapsliknandeförhållanden. Som en ytterligare förutsättninggäller att kvinnans make eller sambo skriftligenskall ha samtyckt till inseminationen. Ett barn somhar tillkommit genom insemination med samtycke avmoderns make eller annan man som bodde tillsammansmed henne under äktenskapsliknande förhållanden fårsamma rättsliga ställning i förhållande till dennesom om barnet hade kommit till på naturlig väg.Denne man skall alltså anses som barnets rättsligefar. Om insemination skulle ha skett utanmakesamtycke, exempelvis på en ensamstående kvinna,kan någon talan om fastställande av faderskap inteföras mot spermagivaren. Det är dock inget somhindrar att en spermagivare i sådana fall frivilligttar på sig faderskapet (se prop. 1984/85:2 s. 14 och20).Insemination med användande av sperma från någonannan man än kvinnans make eller sambo (s.k.givarinsemination) får utföras endast på allmäntsjukhus och under överinseende av läkare medspecialistkompetens i gynekologi och obstetrik.Innan en givarinsemination får utföras skall läkarenpröva om det med hänsyn till makarnas ellersambornas medicinska, psykologiska och socialaförhållanden är lämpligt att en insemination ägerrum. En ytterligare förutsättning är att det kanantas att det blivande barnet kommer att växa uppunder goda förhållanden.Som tidigare redovisats innebär nuvarandebestämmelser att registrerade partner varkengemensamt eller var för sig får adoptera barn ellerhar rätt att få assisterad befruktning. Dettaförhållande kritiseras i ett flertal motioner.Tommy Waidelich och (båda s) anföri motion L443 att barn till homosexuella föräldrarmåste ges samma rättigheter och trygghet som barntill heterosexuella föräldrar. Homosexuella skallinte diskrimineras som föräldrar på grund av sinsexuella läggning. Genom att inte tillåtainsemination och adoption signalerar samhället atthomosexuella inte skulle vara bra föräldrar. Detfinns inga som helst sakliga grunder för attutestänga homosexuella från dessa möjligheter. Närdet gäller insemination diskrimineras dessutom intebara homosexuella utan också ensamstående. Imotionen begärs ett tillkännagivande i enlighet meddet anförda.I motion Sf274 av m.fl. (mp)anförs att runt om i världen lever många barn utanföräldrar. fortsätter, framhållermotionärerna, lagen att neka kompetenta föräldrarmöjlighet att bli prövade för adoption, bara för attde lever i en öppen homosexuell relation. En ändringi lagen begärs så att homosexuella par ges rätt attprövas som adoptivföräldrar (yrkande 6).Motionärerna pekar vidare på att gällande rätt gerde barn som lever med homosexuella föräldrar där denena föräldern är biologisk förälder ett sämrerättsskydd, då de inte kan bli adopterade av sinbiologiska förälders partner. Motionärerna begär etttillkännagivande om att regeringen bör lägga framförslag till ändring i lagen så att barn som levermed homosexuella föräldrar ges samma rättsskydd somandra barn (yrkande 7).Anita m.fl. (s) pekar i motion L449 påatt många barn växer upp med en eller tvåhomosexuella föräldrar och riskerar att drabbas avfördomar mot föräldrarna. Inte ens homosexuella somredan har barn har rätt att bli prövade somadoptivföräldrar. På det sättet har samhälletmarkerat att barn som växer upp med homosexuellaföräldrar ingår i en familj som inte betraktas somlikvärdig med en heterosexuell familj. Motionärernaanför att olika familjebildningar är en del i dagensmångfald och anser att lagstiftningens utgångspunktbör vara att barnet skall vara i centrum, inte attbarnet skall ha en heterosexuell familj. Etttillkännagivande begärs i enlighet med vad somanförts i motionen.Tasso Stafilidis m.fl. (v, s, c, fp, mp) anför imotion Ju724 att det bör vara självklart att barnetsbästa skall vara utgångspunkten för adoption ochinsemination, inte om föräldrarna är homo- ellerbisexuella. Huvudfrågan vid adoption ellerinsemination bör vara huruvida barnet kan fåtillräcklig omsorg och kärlek från föräldrarna.Lagstiftningen bör enligt motionärerna ändras ienlighet med detta synsätt. I motionen yrkas attriksdagen skall tillkännage för regeringen vad imotionen anförs om att endast barnets bästa skallvara utgångspunkten vid adoption och insemination -inte föräldrarnas könsidentitet eller sexuellaläggning (yrkande 11).I motion L444 av () konstateras attsammanboende par visserligen inte får adoptera barngemensamt, men att det i och för sig går bra attgöra det var för sig. Att två homosexuellaregistrerar partnerskap innebär att banden till denvalda livskamraten stärks, som möjlighetenatt bli förälder väljs bort. Motionären anser attett första steg vore att , likt ochnyligen , inför möjlighet till s.k.närståendeadoption också för homosexuella. Imotionen yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad sålunda anförs (yrkande3). Motionären pekar vidare på att ett argument motatt ge homosexuella rätt att adoptera har varit attalla de länder som förser svenska adoptivföräldrarmed deras barn skulle upphöra att skicka hit barn omett beslut tas om att tillåta homosexuella att fåprövorätt. Enligt motionären är detta ett felaktigtantagande. Ett tillkännagivande begärs i enlighetmed det anförda (yrkande 4).Ana m.fl. (fp) anför i motion L459 atti fall där en biologisk förälder avlider och detsedan en tid etablerats en stark känslomässigkontakt mellan barnet och en homosexuell partnertill den överlevande föräldern får det ansesuppenbart att det är till barnets bästa att partnernkan komma i fråga som adoptivförälder. Motionärernabegär ett tillkännagivande härom (yrkande 6).Enligt motion K397 av m.fl. (c) böralla myndiga personer ha rätt att bli prövade somadoptivföräldrar (yrkande 14).I en motion tas upp andra synpunkter rörandeadoptioner.Elver och (båda fp) anseri motion L436 att adoptionslagstiftningen bör sesöver med hänsyn tagen till förekomsten av bl.a.internationella adoptioner. Motionärerna begär etttillkännagivande om att vid utformningen av enframtida ny adoptionslagstiftning barnets bästaskall gälla som princip (yrkande 1). Motionärernaanför vidare att ett betydande mått av försiktighetbör råda när frågan om placering av adopterade barni homosexuella familjer prövas. I motionen yrkas etttillkännagivande härom och om att givarländernassynpunkter vägs in (yrkande 2). Enligt motionärernatorde det vara nödvändigt att ge kompletterandedirektiv till utredningen om barn ihomosexuella familjer i syfte att bättre belysaprincipen om barnets bästa. I motionen begärs etttillkännagivande i enlighet härmed (yrkande 3).I ett par andra andra motioner begärs mer allmänten översyn av nuvarande regler om adoption medbeaktande av vad som gäller för internationellaadoptioner.Sten Tolgfors (m) framhåller i motion L406 attinternationella adoptioner inte är utankomplikationer. För att möjligheterna att stödjaadoptivbarnen på rätt sätt skall förbättras och föratt utveckla lagstiftningen bör en översyn göras avden samlade adoptionslagstiftningen (yrkande 1).Motionären anför vidare att en generell åldersgränssom är högre än myndighetsåldern inte är motiveradför att avgöra om en person är lämplig somadoptivförälder. Motionären begär därför attregeringen skall se över huruvida 25-årsgränsen föradoption är motiverad (yrkande 2). I motionenkonstateras att det av tillgänglig forskning ochstatistik framgår att barn adopterade avensamstående i än högre grad än barn som äradopterade av par är överrepresenterade ibarnpsykiatrisk vård. Dessa barn är vidareöverrepresenterade i barn- och ungdomspsykiatriskvård jämfört med en normalpopulation. Tillräckligkunskap saknas enligt motionären om situationen förde barn som adopterats av ensamstående varförsituationen för dessa barn liksom rätten förensamstående att adoptera bör ses över. Etttillkännagivande begärs i enlighet med det anförda(yrkande 3).I motion Sf241 av () framförs attinternationella adoptioner är mycket betydelsefullaoch positiva för samhället. Det behövs emellertid engenomgripande översyn av adoptionslagstiftningensamt en satsning på kunskap och forskning inom dettaområde för att utvecklingen skall bli positiv.Motionären begär ett tillkännagivande i enlighet meddet anförda (yrkande 1).Frågan om två personer av samma kön borde ges enmöjlighet att adoptera barn togs upp redan i mittenav av Utredningen om homosexuellassituation i samhället i betänkandet (SOU 1984:63)Homosexuella och samhället. Utredningen ansåg atthomosexuella vårdnadshavare i och för sig har sammaförutsättningar som andra vårdnadshavare att geuppväxande barn omvårdnad, omtanke och kärlek,vilket talade för att tillåta homosexuella attadoptera. Rätten till adoption för två personer avsamma kön saknade emellertid, enligt utredningensmening, förankring i det allmänna rättsmedvetandetvarför det kunde innebära en större påfrestning förett adoptivbarn att växa upp i en homosexuell än ien heterosexuell familjemiljö. Därutöver pekadeutredningen på det förhållandet att få s.k.givarländer skulle acceptera att deras medborgareskulle få adopteras av två personer av samma kön.I proposition 1986/87:124 om de homosexuellassituation i samhället instämde departementschefen iutredningens bedömning att det inte borde införasnågon möjlighet för två personer av samma kön attadoptera gemensamt. var av sammauppfattning (bet. 1986/87:LU28, rskr. 350).Partnerskapskommittén ansåg i sitt betänkande (SOU1993:98) Partnerskap att det inte var lämpligt attmöjliggöra för homosexuella par att adoptera barngemensamt så länge det inte råder någorlunda enighetbland forskarna om vilka konsekvenser det kan ha förett barn att växa upp i en homosexuellfamiljebildning. Av samma skäl ansåg kommittén atttvå partner inte heller borde ges möjlighet attgemensamt förordnas till vårdnadshavare för barn.Ytterligare ett argument för kommitténsställningstagande var att en lagstiftning sommöjliggör gemensamt rättsligt föräldraskap förhomosexuella par sannolikt skulle strida motvärderingarna i samhället. Kommittén konstateradeatt eftersom en övervägande del av de underårigabarn som adopteras kommer från främmandeländer, även givarländernas inställning måstebeaktas. Om skulle inta en positiv hållningtill adoption för partner fanns det, enligtkommitténs uppfattning, en risk för att de flestaländer, för att inte säga alla länder, som ärgivarländer av adoptivbarn till skulleställa sig mycket tveksamma till adoption av sinamedborgare. Detta skulle enligt kommittén drabbaalla de personer som vill adoptera utländska barn.Även en rätt till styvbarnsadoption skulle enligtkommittén innebära att ett barn som har blivitadopterat från ett annat land senare skulle kunnabli styvbarnsadopterat på så sätt att det får tvårättsliga föräldrar av samma kön. Kommittén ansågatt en sådan möjlighet sannolikt skulle väckanegativa reaktioner från givarländer.Frågor som rör gemensamt föräldraskap förhomosexuella övervägdes av utskottet isamband med riksdagsbehandlingen av förslag till lag om registreratpartnerskap (bet. 1993/94:LU28). Utskottet framhölldärvid att frågan om barns juridiska ställning iförhållande till ett registrerat partnerskap måstebedömas från helt andra utgångspunkter än när detgäller rättsverkningarna i övriga hänseenden. Ensådan bedömning borde enligt utskottet inte göras idet sammanhanget. Utskottet strök under att så längedet inte är vetenskapligt klarlagt att ett barnssociala och känslomässiga utveckling objektivt settär lika garanterad i en familj med två mödrar ellertvå fäder med en inbördes sexuell relation som i enheterosexuell familj, saknas den grundläggandeförutsättningen för att gemensamt föräldraskap skallkunna etableras i ett registrerat partnerskap,nämligen hänsynen till barnens bästa. Detförhållandet att det finns ett antal barn som rentfaktiskt växer upp med två personer av samma könaktualiserade enligt utskottet en annan fråga,nämligen den om styvbarnsadoption. I såvälheterosexuella som homosexuella familjebildningarfinns barn som av olika skäl har endast en rättsligförälder. I vilken utsträckning det skulle vara tillfördel för ett sådant barn att bli adopterat av denrättslige förälderns make eller registrerade partnerberor, fortsatte utskottet, på förhållandena i detenskilda fallet och måste även i dessa fall bedömasfrån helt andra utgångspunkter än de som låg tillgrund för det då aktuella lagstiftningsärendet,nämligen principen om att i första hand barnetsbästa skall beaktas.Våren 1998 behandlade utskottet närmare 20motionsyrkanden rörande homosexuellt föräldraskap(bet. 1997/98:LU28). Utskottet anförde därvid bl.a.att en rimlig utgångspunkt måste vara att det idagens samhälle finns ett inte oansenligt antal barnsom växer upp i familjer med två vuxna av samma könoch att det är givet att den rättsliga situationenvad gäller relationen mellan barnet och dessföräldrar varierar, såväl för dessa barn som förandra barn. Utskottet konstaterade att det förelågett behov av att, utifrån barnets perspektiv,ytterligare belysa den rättsliga situationen för debarn som växer upp i homosexuella familjer och attde frågeställningar som därvid kan uppkomma medanledning av dessa barns förhållanden borde bliföremål för en förutsättningslös utredning där olikaaspekter på barnens behov och rättigheter ges ennoggrann genomlysning. Detta borde, enligtutskottets mening, ges regeringen till känna.Riksdagen anslöt sig till vad utskottet anfört(rskr. 1997/98:188).Med anledning av tillkännagivande våren1998 beslutade regeringen atttillkalla en parlamentarisk kommitté med uppgift attundersöka och analysera villkoren för barn ihomosexuella familjer (dir. 1999:5). Kommittén, somantog namnet Kommittén om barn i homosexuellafamiljer, överlämnade den 31 januari 2001betänkandet (SOU 2001:10) Barn i homosexuellafamiljer.Mot bakgrund av vad som har framkommit iforskningen på området anser kommittén att derättsliga skillnader som finns vad gällerhomosexuella respektive heterosexuella parsmöjligheter att adoptera är sakligtmotiverade. Kommittén föreslår därför attregistrerade partner, i likhet med makar, skall gesmöjlighet att gemensamt prövas som adoptivföräldrar.Vidare föreslår kommittén att det införs enmöjlighet för en registrerad partner att adopteraden andra partnerns barn, under sammaförutsättningar som gäller för gifta par.När det gäller assisterad befruktning föreslårkommittén att lesbiska par som registreratpartnerskap eller lever i ett samboförhållande - ilikhet med heterosexuella makar och sambor - skallges möjlighet att erhålla sådan befruktning vidallmänt sjukhus. Reglerna för fastställande avrättsligt föräldraskap bör enligt kommitténsuppfattning motsvara de regler som gäller förheterosexuella par.Kommittén föreslår också att en bestämmelse ommoderskapspresumtion införs, dvs. om modern ärregistrerad partner skall hennes partner automatisktanses som rättslig förälder till ett barn som födsinom det registrerade partnerskapet.Slutligen föreslår kommittén att en bestämmelseskall införas i om att uppgift om vemsom är spermagivare vid en insemination börantecknas i socialnämndens akt rörande faderskaps-eller moderskapsutredningen. att homosexuella par som registreratparnerskap eller som lever i samboförhållanden skallges möjlighet att utses till särskilt förordnadevårdnadshavare.Utskottet förutsätter att betänkandet Barn ihomosexuella familjer kommer att bli föremål förremissbehandling, och enligt utskottets mening börriksdagen inte genom några uttalanden föregripa denfortsatta beredningen. Med det anförda avstyrkerutskottet bifall till motionerna L436, L443, L444yrkandena 3 och 4, L449, L459 yrkande 6, K397yrkande 14, Ju724 yrkande 11, samt Sf274 yrkandena 6och 7.I avvaktan på resultatet av det pågåendeberedningsarbetet rörande betänkandet Barn ihomosexuella familjer är utskottet inte hellerberett att förorda någon mer allmän översyn av ellerändringar i adoptionslagstiftningen.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna L406 yrkandena 1-3, och Sf241 yrkande 1.Thomas m.fl. (mp) anför i motion So458 attadoption av ett familjehemsplacerat barn bör kunnaske först sedan barnet fyllt och då vararesultatet av ett val som barnet ochfosterföräldrarna gör. I motionen yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till kännavad sålunda anförts (yrkande 14).Motioner med förslag om begränsningar i fråga omadoption av familjehemsplacerade barn har behandlatsav utskottet och .