bet · GO01LU17 · 2001-03-22 00:00:00 — Utskottets förslag till riksdagsbeslut I betänkandet behandlar utskottet två motioner frånden allmänna motionstiden vari förordaslagstiftning om franchising.Utskottet avstyrker bifall till motionerna.I betänkandet finns en reservation. motionstiden2000/01:L902 av m.fl. (v) variföreslås att fattar följande beslut:Riksdagen begär att regeringen tillsätter enutredning med uppdrag att i ett brett perspektiv seöver franchiseverksamheten.2000/01:L910 av m.fl. (s) variföreslås att fattar följande beslut:Riksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad i motionen anförs om behovet av lagstiftning omfranchising.Elanders Gotab, 2001 Lagstiftning om franchisingUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslår tvåmotioner från allmänna motionstiden år 2000med krav på lagstiftning om franchising.Jämför reservation (v).Allmän bakgrundFranchising är en form av samverkan mellan tvånäringsidkare, franchisegivaren ochfranchisetagaren. Den förstnämnde upplåter genom ettfranchiseavtal åt en eller flera franchisetagarerätten att mot ersättning sälja varor eller tjänsterunder visst namn och ett visst kännetecken somtillhandahålls av franchisegivaren. Franchisingutmärks av ett gemensamt uppträdande utåt frånfranchisegivarens och hans franchisetagares sida.Franchisetagarens verksamhet bedrivs dock i egetnamn och för egen räkning. Villkoren förverksamheten regleras vanligen genom ettstandardavtal mellan parterna.Med anledning av ett riksdagsbeslut om attregeringen borde utreda de frågor och problem avjuridisk natur som kan aktualiseras i samband medfranchising tillsattes (bet. NU 1983/84:3). överlämnade utredningenbetänkandet (SOU 1987:17) Franchising - ett förslagtill lag om franchising. Regeringen beslutade hösten1991 att lägga utredningen till handlingarna. Någonlagstiftning i som direkt tar sikte påfranchising finns således inte.Inom EU har endast ett fåtal länder införtlagstiftning om franchising, ochSpanien . I och handhaslagstiftning om franchising på delstatsnivå, och iUSA finns lagstiftning om franchisingi de flesta delstater. I utvecklades på1990-talet en frivillig reglering på området i formav en uppförandekod (mandatory code of conduct), somadministrerades och upprätthölls av ett särskilt rådmed representanter från alla franchisesektorer.I september 2000 företog lagutskottet enstudieresa till . Ett av ändamålen medresan var att få information om aktuellalagstiftningsfrågor rörande franchising och om olikaerfarenheter rörande franchising. Utskottet kundedärvid konstatera att genom en ändring avden federala konkurrens- ochkonsumentlagstiftningen, the Trade Practises Act,den getts möjligheter attförklara en uppförandekod bindande. Uppförandekodenom franchising hade på detta sätt kommit att bli endel av den federala lagstiftningen i . Den1 skärptes därigenom franchisegivaresskyldighet att lämna tydligare och mer omfattandeinformation vad gäller franchiseföretaget till redanexisterande franchisetagare. I ett andra steg senareunder året fick presumtiva franchisetagare sammarättigheter.Inom Unidroit, ett internationellt institut förharmonisering av privaträtten, har sedan lång tidpågått ett arbete med att utarbeta en handbok sombehandlar olika frågor vid internationellfranchising. Inom Unidroit övervägs också frågan omatt tillskapa en modellag för nationell lagstiftningom franchising.Franchising berörs av EG:s konkurrensrätt på såsätt att för vissa grupper av avtal mellan företaghar i EG-rätten undantag gjorts från det generellaförbudet mot konkurrensbegränsande förfaranden.Grunden för dessa undantag, som regleras iförordningar, är att de avtal som avses i allmänhetanses förbättra varudistributionen och utbudet avtjänster samt ge även konsumenter och andraslutanvändare en skälig andel av de fördelar somuppnås. En sådan förordning om gruppundantag gällers.k. Franchiseavtal hör till dennakategori.De materiella konkurrensreglerna enligt EG-rättenhar stått som förebild för den konkurrenslag som iSverige gäller sedan den 1 juli 1993.Konkurrenslagen (1993:20) innehåller sålunda bl.a.principiella förbud mot konkurrensbegränsandesamarbete mellan företag. Vidare har med stöd avkonkurrenslagen i olika regeringsförordningarmeddelats gruppundantag som motsvarar de inom EGgällande. Franchiseavtal omfattas därvid avförordningen (2000:1193) om gruppundantag enligt 17§ konkurrenslagen (1993:20) för vertikala avtal, somträdde i kraft och som gällertill utgången av december månad . Medvertikala avtal avses enligt förordningen avtal somingås mellan två eller flera företag vilka, inomramen för avtalet, är verksamma i olika led iproduktions- eller distributionskedjan, och somavser villkoren för parternas inköp, försäljningeller återförsäljning av vissa varor eller tjänster.Enligt en övergångsbestämmelse till förordningen2000:1193 skall intill utgången av dentidigare gällande förordningen (1996:369) omgruppundantag enligt 17 § konkurrenslagen (1993:20)för franchiseavtal under vissa förutsättningarfortfarande tillämpas på äldre franchiseavtal.MotionernaI motion L902 av m.fl. (v)framhålls att franchisetagarna ofta intar enunderlägsen ställning i förhållande tillfranchisegivarna. Franchiseavtalen är många gångerensidigt utformade till franchisetagarens nackdel.Beroendeförhållandet liknar, anför motionärerna, detsom förekommer vid anställnings-, arrende- ochhyresförhållanden och motiverar därför ett liknandeskydd för franchisetagaren. Motionärerna framhålleratt franchisegivaren bör vara skyldig att informeraom sitt företags ekonomiska ställning och visa atthan eller hon kan uppfylla sina förpliktelser enligtavtalet. Franchisegivaren bör också vara skyldig attge en korrekt och sanningsenlig information om detaffärskoncept, som avtalet grundas på, och om andrarelevanta uppgifter, som är av vikt förfranchisetagarens beslut att ingå avtal. Vidinternationell franchising, därhuvudfranchisegivaren finns utomlands, är enligtmotionärerna franchisetagarens möjligheter att fåinformation ytterst begränsade. Motionärernapekar också på att franchiseavtal ofta innehåller ens.k. skiljeklausul, men franchisetagarna är allmäntsett inte medvetna om de kostnader som ärförknippade med ett skiljedomsförfarande. Enligtmotionen kan den självsanerande verksamheten inombranschen inte betraktas som oberoende ochfristående. Mot nu redovisad bakgrund ansermotionärerna att det är hög tid att franchising somföretagsform åter blir allsidigt belyst i enutredning. Det finns därvid skäl att överväga ensärskild juridisk reglering av företeelsen somsyftar till en mer jämnbördig relation mellanparterna. I motionen begärs sålunda att regeringentillsätter en utredning med uppdrag att i ett brettperspektiv se över franchiseverksamheten.Även m.fl. (s) anser i motionL910 att franchiseavtal allmänt sett kännetecknas aven stark ensidighet till franchisegivarens förmån påbekostnad av den svagare parten, franchisetagaren.Det är, enligt motionärerna, allvarligt eftersomfranchising är en samverkansform som på senare tidvuxit kraftigt i , inte minst inomtjänstesektorn. Motionärerna pekar på att det inteheller förekommer något förtroendefullt samarbetemellan organiserade intressen på området tillskillnad från exempelvis förhållandena ihyressektorn. Vidare framhålls i motionen att densjälvsanerande verksamheten ensidigt kontrolleras avfranchisegivarna och inte är fristående ochoberoende. Med hänsyn till det anförda ansermotionärerna att lagstiftning om franchising skullevara ett viktigt skydd för franchisetagarna. Ensådan lagstiftning skulle kunna bygga påFranchiseutredningens förslag . I motionenyrkas ett tillkännagivande i enlighet med detanförda.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill erinra om att motioner med yrkandenom lagstiftning om franchising varit föremål förbehandling av vid åtskilliga tillfällensedan början av 1980-talet. behandladessådana motioner utförligt i lagutskottets betänkande1992/93:LU2. Utskottet ansåg därvid att någonlagstiftning om franchising inte borde införas ocherinrade om att en relativt noggrant regleradsjälvsanerande verksamhet uppkommit med inslag avbl.a. uppföranderegler och förekomsten av en etisknämnd med uppgift att verka för god affärssed påområdet. Några olägenheter till följd av dennaordning syntes inte ha framkommit. Enligt utskottetsmening borde emellertid utvecklingen följasuppmärksamt, och inte minst borde förhållandenautomlands studeras närmare. Utskottet framhöll ocksåatt som utgångspunkt måste gälla att frågan skallhanteras i på ett sätt som står iöverensstämmelse med den internationellautvecklingen. Skulle mot den bakgrundenförhållandena påkalla lagstiftningsåtgärder fårregeringen på nytt överväga behovet av sådanaåtgärder och eventuellt förelägga förslagi ämnet. Med det anförda avstyrkte utskottet bifalltill de då aktuella motionerna. följdeutskottet.När frågan beträffande lagstiftning om franchisingbehandlades med anledning avliknande motioner som de nu aktuella (se bet.1998/99:LU7) kunde utskottet konstatera att arbetetinom Unidroit med en handbok om internationellfranchising var slutfört och att handboken (Guide toInternational )publicerats . Utskottet noteradevidare att Unidroits franchiseprojekt ifortsättningen var inriktat på utarbetandet av enmodellag för nationell lagstiftning om franchising.Mot denna bakgrund framhöll utskottet, i likhet medvad utskottet gjort , på nytt vikten avatt regeringen har en beredskap för att övervägalagstiftning om franchising och att frågan i Sverigehanteras på ett sätt som står i överensstämmelse medden internationella utvecklingen. Utskottet utgickfrån att regeringen agerade i enlighet med detanförda utan att något formellt tillkännagivandedärom från sida behövde komma till ståndoch avstyrkte bifall till de då aktuella motionerna.Utskottet anser sig nu inte ha någon anledning attfrångå sina tidigare ställningstaganden. När detgäller arbetet inom Unidroit vill utskottet peka påatt en studiegrupp utarbetat ett förslagtill modellag för nationell franchising. Förslagetskall ligga till grund för vidare arbete inomUnidroit som utförs av en kommitté bestående avexperter som företräder de nationella regeringarna.Kommitténs första möte kommer att äga rum i islutet av juni 2001.Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna L902 och L910.ReservationLagstiftning om franchisingav och (båda v).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag borde ha följandelydelse:Riksdagen tillkännager för regeringen som sinmening vad som anförts i reservationen. Riksdagenbifaller därmed motion 2000/01:L902 samt delvismotion 2000/01:L910.StällningstagandeFranchisetagarna intar ofta en underlägsen ställningi förhållande till franchisegivarna.Franchiseavtalen är ensidigt utformadetill franchisetagarens nackdel. Beroendeförhållandetliknar, enligt vår mening, det som förekommer vidanställnings-, arrende- och hyresförhållanden ochmotiverar därför ett liknande skydd förfranchisetagaren. Franchisegivaren bör vara skyldigatt informera om sitt företags ekonomiska ställningoch visa att han eller hon kan uppfylla sinaförpliktelser enligt avtalet. Vidare börfranchisegivaren vara skyldig att ge en korrekt ochsanningsenlig information om det affärskoncept, somavtalet grundas på, och om andra relevantauppgifter, som är av vikt för franchisetagarensbeslut att ingå avtal. Vid internationellfranchising, där huvudfranchisegivaren finnsutomlands, är franchisetagarens möjligheter att fåinformation ytterst begränsade. Ett annatförhållande som måste uppmärksammas är attfranchiseavtal ofta innehåller en s.k.skiljeklausul. Franchisetagarna är emellertidallmänt sett inte medvetna om de kostnader som ärförknippade med ett skiljedomsförfarande. Vi villockså framhålla att den självsanerande verksamheteninom branschen inte kan betraktas som oberoende ochfristående.Mot nu redovisad bakgrund anser vi att det är högtid att franchising som företagsform åter blirallsidigt belyst i en utredning. Det finns därvidskäl att överväga en särskild juridisk reglering avföreteelsen som syftar till en mer jämbördigrelation mellan parterna. vill vi betonaatt lagstiftningen inte får försvårafranchisesystemets möjligheter för företagande. Detfår ankomma på regeringen att tillsätta en utredningmed uppdrag att i ett brett perspektiv se överfranchiseverksamheten.Vi föreslår alltså, med bifall till motion L902och med delvis bifall till motion L910, attriksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad vi nu har anfört.BilagaFörteckning över behandlade förslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Med hänvisning till de motiveringar som framförsunder Utskottets överväganden föreslår utskottet attriksdagen fattar följande beslut:Lagstiftning om franchisingRiksdagen avslår motionerna 2000/01:L902 och2000/01:L910.Reservation 1 (v)den 22 mars 2001På lagutskottets vägnarTanja LinderborgFöljande ledamöter har deltagit i beslutet: TanjaLinderborg (v), (), MarianneCarlström (s), (), (),(), (m), ElizabethNyström (m), (), (), (), (),(), (), RaimoPärssinen (s) och ().