bet · GO01SoU10 · 2001-03-15 00:00:00 — Motionären anseratt bör inrätta ett centralt register överläkemedelsuttag för att förhindra att en och sammapatient tar ut för mycket av ett läkemedel.I motion 2000/01:So384 av () begärs etttillkännagivande om behovet av att inrätta ettcentralt apoteksregister för att minimera risken förmissbruk av mediciner. Motionären anser att inköpenav mediciner som kan användas i andra syften än attbehandla en sjukdom bör samordnas genom registreringpå personnummer i en central databas som varjeapotek har tillgång till.Flera motioner handlar om könsrelateradläkemedelsbehandling m.m.I motion 2000/01:So437 av m.fl. (m)begärs ett tillkännagivande om att kvinnor och mänskall inkluderas i klinisk läkemedelsprövning ochatt resultaten skall analyseras könsspecifikt(yrkande 3). Motionärerna påpekar att det i FASSendast finns mycket få beskrivningar som underlagför att ge olika doser läkemedel till kvinnorrespektive män. Mycket sällan förekommer informationom huruvida kvinnor och män har samma eller olikaförmåga att tillgodogöra sig läkemedlet.I motion 2000/01:A811 av m.fl. (kd)begärs ett tillkännagivande om könsspecifik märkningav läkemedel (yrkande 12). Motionärerna påpekar attflera studier visat att kvinnor får flerläkemedelsbiverkningar än män. Kunskapen om vilkaläkemedel som bör doseras olika till män respektivekvinnor är fortfarande ofullständig. Motionärernamenar att det i bör införas lagstiftning omatt läkemedel före marknadsgodkännande normalt börstuderas på patienter som representerar hela denpopulation som avses bli behandlad med läkemedlet ifråga. Regeringen bör återkomma med förslag ifrågan.I motion 1999/2000:A804 av m.fl. (kd)begärs att regeringen skall ges till känna vad imotionen anförs om behovet av forskning för att gekvinnor rätt läkemedelsbehandling och vård (yrkande29). Motionärerna påpekar att såvälläkemedelsforskningen som vårdforskningen oftast harmannen som norm. Det står dock helt klart attmän och kvinnor har olika symptom och vårdbehov vidt.ex. Enligt motionärerna är detviktigt att forskningen inriktar sig både på kvinnoroch män.Även i motion 1999/2000:So257 av () begärs ett tillkännagivande om könsspecifikmärkning av läkemedel (yrkande 1). Motionären anseratt även kvinnor bör delta i tidiga kliniskaprövningar av läkemedel. I motionen begärs vidareett tillkännagivande om att vid utvecklingen av nyaläkemedel systematiskt analysera eventuellakönsbetingade skillnader i effekt och biverkningar(yrkande 2).Även i motion 1998/99:So234 av samma motionärbegärs ett tillkännagivande om könsspecifik märkningav läkemedel.I motion 1998/99:So313 av och () begärs ett tillkännagivande tillregeringen om att läkemedel som ges till kvinnorockså skall ha utprovats i försöksgrupper på kvinnor(yrkande 2). skrivs läkemedel ut efterföreliggande norm för en vuxen människa, nämligen enman som väger . Självklart lederdetta till många feldoseringar, sägs det i motionen.I motion 2000/01:So319 av ()begärs ett tillkännagivande om att medicinskforskning bör initieras för att ta framdoseringsnormer för medicin till kvinnor baserade påden kvinnliga kroppen (yrkande 1).Samma yrkanden framställs i motion 1998/99:So276 avBarbro m.fl. (mp) och i motion 1999/2000:So252 av m.fl. (mp).I ovannämnda motion 2000/01:So319 begärs även etttillkännagivande om att Utredningen omjämställdhetsmärkning bör lägga fram förslag somsyftar till ändring av medicindosering hosläkemedelsbolagen (yrkande 2). Utredningen lägger nuförslag om att värktabletter skall vara utprovadeför kvinnor. Enligt motionärens mening börutredningen emellertid också lägga skarpa förslag isyfte att förmå läkemedelsbolagen att ändra sinpolicy och ta fram medicindoseringsnormer förkvinnor. Bolagen kan därmed få underlag till attjämställdhetsmärka sina produkter.I flera motioner begärs tillkännagivanden omtrafikfarliga mediciner.I motion 2000/01:So205 av och () begärs ett tillkännagivande omvad i motionen anförs om åtgärder i syfte attförbättra informationen om och varningstexterna påmediciner som är oförenliga med framförande avfordon i trafiken. Enligt motionärerna är detvanligt förekommande att förare intagittrafikfarliga mediciner som kanjämföras med narkotiska preparat. Detta beror främstpå förarnas okunskap om läkemedlens effekt.Läkemedelsverket åsätter medicin innehållande vissatrafikfarliga substanser en varningstriangel. Detförekommer dock att två snarlika mediciner behandlasolika genom att enbart den ena märks. Vidare ärimporterade läkemedel aldrig märkta medvarningstriangel. Informationen från läkare ochapotekspersonal är också bristfällig.I motion 1999/2000:So301 av samma motionärerframställs ett likartat yrkande om tillkännagivande.I motion 1999/2000:So239 av () samti motion 1998/99: So315 av samma motionär begärstillkännagivanden om vad i motionerna anförs ombättre information på förpackningar med farligamediciner. Motionären anser att den rödavarningstriangeln bör förses med texten"trafikfarlig medicin" för medicin som kan varafarlig i samband med bilkörning eller "förbud motbilkörning" för särskilt farlig medicin som på ingavillkor kan förenas med bilkörning.Samma uppfattning som i motion 1999/2000:So239 ovanframförs i motion 1998/99:So408 av (), vari begärs ett tillkännagivande om märkning avtrafikfarlig medicin.I motion 1998/99:So407 av samme motionär begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförs om att detbör införas ett regelverk för märkning avtrafikfarlig medicin.I motion 1998/99:So398 av ochAgneta () begärs att regeringen ges tillkänna vad i motionen anförs om läkemedel i trafiken.Motionärerna anför att det gällande frivilligasystemet med märkning av trafikfarliga läkemedel meden triangel fungerar dåligt.Tre motioner rör kvicksilver och titandioxid iläkemedel m.m.I motion 2000/01:So254 av ()begärs ett tillkännagivande om behovet av en förnyadavvecklingsplan för kvicksilver (yrkande 1). 1994fastställde en avvecklingsplan förkvicksilveranvändning i samhället till år 2000.Motionären anför att kvicksilver är riskabeltoavsett mängd. Även lägre doser kan ge immunologiskpåverkan och överkänslighetsreaktioner. Trots detingår kvicksilverföreningar som konserveringsmedel imedicinska preparat. Enligt motionären bör enutredning tillsättas för att söka fastställa varföravvecklingsplanen misslyckats och hur det vidarearbetet med att reducera ämnet skall bedrivas.I motion 2000/01:So309 av ()begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförsom ett förbud mot kvicksilver som konserveringsmedeli läkemedel och vacciner (yrkande 1). Enligtmotionären måste kvicksilvret antingen ersättas avmindre riskabla substanser eller måste man användaberedningsformer/förpackningsstorlekar därkonserveringsmedel inte behövs. I motionen begärsäven ett tillkännagivande om förbud att användatitandioxid som färgtillsats i läkemedel (yrkande2). Motionären anför att titandioxid av hävd ansesofarligt men att det har kommitrapporter om överkänslighetsreaktioner mot ämnet.Det begärs slutligen ett tillkännagivande om attutreda användningen av andra färgämnen ochtillsatser i läkemedel (yrkande 3). Motionärenframhåller att det är viktigt att läkemedel är såfria från färgmedel och andra tillsatser som möjligteftersom det annars kan vara svårt att fastställavad i medicinen som orsakar eventuella biverkningar.I motion 2000/01:MJ763 av m.fl. (mp)yrkas att begär att regeringen lägger framförslag till ändring enligt vad som anförs imotionen om kvicksilver som konserveringsmedel(yrkande 3). Motionärerna anför att det är hög tidatt får i uppdrag att se överanvändningen av kvicksilver i farmaceutiska ochveterinärmedicinska preparat samt att ett förbudutfärdas mot användning av kvicksilver somkonserveringsmedel.I två motioner begärs förbud mot olika slagsläkemedel.I motion 1999/2000:So222 av ochElizabeth () begärs ett tillkännagivande omvad i motionen anförs om att en avregistrering avläkemedel innehållande flunitrazepam bör ske.Motionärerna anför att dessa läkemedel, bl.a.Rohypnol, är vanligt förekommande imissbrukssammanhang och omsätts illegalt i betydandeomfattning. har intag avflunitrazepam, ofta i kombination med förtäring avalkohol, varit ett ökande inslag i samband medvåldsbrott. Tullens och polisens beslag tyder på ettomfattande missbruk.I motion 1999/2000:So419 av ochSven-Erik () yrkas att hosregeringen begär att utredermöjligheterna att dra tillbaka mediciner sominnehåller substansen dextropropoxifen (DXP) frånmarknaden (yrkande 1). Motionärerna anför att mångavärktabletter innehåller den smärtstillandesubstansen DXP. dör närmare 200 personer iSverige som en direkt följd av förgiftning av dettaämne, varav hälften av fallen utgör självmord ochhälften olycksfall. DXP kan vara dödligt redan viden läkarförskriven dos om det blandas med alkohol,sömnmedel eller lugnande medel. Motionärerna begärvidare ett tillkännagivande om att det finnsalternativa medel på marknaden som är lika effektivasom DXP-preparat, men mindre giftiga (yrkande 2).Slutligen begärs i motionen ett tillkännagivande omatt DXP-preparat skall narkotikaklassas (yrkande 3).Forskare har enligt motionärerna konstaterat att DXPi stort sett kan jämföras med narkotikaklassadepreparat.Några motioner handlar om kostnader för olika slagsläkemedel.I motion 1998/99:So321 av m.fl. (v)begärs ett tillkännagivande om att geSocialstyrelsen i uppdrag att undersökakonsekvenserna av de höga priserna påmigränmediciner (yrkande 8). De nya och effektivaremedicinerna mot migrän är enligt motionärerna sådyra att många läkare tvekar att skriva ut dem, ochmånga patienter som fått medicinerna utskrivnaavstår från att hämta ut dem. Vid kraftigaremigränanfall behövs de dyrare läkemedlen för attundvika stort lidande och för samhället kostsammasjukskrivningar.I motion 2000/01:So497 av och () begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförs om läkemedel till människor medpsykiskt handikapp. Gruppen psykiskt sjuka är enligtmotionärerna en av de grupper som drabbats särskilthårt av saneringarna i den svenska ekonomin och somnu bör prioriteras vad gäller ökad hjälp. Enligtmotionärerna kan det finnas ett samband mellanökningen av psykiskt sjuka som åter hamnat undervård och den omständigheten att kostnaden förpsykofarmaka skall betalas av den sjuke.Samma yrkande framställs i motion 1998/99:So327 avLars U och ().I motion 1998/99:So359 av () begärsett tillkännagivande om vad i motionen anförs omAntabus. Motionären anser att regeringen bör se övermöjligheten att åter låta antabus ingå ihögkostnadsskyddet för läkemedel.Speciallivsmedel berörs i två motioner.I motion 2000/01:So323 av () begärsett tillkännagivande om att ett bidragssystem börutformas så att det blir ett enhetligt system i helalandet (yrkande 2). Enligt motionären varierarkostnaderna för sondnäringar och näringspreparatmycket, beroende på var patienten är bosatt ilandet. Detta beror på att det är huvudmännen inomlandsting och kommuner som beslutar om eventuelltekonomiskt bidrag lokalt.I motion 2000/01:So410 av m.fl. (s)begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförsom ekonomiskt stöd till glutenintoleranta.Motionärerna påpekar att personer med celiaki,glutenintolerans, inte kan erhålla medicin somlindrar och därigenom få del av de förmåner somhögkostnadsskyddet ger.Två motioner handlar om information samt personal påapoteken.I motion 1998/99:So467 av m.fl. (fp)begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförsom en snabbutredning av kommande behov av personalinom apoteksverksamheten (yrkande 18). Enligtmotionen är rekryteringsläget bekymmersamt med imånga fall inga sökande till utannonseradereceptariebefattningar. Personalbehovet behöversnabbutredas så att antalet utbildningsplatser kandimensioneras därefter.I motion 2000/01:So383 av m.fl. (kd)begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförsom telefonrådgivning och opartisk information omläkemedel (yrkande 17). Motionärerna anför att flermedborgare själva kan skaffa sig information omläkemedel genom fortsatt utbyggnad avtelefonrådgivning samt opartisk information. Enligtmotionärerna måste den omfattande kommersielladominansen av läkemedel på Internet kompletteras ochstöd ges till projektet fortsattautveckling. måste aktivt verkaför att tillgodose patientens rätt till opartiskinformation om läkemedel, anförs det.Tidigare behandling och pågående arbeteDet nuvarande statliga förmånssystemet för läkemedelträdde i kraft (prop. 1996/97:27,bet. 1996/97:SoU5). Förmånssystemet regleras i lagen(1996:1150) om högkostnadsskydd vid köp avläkemedel. Genom en lagändring den 1 juni 1999höjdes beloppsgränsen för högkostnadsskyddet vid köpav läkemedel med från till (prop. 1998/99:106, bet. 1998/99:SoU14).I betänkande 1997/98:SoU15 behandladesmotionsyrkanden om olika läkemedelsfrågor. Ibetänkandet lämnas utförliga redogörelser kringolika frågor på läkemedelsområdet samt hänvisas äventill andra betänkanden. Beträffande motioner omläkemedelsberoende anförde utskottet följande (s. ).Konkreta åtgärder behövs på flera områden för attkomma till rätta med läkemedelsberoendet ochläkemedelsmissbruket. Flera åtgärder sker ocksåeller planeras. En kartläggning planeras nu avFolkhälsoinstitutet och NEPI av läkemedelsberoendetsomfattning, konsekvenser och bakomliggande orsaker.Den producentobundna informationen omberoendeframkallande läkemedel kan behöva stärkasoch mindre förpackningar tillhandahållas av dessaläkemedel. En förbättrad grundutbildning ochfortbildning av vårdpersonal bör också övervägas.Det ingår i uppdraget till den särskilde utredarenför en översyn av den framtidaläkemedelsdistributionen att också analyseraformerna för den framtida läkemedelsinformationenoch lämna förslag till riktlinjer för denna.Utredaren skall beakta gränsdragningen mot ochsamarbetet med olika aktörer inom läkemedelsområdetsom och . Dekliniska farmakologernas roll inom denproducentobundna informationen skall särskiltbelysas. Enligt uppgift är en rapport omläkemedelsinformationen under utarbetande.Den 1 januari 1997 inrättades receptregister ochförskrivarregister för att bl.a. förbättrauppföljningen av förskrivningarna i offentlig ochprivat vård.Läkemedelskommittéernas ställning har förstärktsgenom författningsreglering. Uppföljning avläkemedelsförskrivningen är en väsentlig del avkommittéernas verksamhet.Socialstyrelsen har tillsammans med iBlekinge bedrivit en försöksverksamhet medregistrering av förskrivningsorsak på recepten isyfte att åstadkomma förbättrad kvalitet iläkemedelsförskrivningen. Försöksverksamhetenutvärderas för närvarande.Som ett led i försöken att förhindrareceptförfalskningar förskrivs sedan april 1996bl.a. narkotiska läkemedel på en särskildreceptblankett. Blanketten tillhandahålls i särskildnummerserie av eller av annan som harerhållit tillstånd. Utlämnadeblanketter skall kunna härledas till namngivenreceptutfärdare eller ansvarig person på klinikeller dylikt. Utskottet utgår från att regeringennoga följer utvecklingen på detta område och vidbehov återkommer till riksdagen.Mot bakgrund av det anförda anser dock utskottetatt inte behöver ta någotinitiativ på området. Motionerna - - - avstyrks.I betänkande 1997/98:SoU15 behandlades vidare ettmotionsyrkande om att en utredning bör göras kringbidragssystemet för sondnäringar och närings-preparat. Utskottet hänvisade till att en utredningtillsatts med uppdrag att göra en översyn avförmånssystemet för speciallivsmedel (s. 12).Samtliga motionsyrkanden avstyrktes (m, v och mphade var sin reservation avseendeberoendeframkallande läkemedel m.m.). Riksdagenföljde utskottet.Motionsyrkanden om könsrelateradläkemedelsbehandling m.m. behandlade utskottet ibetänkande 1998/99:SoU10. Utskottet anförde (s. 81)att det delade den bedömning som Utredningen ombemötande av kvinnor och män inom hälso- ochsjukvården (S 1994:8) gjort, nämligen att ensituation där forskningens resultat ensidigt gagnarkunskapsframväxt avseende vissa grupper i samhälletpå bekostnad av andra är problematisk både urrättvisesynpunkt och ur etiksynpunkt. Jämlikhet ochjämställdhet inom kunskapsframväxten förutsätter attde studiepopulationer som ingår i forskningsprojektär representativa i relation till befolkningen istort eller till den patientgrupp som är föremål förstudier. Utskottet framhöll vidare att i ett policyuttalande hadeframhållit bl.a. vikten av att etikkommittéernauppmärksammar projektansökningarnas val avstudiepopulation och vid behov begär in ytterligaremotiveringar eller preciseringar samt väger in valetav studiepopulation i den etiska bedömningen.Utskottet ansåg med anledning härav att någottillkännagivande inte var erforderligt och avstyrktemotionerna i den mån de inte var tillgodosedda meddet anförda (res. följdeutskottet (rskr. 1998/99:198).Regeringen anförde i proposition 1993/94:163Riktlinjer för en fortsatt kretsloppsanpassning avsamhället - åtgärder för att minska riskerna medkemikaliehanteringen att användningen av amalgaminom vuxentandvården borde upphöra så snart sommöjligt, dock senast . När det gälldeavvecklingen av kvicksilver i samhället i övrigtbedömde regeringen att avvecklingen borde kunna skemed inriktning (s. 49 f.).Socialutskottet anförde i yttrande tilljordbruksutskottet (1993/94:SoU2y) att det inte hadenågot att erinra mot regeringens principiellainställning att kvicksilveranvändningen bordeavvecklas . Utskottet ansåg att det varmycket angeläget att så snabbt som möjligt finnaalternativ till kvicksilver som konserveringsmedel iläkemedel. Enligt utskottet var det dock svårt attbedöma när en sådan avveckling helt kunde ske (s.7). delade socialutskottetsbedömning (1993/94:JoU23) och avstyrkte en motion ifrågan. följde utskottet (rskr.1993/94:273).I betänkande 1999/2000:SoU9 (s. 40) behandladeutskottet en motion om att en utredning av kommandebehov av personal inom apoteksverksamheten börgöras. Utskottet noterade att ochGöteborgs universitet ansökt om rätt att utfärdareceptarieexamen samt att avser attansöka om sådan examensrätt. Vidare utgick utskottetfrån att regeringen uppmärksamt följer frågan. Någotinitiativ från ansågs därför inte behövas.Utskottet avstyrkte motionen (res. Riksdagenföljde utskottet (rskr. 1999/2000:194).En motion om ekonomiska lättnader avseende läkemedeltill människor med psykiska handikapp behandladeutskottet i betänkande 1997/98:SoU12 (s. 53 f).Utskottet avstyrkte motionen med hänvisning till enöverenskommelse mellan ochstaten om att ett extra anslag om 75 miljoner kronorskulle fördelas bland sjukvårdshuvudmännen. Detgällde ersättningar 1997 för gratis läkemedel tillvissa psykiskt sjuka, nämligen patienter utansjukdomsinsikt och för vilka bristande medicineringkan innebära fara för patientens eller annans livoch hälsa.Sedan 1998 ingår i det särskilda statsbidraget tilllandstingen för läkemedelsförmånens kostnaderersättning för landstingens kostnader för atttillhandahålla läkemedel till vissa patienter somsaknar sjukdomsinsikt och för vilka bristandemedicinering kan innebära fara för patientens ellerannans liv och hälsa.Landstingsförbundet, ,och kom den 24 februari1997 överens om en hanteringsordning förtillhandahållande av gratis mediciner till vissapatienter som saknar sjukdomsinsikt.Hanteringsordningen innehåller bestämmelser bl.a. omvilka läkare som skall ha rätt att bedöma om enpatient skall erhålla gratis läkemedel, demedicinska kraven härför samt praktiska regler kringrekvisition och hanteringen vid apoteken m.m.Enligt 25 § läkemedelslagen (1992:859) skall bl.a. den somansöker om godkännande för försäljning av ettläkemedel betala ansökningsavgift. Regeringenbeslutar om avgifternas storlek.Ett nytt avgiftssystem infördes för den statligaläkemedelskontrollen fr.o.m. . Ibudgetpropositionen (prop. 1999/2000:1)redogörs för skälen till och innebörden av det nyasystemet (utg.omr. 9, avsnitt 4.6). Enligtpropositionen avser regeringen att noga följautvecklingen av totalaavgiftsintäkter och kostnader. Utskottet tillstyrktelagförslagen (bet. 1999/2000:SoU1, s. 61), vilkainte föranlett några motioner.Regeringen anför i proposition 2000/01:3 Forskningoch förnyelse (s. 220) att utveckling av nyaläkemedel är av stor vikt, såväl utifrån ettfolkhälsoperspektiv som ur ett industripolitisktperspektiv. Det har visat sig attläkemedelsföretagen satsar alltmer på läkemedel medbreda målgrupper. Mot denna bakgrund bör enligtregeringens mening ett viktigt mål för detoffentliga vara att stödja även forskning påläkemedel som riktar sig till "smala"befolkningsgrupper och där kommersiellavinstintressen inte är lika givna.Som ovan nämnts anges i proposition 2000/01:65Kemikaliestrategi för Giftfri miljö som ett avdelmålen för en giftfri miljö att nyproduceradevaror så långt det är möjligt skallvara fria från kvicksilver.Utredningen om läkemedelsförmånen har haftregeringens uppdrag att göra en översyn av dennuvarande läkemedelsförmånen samt att utreda vissafrågor som anknyter härtill. Det främsta syftet medutredningen har varit att komma till rätta medeventuella brister i systemet och att få kontrollöver kostnadsutvecklingen. I betänkandet Den nyaläkemedelsförmånen (SOU 2000:86) föreslås attförmånstrappan avskaffas och att läkemedelsuttagaldrig blir helt kostnadsfria. Patienten bör betaladen fulla kostnaden för läkemedel upp till dennuvarande högkostnadsgränsen och därutöveren fast expeditionsavgift om per läkemedel ochexpeditionstillfälle, dock högst pertolvmånadersperiod (s. 315 f.). Utredningen anföratt det är av stor betydelse att de med stora behovpå grund av kronisk sjukdom verkligen får tillgångtill läkemedel även om kostnaderna för dessa är högaoch att besparingar på läkemedelsområdet inte fårinverka menligt på folkhälsan. Utredningen anserdärför att det är angeläget att detdelbetalningssystem som erbjuder användsi större utsträckning. bör mer aktivtmarknadsföra och informera kunderna omdelbetalningssystemet samt utveckla apotekskortettill ett betal- och kreditkort för att underlättadelbetalningssystemet, anförs det (s. 15, 324 f.).Alla grupper av patienter med kroniska sjukdomarbör enligt utredningens uppfattning jämställas inomramen för ett nytt förmånssystem. Det undantag somhittills rått för insulinberoende diabetiker börsålunda avskaffas, anförs det. För patienter medbristande sjukdomsinsikt eller bristande motivationför läkemedelsbehandling bör dock landstingen ävenbetala egenavgiften. Ett särskilt motiv härför äratt en delpopulation bland dessa riskerar att utgöraen fara, inte bara för sig själv utan också förandra i samhället, om inte läkemedelsbehandlingensäkerställs. Här avses enligt utredningen i förstahand läkemedel vid psykotiska sjukdomstillstånd(neuroleptika) (s. 322).Kommittén tar vidare upp frågan om s.k. orphandrugs, dvs. särläkemedel (läkemedel mot sällsyntasjukdomar). Kommittén anför att det för att uppnå enrationell läkemedelsanvändning är angeläget att detfinns tillgång till vissa preparat med ett litetanvändningsområde men som kan vara av stort värdeeller t.o.m. livsavgörande för små grupper avpatienter. Tillverkarna av generiska läkemedeltillhandahåller inte denna typ av preparat, anförsdet. För att stimulera utvecklandet av orphan drugsinom EU har medlemsstaterna dock antagit ensärskild rättsakt på området (ochrådets förordning (EG) nr 141/2000 om särläkemedel).Förordningen medger att den centrala EU-procedurenanvänds och föreskriver att läkemedel som godkännsenligt förordningen kommer i åtnjutande av enensamrätt på marknaden (s. 281).Enligt utredningen bör sjukvårdshuvudmännenvidareutveckla och intensifiera producentoberoendeinformations- och utbildningsinsatser riktade tillförskrivare och annan hälso- och sjukvårdspersonal.Läkemedelsindustrin bör i samverkan medsjukvårdshuvudmännen understödja denna verksamhet påolika sätt, anförs det (s. 375 f.).Utredningen anför att apoteken utgör en naturligbas för läkemedelsinformation till allmänheten. Detförebyggande arbetet kan vidareutvecklas och därmedavlasta sjukvården. Landstingen bör skapa incitamentför förbättrad folkhälsorådgivning och utökadegenvård på läkemedelsområdet samt integrera dennarådgivning i övrigt folkhälsoarbete.