bet · GP01LU2 · 2001-11-13 00:00:00 — Uppdraget redovisades iaugusti 1995 i slutbetänkandet (SOU 1995:69)Betaltjänster.I betänkandet föreslog utredningen en särskild lagom betaltjänster som skulle omfattabetalningsförmedling och andra betaltjänster somutförs med hjälp av kontokort, personlig kod ellerannan legitimationshandling. Den föreslagna lageninnehöll bestämmelser om bl.a. en kontohavaresbetalningsansvar vid obehöriga utnyttjanden avkonton som innebar att kontohavaren svarade fullt utför transaktioner som genomförts av någon endast omhan lämnat ut sitt kontokort, sin personliga kodeller annat legitimationsmedel som hör till kontot,genom grov oaktsamhet möjliggjort transaktionen,underlåtit att göra spärranmälan, eller förfaritsvikligt mot den betaltjänstansvarige. Kontohavarenskulle vidare, om han gjort transaktionen möjliggenom oaktsamhet som inte var att anse som grov ochoavsett om kontohavaren varit oaktsam eller ej i defall en personlig kod använts, svara för ett beloppupp till 1 500 kr.Förutom i sveksituationer skulle kontohavaren,enligt förslaget, ha möjlighet att mot denbetaltjänstansvarige göra invändning omsäkerhetsbrist i betalsystemet.Betaltjänstutredningens betänkande harremissbehandlats, men ännu inte lett tilllagstiftning.MotionernaI motion 2001/02:L7 av m.fl. (mp)anser motionärerna att konsumenternas ställning börstärkas vid obehöriga utnyttjanden av kontokort. Sålänge bankerna inte kan erbjuda fullgod säkerhet vidkortuttag är det, anförs det i motionen, interimligt att konsumenterna skall ha någotbetalningsansvar då den personliga koden använts.Motionärerna anser således att förslag inte bör genomföras i denna del.I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighetmed det anförda (yrkande 9, delvis).Närliggande frågor aktualiseras i motion2001/02:312 av m.fl. (v).Motionärerna anför att för det fall pengarförsvinner från ett bankkonto har kontohavaren i dagsmå möjligheter att få tillbaka dem, särskilt omkortet finns i behåll. Kontohavaren är , hävdasi motionen, ansvarig för uttag som görs på ettkonto, oavsett om kontohavaren gjort uttaget ellerej, och det krävs att kontohavaren bevisar att haneller hon inte tagit ut pengarna eller inte varitgrovt oaktsam med kort eller kod. Enligtmotionärerna bör skyddet för konsumenterna stärkasvid bankuttag och bankerna åläggas bevisbördan föratt kontohavaren gjort ett visst uttag. I motionenbegärs ett tillkännagivande om behovet av ett ökatskydd för konsumenter vid obehöriga uttag frånbankkonton.PropositionenKonsumentpolitiska kommittén föreslog attBetaltjänstutredningens förslag skulle genomföras ifråga om kontohavarens betalningsansvar vidobehöriga utnyttjanden.Propositionen innehåller inte något lagförslag idenna del. Av propositionen framgår att man inomRegeringskansliet påbörjat en inledandeöversyn av lagstiftningen vad gäller konsumentensbetalningsansvar då någon obehörigen har utnyttjathans eller hennes kontokort eller dylikt. Ett avsyftena med översynen är bl.a. att görabestämmelserna mer teknikoberoende.Utskottets ställningstagandeUtskottet har kunnat konstatera att det från olikahåll har förts fram krav på att lagstiftningen vadgäller betalningsansvar vid obehörigt utnyttjande avkonton bör bli föremål för en översyn medutgångspunkt i förslag. Nugällande lagstiftning på området bygger påmotsvarande bestämmelser i 1977 årskonsumentkreditlag. Redan vid tillkomsten av 1992års lag gavs uttryck för att bestämmelserna i 34 §endast var provisoriska (prop. 1991/92:83 s. 93 f,bet. Bestämmelserna kom till i dådagens omfattning av olika slags betaltjänster ochden explosionsartade tekniska utvecklingen intekunde förutses.Mot denna bakgrund finns skäl att frågan ombetalningsansvar vid obehöriga utnyttjanden avkonton blir föremål för överväganden. Naturligautgångspunkter för ett sådant arbete är attkonsumentskyddet bör stärkas på området och attregleringen bör vara så teknikneutral som möjligt.Utskottet ser därför med tillfredsställelse på inom nu påbörjat en översyn avnu aktuella frågeställningar och förutsätter att deförevarande motionsspörsmålen beaktas inom ramen fördetta arbete.Med det anförda föreslår utskottet att riksdagenavslår motion 2001/02:L7 yrkande 9 i denna del ochmotion 2001/02:L312.Etiska fonder, m.m.Utskottets förslag i korthetMotionsyrkanden som gäller s.k. etiska fonderbör avslås. skall nämligen fåi uppdrag att verka för förbättradinformation rörande sådana fonder.BakgrundMed s.k. etiska fonder avses fonder därfondförvaltaren undviker företag som producerarexempelvis vapen, alkohol, möbler av tropiskaträslag, energi baserad på olja eller kärnkrafteller företag som tillåter barnarbete eller harundermåliga arbetsvillkor för de anställda.Fonderna kan även avstå från att investera iföretag där det förekommer diskriminering på grundav kön, etisk tillhörighet eller religion. Vidarefinns på marknaden också fonder med miljöinriktning.PropositionenRegeringen konstaterar i propositionen attmarknadsföringen av etiska fonder och miljöfonder förefaller vara relativt omfattande och attkonsumenternas intresse för att placera sinatillgångar i aktiefonder som gör placeringar utifrånetiska ställningstaganden förefaller ha ökat.I likhet med anserregeringen att det är viktigt att berördamyndigheter noga följer denna utveckling och verkarför att informationen är klar och tydlig samtutformad på ett sådant sätt att konsumenter kan göraväl avvägda val på marknaden för etiska fonder.Regeringen gör mot denna bakgrund bedömningen attKonsumentverket bör ges i uppdrag att verka för enförbättring av informationen om etiska fonder.MotionernaKia m.fl. (mp) anför i motion 2001/02:L7att konsumenter måste kunna lita på de fonder somsäger sig placera sina tillgångar etiskt ellermiljöriktigt, varför det behövs ettcertifieringssystem där det specificeras vad somkrävs för att få kallas etisk fond eller miljöfond.Regeringen bör, enligt motionärerna, ta initiativtill diskussioner med berörda parter inom branschenoch med konsumentorganisationer om hur ett sådantsystem skall se ut. Tills ett sådant system finnsanser motionärerna att det skall ställas krav på densom erbjuder en etisk fond eller miljöfond attredovisa hur den etiska aspekten respektivemiljöaspekten tillgodoses vid placering av fondensmedel. I motionen begärs ett tillkännagivande om vadsom anförs om etiska fonder och miljöfonder (yrkande8).I motion 2001/02:L338 av ()anförs att det är viktigt att kunna avstå från attinvestera i företag som diskriminerar på grund avkön, sexuell identitet och religiös eller etnisktillhörighet, och i motionen begärs etttillkännagivande om vikten av etiska regler förfonder och aktier.Utskottets ställningstagandeUtskottet, som ser positivt på det uppdragregeringen avser att lämna till , kaninte finna att det föreligger skäl för attför närvarande vidta någon särskild åtgärd medanledning av de nu aktuella motionerna. Isammanhanget bör erinras om att ovederhäftiginformation om etiska fonder och miljöfonder kanutgöra otillbörlig marknadsföring som således kanangripas av och det anförda föreslår utskottet att riksdagenskall avslå motionerna 2001/02:L7 yrkande 8 och2001/02:L338.ProduktsäkerhetslagenstillämpningsområdeUtskottets förslag i korthetMotionsyrkanden med krav på en utvidgning avproduktsäkerhetslagens tillämpningsområde böravslås. Utskottet hänvisar till tidigareställningstaganden. Jämför reservation nr 11(m).BakgrundI produktsäkerhetslagen (1988:1604), som trädde ikraft , finns bestämmelser som syftartill att motverka att farliga varor och tjänsterorsakar person- och egendomsskada. I detta syfte fåren näringsidkare åläggas att lämnasäkerhetsinformation eller förbjudas atttillhandahålla varor och tjänster. En näringsidkarekan också åläggas att lämna varningsinformationeller att återkalla varan. Genom en lagändring, somträdde i kraft , kan en näringsidkarevidare förbjudas att exportera varor.I 3 § produktsäkerhetslagen föreskrivs attålägganden eller förbud inte får meddelas om det ien annan författning eller i beslut av en myndighethar meddelats särskilda bestämmelser om varan ellertjänsten med samma ändamål som ett åläggande ellerförbud enligt lagen skulle fylla. Som exempel påsådana bestämmelser kan nämnas livsmedels- ochläkemedelslagstiftningen, kemikalielagstiftningenoch fordonslagstiftningen.Ursprungligen omfattade lagens tillämpningsområdeendast varor och tjänster tillhandahållna inäringsverksamhet. utvidgades dock lagenstillämpningsområde till att även avse varor somtillhandahålls i offentlig verksamhet (prop.1995/96:123, bet. LU21, rskr. 211).År 1992 antog /59/EEGom allmän produktsäkerhet. Direktivet, som trädde ikraft , syftar till att säkerställaatt produkter som släpps ut på marknaden är säkra. Idirektivet finns bestämmelser som uppvisar storalikheter med den svenska produktsäkerhetslagen. Detfinns dock vissa skillnader, bl.a. när det gällertillämpningsområdet. Sålunda tar direktivet endastsikte på varor, medan tjänster har lämnats utanförtillämpningsområdet. Vid sidan av det allmännaproduktsäkerhetsdirektivet finns en rad olikaspecifika produktdirektiv, bl.a. för leksaker,personlig skyddsutrustning och elmateriel.Under år 1998 påbörjade kommissionen en översyn avproduktsäkerhetsdirektivet i syfte att bl.a. stärkaregelverket på området och klargöra vissaotydligheter i direktivet. Revideringsarbetet leddefram till att ett nytt direktiv antogs av rådet ochEuropaparlamentet . Det nyadirektivet kommer att träda i kraft under hösten2001 och skall vara genomfört i medlemsländernasenast från ikraftträdandet. Direktivetinnebär bl.a. en uttrycklig skyldighet förtillverkare och distributörer att endast släppa utsäkra konsumentprodukter på marknaden. Vidare ställsi direktivet upp bestämda krav på medlemsländernasmarknadsövervakning och skapas ett system för snabbtinformationsutbyte mellan medlemsstaterna ochkommissionen för att möjliggöra akuta åtgärder närså krävs. I direktivet föreskrivs att kommissionensenast skall identifiera ochrapportera till rådet och ombehoven, möjligheterna och prioriteringarna förgemenskapens åtgärder när det gäller tjänsterssäkerhet.PropositionenI propositionen anförs att produktsäkerhetsarbetetbehöver förstärkas på flera punkter och att enöversyn bör göras av den svenska lagstiftningen påproduktsäkerhetsområdet i samband med genomförandetav det nya produktsäkerhetsdirektivet.MotionernaChristel m.fl. (m) aktualiserar i motion2001/02:L2 produktsäkerhetslagenstillämpningsområde. Motionärerna påpekar i motionenatt är inne i en period av omfattandestrukturomvandlingar som innebär att tidigaregränsdragningar mellan offentlig och privatverksamhet suddas ut allt mer. I allt störreutsträckning, anförs i motionen, erbjudsmotionärerna ett utbud av tjänster från privat ochoffentlig utsträckning inom samma verksamhetsområde.Enligt motionärerna innebär nuvarande lagstiftningpåtagliga nackdelar när det gäller att kunnaöverblicka regelverken och en risk för att vissatjänster faller utanför produktsäkerhetsskyddet. Dennuvarande lagstiftningen är, menar motionärerna,inte heller konkurrensneutral eftersom den innebären risk för att likartade verksamheter kan utsättasför olika slags kontroll beroende på vem som ärhuvudman för verksamheten. I motionen begärs attregeringen skall ges i uppdrag att lägga framlagförslag som innebär att produktsäkerhetslagenskall omfatta varor och tjänster som tillhandahållsav den offentliga sektorn (yrkande 6).Ett motsvarande yrkande framförs i motion2000/01:L706 av m.fl. (m).Tidigare ställningstagandenRiksdagen har avslagitmotioner med samma inriktning som de nu aktuella (sebl.a. 1995/96:LU21, 1995/96:LU26, bet.1996/97:LU13, 1997/98:LU21, 1998/99:LU10 och1999/2000:LU5).Utskottet har därvid bl.a. hänvisat till attsådana offentliga tjänster som det är fråga om i höggrad är föremål för specialreglering och att detinte framkommit något behov av att låta lagen blitillämplig på tjänster som tillhandahålls inom denoffentliga sektorn.Utskottets ställningstagandeUtskottet finner inte skäl att nu ändra sininställning i förevarande fråga. Som redovisats idet föregående har frågan om tjänsters säkerhetuppmärksammats inom EU i samband med revideringen avproduktsäkerhetsdirektivet. Utskottet utgår från attregeringen tar initiativ till förnyade övervägandeni den nu aktuella frågan om utvecklingen inom EU påområdet eller den i propositionen redovisadeöversynen av produktsäkerhetslagstiftningen skulleföranleda det.Med det anförda föreslår utskottet att riksdagenavslår motionerna 2001/02:L2 yrkande 6 och2000/01:L706.StandardiseringUtskottets förslag i korthetMotionsyrkanden med krav på åtgärder rörandestandardiseringsarbetet bör avslås. Utskottetkan inte se att det föreligger någrameningsmotsättningar mellan motionärerna ochregeringen.BakgrundStandardisering syftar till förenklingar ochbesparingar och innebär att företag och andraintressenter inom en bransch enar sig om gemensammaregler för hur en produkt eller ett system skallvara utformat. Standarder, som ofta utformassom krav på funktion, kan bidra till en lönsammareproduktion och handel. Standarder kan också syftatill ökad säkerhet och bättre skydd för hälsa ochmiljö.Arbetet med standardisering är i hög grad eninternationell verksamhet. av desvenska standarder som fastställs är helteller delvis baserade på internationella standarder.Under de senaste åren har den svenskastandardiseringens organisation . Dentidigare organisationen med SIS Standardiseringeni och åtta auktoriseradestandardiseringsorgan har ersatts av tre frånvarandra oberoende organ som vart och ett arbetarmot sina europeiska och internationellaorganisationer. Det ombildade är det största av de treorganen. På det elektrotekniska området bedrivs ävenfortsättningsvis arbetet inom SEK SvenskaElektriska Kommissionen och på tele- och IT-områdetav ITS, den svenska InformationstekniskaStandardiseringen.Den svenska organisationen motsvarar den som finnsi och internationellt. I ett nyinrättatorgan, SSR Standardiseringsråd, har densvenska standardiseringens huvudmän, staten ochSvenskt Näringsliv, ett inflytande i övergripandefrågor. Det praktiska arbetet med att utformastandarder sker i tekniska kommittéer ocharbetsgrupper som administreras avstandardiseringsorganen. I kommittéerna finnsföreträdare för tillverkare, användare ochmyndigheter. Till SSR har knutits SIS Konsumentråd.Rådets syfte är att stärka konsumenternas deltagandei standardiseringsverksamheten och höjamedvetenheten om konsumentfrågornas betydelse i dettekniska standardiseringsarbetet. Konsumentrådetbestår av företrädare för bl.a. handikapprörelsen,företagare, , konsumentrörelsen ochfackliga organisationer. SIS Konsumentråd förfogaröver ett årligt anslag som bl.a. används föraktiviteter för att främja brukardeltagandet istandardiseringen och resebidrag till friståendekonsumentexperter för att dessa skall kunna delta iinternationella arbetsgrupper.På global nivå samordnas standardiseringen avbl.a. ISO (forStandardization) och IEC (InternationalElectrotechnical Commission) samt på europeisk nivåav (Comité Européen de Normalisation), Cenelec(Comité Européen de Normalisation Électrotechnique)och ETSI (European Telecommunications StandardsInstitute). Utmärkande för den internationella ocheuropeiska standardiseringen är att deltagandet idet tekniska arbetet i huvudsak sker genom denationella standardiseringsorganen. Beslut om nystandard tas genom omröstning bland de nationellastandardiseringsorganen.År 1978 inrättades inom ISO en särskild kommittéför konsumentfrågor benämnd Copolco. Kommitténssyfte är bl.a. att främja konsumentinflytandet i detnationella och internationellastandardiseringsarbetet, att informera och utbildaoch att vara ett forum för utbyte av erfarenheter ifrågor som rör konsumenter och standardisering.Sverige representeras inom Copolco av SISKonsumentråd. En fråga som har uppmärksammats inomCopolco är beaktandet av handikappaspekter vidutformningen av standarder.Inom EG beslutades att införa en ny metodför att precisera de säkerhets- och miljökrav somprodukter måste uppfylla enligt de olikaproduktdirektiven för att fritt få säljas på helaEG-marknaden, The New Approach. hadeproduktkrav fastställts i mycket detaljeradedirektiv som beslutades med enhällighet enligt entidsödande procedur. I produktdirektiv som utformasenligt den nya metoden anges i stället väsentligasäkerhetskrav som ställs på produkten. Det överlåtssedan till de europeiska standardiseringsorganen,exempelvis , att utarbeta europeisktharmoniserade standarder med närmare tekniskaspecifikationer för produkten. Dessa standarder ärfrivilliga, men om en produkt tillverkas i enlighetmed dessa standarder presumeras den uppfylla kraveni direktiven.Konsumentverket och vissa konsumentorganisationerdeltar i det europeiskastandardiseringsarbetet. Deltagandet har framförallt rört leksaker, småbarnsprodukter och personligskyddsutrustning.För att samordna konsumentinflytandet inom EES-området och för att därmed ge större kraft åt deeuropeiska konsumentorganisationerna i CEN-standardiseringen deltar i enorganisation för koordinering av konsumentinflytandei standardiseringen, ANEC (Association deNormalisation Européenne pour les Consommateurs)vilken finansieras av Europeiska kommissionen ochEFTA. ANEC bildades och består avföreträdare för nationella konsumentorganisationerfrån medlems- och EFTA-länderna samt någraansökarländer. representeras av SverigesKonsumentråd. Det tekniska arbetet inom ANEC bedrivsinom sex olika arbetsgrupper som täcker olikaansvarsområden, exempelvis barns säkerhet, miljö,trafiksäkerhet, informationsteknik och konsumentermed särskilda behov. Sistnämnda arbetsgrupp arbetarmed frågor som rör handikappade och äldrekonsumenter. Inom gruppen samordnas även arbetetkring konceptet Design for all, som går ut på attvardagliga varor och tjänster skall utformas på såsätt att så många konsumenter som möjligt skallkunna använda dem, oavsett ålder och förmåga.MotionernaI motion 2001/02:L243 av och (båda mp) aktualiseras olika aspekter påkonsumentinflytandet inom standardiseringen såväl iSverige som inom EU och i andra internationellasammanhang. Motionärerna anser att konsumenternasintressen allt oftare blir överkörda istandardiseringssammanhang eftersom alla aktörer somkan betala får delta i standardiseringsprocessen.Det gör, hävdar motionärerna, att industrin kanmobilisera deltagare i kommittéerna och därmedblockera konsumentsidans krav, vilket leder till attsäkerhetstänkandet alltmer hamnar i underläge iarbetet. En orsak till detta är, enligt vad somanförs i motionen, att konsumentsidan i de flestaEU-länder lider brist på resurser, såväl ekonomiskasom personella. En annan orsak är enligtmotionärerna att själva systemet gynnar industrin. Imotionen begärs att regeringen skall ges i uppdragatt lägga fram förslag till ändringar i syfte attöka konsumentinflytandet i den internationellaproduktstandardiseringen (yrkande 1). Motionärernayrkar även att regeringen skall ges i uppdrag attlägga fram förslag till ändringar för att åstadkommaett ökat intresse och fler möjligheter förkonsumentrepresentanter i att delta iproduktstandardiseringen (yrkande 2), att regeringenskall ges i uppdrag att lägga fram förslag för attförmå de nationella och internationellastandardiseringsorganen att ta hänsyn till obalansenmellan olika parter i standardiseringen av varor ochprodukter (yrkande 3) samt att regeringen skall gesi uppdrag att lägga fram förslag till ändringar föratt uppmärksamma kommissionen på obalanserna ipartssammansättningen av standardiserings-kommittéer (yrkande 4).I motion 2001/02:L6 av m.fl. (kd)anförs att det krävs kunskap men ocksåekonomiska resurser för att delta istandardiseringsarbetet. Funktionshindradesorganisationer har, enligt motionärerna, i dagslägetvarken kompetens eller ekonomiska förutsättningaratt delta i det internationellastandardiseringsarbetet. Motionärerna anser att detär synnerligen viktigt att de personer somföreträder svenska myndigheter istandardiseringsarbetet också arbetar i enlighet medFN:s standardregler och andra nationella beslut omtillgänglighet och användbarhet som tillämpas iSverige. I motionen begärs ett tillkännagivande omatt hänsyn skall tas till användbarhet ochtillgänglighet för funktionshindrade konsumenter vidutformningen av standarder för såväl produkter somtjänster (yrkande 3).PropositionenI propositionen konstaterar regeringen attkonsumentsidan är underrepresenterad inomstandardiseringsarbetet i förhållande tillnäringslivet, vilket bl.a. beror på de kostnader somär förbundna med deltagandet i arbetet. Regeringenanser att när demokratiskt valda aktörer överlåterden detaljerade utformningen av regelverk tillstandardiseringsorganen måste vissa grundläggandekrav på t.ex. konsumentintressets representationuppfyllas.Standardiseringverksamhetens anseende ochlegitimitet kan också, enligt vad som anförs ipropositionen, påverkas negativt omkonsumentintressena inte beaktas i tillräckligt storomfattning. Standardiseringsorganen i bordedärför ha intresse av ett ökat konsumentinflytande.Regeringen avser att verka för attkonsumentintressena i större utsträckning beaktas idet europeiska standardiseringsarbetet.I samband med den kommande översynen avproduktsäkerhetslagstiftningen med anledning av detnya produktsäkerhetsdirektivet avser regeringen attockså göra en översyn av deltagande i detstandardiseringsarbete som berör konsumentprodukter,i syfte att finna vägar för att öka konsument-intressenas inflytande.Utskottets ställningstagandeUtskottet kan för sin del konstatera att insikten omnödvändigheten av ett brett konsumentinflytande inomsåväl det europeiska som det internationellastandardiseringsarbetet vuxit . Enrad åtgärder har sålunda vidtagits i skildasammanhang för att stärka konsumentinflytandet. Ilikhet med regeringen anser dock utskottet attkonsumentinflytandet måste stärkas ytterligare påområdet. Enligt utskottets mening finns detanledning att därvid särskilt betona vikten av attde kunskaper och erfarenheter somhandikapporganisationerna besitter tas till vara ochfår komma till uttryck i standardiseringsarbetet.Utskottet förutsätter att regeringen noga följerfrågan och överväger vilka ytterligare insatser,utöver de som redovisas i propositionen, som börkomma till stånd för att konsumentinflytandet, såvälgenom som genom de frivilligaorganisationernas arbete, skall kunna förbättras påområdet.Utskottet kan inte finna att det föreligger någonmotsättning mellan nu aktuella motionsyrkanden ochden inställning som regeringen redovisar ipropositionen. Det föreligger därför för närvarandeinte behov av någon åtgärd från sida medanledning av motionsyrkandena.Med det anförda föreslår utskottet att motionerna2001/02:L6 yrkande 3 och 2001/02:L243 skall avslås.KonsumentforskningUtskottets förslag i korthetMotionsyrkanden som gäller konsumentforskningbör avslås. Utskottet hänvisar tillriksdagens tidigare ställningstaganden ochatt ett vetenskapligt råd kommer att inrättasvid . Jämför reservation nr 12(m).BakgrundForskning på det konsumentpolitiska området tillhörinte någon särskild akademisk disciplin.Verksamheten bedrivs inom en rad områden med vittskilda teoretiska och metodologiska ansatser somnaturvetenskap, ekonomi, beteendevetenskap,företagsekonomi, statsvetenskap, sociologi ochmiljövetenskap och teknik. har detingått i uppgifter att stödjakonsumentforskning, och verket har alltsedan mittenav haft särskilda medel för att stödjadetta ändamål. togForskningsrådsnämnden, numera , överansvaret för stödet till konsumentforskningen.År 1997 inrättades i ett nätverk avforskare kallat FIK, forskarnätverk förinterdisciplinär konsumentforskning. FIK består förnärvarande av omkring 90 forskare från olikaämnesdiscipliner med representanter från olikauniversitet och högskolor runt om i . Syftetmed nätverket är att bidra till att tvärvetenskapligforskning genereras och att möjliggöra samarbeteöver ämnesgränserna.På initiativ av FIK inrättades i våren2001 ().