bet · GP01FÖU2 · 2001-11-22 00:00:00 — Operativainsatsledningen har genom de taktiska kommandona ensamordningsroll i verksamhetsledningen.Inom verksamhetsledningen är uppdragssystemetFörsvarsmaktens metod för att omsätta regeringensmål- och resultatstyrning enligt vad som framgår avdet årliga regleringsbrevet. Uppdragen riktas frånHögkvarteret till underställda organisationsenheter,t.ex. regementen, flottiljer och skolor. Till detotalförsvarsgemensamma myndigheterna, , lämnar Försvarsmakten s.k.beställningar.I uppdragen anges uppgifter med mål och krav påresultat, vilka resurser som disponeras, krav påresultatredovisning samt, vid behov, dehandlingsregler som skall styra genomförandet avuppdraget.Organisationsenheterna får inom ramen för defastställda uppdragen besluta hur ekonomiska medelskall disponeras samt om inkallelse av personal tillden egna enheten. De får besluta om omfördelning avresurser inom och mellan uppdrag inom den egnaenheten. Målen i uppdragen får därvid inte ändras.Omfördelning mellan uppdrag skall anmälas tillHögkvarteret som beslutar i frågan.Operativa insatsledningen skall på uppdrag avHögkvarteret samordna genomförandet av verksamhetenvid förbanden, främst vad avser övningar.Personal i Försvarsmaktens ledningsorganisationRegeringen anmäler att antalet befattningar iFörsvarsmaktens ledningsorganisation i den avriksdagen beslutade insats- och grundorganisationenkommer att i stort halveras i jämförelse med lägetföre . Personalstyrkan i denfredstida ledningsorganisationen motsvarar därmedbehovet för att kunna leda begränsade insatser ifredstid och behovet för verksamhetsledningen inomFörsvarsmakten. Vid högre beredskapsnivåer behöverledningsorganisationen förstärkas med krigsplaceradeyrkes- och reservofficerare samttotalförsvarspliktiga. En anpassningsperiod kommerunder att kräva en omfattande ny- ochkompletteringsutbildning av officerare förledningsorganisationens behov.Tjänstgöringen inom grundorganisationen bör sålångt som möjligt tillgodose möjligheterna förofficerare att göra en s.k. regional karriär.Den förändring som Försvarsmakten nu enligtriksdagens och regeringens beslut genomför innebäratt väsentligt färre personer än tidigare kantjänstgöra inom ledningsorganisationen. Fram till2005 kommer personalstyrkan i ledningsorganisationendärigenom i stort att halveras.Vid högre beredskapsnivåer samt för uthållighetvid insatsledning i fred, krävsförstärkning med krigsplacerad personal i förstahand i form av yrkes- och reservofficerare.Regeringen understryker att inkallelse avreservofficerare och totalförsvarspliktiga sålundafortfarande är en viktig del avledningsorganisationens personalförsörjning i högreberedskapsnivåer. För att kunna möta ett storskaligtväpnat angrepp krävs härutöver en tillväxt av helaorganisationen utsträckt över ett antal år.Under 2000 och 2001 har Försvarsmakten genomförten översyn av vissa personalförsörjningsfrågor m.m.inom myndighetens centrala ledning. Antalet militärabefattningar inom den centrala ledningen reducerasmed ca 140 och vissa tjänster som funnitsinom bedöms kunna överföras tillverksamhetsorter i södra och norra . Efterdet att dessa åtgärder genomförts bedömerFörsvarsmakten att upp till hälften av alla tjänsterför högre officerare kan komma att finnas utanförMälardalsområdet. Försvars-makten bedömer därmed attdet utifrån rådande förutsättningar finns godtagbaramöjligheter för officerare att göra en s.k. regionalkarriär. Regeringen betonar att arbetet med attskapa bättre förutsättningar för en s.k. regionalkarriär och därmed bidra till en väl fungerandepersonalförsörjning inom Försvarsmakten fortsätter.Tekniskt ledningsstödRegeringen anmäler att Försvarsmakten har inlett ettarbete med ledningssystemets tekniska del. Målet medarbetet är att tekniskt lägga grunden för ettnätverksorienterat försvar. En organisation med ettbegränsat antal operativa insatsförband understrykervikten av att genom teknikutvecklingen geledningsorganisationen ett kvalificeratledningsstöd, säger regeringen. Ledningssystemetstekniska del utgör därmed en avgrundförutsättningarna för ett nätverksorienteratförsvar.Regeringen understryker vidare vikten av att nyamaterielsystem görs interoperabla mellan olikaledningsnivåer och stridskrafter såväl nationelltsom internationellt. Militära system bör även kunnamöjliggöra en effektiv och på modern teknik baseradkommunikation med andra myndigheter som polis ochkustbevakning när detta är påkallat i akuta lägen,t.ex. vid eftersökning av försvunna personer.Ledningssystemets tekniska förutsättningar, anförregeringen, bygger dels på de befintligaledningscentraler som bl.a. finns vid Operativainsatsledningen, dels på ledningslaboratorier, delspå det långsiktiga forsknings- och studiearbete sombedrivs inom Försvarsmakten, vissatotalförsvarsgemensamma myndigheter och inomindustrin. Erfarenheterna från forsknings- ochstudiearbetet överförs därmed efter hand tillledningsorganisationen för att på så sätt bidra tillden kontinuerliga process som bör känneteckna dessutveckling.Civilt försvarDet civila försvarets ledningsstruktur - samordning ochsamverkanRegeringens bedömning. Med den fredstidakrishanteringsförmågan som grund bör lednings- ochsamordningsförmågan för höjd beredskap utvecklas medhänsyn till de krav som ställs i nuvarandeomvärldsläge och mot bakgrund av möjligheterna tillanpassning i ett förändrat omvärldsläge.I skälen för sin bedömning anför regeringen bl.a.följande.Det civila försvarets ledningsstruktur vilar helt pådet fredstida samhällets lednings- ochsamordningsprinciper. Det främsta instrumentet fördenna ledning och samordning är samverkan.Det system för ledning och samordning som nutillämpas inom det civila försvaret är till storadelar utvecklat . Ettviktigt mål var att möjliggöra den kraftsamling avresurser som krävdes för att möta ett omfattandeväpnat angrepp. Den mest krävande situationenförutsågs vara en ockupation av hela eller delar avSverige. Ett viktigt syfte var även att dåtillhandahålla effektiva former för samverkan mellanmilitärt och civilt försvar.Grundläggande inom det civila försvaret har varitatt skilja på två typer av ansvar, nämligenområdesansvar och funktionsansvar. Områdesansvaretinnebär att en myndighet har ansvar för att samordnaberedskapsförberedelser och verksamhet vid höjdberedskap inom ett avgränsat geografiskt område.Områdesansvar finns på tre nivåer - på central nivåregeringen, på regional nivå och pålokal nivå kommunen. Denna form av geografiskansvarsfördelning bör, enligt regeringen, gälla äveni fortsättningen.Regeringen har i det föregående föreslagit attnuvarande funktionsindelning skall avskaffas, ochregeringen lämnar en övergripande redovisning av detplaneringssystem som bör finnas för det civilaförsvaret och samhällets beredskap. Regeringen avseratt återkomma till ifråga om vilka myndigheter som framöver skall ha enförmåga att vid en säkerhetspolitisk förändringkunna genomföra anpassningsåtgärder.Mot bakgrund av en redovisning som Överstyrelsenför civil beredskap lämnat vill regeringen betonaatt samordning inom det civila försvaret måste skepå ett allsidigt och flexibelt sätt. Det är varjemyndighets eller organs eget ansvar att utvecklamedel och metoder för att kunna leda sin verksamhetsåväl under normala fredsförhållanden som vid höjdberedskap. Vanliga rutiner för användning avtekniska system för ledning och beslutsfattandeskall gälla även under höjd beredskap och krig. Deresurser och den kapacitet som finns i fred utgörgrunden för verksamhet som skall bedrivas i krig.Överstyrelsen redovisade hursamverkan mellan aktörer inom civilt försvar samtmellan civilt och militärt försvar har utvecklatsmot bakgrund av nedläggningen av civilbefälhavarnaoch omstruktureringen av Försvarsmakten.Överstyrelsen redovisade övergripande erfarenheteroch tendenser i samverkansfrågorna men påpekade attdet ännu är för tidigt att ta fram gemensammaprinciper för hur samverkan skall genomförasframöver.Samverkan mellan det civila och det militära försvaretRegeringen bedömer att det bör finnas väl fungerandesamverkansrutiner mellan Försvarsmakten och andramyndigheter och samhällsaktörer för att lösaplaneringsbehoven i en anpassningssituation. Inuvarande omvärldsläge, och med hänsyn till möjliganpassning, behöver det inte finnas heltfärdigställda och bemannade organisationer församverkan under höjd beredskap. Grunden församverkan bör utgöras av de samverkansmönster somskapas för krishanteringsförmåga i fred.I skälen för sin bedömning framhåller regeringenbl.a. följande.Försvarsmaktens resurser skall kunna utnyttjas påett effektivt sätt för att stödja olikasamhällsorgan vid räddningstjänstinsatser och föratt stärka samhället vid svåra påfrestningar i fred.Detta inbegriper i många fall en samverkan i fredmellan aktörer som kommer att ha motsvarandekontakter även under höjd beredskap.För närvarande pågår en översyn av Försvarsmaktensstöd till andra myndigheter m.m. (dir. 2000:87). Iuppdraget ingår att lämna förslag till denförfattningsreglering som behövs för att uppnå ettklarare och mer entydigt regelsystem som ger uttryckför den helhetssyn som skall prägla samhälletssatsningar och åtgärder för att förebygga ochhantera hot och risker, såväl i fred som i krig.Inriktningen skall vara att öka Försvarsmaktensmöjligheter att bistå. Utredaren skall redovisauppdraget senast den 1 november 2001.Länsstyrelserna i , ochVästerbottens län redovisade isamråd med övriga berörda länsstyrelser formerna församverkan mellan länsstyrelserna ochmilitärdistrikten i respektive , Strängnäsoch Boden.Vid behov skall även samordna övrigacivila statliga totalförsvarsmyndigheters samverkangentemot militärdistriktet.Samverkan är även viktig då det gällerFörsvarsmaktens förmåga att kunna bidra vidräddningstjänstinsatser och svåra påfrestningar påsamhället i fred.I nuvarande omvärldsläge bedömer regeringen attdet inte behöver finnas färdigställda och bemannadeorganisationer för samverkan av insatser under höjdberedskap. Det bör dock finnas en övergripandeplanering för hur organisationen skall byggas upp,och förberedelser bör göras så att samverkan kankomma till stånd . Grundenför samverkan bör utgöras av de samverkansmönstersom skapas för en god krishanteringsförmåga i fred.MotionernaLedning vid krishanteringI kommittémotion Fö2 (m) av m.fl.betonas att ledningsfrågorna är avgörande förmöjligheterna att hantera en svår påfrestning påsamhället. Det som inträffat i och deförödande konsekvenser som detta terroristdåd fåttsägs vara en alltför tydlig påminnelse om samhälletssårbarhet och den uppenbara brist på beredskap somfinns i ett modernt samhälle för denna typ avhändelser.För att säkerställa tillräcklig ledningsförmågamåste ansvarsförhållandena vara tydliga för att manskall kunna hantera svåra påfrestningar i fredstid.En viktig faktor, säger motionärerna, är attregeringens ansvar för ledningen av landet hållsodelad. De resurser som regeringen har, och ansersig behöva för ledningen av landet, skall finnas iRegeringskansliet.Erfarenheterna från kriser och katastrofer inärtid pekar enligt motionärerna entydigt på behovetav ökad samordning och lednings-samverkan.Inrättandet av en ny planeringsmyndighet, enplaneringsledning för civilt försvar för att ersättaÖCB, sägs vara en rimlig utveckling. Motionärernaanser dock att detta organ bör vara en renodladstabsmyndighet och inordnas i (yrkande 3). Det är härvid angeläget att det sker ensamordning av ledningsfunktionerna och att ledningenhar en klar utformning som i sin tur får genomslagpå länsnivå och nivå.I samma motion sägs att länsstyrelserna ochkommunerna måste få ett tydligare mandat ochskyldighet att agera då kriser uppstår. Samma ansvarmåste finnas hos ansvariga myndigheter oavsett omläget betecknas som kris, krig eller svårpåfrestning. Mot denna bakgrund bör det i såvälRegeringskansliet som länsstyrelser och kommunerinrättas en nationell krishanteringsfunktion(yrkande 4).I partimotion Fö9 (m) återkommer samma förslag om enplaneringsledning för det civila försvaret (yrkande6) i form av en stabsmyndighet och förslag om attinrätta en krishanteringsfunktion iRegeringskansliet, på länsstyrelser och i kommuner ienlighet med Försvarsberedningens förslag (yrkande7). Krishanteringsfunktionerna bör varagrundbemannade och ha ansvar för samordning avplaneringen av ledning och nyttjande avsamhällsresurser som på ett allvarligt sätt kankomma att påverka människors säkerhet och samhälletsvitala funktioner.I kommittémotion Fö10 (fp) av ochEva Flyborg konstateras att Sårbarhetsutredningenföreslog en nationell krishanteringsfunktion, medfrämst samordnande uppgifter, knuten tillRegeringskansliet. Regeringen har avvisat en sådanlösning. Motionärerna noterar att statsministernredan på kvällen uppdrog åt sinstatssekreterare i statsrådsberedningen att inkallaen statssekreterargrupp som skulle leda arbetet somen följd av terrordåden i och Washington.Detta motsvarar, säger motionärerna, i hög grad denkrishanteringsfunktion som Sårbarhetsutredningenföreslagit skall inrättas, men i ordnade ochförberedda former. Den skall vara färdig och övadnär behov uppstår, inte behöva tillsättas ad hoc somden . Motionärerna drar slutsatsen attbehovet av en nationell krishanteringsfunktion inomRegeringskansliet står ännu mera klart i dag.Riksdagen bör därför ge regeringen till känna attden inte delar regeringens avvisande hållning tillförslaget om en nationell krishanteringsfunktionknuten till (yrkande 5).Militärt försvarFörsvarsmaktens högsta ledningFörsvarsmaktens högsta ledning bör förändras anserModeraterna i partimotion Fö9 (m). Motionärernamenar att det nya säkerhetspolitiska läget, meddagligt nyttjande av våra stridskrafter, kräver bådemer politisk ledning och mer av den politiskaledningen. "Rakare rör" och smidigare strukturermåste skapas för beslut om kontinuerligt nyttjandeav tillgängliga maktmedel, inklusive svenskamilitära förband. Ansvaret för försvaretslångsiktiga utveckling bör dessutom skiljas frångenomförandeverksamheten.Motionärerna anser vidare att en successivanpassning av försvaret - såväl av beredskap,uppgifter som förmågor - till utvecklingen iomvärlden är ett politiskt ansvar. Det är också ettpolitiskt ansvar att den långsiktiga utvecklingenoch nödvändiga investeringar i personal och materielges tillräckliga resurser och stabilitet.Regeringskansliet skall ansvara för avvägning avresurser och ledning av landet i akuta situationer.För detta behövs en resursförstärkning avRegeringskansliet i enlighet med intentionerna iLEMO-utredningen.Utgångspunkterna för en förändrad högsta ledningav Försvarsmakten bör enligt motionen vara följande:· åtskillnad mellan långsiktig inriktning ochårligt/dagligt genomförande,1. respekt för fackmässig kompetens kombinerad meden stark gemensam avvägningsfunktion,2.· en starkare central avvägningsfunktion, också iRegeringskansliet,· en närmare koppling mellan högsta politiska ochhögsta militära ledning,· verksamhetsledning och operativ ledning i ettspår (odelat chefsansvar),· verksamhetsledning och territoriell ledning i ettspår (odelat chefsansvar),· tydligt och decentraliserat verksamhetsansvar.Härav följer, enligt motionärerna, en nödvändigomprövning av gränsytorna i besluts- ochledningshänseende mellan riksdag, regering ochmyndigheter. Det bör övervägas hur en rationellbesluts- och ansvarsfördelning skall kunnaåstadkommas. Den bör ligga i linje med såväl denförändrade säkerhetspolitiska situationen somerfarenheterna av ledningen inom Försvarsmaktenefter de senaste tio årens organisatoriskaförändringar av Försvarsmakten. Motionärernaföreslår att tillkännager för regeringensom sin mening vad i motionen anförs om en översynav Försvarsmaktens högsta ledning (yrkande 5).I kommittémotion Fö10 (fp) av ochEva Flyborg erinrar motionärerna om att Folkpartietliberalerna i samband med försvarsbeslut 2000hävdade att det var olyckligt att samlaFörsvarsmaktens centrala ledningsfunktioner i enenda funktion. Om man exempelvis hade behållit denNorra militärområdesstaben hade man haft enreservfunktion i de fall den centralaoperationsledningen skulle slås ut. Det skulle hagjort försvarets ledningsfunktion mindre sårbar. Iefterdyningarna till attacken mot World Trade Centerfinns anledning att överväga en reservfunktion påcentral ledningsnivå inom Försvarsmakten. Riksdagenbör därför tillkännage för regeringen som sin meningvad i motionen anförs om de centralaledningsfunktionerna inom det militära försvaret(yrkande 11).I samma motion tas avstånd från att benämna chefenför Försvarsmakten för överbefälhavare ().Beteckningen ÖB tillkom vid början av andravärldskriget. Motionärerna anser att det är bådeotidsenligt och missvisande att benämnaFörsvarsmaktens chef . Senast när enny chef för härnäst utses bör därförbeteckningen Överbefälhavare utgå och ersättas medt.ex. Chefen för eller Chefen för deväpnade styrkorna. Detta bör ges regeringen tillkänna (yrkande 12).Återigen i samma motion anförs en rad förhållandensom motionärerna anser har bidragit tillFörsvarsmaktens ekonomiska problem de senaste åren.De anser att det är hög tid att kvalificerad ochprofessionell civil kompetens för budget- ochekonomistyrning knyts till den högstaförsvarsledningen på samma sätt som är naturligt ivarje större företag. I motionen föreslås attriksdagen tillkännager för regeringen som sin meningvad i motionen anförs om den ekonomiska utvecklingeninom det militära försvaret (yrkande 4).Försvarsmaktens insatsledningKristdemokraterna anser i kommittémotion Fö6 (kd) avÅke Carnerö m.fl. att det är en viktig uppgift attsäkerställa att ledningssystemet uppfyller de kravsom föranleds av att den vidgade säkerhetssynentäcker ett helt spektrum av hot både i fred ochkrig. Att lämna stöd till samhället vid svårapåfrestningar innebär stora krav på samordningcivilt och militärt, särskilt på den lokala ochregionala nivån. Den nuvarande myndighetenFörsvarsmakten och överbefälhavarens olika rollersom operativ chef och förbandsproducent sägs vara enviktig fråga i det perspektivet. Kristdemokraternaanser att det behövs en operativ ledning som skallsvara för den först nämnda uppgiften. Den skall haförmåga att ställa uppgifter, avdela resurser ochfölja utvecklingen så att varje försvarsoperationfår bästa möjliga förutsättningar att bliframgångsrik. Det gäller både nationella insatseroch deltagande i internationella operationer.Det militära försvarets ledningssystem bör därförpå sikt förändras så att det skapas en operativtansvarig chef direkt under regeringen som operativtleder skarpa insatser med militära insatsstyrkor ochdär militärledningen blir en rådgivningsfunktiontill regeringen (yrkande 4).I samma motion poängteras att en av den regionalanivåns uppgifter skall vara ledning av insatser medberedskapsförband och nationella skyddsstyrkor.Dimensioneringen av ledningsbehoven, sägermotionärerna, måste utgå från de nationellaskyddsstyrkornas utformning och antal, vilka ännu ejär klarlagda. Inriktningen är att hemvärnet blir enintegrerad och väsentlig del av de nationellaskyddsstyrkorna. Motionärerna anser därför attreella ledningsresurser måste tillföras och attmilitärdistriktens ledningsansvar måste förtydligasoch ha sin grund i hela hotskalan (yrkande 6).Försvarsmaktens verksamhetsledningI partimotion Fö9 (m) föreslås attsystemet för verksamhetsledning görs om. Försvaretskall utformas så att det redan i fred kan utgörastöd åt samhället. Förbanden skall fungera ,inte först . Denna förändradesyn gör det nödvändigt att ha samma ledningsstruktursåväl i den normala verksamheten som vid en svårpåfrestning eller i krig.Då är det också rimligt, säger motionärerna, att denchef som ansvarar för beredskap och insatser ocksåbör leda de befintliga förbandens utbildning,omsättning och vidmakthållande. så ställerden långsiktiga utvecklingen samtidiga ochparallella krav på personal- ochmaterielförsörjningen. Därmed blir dessa områdennaturliga, fackmässigt sammanhållna ansvarsområdenmed ansvar för genomförandet av den strategiskautvecklingen och de långsiktiga investeringarna ipersonal och materiel samt anläggningar ochfastigheter som beslutar. Detta innebäratt ledningen, oberoende av om det handlar omutbildning, underhåll och övervakning ellerfredstida insatser, bör utövas av en (operativ)chef. De taktiska cheferna bör inte ha rollen somgeneralinspektörer. Verksamhetsansvariga chefer påolika nivåer måste således ges ett helhetsansvar såatt ansvar kan utkrävas. Chefsansvaret bör varaodelat och omfatta såväl operativ ledning somverksamhetsledning (yrkande 8). Den taktiskaledningen av respektive mark-, marin- ochflygstridsförband bör utövas direkt under chefen förden operativa insatsledningen av taktiska chefer förrespektive stridskrafter med det direkta ansvaretför all verksamhet som genomförs vid underställdaförband.I kommittémotion Fö274 (m) av . hävdas att en av de grundläggande orsakernatill svårigheterna med styrningen av och inomFörsvarsmakten är att central planering,budgetering, uppföljning och analys är fördetaljerade. Det medför att förbandscheferna, som igrunden är ansvariga för verksamhetens mål ochresultat, inte har någon verklig handlingsfrihet medtilldelade resurser. I stället borde det vara så attden centrala planeringen och uppföljningen görsövergripande för att därmed möjliggöra erforderligdetaljstyrning så nära produktionen som möjligt.Motionärerna föreslår att beslutar vad imotionen anförts om förändringar i Försvarsmaktensverksamhetsledning (yrkande 2).Eftersom inriktning och omfattning avförbandsproduktionen är styrd av politiska beslut såborde det enligt kommittémotion Fö6 (kd) av ÅkeCarnerö m.fl. vara en viktig princip att kunnautkräva ansvar direkt av dem som lederförbandsproduktionen. Ansvaret förförbandsproduktion bör därför inte liggai en gemensam enhet i ett centralstyrandehögkvarter. Motionärerna anser i stället attansvaret för förbandsproduktionen bör återföras tillfunktionsvisa medproduktionsansvariga chefer. Fyraproduktionsansvariga chefer direkt under regeringenbör sålunda utses (yrkande 5).Personal i ledningsorganisationenVänsterpartiet anför i sin kommittémotion Fö12 (v)av m.fl. att det är ett stortproblem att av förbanden och verksamhetenfinns ute i landet medan huvuddelen av de högreofficerstjänsterna är lokaliserade tillMälarregionen. Alltfler officerare villkunna arbeta och göra karriär inom sitt område närasin bostadsort. Motionärerna bedömer attkompetensflykten från officersyrket skulle kunnaminska med fler högre officerstjänster ute i landet.Riksdagen bör därför tillkännage för regeringen somsin mening att Försvarsmakten ges i uppdrag attytterligare intensifiera arbetet med attutlokalisera delar av den centrala ledningen för attöka andelen högre tjänster runt om i landet.Motionärerna föreslår att begär attregeringen i samband med lokaliseringsfrågan förOPIL överväger förslaget att decentralisera delar avden centrala ledningen (yrkande 13).Likalydande resonemang förs i kommittémotion Fö228(v) av m.fl. Motionärerna föreslåratt tillkännager för regeringen som sinmening att Försvarsmakten ges i uppdrag attytterligare intensifiera arbetet medutlokaliseringen av delar av den centrala ledningeni syfte att öka andelen högre tjänster runt om ilandet (yrkande 4).Samverkan mellan civilt och militärt försvarI kommittémotion Fö2 (m) av m.fl.anför motionärerna att alla samhällsresurser måstekunna utnyttjas när samhället utsätts för kriser,katastrofer och svåra påfrestningar. Den ömsesidigaförmågan - Försvars-maktens stöd till det civilasamhället och det civila samhällets stöd tillFörsvarsmakten - har varit en naturligdel av krigsplanläggningen. Nyttan av att kunnautnyttja militära resurser har varit uppenbar vid detillfällen då bl.a. snöoväder, översvämningar,skogsbränder eller andra olyckor har inträffat.Genom att i större utsträckning än tidigare varaöppen för att utnyttja befintliga resurser övermyndighetsgränserna skulle, hävdar motionärerna,mycket kunna vinnas i effektivitet.