bet · GO01AU7 · 2001-02-08 00:00:00 — kvarstårbehovet av att underlätta nyanställningar.Moderaterna anser därför att begränsningsreglernaför anställningsformen bör tas bort.Vänsterpartiet påpekar i kommittémotion A7 att manvar mot införandet av den nya anställningsformen.Enligt partiet skiljer sig denna anställningsformfrån övriga tillfälliga anställningsformer på såsätt att det för en s.k. överenskommenvisstidsanställning inte behövs några sakliga skäl.Enligt partiet kan det i vissa fall finnas skäl förvisstidsanställning. anser dock atttidsbegränsning bara skall få förekomma om det finnssakliga skäl. Enligt partiets uppfattningtillgodoser överenskommen visstidsanställning ingetverkligt behov på arbetsmarknaden. Den bör därföravskaffas (yrk. 1).Enligt är ett annat problem attvisstidsanställningar missbrukas. Löntagare fårolika former av visstidsanställningar under långtid. För många löntagare blir det då mycket svårtatt planera sina liv och göra investeringar. Dettakan leda till att många avstår från att skaffa barn.Arbetslivets funktionssätt påverkas också ommänniskor lever under otrygga förhållanden. Viljanatt påverka sina anställningsvillkor och sinarbetsmiljö minskar. föreslår avdessa skäl att det vidtas åtgärder mot missbruk avvisstidsanställningar (yrk. 2).Övriga motionerVänsterpartiet menar i motion A218 (yrk. 1 och 2)att heltidsarbete skall utgöra en norm vidanställning. Undantag skall kunna ske efterförhandling mellan arbetsmarknadens parter om detfinns saklig grund för avsteg. Personalinflytandetöver arbetstidens förläggning bör bli störreeftersom detta leder till att fler kan arbetaheltid. kräver också att envisstidsanställning som pågått än 18månader skall övergå i en tillsvidareanställning.Kristdemokraterna föreslår i kommittémotion A278,som ett led i att skapa en mer flexibel arbetsrätt,att möjligheten till provanställning förlängs till12 månader och att visstidsanställningar vidarbetsanhopning tillåts upp till (yrk. 23 och25).Miljöpartiet vill i motion A256 (yrk. 4 och 5) attregeringen skall utreda hur användningen avvisstidsanställningar skall kunna reduceras. Desociala trygghetssystemen bör ses över så att de somhar oklara, tillfälliga anställningar får sammatrygghet som fast anställda vid arbetslöshet ochsjukdom.I motion A266 förordar ochIngemar () att det genomförs en översynöver lagstiftningen för att komma till rätta med denförsämring av villkoren på arbetsmarknaden som detökade antalet behovs-, projekt- ochobjektsanställningar innebär.Utskottets ställningstagandeUtskottet kan till stora delar instämma i desynpunkter som framförs av om viktenav att den enskilde tillförsäkras entillsvidareanställning. Genom en sådan anställningerhåller han eller hon en högre grad av trygghet ochen större möjlighet att planera sitt liv. Dettagynnar inte bara den enskilde utan i förlängningenäven arbetsgivarna och samhället i stort.Utskottet kan konstatera att huvudprincipen ilagen är att arbetstagare skall anställas tillsvidare. Det har dock i praktiken skett en vissförändring på arbetsmarknaden vilket utskottetberört ovan. Utvecklingen, som skett gradvis, harinneburit att andelen visstidsanställningar har ökatpå bekostnad av tillsvidareanställningar. uppfattning går det inte att bortse frånatt det även måste finnas olika former avtidsbegränsade anställningar för att tillgodosearbetsgivares behov av att förstärka sinarbetsstyrka vid tillfälliga arbetstoppar, ellerfylla ut vid tillfälliga vakanser ochtjänstledigheter m.m. Utskottet vill dock poängteraatt möjligheten för arbetsgivare att använda sådanatidsbegränsade anställningar måste vara begränsadoch att reglerna måste vara utformade så att de inteleder till missbruk.De förändringar i anställningsskyddslagen sombeslutades syftade bl.a. till attmotverka missbruk av visstidsanställningar. Ettsådant missbruk var användandet av s.k. rullandevikariat. Vidare skulle förändringarna underlättanyanställningar och öka deltidsanställdasmöjligheter att erhålla heltidstjänster.Som framgår av vad utskottet anfört ovan ärutvecklingen mot alltfler tidsbegränsadeanställningar - även om ett trendbrott kan iakttasför närvarande - inte tillfredsställande. I detutredningsuppdrag som har fåttpå initiativ av ingår bl.a. att kartläggaförekomsten av dessa anställningar. I uppdragetingår också att belysa konsekvenserna avutvecklingen liksom att bedöma om det är möjligt attminska skillnaderna i anställningstrygghet ochanställningsvillkor mellan tillsvidareanställningaroch tidsbegränsade anställningar för attanställningsskyddslagen skall uppfylla kraven påtrygghet och förutsägbarhet för de anställda samtvilka effekter detta skulle kunna få för företagen.Enligt utskottets uppfattning bör man inväntaresultatet av denna utredning innan någotytterligare initiativ tas i frågan.Ett annat förhållande som bör uppmärksammas idetta sammanhang är de deltidsanställdas situationpå arbetsmarknaden. I denna grupp finns ett stortantal personer som önskar få en heltidsanställning.Detta framgår bl.a. av att det fanns över 180 000deltidsarbetslösa och timanställda registrerade somarbetssökande (jfr. Självfallet finns det arbetstagaresom faktiskt vill ha deltidsarbete. Däremot anserutskottet att det är oacceptabelt att de personersom ofrivilligt arbetar heltid inte kan få ettheltidsarbete. Målet måste vara att dessa personerfår en heltidsanställning. Enligt utskottets meningär det anmärkningsvärt att det i vissa delar avlandet finns en efterfrågan på arbetskraft samtidigtsom personer inom samma yrkesområde och i sammaregion är deltidsarbetslösa. Det förekommer även attvissa arbetsgivare efterfrågar arbetskraft trots attde har anställda som är deltidsarbetslösa.Enligt utskottets uppfattning kan dessa förhållandenbero på gamla strukturer som finns inomverksamheterna. En annan förklaring kan varabristande planering från arbetsgivarens sida.Utskottet kan notera att regeringen ibudgetpropositionen för (prop.2000/01:1) aviserade att den kommer uppdra åt AMSatt kartlägga vilka arbetsgivare som har en storandel deltidsarbetande och som inte erbjuder önskadarbetstid. AMS skall sedan ta upp överläggningar meddessa arbetsgivare i syfte att förmå dem attorganisera sitt arbete på ett sådant sätt attoönskade deltidsarbeten i möjligaste mån undviks.I detta sammanhang vill utskottet något beröraVänsterpartiets bedömning att ökatpersonalinflytande leder till att fler kan arbetaheltid. Utskottet vill peka på att den ovannämndanyligen beslutade arbetstidsutredningen har tilluppgift att lägga fram förslag som skall ge denenskilde arbetstagaren ett större inflytande över arbetstidens förläggning men som samtidigtkan ge en god flexibilitet i produktionen. Utskottetdelar uppfattning att ett störrearbetstagarinflytande över arbetstidsförläggningenkan bidra till att fler personer som så önskar kanarbeta heltid.Med hänsyn till det ovan anförda avstyrkerutskottet motionerna A218 yrkandena 1 och 2 (v),A256 yrkandena 4 och 5 (mp), A266 (s) samt A278yrkandena 23 och 25 (kd).Utskottet övergår nu till regeringens skrivelse1999/2000:146 Anställningsformen överenskommenvisstidsanställning och vill i denna del anföraföljande.Införandet av anställningsformen överenskommenvisstidsanställning måste ses mot bakgrund av detläge som då rådde på arbetsmarknaden. Under en radav år hade det ekonomiska läget varit allvarligt ochmånga arbetsgivare var tveksamma till attnyanställa. Åtgärden infördes främst i syfte attunderlätta nyanställningar. För att åtgärden inteskulle missbrukas föreslogs vissa begränsningar.Eftersom utskottet ansåg att den föreslagnaanställningsformen väsentligt avvek från gällandeprinciper för tidsbegränsade anställningarförordades, som nämnts ovan, att en referensgruppskulle utvärdera anställningsformen.Referensgruppens arbete och slutsatser redovisas iskrivelsen.Av skrivelsen framgår att anställningsformen haranvänts i ganska begränsad omfattning och att deninte har lett till kringgående avanställningsskyddet förutom i några enstaka fall.Effekten kan därför sägas vara ganska liten.Moderaterna har tagit sikte på detta förhållande ochföreslagit att begränsningarna föranställningsformen tas bort. å sinsida föreslår att den tas bort helt.När det gäller krav anser utskottetatt det med hänsyn till anställningsformensspeciella utformning finns skäl att bibehållabegränsningsreglerna så att missbruk förhindras. påpekat skiljer sig anställningsformenfrån andra visstidsanställningar. Ett borttagande avbegränsningsreglerna skulle kunna leda till attanställningstryggheten urholkas.Däremot kan det enligt utskottets mening finnasskäl att överväga att ta bort anställningsformenhelt och hållet. I takt med det förbättradeekonomiska läget har behovet av att generelltstimulera arbetsgivarna att nyanställa minskat. Istället krävs enligt utskottet andra åtgärder som iförsta hand riktar sig mot individen såsom avserutbildning, kompetensutveckling, förbättradmatchningsprocess m.m.Utskottet noterar att det i Arbetslivsinstitutetsuppdrag ingår bl.a. att belysa konsekvenserna avutvecklingen att antalet tidsbegränsadeanställningar ökar och att bedöma om det är möjligtatt minska skillnaderna i anställningstrygghet ochanställningsvillkor mellan tillsvidareanställningaroch tidsbegränsade anställningar. I den mån enförändring bör ske genom lag skall förslag tilllagreglering ges. Utskottet utgår från attinstitutet inom ramen för sitt uppdrag ävenöverväger om anställningsformen överenskommenvisstidsanställning bör finnas kvar. Därför anserutskottet att man även i detta hänseende bör avvaktaresultatet av uppdraget innan några förändringar ianställningsskyddslagen genomförs. Med hänvisningtill det anförda avstyrker utskottet motionerna A6(m) samt A7 yrkandena 1 och 2 (v) i den mån de intekan anses tillgodosedda genom vad utskottet haranfört.Avslutningsvis vill utskottet kommentera denuppgift som finns i skrivelsen om att SCB i sinaarbetskraftsundersökningar () även undersökerförekomsten av anställningsformen överenskommenvisstidsanställning. Vid underhandskontakter med SCBhar utskottet erfarit att det ännu inte har införtsnågon fråga om bruket av anställningsformen i denenkät som används i dessa undersökningar. Det äroklart varför detta inte har gjorts. uppfattning skulle det vara av stortvärde om SCB:s arbetskraftsundersökningar ävenomfattar denna fråga. Utskottets anser därför attregeringen bör undersöka möjligheten att i ävenfå med denna uppgift. Detta bör ges regeringentillkänna.Utskottet föreslår att regeringens skrivelse1999/2000:146 läggs till handlingarna.5 ArbetsdomstolenUtskottets förslag i korthetUtskottet föreslår att avslår enmotion om att avveckla Arbetsdomstolen.Jämför reservation 14 (m).MotionModeraterna förklarar i motion A710 att de ärprincipiella motståndare till specialdomstolar ochpartssammansatta domstolar. De anser därför attArbetsdomstolen bör avskaffas (yrk. EnligtModeraterna har det visat sig att domstolar medledamöter som företräder särintressen har en tendensatt i den praktiska tillämpningen inte bara tillämpagällande lag utan även fylla ut och skapa lag,vilket leder till mindre förutsebarhet. anser därföratt Arbetsdomstolens funktioner bör övertas av detallmänna domstolsväsendet.Utskottets ställningstagandeArbetsdomstolen är en specialdomstol med uppgift attpröva arbetsrättsliga tvister. Som arbetstvisträknas varje tvist som rör förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare.Vissa typer av arbetstvister kan föras direkt tillArbetsdomstolen. Domstolen är då första och endadomstol. I andra typer av arbetstvister skall talanväckas vid vanlig tingsrätt. Om en part är missnöjdmed tingsrättens dom, kan denna överklagas tillArbetsdomstolen. I båda fallen innebär domstolensdom ett slutligt avgörande. Arbetsdomstolensavgöranden kan alltså inte överklagas. Domstolensavgörande kan dock komma under Högsta domstolensprövning vid frågor om resning eller återställandeav försutten tid.Beslutanderätten utövas i domstolen av lagfarnaledamöter tillsammans med s.k. intresseledamöter.Samtliga ledamöter utses av regeringen.Utskottet har vid ett flertal tillfällen tagitställning till förslag om Arbetsdomstolensavvecklande, senast i samband med behandlingen avden ovan angivna propositionen om lönebildning(1999/2000:AU5). Utskottet avstyrkte dåmotionsyrkandet.Enligt utskottets mening besitter Arbetsdomstolenen särskild kompetens som bidrar till att målenbehandlas skickligt, snabbt och effektivt. Domstolenhar i sin verksamhet visat på integritet ochsjälvständighet. Domstolen har därigenom kommit attåtnjuta stort förtroende hos arbetsmarknadensparter. Några belägg för att Arbetsdomstolen skullemissgynna enskilda parter finns inte. Utskottetavstyrker därför motion A710 yrkande 5 (m).6 Stuverimonopolet m.m.Utskottets förslag i korthetUtskottet avstyrker två motioner som gällerdet s.k. stuverimonopolet och andra frågor omarbetsrätt och sjöfart.Jämför reservationerna 15 (m, fp) och 16 (m).MotionerModeraterna framför i kommittémotion T642 (yrk. 3-4)att skråväsendet fortlever i form av ett s.k.stuverimonopol vilket leder till dyrastuveriorganisationer och orationellahanteringsmetoder. Automatiserad lasthantering harinte varit möjlig. Enligt baserasstuverimonopolet till stor del på den s.k.listningen, dvs. förbud för andra företag än de somSvenska godkänt, attutföra stuveriarbete i hamnarna. Vidare byggermonopolet på en föråldrad förordning omhamnverksamhet och på 137.Hamnförordningar och reglerna om allmän hamn måsteanpassas till moderna krav och de kommunalamonopolen avskaffas, sägs det i motionen. Tolkningenav 137 måste ändras så att fackligakompetenstvister i hamnarna omöjliggörs.Moderaterna anser också att den arbetsrättsligalagstiftningen vad gäller sjöfarten måste ändras.Den svenska regeln som innebär att även skeppomfattas av bestämmelserna om personalövergångar,trots att de har undantagits från EG-direktivet,måste tas bort. Vidare bör de speciellabestämmelserna om sjuklön, arbetstid och semestersom gäller för sjöfarten upphävas. EnligtModeraterna har dessa regler historiska förklaringarmen de saknar betydelse . Bestämmelserna böranpassas till de generella bestämmelser som gällerför svensk arbetsmarknad (yrk. 11).I kommittémotion T211 föreslår attstuverimonopolet avvecklas och att ILO-konventionen137 sägs upp (yrk. 18).Utskottets ställningstagandeMotionskrav som rör 137 ochavskaffande av de s.k. stuverimonopolet har varitprövats av utskottet vid ett flertal tillfällen,i betänkande 1999/2000:AU5Det s.k. stuverimonoplet är ett begrepp som oftaförekommer i debatten. Det är flera företeelser sombrukar hänföras till stuverimonopolet. Dit hör dens.k. listningen, som i praktiken är en förteckning ikollektivavtalet mellan och (stuveriavtalet) över vilka stuveribolag somomfattas av avtalet liksom nr 137och organisationsplan. Tillstöd för ett förment stuverimonopol åberopas ocksådet förhållandet att kommunerna har bestämmanderättöver hamnverksamheten. Någon enhetlig precisering avinnebörden av stuverimonopolet eller av grunden föratt ett sådant skulle existera synes inte finnas,utan olika aktörer åberopar olika omständighetertill stöd för sin uppfattning.Som utskottet tidigare konstaterat har den svenskaILO-kommittén 1996 uttalat sig om tolkningen av 137 och kommit fram till att det intefinns någon bestämmelse i konventionen som kanåberopas som rättsligt stöd för ett stuverimonopol.Utskottet har ingen annan uppfattning än kommittén iden fråga. Därutöver kan utskottet konstatera att deandra omständigheter som motionärerna hänvisar tillsom stöd för existensen av ett monopol antingen rörmellanhavanden mellan parterna på arbetsmarknadeneller interna organisationsförhållanden, i bådafallen frågor som måste lösas av de berörda. Iövrigt hänvisar motionärerna till förhållanden somsaknar beröring med arbetsmarknadsutskottetsberedningsområde.Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottetmotionerna T211 yrkande 18 (fp) och T642 yrkandena 3och 4 (m).När det sedan gäller det som framför imotion T642 om behovet av förändringar av denarbetsrättsliga lagstiftningen på sjöfartens områdekan utskottet konstatera att motsvarande yrkandenbehandlades i det ovan angivna betänkandet.Utskottet vill därför hänvisa till vad som anfördesdär.I fråga om personalövergångar pekade utskottet pådet principiella ställningstagande utskottet hadeintagit när lagreglerna infördes och som innebar upprätthöll principen att svensk arbetsrättsliglagstiftning bör vara så generell som möjligt vilketledde till att sjögående fartyg kom att omfattas.Vad gäller kravet på att upphäva vissaspecialbestämmelser konstaterade utskottet att detinte finns någon särreglering vad gäller semester,däremot i fråga om sjuklön och arbetstid. Inteheller dessa krav biträddes. Utskottet pekade bl.a.på sjömansyrkets särart.Utskottet, som inte finner skäl att göra någonannan bedömning , avstyrker motion T642 yrkande11 i denna del (m).ReservationerUtskottets förslag till riksdagsbeslut ochställningstaganden har föranlett följandereservationer. I rubriken anges inom parentes vilkenpunkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut sombehandlas i avsnittet.1. Lönebildning m.m. (punkt 1) (m)av , , och (alla m).Förslag till riksdagsbeslutVi anser att utskottets förslag under punkt 1 bordeha följande lydelse:1. tillkännager för regeringen som sinmening vad som framförs under Ställningstagande ireservation 1. bifaller därmed motion2000/01:A227 yrkandena 1, 2, 4, 5 och 6 samt avslårmotion 2000/01:A278 yrkandena 19-21.StällningstagandeEnligt vår uppfattning finns det brister i dennuvarande lönebildningen. Visserligen har dendestruktiva kombinationen av inflation i löner ochpriser brutits men det innebär inteatt lönebildningen numera fungerar problemfritt.Under andra halvan av 1990-talet har degenomsnittliga lönekostnadsökningarna fortsatt attvara högre än i omvärlden.Vi anser att den nödvändiga flexibiliteten ochanpassningsförmågan saknas. Problem med flaskhalsartilltar och den regionala obalansen är betydande. Ialltför liten utsträckning bidrar lönebildningentill att skapa balans på olika delar avarbetsmarknaden och till att underlätta företagensrekrytering.Enligt vår uppfattning finns det aldrig något"generellt" utrymme för löneökningar. Det finns baraen faktor som skapar utrymme för ökade löner och detär ökad produktivitet. Dessa produktivitetsökningarkan inte fastställas i förväg och de varierar ihögsta grad mellan olika branscher och olikaföretag. Slutsatsen av detta blir attlönebildningen måste ske så decentraliserat sommöjligt.Vi anser att framtid inte ligger i lågalöner, utan i marknadsanpassade löner. Man bördärför inte försöka att befästa en centralt styrdnormbildning för hela arbetsmarknaden. Löne- ochinkomstbildningen sker i ökad utsträckning påmarknadsmässiga villkor och relativt oberoende avgällande centrala kollektivavtal. Det finns också entydlig tendens på de flesta avtalsområden attlönebildningen blir mer lokal.Centralorganisationerna på arbetsmarknaden har intelängre någon direkt roll att spela i lönebildningen.Utvecklingen medför att olika intressen knytssamman i nya samarbetsformer. Ett betydande stegtogs när tolv arbetsgivarförbund inom SAF och åttafackförbund inom LO, TCO och i mars 1997träffade ett samarbetsavtal om industriellutveckling och lönebildning (det s.k.industriavtalet).Inom denna ram har lönebildningen blivit alltmerdecentraliserad och även uppgörelser om t.ex.arbetstider och kompetensutveckling träffas nudirekt ute i företagen. Även inom de störreföretagen sker en fortlöpande decentralisering frånexperter vid huvudkontoren till chefer och anställdapå de enskilda arbetsplatserna.När lön efter befattning ersätts av en merindividuell lönesättning tenderar den enskildeindividens kompetens att bli den dominerandefaktorn. Rimligen kommer detta också att motverka"lön efter kön" och bidra till kvinnorslöneutveckling. När flexibiliteten ökar fungerar"signalsystemet" bättre.Nya anställnings- och ersättningsformer etablerasockså. Det blir alltmer förekommande att medarbetareersätts efter resultat, snarare än efter arbetadtid. Delägarlösningar blir vanligare och nyakontraktsformer suddar ut gamla gränser mellananställda, uppdragstagare och ägare.Morgondagens arbetsmarknad kommer att ställa änstörre krav på lokal och individuell anpassning ilönebildningen. Därmed är det helt omöjligt atthålla fast vid gamla tiders centraliseradeförhandlingar, som sökte fastställa ett generelltutrymme för löneökningar och sedan fördela detta ien process där olika grupper jagade varandra i enevig kompensationskarusell.Vi anser att det är viktigt att hålla en absolutrågång mot statlig inkomstpolitik. Det går inte attlägga hela ansvaret för lönebildningen påarbetsmarknadens parter. Enligt vår uppfattningbestämmer staten i alla avgörande hänseendenförutsättningarna för lönebildningen, såväl genomsin ekonomiska politik i stort som genom bl.a.skatte-, närings- och utbildningspolitik samtlagstiftning.För att förbättra lönebildningen föreslår viföljande förändringar.· Skattesystemet måste reformeras och skatten påarbete sänkas avsevärt. Inget förhandlingssystemi världen kan fungera om staten genom ökatskatteuttag lägger beslag på allt det utrymme somproduktivitetsökningen skapar.·- Kunskap och hårt arbete måste löna sig bättre.I ligger lönestegen för mångayrkesområden platt på marken. Ingångslönerna,även för dem som saknar erfarenhet, är höga.Det leder till att många utestängs från arbete,vilket inte minst kommit att drabba ungdomar,invandrare och arbetshandikappade. Samtidigtfår de som faktiskt har arbete otillräckligaincitament till förkovran och ytterligarearbetsinsatser. Lönestrukturen påverkas alltförlite av utbud och efterfrågan, vilket lett tilllägre sysselsättning och högre arbetslöshet.Det blir svårt att motivera ungdomar, särskiltdem som kommer från traditionella arbetarhemutan studievana, till uppoffrande studier sominte förefaller att löna sig. Premien för högrestudier är alldeles för låg på den svenskaarbetsmarknaden.-- Reservationslönerna - dvs. den lönenivå somkrävs för att det skall uppfattas som merlönsamt att arbeta än att inte arbeta - behöversänkas. Höga reservationslöner bidrar till attöka den strukturella arbetslösheten. Arbetenmed heltidslöner som understigerreservationslönen slås ju ut frånarbetsmarknaden. Ju högre reservationslönen ärdesto svårare blir det att komma in påarbetsmarknaden utan att besitta en högkompetens. Ett annat problem som uppkommer vidför höga reservationslöner är att den enskildeblir mindre benägen att acceptera de arbetensom erbjuds. Söktiderna när den arbetslösesöker arbete förlängs och rörligheten minskar,både mellan olika lokala arbetsmarknader ochmellan olika branscher eller yrken.-- Arbetslöshetsförsäkringen bör ändras.Utformningen av försäkringen har haft ennegativ inverkan på lönebildningen. Orsaken ärfrämst att systemet har förlorat sin karaktärav omställningsförsäkring. Försäkringen haralltmer kommit att anta formen av en sortsmedborgarlön för "insiders" på arbetsmarknaden.Det bör därför införas en allmän ochobligatorisk arbetslöshetsförsäkring med ens.k. Försäkringen skall gealla arbetslösa rimliga möjligheter att underen omställningstid söka arbete eller förbättrasina kunskaper genom utbildning. Genom sinutformning blir den därigenom enomställningsförsäkring och flertalet av dagenskontroll- och sanktionssystem mot de arbetslösakan slopas.-- Konfliktreglerna måste ändras. En bättre balansmåste uppnås mellan parterna. Konfliktreglernaär genomgående av gammalt datum och i fleraavseenden förlegade. Dagens ekonomi är oändligtmycket mer integrerad och sårbar än gårdagens.Både inom det privata näringslivet och inom denoffentliga sektorn är det fullt möjligt attlamslå hela samhällssektorer genom att ta utett fåtal nyckelpersoner i strejk. I realitetenkan motparten heller inte utlösa de motåtgärdersom balansen parterna emellan förutsätter. Deekonomiska skadorna för företagen blir heltenkelt för stora om den i teorin tillgängligastridsarsenalen utnyttjas.