bet · GO01KU20 · 2001-05-17 00:00:00 — De nordiska ledarbankerna () svarade för processenavseende den nordiska marknaden. Därefter gjorde deinternationella ledarbankerna en dagligsammanvägning av den totala efterfrågan ochredovisade resultatet till departementet. -Sammanlagt placerade 1 500 institutioner order. Detill ledarbankerna inlämnade anbuden gavs inte intill departementet. Denna ordning stämmer överensmed tidigare i departementet tillämpad praxis, t.ex.i fråga om försäljningen av aktier i AB.När det gäller tilldelningen av aktier anges ipromemoriorna följande. Inom varje klass tilldeladesinstitutioner aktier efter en individuell bedömningav deras långsiktighet, utformningen av begäran omtilldelning m.m. De institutioner som ficktilldelning var genomgående av god kvalitet. Det ärsåledes en missuppfattning att stora posterplacerades hos "korsiktiga hedgefonder". Om detskulle ha funnits någon mindre långsiktig placerarebland de utomnordiska placerarna som fanns i klass 3och 4 enligt departementets klassificering, varvolymerna i så fall mycket små och kan på intet sättha påverkat prissättningen på aktien. Det finnssåledes inte fog för de förmodanden som görs itidningsartikeln. - Den kontroll departementet hadegenom den egna projektgruppen och genom Schroedersgjorde det omöjligt för ledarbankerna att tilldelaaktier till andra institutionella köpare än dem somlämnat anbud och fått tilldelning enligt särskildförteckning. I statens avtal med bankerna fannsföreskrifter som reglerade hur tilldelningen skulleske. För kontroll av att föreskrifterna följdesgranskade projektgruppen och departementets egnarådgivare förteckningen över dem som fåtttilldelning. Processen skiljde sig frånförsäljningen av aktier i i såmåtto att priset vid försäljningen av aktier i sattes under det maximipris som med hänsyn tillefterfrågan kunde uppnås.Vid utfrågningen uppgav BjörnRosengren bl.a. följande. Priset på Teliaaktiensattes efter ett anbudsförfarande, där marknadennoggrant bedömde värdet inom det aktuellaprisintervallet, . Det slutligen sattapriset - /aktie - var rätt. Eftersomförsäljningen var övertecknad fyra gånger, hadeförsäljningen kunnat ske till /aktie.Annonskampanjen påverkade inte institutionerna ochkan inte ha orsakat överteckningen. Utförsäljningeninbringade till statskassan transaktionskostnad på . Ombörsintroduktionen av det sammanslagna Telia-Telenorhade blivit av hade kursen med all sannolikhetöverstigit , gissningsvis /aktie.Prissättningen av Teliaaktien var mycket välförberedd av rådgivare,projektgruppen inom och de bankersom ledde konsortiet. Med hänsyn till överteckningenfanns det goda möjligheter att styra fördelningenefter den kvalitetsbedömning av köparna som hadeförberetts. Bedömningen av institutionernaslångsiktighet hade skett med utgångspunkt i rådandemarknad. Det gjordes ett riktigt urval där äveninstitutioner som inte uppfyllde de allra högstakvalitetskraven gavs tilldelning. Ambitionen attTeliaaktien skulle bli en folkaktie innebar att allasom ville skulle ges möjlighet att ta del av dennaaffär och utförsäljningen gav en miljon aktieägare.Regeringskansliet kan inte svara på vad som hänt påeftermarknaden. I jämförelse med andra bolag påtelekommarknaden är dock det bolag som klaratsig bäst. sedan börsintroduktionen harBritish gått ned , Deutsch Telekommed , , KPF ,Sonera och Tele , medanTelia gått ned med 31 %.Vid försäljningen av aktier i fickstyrelsen i bolaget fördela aktierna efter tycke ochsmak. Och vid försäljningen av aktier i alla institutioner som anmält sig tilldelningutan någon urskiljning.Lars uppgav vid utfrågningen bl.a. följande.Det är inte sant att kortsiktiga hedgefonder skulleha tilldelats aktier och använt sin hedging till atttrissa upp priset. Klassindelningen syftade till attskapa en allsidig spridning på aktieinnehavet. I denfjärde klassen kan det naturligtvis inte uteslutasatt det fanns en och annan som såg sitt engagemangsom kortsiktigt. Men det fanns inga hedgefonder somfick tilldelning, om man med hedgefonder menar dengängse beteckningen, dvs. fonder som delsfinansierar delar av sin verksamhet med lån ellerandra transaktioner på finansmarknaden, det som stårför hedging på engelska, dels agerar kortsiktigt,dvs. har som affärsidé att snabbt köpa och säljavärdepapper. Ingendera var kännetecknande för deinstitutionella köpare som tilldelades aktier.I en promemoria som upprättats iNäringsdepartementet och getts in till utskottetefter utfrågningen uppges det sammanfattningsvisföljande. Av förteckningar som lämnats tillutskottet framgår att några hedgefonder placerades ikategori 2, dvs. i samma kategori som t.ex.Riksbankens Jubileumsfond, eftersom de kunde ansessom långsiktiga och stabila. I likhet med övrigainstitutioner i kategori 2 fick de en tilldelning påca av tecknat belopp. Den sammanlagdatilldelningen för hedgefonderna blev ca 2,5 miljoneraktier eller av den totalaaktieförsäljningen. Detta innebär att ett eventuelltkortsiktigt agerande från fondernas sida inte hadehaft någon påverkan på kurssättningen.Utskottets ställningstagandeMed anledning av granskningsanmälan har utskottet,förutom ovan nämnda promemorior och utfrågningen avBjörn , tagit del av en sammanställning avde anbud på som lämnades avinstitutionella placerare och som föregickfastställandet av priset på aktien. Vidare harutskottet tagit del av en förteckning över vilkainstitutioner i och internationellt som ficktilldelning av aktier i föranleder intenågot uttalande frånutskottets sida.4 somberedningsorganAnmälanI en anmälan, bilaga A 4.1, har begärts attutskottet granskar hur sedanförra valet har fungerat som ett kvalitativtberedningsorgan enligt de principer 7 kap.regeringsformen anger.I anmälningen hävdas att Näringsdepartementetefter sammanslagning av ,, Närings- ochhandelsdepartementet samt delar avInrikesdepartementet blivit en mycket stororganisation med en liten politisk ledning. Tvåstatsråd sattes att leda en verksamhet som tidigarebedrivits inom mer än tre departement. Anmälarenmenar att resultatet har blivit att mycket fåpropositioner har lagts fram. Departementet harvidare hanterat så många frågor att statsråden intehar hunnit sköta åtaganden i EU, vilketkommit till uttryck genom att närvaron vidministerrådsmötena varit låg. Näringsdepartementethar också, enligt anmälaren, hanterat ett stortantal frågor på ett bristfälligt sätt. Som exempelanförs sammanslagningen av ,upphandling av konsulttjänster, Simplexgruppen,introduktionen av samt attinfrastrukturpropositionen har varit utlovad underflera år men inte kommit.På utskottets begäran har från Regeringskanslietinkommit en inom upprättadpromemoria i ärendet, bilaga A 4.2.BakgrundNäringsdepartementets organisationHösten 1998 genomfördes en omorganisering avregeringen och som bl.a. innebaratt flera av de ansvarsområden som tidigare legat påflera olika departement samlades inom det nyaNäringsdepartementet som inrättades den 1 januari1999. Fyra departement avvecklades:Kommunikationsdepartementet,, Närings- ochhandelsdepartementet samt Inrikesdepartementet.Till de politikområden som finnsinom ansvarsområde hörarbetsmarknadspolitik, arbetsliv, basindustri,energi, forskning och utveckling, företag medstatligt ägande, idrott, integration ochminoritetsfrågor, IT, jämställdhet, konkurrens,näringslivsutveckling, post-, tele ochradiokommunikation, regionalpolitik, skogspolitikoch mineralpolitik, social ekonomi,storstadspolitik, transportpolitik och turism.Chef för är hans ansvarsområde hör bl.a.arbetsmarknadspolitik, energi, IT, transportpolitikoch näringslivsutveckling. I departementet finnsdessutom statsråden och förra ansvarar bl.a. för regionalpolitik,konkurrens och idrottsfrågor, den senare bl.a. förarbetsliv, post-, tele- och radiokommunikationer,integration och minoritetsfrågor. Chefen förJordbruksdepartementet, , äransvarigt statsråd för jämställdhetspolitiken, somingår i ansvarsområde. Påmotsvarande sätt är chefen förUtbildningsdepartementet, , ansvarigtstatsråd för Verket för innovationssystem.I den politiska ledningen ingår också femstatssekreterare, vilka leder det dagliga arbetet pådepartementet. I det politiska sekretariatet, sombistår statsråden i den dagliga verksamheten och istatsrådens långsiktiga planering, ingår enplaneringschef, en informationschef, nio politisktsakkunniga och fyra politiskt sakkunnigariksdagsledamöter.Departementet är i övrigt organiserat i sextonsakenheter, en brevsvarsenhet, ett rättssekretariat,ett budgetsekretariat och tre övriga sekretariat medstöd- och samordningsfunktioner. Sakenheterna bestårav Analysenheten, Arbetsmarknad, Arbetsrätt ocharbetsmiljö, Energi, skog och basindustri, Idrottoch social ekonomi, Infrastruktur, Regionaltillväxt, Integration och mångfald, IT, forskningoch utveckling, Jämställdhet, Näringsliv,Regionalpolitik, Simplex, Statligt ägande,Storstadskansliet och Transportpolitik.När statsministern tillriksdagen anmälde att regeringens arbete skulleorganiseras om, angavs syftet vara att understödjaden politik som beskrivits i regeringsförklaringen.Det nya fick till uppgift attkoordinera regeringens tillväxtpolitik.Statsrådens närvaro i ministerrådetI bilaga A 4.3 återfinns en förteckning över desvenska statsrådens medverkan vid sina respektiveministerrådsmöten från januari 1995 till december1999. Av förteckningen framgår attNäringsdepartementets statsråd och statssekreterareunder 1999 företrätt vid rådsmöten gällandearbetsmarknadsfrågor, energi, industri, telekom ochtransport. deltog vid 5tillfällen och vid 2. Avstatssekreterarna deltog vid 2tillfällen, vid 5 (varav 4 tillsammansmed statsråd), vid 1 (tillsammans medstatsråd) samt vid 4 (varav 2tillsammans med statsråd). Beträffande Energirådethar en statssekreterare, var det LarsRekke, ett särskilt förordnande att företrädaSverige under rådsmötena.Det finns inga uppgifter om att under år1999 skulle ha saknat representation frånNäringsdepartementet vid något relevantministerrådsmöte.Antalet propositioner före och efteromorganiseringenAv tabell 4.1 framgår hur många propositioner och skrivelser somavlämnats från och från de fyradepartement som lades ned den 1 januari 1999.Tabell 4.1 Propositioner och skrivelser frånNäringsdepartementet och dess föregångare.-------------------------------------------------------------RiksmöteDepartement-------------------------------------------------------------Näringsdep. **Kommunika-Arbetsmark-Inrikesdep.SummaAndel avtionsdep. &prop.-------------------------------------------------------------2000/01*3 3 -------------------------------------------------------------1999/200031 31 -------------------------------------------------------------1998/99 16 1 17 -------------------------------------------------------------1997/98 8 10 6 11 35 -------------------------------------------------------------1996/97 11 9 8 12 40 -------------------------------------------------------------1995/96 10 17 7 34 -------------------------------------------------------------1994/95 14 10 12 36 -------------------------------------------------------------Källor: Bearbetning från Rixlex och årsbokAnm. :*) Till och med . stod Näringsdepartementetfö107 skrivelser och propositioner, dvs. under riksmötet2000/**) Närings- och före sammanslagningenObservera att det inte förhåller sig på det sättet att hela beredningsområdenafyra tidigare departementen överfördes till det nya Näringsdepartementet.Antalet registrerade ärenden som avgjorts vidregeringssammanträdeI betänkande 2000/01:KU10 granskade utskottet antaletregistrerade ärenden som avgjorts vidregeringssammanträde. Utskottet anförde då följande iavsnitt 3.1:I likhet handladeJustitiedepartementet det största antalet av deavgjorda ärendena också (1 766, enökning med 65 jämfört med 1 701 ärenden).Därefter kommer med 1 398ärenden. avveckladesArbetsmarknads-, Närings- och handels-,Kommunikations- samt Inrikesdepartementen och ettnytt större Näringsdepartement skapades. Av deunder avgjorda ärendena handlades 480 iArbetsmarknadsdepartementet, 693 i Närings- ochhandelsdepartementet, 629 iKommunikationsdepartementet och 907 iInrikesdepartementet. Det innebär att av de underår 1998 avgjorda ärendena handlades sammanlagt 2709 i de fyra departement som sedermera blev ett,dvs. nästan dubbelt så många som i det nyaNäringsdepartementet . Utskottetförutsätter att detta följs upp såväl i detfortlöpande förändrings- och förnyelsearbetet somi arbetet med dimensionering.Gällande bestämmelserDepartementsindelning och RegeringskanslietsorganiseringI 7 kap. 1 § regeringsformen föreskrivs att förberedning av regeringsärendena skall finnas ettregeringskansli och att i detta skall ingå departementför skilda verksamhetsgrenar. Ärendefördelningen mellandepartementen beslutas av regeringen.Departementschefer utses bland statsråden avstatsministern. Inget hindrar att statsministern ocksåär departementschef eller att ett statsråd ärdepartementschef för mer än ett departement. Exempelvisvar statsrådet chef för bådeEkonomidepartementet och Budgetdepartementet iministären Ullsten.Några ytterligare bestämmelser om finns inte i regeringsformen. Antaletdepartement och vilka departement som skall finnas ärsåledes inte en grundlagsfråga. Regeringsformen angeringa departement, utan talar i stället om departementtill vilka vissa ärenden, t.ex. försvarsärenden, hör.Antalet departement och departementsindelningenregleras i instruktionen förRegeringskansliet (1996:1515). Denna innehåller endetaljerad ärendefördelning mellan departementen. Förvarje departement anges i en bilaga dels vilkaförvaltningsärenden, dels vilka lagstiftningsärendensom departementet har att handlägga samt därutövervilka statsmyndigheter som skall anses höra tillrespektive departement.7 kap. 5 § föreskriver att departementschefen ärföredragande i ärende som hör till hans departement.Statsministern kan dock förordna att ett ärende ellergrupp av ärenden, som hör till ett visst departement,skall föredragas av annat statsråd ändepartementschefen. Det finns inget som hindrar att endepartementschef är ansvarig för ärenden som hör tillannat departement, liksom att även statsministern kanvara föredragande.Krav på beredning av ärendenaAlla ärenden i måste beredas innanbeslut fattas. I beredningen ingår bl.a. att skaffabehövliga upplysningar och yttranden. Beredningskravetföljer av 7 kap. 2 § regeringsformen. Hur beredningenskall genomföras är emellertid inte grundlagsreglerat.Ansvaret för beredningen av ärendet faller på detstatsråd som har att föredraga ärendet vidregeringssammanträde eller i övrigt besluta i ärendet(jfr 7 kap. 5 §).Att ett departement skall se till att ärendena blirså beredda som deras beskaffenhet kräver följer avallmänna förvaltningsrättsliga principer. Regler om hurförvaltningsmyndigheter skall handlägga sina ärendenfinns i förvaltningslagen (1986:223). De återspeglargrundläggande rättssäkerhetskrav som krav påopartiskhet, omsorgsfull handläggning och enhetligbedömning. Trots att regeringen inte ärförvaltningsmyndighet i förvaltningslagens meningframhålls i den s.k. Gula boken (Ds 1998:39 s. 14) attdet är viktigt att man även i regeringsärenden följerde principer som förvaltningslagen ger uttryck för (jfrbet. 1998/99:KU10 s. 69 f.). Vissa av dessa(objektivitets- och kommunikationsprinciperna) har enviss motsvarighet i regeringsformens allmänna regler omsaklighet och opartiskhet och om hur regeringsärendenskall beredas (1 kap. 9 § och 7 kap. 2 §).Konstitutionsutskottet prövar i sina årligagranskningar av regeringen att förvaltningsärendenhandlagts i enlighet med gällandeförvaltningsrättsliga principer.Uppgifter från NäringsdepartementetSkrivelsen från RegeringskanslietI den promemoria som på utskottets begäranupprättats inom den 12 mars2001 anförs bl.a. följande, varav vissa uppgifterredan tidigare meddelats den 10 februari2000 i ett svar på en interpellation av Per-RichardMolén angående ansvarsfördelningen inomNäringsdepartementet (prot. 1999/2000:64 s. 48 f.):Målet för regeringens politik är att skapa enhållbar tillväxt med full sysselsättning. Dettakräver samverkan mellan olika politikområden. InomNäringsdepartementet finns en stor del av depolitikområden som bidrar till att hela landetutvecklas.Vidare:Genom har en organisationskapats som på ett bättre sätt än tidigare germöjlighet till samordning och samverkan mellan deolika politikområdena. Dessutom kan de resurser somstår de olika politikområdena till buds användas påett mera effektivt sätt än tidigare.Fördelen med den nya organisationen har redan kommittill tydligt uttryck i flera större projekt. Somexempel på sådana kan nämnas följande stora och viktigapropositioner som överlämnats till : IT-,konkurrens- och arbetsmarknadspropositionerna samtpropositionerna om vissa organisationsfrågor inomnäringspolitiken.Vad gäller åtaganden i EU och statsrådensdeltagande vid ministerrådsmöten anförs att antaletministerråd är relativt stort, vilket leder till attstatsråden inte alltid har möjlighet att närvara vidmötena. är emellertid alltid representerat påhög politisk nivå. Statsråden i Näringsdepartementethar, i likhet med övriga statsråd, deltagit vidflertalet ministerrådsmöten inom sina ansvarsområden. Iskrivelsen påpekas också att en av statssekreterarnahar ett särskilt uppdrag att företräda den svenskaregeringen i ett av ministerråden.När det sedan gäller antalet avgjordaregeringsärenden och avlämnade propositioner ochskrivelser anförs i skrivelsen att de enligtdepartementets mening är ett trubbigt instrument föratt mäta effektiviteten och kvaliteten i departementetsarbete. Det är dessutom inte rättvisande att jämförasiffror för med de fyra tidigaredepartementen, eftersom endast en mycket liten del avde politikområden som ansvaradeför överfördes till . "Frågor omeffektivitet och kvalitet är emellertid mycket viktigaoch inom departementet pågår ett kontinuerligt arbetemed att utveckla verksamhetsplanering ochkvalitetssäkring. "Avslutningsvis anförs följande i skrivelsen:Departementet delar inte uppfattningen att frågorsom departementet ansvarat för har hanterats på ettbristfälligt sätt. Som nämndes inledningsvis har dennya organisationen gett ökade möjligheter tillsamverkan av olika politikområden, vilket kunnatutnyttjas vid beredningen av komplicerade frågor.Utfrågningarna av har utfrågats vid tvåtillfällen under granskningen, och ,bilaga B 4 och B 9, och då lämnat ytterligareupplysningar om somberedningsorgan.Vid det första tillfället anförde statsrådet bl.a.att målet för regeringens politik är att skapa enhållbar tillväxt med full sysselsättning. Detta kräversamverkan mellan olika politikområden. InomNäringsdepartementet finns en stor del av depolitikområden som bidrar till att hela landetutvecklas.Det var hans uppfattning att genomNäringsdepartementet har en organisation påett bättre sätt än tidigare ger möjlighet tillsamordning och samverkan mellan de olikapolitikområdena. Dessutom kan de resurser som står deolika politikområdena till buds användas på ett meraeffektivt sätt än tidigare.Därför delade näringsministern inte uppfattningen attfrågor som ansvarat för harhanterats på ett bristfälligt sätt. Tvärtom har deökade möjligheterna till samverkan och samordning avolika politikområden inneburit att många frågor harkunnat lösas på ett bättre sätt än vad som hade varitmöjligt i den gamla departementsstrukturen.Vid det andra tillfället anförde statsrådet att haninte tror att man ska mäta i kvantitet utan i kvalitet.Man kan inte bara mäta antalet propositioner ellerskrivelser, utan det skall ju också vara lite kvaliteti dem. Där tycker jag att departementet har visat enhög nivå.Han gjorde också en distinktion mellan två olikaaspekter på verksamhet. Den enasynpunkten kan vara att departementet har letts dåligt,att tjänstemännen inte är tillräckligt kunniga elleratt kunskapen i departementet är dålig. En annansynpunkt man kan ha, anförde han, är att självastrukturen inte är lämplig. Det här är emellertid ingetnytt, menade han. har haft detta i många år.Storbritannien har slagit ihop arbetsmarknad,utbildning och andra frågor. Det sker nu över helaEuropa och andra delar av världen. Tanken bakom dettaär helt enkelt att man bättre skall kunna samordna deolika politikområdena. Själva tanken bakomNäringsdepartementets tillkomst är att man skallanvända alla olika verktyg för att få en balanseradtillväxt. Man skall se sambandet mellan arbetsmarknadoch näringspolitik, sambandet mellan näringspolitik ocharbetsmarknad och kommunikationer, för att nämna någrafrågor. Just det här sambandstänkandet är det som skallge departementet styrka. Näringsministern är övertygadom att det kommer att visa sig att det blir så, även omdet varit en del inkörningsproblem.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill inledningsvis erinra om att det ärstatsministern som utser statsråden och regeringen sombestämmer departementsindelningen. anvisarårligen medel för över statsbudgeten,men gör i det sammanhanget inte någon detaljreglering.Det innebär att organiseringen av regeringens ochRegeringskansliets arbete i första hand är en fråga förregeringen själv.Utskottet har under detta mottagit fleraanmälningar mot näringsministern som gällthandläggningen inom av olikaärenden. Slutsatserna från de granskningar utskottetutfört har redovisats i avsnitten 1.2, 2.2, 2.3, 3.1och 3.2 ovan. Här återstår att bedöma omNäringsdepartementet har haft ett så vitt ansvarsområdeatt regeringsformens bestämmelser om beredning i sjundekapitlet inte har kunnat iakttas fullt ut.I den promemoria som inkommit till utskottet frånStatsrådsberedningen och som upprättats vidNäringsdepartementet anges attNäringsdepartementet skapades för att på ett bättresätt än tidigare samordna de olika politikområden somsammantaget bidrar till att skapa en hållbar tillväxtmed full sysselsättning. Det framgår vidare attNäringsdepartementet bedömer att den valdaorganisationen har lett fram till önskat resultat.Samtidigt anges att frågor om effektivitet och kvalitetär mycket viktiga och att det inom departementet pågårett kontinuerligt arbete med att utvecklaverksamhetsplanering och kvalitetssäkring.Ansvaret för att arbetsfördelningen mellan statsrådenoch departementsindelningen är funktionell är i förstahand statsministerns. Utskottet vill betona vikten aven ändamålsenlig departementsindelning ochansvarsfördelning mellan statsråden. Utskottet utgårdärför från att statsministern försäkrar sig om attNäringsdepartementets ansvarsområde inte är förvittomfattande.Granskningen föranleder intenågot uttalande i övrigt frånutskottets sida.5 En fråga omkrigsmaterielexport till en granskningsanmälan, bilaga A 5.1 hemställs attutskottet granskar huruvida regeringens underlåtenhetatt agera för återkallande av tillstånd till utförselav krigsmateriel i samband med Natos bombningar avJugoslavien var i enlighet med riktlinjernaför krigsmaterielexport.I anmälan hänvisas till vad som sägs i riktlinjernaom att ett meddelat tillstånd till utförsel böråterkallas om den mottagande staten kommer i väpnadkonflikt med annan stat. Enligt anmälan hade Natosbombningar av inte sanktionerats av FN ochde hade inte stöd i folkrätten. Om riktlinjerna förkrigsmaterielexport skulle följas, borde regeringen hatagit initiativ till att tillstånd för export avkrigsmateriel till krigförande Natoländer återkallades,vilket enligt anmälan inte skedde.Bakgrund: Natos bombningar av våren1999Natos generalsekreterare gav natten till den 24 mars1999 klartecken för västalliansens EuropabefälhavareWesley att starta luftangrepp motmilitäranläggningar i . Beslutet kom efterdet att USA-medlaren informeratNatoledningen i att han misslyckats med attövertala president att stoppaövergrepp mot civila i Kosovo och skriva på ett avstormakterna utarbetat fredsavtal för den serbiskaprovinsen (). Natos dåvarandegeneralsekreterare sade att syftet medbombningarna var att reducera de serbiska styrkornasförmåga att ytterligare förvärra den humanitärakatastrofen i Kosovo.