yttr · GN05UU4y · 2000-01-01 00:00:00 — Det nya försvaret 1999/2000 UU4y Till försvarsutskottet har genom beslut berett övriga utskott tillfälle att avge yttrande över proposition 1999/2000:30 Det nya försvaret jämte motioner i de delar som berör respektive utskotts beredningsområde. beredningsområde berörs såvitt avser säkerhetspolitik, inklusive förmåga att delta i internationella fredsfrämjande insatser, av propositionens hemställanpunkter 1 och 2 (båda delvis). Vidare yttrar sig utrikesutskottet över vissa yrkanden i motionerna 1999/2000:Fö20 (m), 1999/2000:Fö28 (fp), 1999/2000:Fö212 (kd), 1999/2000:Fö311 (mp) samt 1999/2000:U416 (kd). I yrkande 1 hemställer regeringen att godkänner förslag i fråga om Försvarsmaktens operativa förmåga (propositionens avsnitt 5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 och 5.2.6). I yrkande 2 hemställer regeringen att godkänner förslag till inriktning av Försvarsmaktens framtida organisation (avsnitt 5.3). 1.2 Internationell utveckling och svensk säkerhets- och försvarspolitik (prop. Regeringen bedömer att inga avgörande förändringar har skett jämfört med läget vid den senaste säkerhetspolitiska kontrollstationen som beslutades av . Den grundläggande positiva säkerhetspolitiska situationen i närområde kvarstår, även om också osäkerheten om politiska utveckling består. har konflikten i i södra förvärrats avsevärt. Den oroliga situationen på västra fortsatte med en eskalering av konflikten i Kosovo, vilken ledde till ett militärt ingripande av Nato. Efter det att Belgradregimen drog tillbaka sina styrkor från provinsen har Nato, på uppdrag av , lett den fredsfrämjande styrkan KFOR. Utvecklingen i Kosovo har befäst Natos roll som det centrala instrumentet för militär krishantering i . har EU, VEU och Nato beslutat att stärka den europeiska krishanteringsförmågan. Genom att Amsterdamfördraget trätt i kraft har den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken inom EU fördjupats. Krishantering omfattande humanitära och räddningsinsatser samt olika typer av fredsfrämjande insatser är en central uppgift för unionen. Konsekvenser för svensk säkerhetspolitik Regeringen bedömer att den senaste tidens internationella utveckling inte givit anledning att ompröva säkerhetspolitikens mål såsom de senast formulerades i den säkerhetspolitiska kontrollstationen . Även kontrollstationens bedömning av hoten mot säkerhet kvarstår. Jämfört med det är hoten begränsade. säkerhetspolitiska ansträngningar bör därför enligt regeringen i högre grad utgå från en vidgad säkerhetssyn. Avgörande för säkerhet är att det breda internationella säkerhetssamarbetet fortsätter att utvecklas. EU:s beslut vid toppmötet i att stärka den europeiska förmågan till krishantering bör få konsekvenser för utformningen av totalförsvarsresurser. Regeringen anger också att PFF-samarbetet bör fortsätta att bedrivas på bred front. Vidare är det viktigt att fortsatt utveckla det breda praktiska samarbetet i , som ger ett väsentligt bidrag till säkerheten i regionen. Konsekvenser för svensk försvarspolitik beslut om inriktningen för försvarspolitiken och om riktlinjerna för totalförsvarets ekonomi är utgångspunkten för regeringens bedömningar, och den internationella utvecklingen ger inte anledning att ompröva beslut på dessa områden. Verksamheten skall bedrivas och resurserna utformas med en bredare hotbild som utgångspunkt, där invasionshotet inte ter sig realistiskt . Resurserna skall utformas så att de i ökad utsträckning även kan användas vid internationella fredsfrämjande och humanitära insatser samt för att stärka samhällets förmåga att förebygga och hantera svåra påfrestningar i fred. Den viktigaste slutsatsen av det senaste årets utveckling är att förmåga att bidra till internationella fredsfrämjande insatser behöver stärkas. Kontrollstationen innebar en sådan förstärkning, vilken det nu framstår som än viktigare att snabbare genomföra. Denna förstärkning av vår internationella förmåga bör även ske i enlighet med deklarationen från i , så att vår förmåga till samverkan med EU-länderna vid krishantering förbättras. För att kunna stärka vår förmåga att delta i internationella insatser bör sådana åtgärder ges prioritet som bidrar till att stärka vår internationella förmåga framför åtgärder som enbart har betydelse för det nationella försvaret. Övergången från ett invasionsförsvar till ett insatsförsvar med förmåga till framtida anpassning innebär att totalförsvaret skall innehålla en kärna av moderna förband av god kvalitet. Det svenska försvarets övergång till en mindre men mångsidigt användbar organisation ansluter till en internationell utveckling. Reformarbetet är omfattande och kommer att ta att genomföra. 1.3 Behov av operativ förmåga och kompetenser inom det militära försvaret m.m. (prop. avsnitten 5.2 och 5.3) Regeringens säkerhetspolitiska bedömning har inte gett anledning att ompröva de fyra huvuduppgifterna för vilka det militära försvarets resurser skall kunna användas. försvara mot väpnat angrepp, hävda vår territoriella integritet, bidra till fred och säkerhet i omvärlden, stärka det svenska samhället vid svåra påfrestningar i fred. Förmågan att delta i internationella insatser kommer att vara en högt prioriterad uppgift för samtliga delar som ingår i det militära försvaret. Interoperabilitet, dvs. militär samarbets- och samverkansförmåga, utgör ett huvudelement i internationaliseringen. Den tidigare inriktningen mot i huvudsak gemensamma resurser för såväl nationella som internationella uppgifter ligger fast. Målet är att alla operativa insatsförband i princip skall kunna användas för internationell verksamhet. Regeringen anser att alla operativa insatsförband skall kunna användas för internationell verksamhet. Avgörande för utvecklingstakten är när resurser kan avdelas, inom vilka områden som efterfrågan kan förväntas bli stor samt inom vilka områden som Försvarsmakten har goda förutsättningar att lämna bidrag. När det gäller uppgiften att bidra till fred och säkerhet i omvärlden, skall Försvarsmakten ha förmåga att: i samverkan med andra länder planera och genomföra fredsbevarande operationer som inledningsvis främst skall kunna ske med markförband, landminröjnings- och sjöminröjningskapacitet, transportresurser och andra specialenheter, företrädesvis i och dess närhet men även globalt, i samverkan med andra länder planera och genomföra fredsframtvingande operationer som främst skall kunna ske med markförband i och dess närhet, kunna lämna stöd till fredsfrämjande och humanitär verksamhet som främst skall omfatta land- och sjöminröjningskapacitet, transportresurser och andra specialenheter, främst i och dess närhet, ha förmåga att i samverkan med andra länder planera, genomföra och delta i övningsverksamhet som skall omfatta såväl mark- som sjö- och flygstridskrafter inom ramen för det säkerhetsfrämjande samarbetet, främst inom närområdet. På medellång sikt skall Försvarsmakten även kunna delta i begränsade fredsframtvingande operationer med markförband globalt och kunna delta i fredsbevarande operationer med sjö- och flygstridskrafter i vårt närområde. Regeringen framhåller att erfarenheterna från konflikten i Kosovo understrukit behovet av att snabbt stärka förmåga att bidra till europeisk krishantering. Möjligheterna bör därför prövas att genomföra ökningen i förmågan till internationella insatser snabbare än vad Försvarsmakten har planerat för. Regeringen har därför givit Försvarsmakten i uppdrag att föreslå åtgärder för att upprätta förmåga att delta i internationella insatser med två mekaniserade bataljoner, samt beräkna kostnaderna för dessa och föreslå motsvarande besparingar inom andra områden. Redovisning skall lämnas . I avsnittet 5.3 föreslår regeringen vilken inriktning den framtida insatsorganisationen skall ges fram till och med . utformning och beredskap bör anpassas till de relativt låga kraven på försvar mot väpnat angrepp som ställs i närtid, så att ett tillräckligt stort utrymme kan skapas för långsiktig anpassningsförmåga och förnyelse samt för att öka den internationella förmågan. 1.4 Behov av resurser för internationella uppgifter inom det civila försvaret (prop. I syfte att ha en beredskap för bistånd vid humanitära katastrofer samt medverkan vid inledande återuppbyggnadsinsatser har utvecklat en rad s.k. insatspaket hos . Insatspaketen skall kunna nyttjas för att stödja FN-organen med olika tjänster. Resurser har prövats i . har också ökat ambitionen vad avser minröjning som ett del av beredskapen för återuppbyggnadsinsatser. beslutade i att bygga ut och bättre koordinera EU:s och medlemsstaternas icke-militära krishanteringsinstrument. Det är viktigt att EU:s icke-militära krishanteringsförmåga byggs ut utifrån de särskilda fördelar som en organisation inom EU kan medföra. Inom ramen för totalförsvarets mål att bidra till fred och säkerhet i omvärlden genomför främst en rad internationella förtroendeskapande åtgärder. Myndigheter i totalförsvaret har också deltagit aktivt i det breddade och intensifierade civila samarbetet inom Partnerskap för fred (PFF). Moderata samlingspartiet framför i partimotion Fö20 (m) yrkande 4 (delvis) att samtliga svenska militära enheter bör ha förmåga att delta i fredsframtvingande operationer. menar vidare att antalet markförband och förband i Försvarsmaktens föreslagna insatsorganisation är för få för att kunna uppfylla de operativa krav som anges i regeringens proposition. menar i yrkande 5 att finansieringen av Försvarsmaktens internationella insatser bör ske över utgiftsområdena 5 och 7, i likhet med de internationella uppdrag som utförs av . liberalerna anser i partimotion Fö28 (fp) yrkande 8 att den av regeringen föreslagna ambitionsnivån för förmåga till deltagande i internationella fredsfrämjande insatser är alltför låg. Det svenska försvaret bör ges förutsättningar för deltagande i internationella insatser av en storleksordning två till nuvarande ram. menar i kommittémotion U416 (kd) yrkande 5 att SWERAP bör utökas till en full bataljon med kort beredskapstid. Inte minst erfarenheterna från insatsen i Kosovo har visat nödvändigheten av att utöka den svenska snabbinsatsförmågan. Utgångspunkten bör vara att skall kunna sända en flexibelt sammansatt snabbinsatsbataljon utomlands efter beslut. I kommittémotion Fö212 (kd) yrkande 8 anser att Försvarsmaktens arbete med att utveckla den internationella samverkansförmågan (interoperabiliteten) bör intensifieras. bör sådan samverkansförmåga nås att krigsförbanden i den nationella insatsorganisationen kan ingå i Natoledda fredsfrämjande insatser. I yrkande 9 framför krav på att målet bör vara att skall kunna sända en flexibelt sammansatt snabbinsatsbataljon utomlands efter beslut. Tillgången till ett sådant förband ökar trovärdigheten till som truppbidragare och säkerställer att våra förband används på ett effektivt sätt. I den enskilda motionen Fö311 (mp) menar motionären att den svenska snabbinsatsstyrkan SWERAP inte hade förmåga att inleda insatsen i Kosovo så snabbt som förväntades. bör därför formulera kravet att snabb-insatsstyrkan skall kunna ställas till FN:s förfogande efter ett beslut. Utskottet instämmer inledningsvis i regeringens bedömning att det senaste årets internationella utveckling inte ger skäl att ompröva den säkerhetspolitiska bedömning som lade fast i samband med den senaste försvarspolitiska kontrollstationen . Den grundläggande positiva utvecklingen har fortsatt, även om osäkerheten rörande utvecklingen i består. Utskottet ställer sig likaså bakom regeringens ambitioner att ytterligare utveckla och fördjupa internationella säkerhetssamarbete. I närområdet bör även fortsättningsvis vara pådrivande i det mångfacetterade säkerhetsskapande samarbete som bedrivs bilateralt samt inte minst inom Östersjöstaternas råd samt genom Partnerskap för fred (PFF). har också tagit sin del av ansvaret för att bidra till fred och försoning i det f.d. . Det var därför naturligt att delta med trupp i den fredfrämjande styrka som Nato på uppdrag av placerat i Kosovo. Inom EU är en aktiv deltagare i den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP), som genom besluten vid toppmötena i och i förstärkts väsentligt. Utskottet ställer sig bakom regeringens uppfattning att utformningen av totalförsvarsresurser bör påverkas av besluten att stärka den europeiska förmågan till krishantering. engagemang för FN står fast. Utskottet vill framhålla FN:s särskilda roll för internationell fred och säkerhet. har den viktigaste funktionen i den internationella säkerhetsordningen, och kan enligt bl.a. besluta om fredsfrämjande insatser, även med våldsanvändning. Deltagande i internationella fredsfrämjande insatser är en viktig del av den svenska utrikes- och säkerhetspolitiken. Enligt regeringsformen får regeringen besluta om att sända svensk väpnad styrka till annat land efter medgivande av , om särskild lag så medger eller om sådan skyldighet följer av internationell överenskommelse som godkänts av . Enligt lagen om väpnad styrka för tjänstgöring utomlands skall begäran av FN eller beslut av Organisationen för fred och säkerhet i () utgöra den folkrättsliga grunden för svenskt deltagande i en internationell fredsbevarande insats. Deltagande i internationella fredsfrämjande insatser bygger för såväl yrkesofficerare som värnpliktiga på frivillighet. Då FN saknade förmåga att operativt leda större fredsfrämjande insatser med mandat för fredsframtvingande åtgärder, har Nato, på uppdrag av , kommit att leda de fredsfrämjande insatserna IFOR och SFOR i och KFOR i Kosovo. har tenderat att, i mandat för internationella fredsfrämjande operationer, ge möjlighet till fredsframtvingande åtgärder (s.k. kapitel VII-mandat enligt ). Sådana vida mandat har i förebyggande syfte givits även när parternas samtycke förelegat, t.ex. beträffande efter Daytonöverenskommelsen och i . läggs allt större vikt vid civila resurser vid fredsfrämjande insatser. har t.ex. i ökad utsträckning bidragit med civilpoliser. Ett särskilt svenskt intresse har varit att fästa uppmärksamheten på behovet av konfliktförebyggande åtgärder. har bl.a. bidragit i diskussionen genom den av utarbetade skriften väpnade konflikter. Utgångspunkten för svenskt deltagande i internationella fredsfrämjande insatser måste enligt utskottets uppfattning vara både efterfrågan på svenska resurser och vår förmåga att effektivt bidra till insatsen. Vilka typer av förband som efterfrågas vid fredsfrämjande insatser bör vara vägledande för dimensionering och utformning av Försvarsmaktens internationella förmåga. Erfarenheterna från visar att måste stärka sin förmåga att snabbt och med lämpliga resurser medverka i internationella fredsfrämjande insatser. Utskottet noterar därvidlag att regeringen gett Försvarsmakten i uppdrag att pröva möjligheterna och beräkna kostnaderna för att tidigare än vad myndigheten föreslagit stärka förmågan att delta i internationella fredsfrämjande insatser med två mekaniserade bataljoner eller motsvarande resurser. Regeringen anger som målsättning på lång sikt att flertalet svenska förband skall ha förmåga att delta i internationella fredsfrämjande insatser. Utskottet konstaterar därvidlag att regeringen föreslår en höjd ambitionsnivå för den svenska internationella förmågan, men att det återstår att fastställa hur denna höjda förmåga skall uppnås. Utskottet ser positivt på att regeringen ger hög prioritet åt arbetet att höja förmåga och beredskap att delta i internationella fredsfrämjande insatser. I partimotion Fö20 (m) yrkande 4 (delvis) menar att antalet markförband och förband i Försvarsmaktens föreslagna insatsorganisation är för få för att kunna uppfylla de operativa krav som anges i regeringens proposition. anser vidare i yrkande 5 att finansieringen av Försvarsmaktens internationella insatser bör ske över utgiftsområdena 5 och 7. framför i partimotion Fö28 (fp) yrkande 8 att det svenska försvaret bör ges förutsättningar att delta i internationella insatser av en storleksordning på två till nuvarande ram. Utskottet konstaterar därvidlag att ambitionsnivån för förmåga att delta i internationella fredsfrämjande insatser har höjts betydligt . Det svenska deltagandet i fredsfrämjande insatser på olika platser i världen har också givit en betydande erfarenhet. Samarbetet med Nato- och partnerländer i Partnerskap för fred (PFF) har bidragit till att höja vår förmåga att delta i internationella insatser. De Natoledda operationerna i och Kosovo är de mest omfattande som har deltagit i. Till de erfarenheter som kan dras av det senaste årets utveckling hör att det finns ett behov att fortsatt stärka vår förmåga att delta i europeisk krishantering, samt att beredskapen för att snabbt kunna igångsätta en insats bör höjas. har tidigare gjort bedömningen, senast i samband med den senaste försvarspolitiska kontrollstationen (1998/99:UFöU1), att det förhållandevis goda säkerhetspolitiska läge som råder för del tillåter att relativt sett ökad vikt läggs vid totalförsvarsresursernas bidrag till fred och säkerhet i omvärlden. Den ekonomiska ramen för totalförsvaret för de återstående åren av nuvarande försvarsbeslut har tidigare fastställts av (bet. 1998/99:FöU5). På regeringens uppdrag kommer Försvarsmakten att lämna förslag på hur den internationella förmågan kan höjas ytterligare inom den nuvarande ekonomiska ramen. Utskottet har tidigare, senast i yttrande 1999/2000:UU1y, behandlat förslag att finansieringen av Försvarsmaktens internationella insatser bör ske över andra utgiftsområden än 6 Totalförsvar. Utskottet har därvid kommit fram till att nuvarande ordning är ändamålsenlig och att någon förändring i den av motionärerna förespråkade riktningen ej bör genomföras. Denna bedömning kvarstår. Enligt utskottets mening bör därför motionerna FöU20 (m) yrkandena 4 (delvis) och 5 samt FöU28 (fp) yrkande 8 avstyrkas. anser i motionerna U416 (kd) yrkande 5 och Fö212 (kd) yrkandena 9 dels att Försvarsmakten bör ha kapacitet att efter beslut kunna sända ett flexibelt sammansatt förband till en internationell fredsfrämjande insats, dels att arbetet med att utveckla den internationella samverkansförmågan bör intensifieras. I yrkande 8 framförs krav på att arbetet med att utveckla försvarets internationella samverkansförmåga bör intensifieras, så att samtliga krigsförband i den nationella insatsorganisationen kan ingå i Natoledda fredsfrämjande insatser. Motionären bakom Fö311 (mp) anser att bör formulera kravet att snabbinsatsstyrkan skall kunna ställas till FN:s förfogande efter ett beslut. Utskottet konstaterar i sammanhanget att Försvarsmakten fortsätter att utveckla den internationella samverkansförmågan. Det främsta verktyget är den fördjupade planerings- och översynsprocess (s.k. PARP) som bedrivs inom ramen för Partnerskap för fred (PFF). Att Natostandard och -metoder används som utgångspunkt är naturligt mot bakgrund av att dessa används vid de allra flesta internationella fredsfrämjande insatser, även de som leds av FN. I stort sett samtliga delar av Försvarsmaktens organisation deltar i PARP-processen, vilket är ett resultat av ambitionen att flertalet förband skall ha internationell samverkansförmåga. Utskottet instämmer likaså i regeringens åsikt att förmåga att snabbt och med resurser som efterfrågas kunna delta i internationella fredsfrämjande insatser måste förbättras, samt att inriktningen skall vara att en styrka kan sättas in någon månad efter beslut. Erfarenheterna från insatsen i Kosovo har understrukit behovet av att förbättra beredskapen att snabbt kunna sätta in ett förband. Utskottet noterar att Försvarsmakten fått i uppdrag att ge konkreta förslag på hur den internationella insatsförmågan kan höjas ytterligare. Utskottet utgår från att regeringen i lämplig form redovisar vilka åtgärder den avser vidta för att höja Försvarsmaktens internationella förmåga och beredskap. Huruvida nuvarande lagstiftning bör anpassas till de höjda ambitionerna för internationell förmåga och beredskap är i sammanhanget av särskilt intresse. En annan aktuell fråga är om en hög beredskap för internationella insatser liksom tidigare skall upprätthållas genom en särskild snabb-insatsstyrka. Med vad ovan anförts anser utskottet att motionerna U416 (kd) yrkande 5, Fö212 (kd) yrkandena 8 och 9 samt Fö311 (mp) kan besvaras. I beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). , , och (alla m) anför: delar inte regeringens säkerhetspolitiska bedömning. Vi är inte beredda att inteckna nedgången i rysk militär förmåga på samma sätt som regeringen gör i sin proposition. Det är ett misstag att ta en god säkerhetspolitisk utveckling för given. Osäkerheten är alltjämt det dominerande draget i utvecklingen i vårt närområde. , , och (alla m) anför: Antalet markförband och förband i Försvarsmaktens föreslagna in-satsorganisation är för få för att kunna uppfylla de operativa krav som anges i regeringens proposition. För att uppnå dessa krav skulle för markstridskrafterna behövas bland annat två divisionsledningar med stödförband och tillgång till ett antal bataljonsstridsgrupper eller sammansatt brigad, samt tio brigadförband varav en brigadledning för en nordisk brigad. För de förbanden skulle detta innebära bland annat tre ytfartygsflottiljledningar, varav en flottiljledning för en internationell sjöstyrka, med fyra ytfartygsdivisioner. Finansiering av internationella insatser , , och (alla m) anför: Internationella uppdrag är en verksamhet vars kostnader inte hör samman med kostnaderna för landets försvar. Driftskostnaderna för förband i internationell verksamhet bör därför ske samlat över utgiftsområde 7 under . Försvarets förmåga att delta i internationella insatser () anför: Under Unprofor-insatsen och därefter den Nato-ledda IFOR-insatsen i Bosnien hade tillsammans med mindre kontingenter i och en betydligt större numerär närvaro i det än vi därefter haft inom ramen för SFOR i Bosnien. Regeringen har av rena budgetskäl kraftigt minskat den svenska internationella närvaron i västra . liberalerna menar att det har saknats grund för detta. De lokala behoven har inte minskat. Särskilt påtagligt framstod denna budgetrestriktion när den svenska KFOR-insatsen krävde att den svenska SFOR-kontingenten togs hem . Våra nordiska grannländer har relativt sin befolkning alla en högre förmåga till internationella insatser än vad tycks ha. menar vidare att det var oacceptabelt att insatsen i Kosovo tog över att få på plats. Detta är uttryck för en bristande förmåga hos Försvarsmakten att planera och förbereda deltagande i internationella fredsfrämjande insatser. I fallet Kosovo är det särskilt allvarligt mot bakgrund av att insatsen kunnat förutses . Mot denna bakgrund bör det svenska försvaret ges förutsättningar för internationella insatser av en storleksordning på två till den nuvarande. konstaterar att utrymme för detta saknas inom den ram för försvarsbeslut som regeringen och nu föreslagit. Det är inte acceptabelt att som propositionen endast uttala önskemål och begära ytterligare underlag för att kunna bedöma förutsättningarna för ökade internationella insatser. 1.2 Internationell utveckling och svensk säkerhets- och försvarspolitik (prop. avsnitt 4) 1 Den internationella utvecklingen 1 Konsekvenser för svensk säkerhetspolitik 2 Konsekvenser för svensk försvarspolitik 2 1.3 Behov av operativ förmåga och kompetenser inom det militära försvaret m.m. (prop. avsnitten 5.2 och 5.3) 3 1.4 Behov av resurser för internationella uppgifter inom det civila försvaret (prop. avsnitt 7.4) 4 3 Utskottets överväganden 5 Regeringens säkerhetspolitiska bedömning 9 Försvarsmaktens operativa förmåga 9 Finansiering av internationella insatser 10 Försvarets förmåga att delta i internationella insatser 10