yttr · GN05SfU6y · 2000-01-01 00:00:00 — Rådet antog förslaget till slutsatser men betonade att organisering och finansiering av social trygghet är ett nationellt ansvar. En högnivågrupp bildas under rådet för att driva arbetet. Samarbetet skall koncentreras kring fyra gemensamma mål: att göra det lönsamt att arbeta och att arbete skall ge en säker inkomst, att göra pensionerna säkra och pensionssystemen hållbara, att främja social integration och att garantera en hållbar hälso- och sjukvård av hög kvalitet. Kommissionen har, , lagt fram ett förslag om inrättande av en kommitté för social trygghet, KOM(2000)134 slutlig. Vidare föreslår kommissionen att en ny årsrapport om social trygghet skall publiceras . En rapport för har publicerats, KOM(2000)163 slutlig. Utskottet välkomnar att den sociala dimensionen genom Amsterdamfördragets integrering av det sociala avtalet i fördraget har fått en tydlig roll i EU-samarbetet. uttalade vid det extra toppmötet i att grunden för en övergång till en kunskapsbaserad ekonomi är dagens utvecklade system för socialt skydd. Dessa system måste emellertid anpassas för att säkerställa bl.a. att arbete skall löna sig och att systemen är hållbara på lång sikt med hänsyn till problemet med en åldrande befolkning. Det angavs också att dessa problem löses effektivare genom samarbete. Det redan existerande samarbetet mellan medlemsstaterna bör förstärkas genom ett mer strukturerat och regelbundet utbyte av information och erfarenheter när det gäller social trygghet. Utskottet delar denna inställning och kan konstatera att länderna inom gemenskapen har liknande problem med t.ex. en åldrande befolkning och en förändrad arbetsmarknadsstruktur. Utskottet kan också konstatera att medlemsstaterna har valt att lösa dessa problem på ett likartat sätt. Detta belystes bl.a. vid utskottets offentliga utfrågning om socialförsäkringen och EU (en utskrift från utfrågningen finns i bet. 1999/2000:SfU3). Vid utfrågningen togs även upp frågor om vad med lemskapet fått för effekter för de svenska socialförsäkringssystemen och om det föreligger krafter som verkar för eller emot en harmonisering av systemen i medlemsländerna. Utskottet anser att diskussionen bör breddas och även innefatta de problem som kan uppstå i samband med utvidgningen. Principerna om icke-diskriminering och likabehandling av EU-medborgare liksom krav på likabehandling av kvinnor och män påverkar visserligen utformningen av socialförsäkringssystemen men utskottet vill understryka att själva utformningen av och innehållet i medlemsländernas socialförsäkringssystem är en nationell fråga. Enligt utskottets mening finns, på vissa håll inom EU, tendenser att bitvis vilja föra över frågor som rör de nationella sociala trygghetssystemen till beslutsfattande inom gemenskapen. Utskottet vill därför betona att frågor om den sociala dimensionen när det gäller en gemensam strategi för att modernisera social trygghet handlar om ett samarbete mellan de enskilda medlemsstaterna. Regeringen bör i olika sammanhang och forum inom EU markera denna inställning, något som utskottet i samband med information om EU-frågor även framfört till . I beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). (), (), () och () anser att utskottets yttrande i denna del bort ha följande lydelse: Utskottet anser att det är nödvändigt med en gemensam praxis och en samordning av flykting- och asylpolitiken inom EU. Majoritetsbeslut bör tillämpas inom detta område. Enligt utskottets mening bör som ordförandeland prioritera att kraftigt höja den humanitära ambitionen i denna gemensamma flykting- och asylpolitik. En gemensam flyktingpolitik är nödvändig för att fördela bördorna mellan medlemsstaterna, och en samordning av medlemsstaternas minimiansvar krävs för att åtminstone några länder skall kunna föra en mer generös flyktingpolitik. Enligt utskottets uppfattning är det de mest generösa länderna som skall sätta . Asylrätten på grund måste värnas och en ny konvention behövs för att ge skydd även i massflyktssituationer. Vidare vill utskottet poängtera att också orsakerna till flykt måste bekämpas. EU bör verka för ett mer direkt stöd till grannstater som ger skydd åt människor som tvingats fly. Enligt utskottets mening finns det oroväckande tendenser till att vilja begränsa migrationsströmmarna till den europeiska kontinenten. När det gäller viseringspolitiken försvårar denna, enligt utskottets mening, för människor att söka asyl i . bör därför aktivt verka för att listan med viseringspliktiga länder görs kortare, och ett "fästning " måste enligt utskottet förhindras. bör föreslå att det anförda med bifall till motionerna U505 yrkande 12 (fp) samt Sf4 yrkande 6 (fp) ges regeringen till känna. (), (), () och () anser att utskottets yttrande i denna del bort ha följande lydelse: Enligt utskottets mening är den förestående östutvidgningen en ambitiös fredsprocess som även medför stora utmaningar. Det är därför nödvändigt att ha en helhetssyn på flyktingpolitiken och säkerhetsfrågorna. En diskussion om principen om "första asylland" krävs också i samband med östutvidgningen eftersom stora flyktingströmmar kommer in från Öst- och . Utskottet anser vidare att det är viktigt att medlemsstaterna bistår kandidatländerna med utbildning och uppbyggnad av lämpliga institutioner vad gäller asylprövning och yttre gränsskydd. bör föreslå att det anförda med bifall till motion U13 yrkande 2 (kd) ges regeringen till känna. och (båda v) anför: Amsterdamfördragets ikraftträdande innebär bl.a. att frågor som rör asyl och invandring skall föras över från den mellanstatliga tredje pelaren till den överstatliga första pelaren. anser att gemensamma problem skall lösas genom mellanstatligt samarbete. Överstatligheten innebär minskad makt för de nationella parlamenten, och därmed urholkas demokratin. Eftersom det är ett faktum att asyl- och invandringspolitiken blir överstatlig inom EU vill anföra följande. Målet enligt bl.a. toppmötet i är att unionen skall utvecklas till ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Vad som åstadkommits av EU på dessa områden i form av rekommendationer, gemensamma åtgärder m.m. samt förslag till direktiv och förordningar från kommissionen är inte imponerande och kan därför inte läggas till grund för det kommande lagstiftningsarbetet. Det har nämligen i stora delar präglats av en både polisiär och negativ syn på invandring och bristande hänsyn till asylsökandes rättssäkerhet och medlemsstaternas inter När nu nya rättsakter skall upprättas är det väsentligt att dessa inte styrs av "den minsta gemensamma nämnaren" hos medlemsstaterna och att både de nationella parlamenten och mycket aktivt deltar i processen att arbeta fram den nya gemenskapslagstiftningen. I vilken grad den kommer att överensstämma med internationell rätt som t.ex. flyktingkonvention med protokoll, den internationella konventionen om skydd för migrerande arbetstagare och deras familjer, mot tortyr och mot diskriminering av kvinnor kommer att bli en utmärkt värdemätare på seriositeten i EU:s åtagande att respektera och främja de mänskliga rättigheterna. Det är nödvändigt att starta detta arbete med att göra en grundlig utvärdering av de olika åtgärder som vidtagits inom ramen för tredje pelaren på invandrings- och asylområdet. Utvärderingen får inte bara ta sikte på de effektivitetskrav som rådet och kommissionen uppställer i sin handlingsplan för genomförandet av Amsterdamfördragets bestämmelser om ett område av frihet, säkerhet och rättvisa. Det är nödvändigt att respekten för mänskliga rättigheter och humanitära principer utgör en central del av denna utvärdering. har med anledning av regeringens skrivelse 1999/2000:3 Migration och asylpolitik avlämnat en motion, 1999/2000:Sf3, där vi utförligt behandlar vår syn på flykting- och asylpolitiken inom EU. Motionen har behandlats i utskottets betänkande 1999/2000:SfU11.