yttr · GN05AU3y · 2000-01-01 00:00:00 — Preliminära ramar för utgiftsområdena 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet och 14 Arbetsmarknad och arbetsliv 1999/2000 AU3y Till finansutskottet har genom beslut berett arbetsmarknadsutskottet tillfälle att yttra sig ekonomiska vårproposition (prop. 1999/2000:100) i de delar som avser den ekonomiska politiken, utgiftstaket m.m. samt över de motioner som kan komma att väckas med anledning av propositionen, i de delar som avser arbetsmarknadsutskottets beredningsområde. Utskottet yttrar sig i det följande över propositionens avsnitt 1 Finansplan, avsnitt 4 Budgetpolitiska mål och statsbudgeten, avsnitt 7 Utgiftsramar såvitt avser utgiftsområdena 13 och 14 samt bilaga 2 Avstämning av målet om en halverad arbetslöshet . Utskottet yttrar sig över följande motioner: Fi12 av m.fl. (m) yrkandena 1, 6 och 7 (alla delvis) samt 12, 13 och 20 (delvis) Fi13 av m.fl. (kd) yrkandena 1, 3, 10 och 14 (alla delvis) samt 15 Fi14 av m.fl. (c) yrkandena 1, 2 och 4 (alla delvis), 7 samt 9 och 17 (båda delvis) Fi15 av m.fl. (fp) yrkandena 1, 6 och 14 (alla delvis) samt 15, 16 (delvis) och 26. Fi46 av m.fl. (s) I utskottets yttrande 1999/2000:AU4y redovisas utskottets synpunkter på propositionens förslag såvitt avser tilläggsbudget avseende utgiftsområde 14. Regeringen föreslår i propositionen att godkänner de allmänna riktlinjer som regeringen förordar för den ekonomiska politiken (yrkande 1), fastställer utgiftstaket för staten inklusive ålderspensionssystemet vid sidan av statsbudgeten för till (yrkande 3) samt god känner den preliminära fördelningen av utgifterna på utgiftsområden som riktlinje för regeringens budgetarbete (yrkande 6). Yttrandet är disponerat på följande sätt. I avsnitt 2 yttrar sig utskottet över de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och om propositionens bilaga 2 Avstämning av målet om en halverad arbetslöshet . Utgiftstaket för staten och preliminär fördelning på utgiftsområden behandlas i avsnitt 3. I avsnitt 4 behandlas övriga motioner och i avsnitt 5 lämnas några avslutande synpunkter. 2 Allmän inriktning av politiken I detta avsnitt behandlas förutom regeringens förslag till allmänna riktlinjer (punkten 1 i förslaget till riksdagsbeslut) och propositionens bilaga 2 även partimotionerna Fi12 av m.fl. (m) yrkandena 1 och 7 (båda delvis), 12, 13 samt 20 (delvis), Fi13 av m.fl. (kd) yrkandena 1, 10 och 14 (alla delvis) samt 15, Fi14 av m.fl. (c) yrkandena 1, 2 och 4 (alla delvis) samt 7 och 9 (delvis), Fi15 av m.fl. (fp) yrkandena 1 och 14 (båda delvis), 15, 16 (delvis) och 26. Utskottet kommer i denna del i huvudsak att uppehålla sig vid sådana frågor som har beröring med arbetsmarknads- och sysselsättningspolitiken. Den ekonomiska vårpropositionen bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen, och de gröna, vilka står bakom riktlinjerna för den ekonomiska politiken, budgetpolitiken, utgiftstaken, tilläggsbudgeten och de övriga förändringar som föreslås för . Samarbetet berör fem områden: ekonomi, sysselsättning, rättvisa, jämställdhet och miljö. Den svenska ekonomin utvecklas väl. Tillväxten är hög. Arbetslösheten sjunker och sysselsättningen ökar med en bibehållen låg inflation. Både de offentliga finanserna och bytesbalansen visar överskott. De stora förändringar som den svenska ekonomin har genomgått , bl.a. i form av budgetsanering och satsningar på utbildning och företagande, har lagt en god grund för en fortsatt hög tillväxt. För sysselsättningen är det övergripande målet full sysselsättning. Som delmål skall arbetslösheten ha minskat till , det s.k. arbetslöshetsmålet, och andelen reguljärt sysselsatta i åldern 20-64 skall uppgå till , det s.k. sysselsättningsmålet. Regeringen anger att utmaningen består i att kunna föra en ekonomisk politik, som för en långvarig och uthållig ekonomisk uppgång som kommer alla till del. Den tillväxt som därigenom skapas skall vara ekologiskt För att kunna uppnå målen om en bibehållen fortsatt hög tillväxt och en ökning av sysselsättningen krävs sunda offentliga finanser och stabila priser, vilket också är utgångspunkten för den ekonomiska politik som regeringen förespråkar. Starka offentliga finanser är också en förutsättning för ett stabilt välfärdssystem som kommer alla till del, även i dåliga tider. Alla skall få del av välfärdens kärna - skolan, vården och omsorgen. En politik som både syftar till utveckling och jämlikhet lägger grunden för välstånd och välfärd för alla. Tillväxt och rättvisa står därför enligt regeringen inte i motsatsförhållande till varandra. De är i stället varandras förutsättningar eftersom en stabil och uthållig tillväxt bygger på att alla är delaktiga, var och en efter sin förmåga. Den svenska arbetsmarknaden utvecklas väl. Den öppna arbetslösheten bedöms för , i genomsnitt, kunna stanna på . Vid slutet av året bedöms den hamna , varför arbetslöshetsmålet ligger inom räckhåll. Sysselsättningen beräknas fortsätta att öka, och de flesta indikatorer pekar mot en fortsatt gynnsam utveckling på arbetsmarknaden. väntas arbetskraftsutbudet öka i takt med att sysselsättningen stiger. För att nå målet om full sysselsättning är det en förutsättning att den ekonomiska politikens framgångar, bl.a. i form av sunda offentliga finanser och prisstabilitet befästs. Därutöver behövs insatser för att den ekonomiska uppgången skall kunna bli långvarig och uthållig och kunna komma alla till del. Mot bakgrund av det nuvarande ekonomiska läget har regeringen därför utformat den ekonomiska politiken utifrån tre uttalade målsättningar: Risken för överhettning skall motverkas Skapa goda förutsättningar för att den nuvarande konjunkturuppgången skall bli långvarig Tillväxten skall komma alla till del I propositionen lämnas också ett flertal exempel på föreslagna åtgärder som syftar till att pressa tillbaka arbetslösheten, öka sysselsättningen och tillväxten samt öka möjligheterna för bl.a. invandrare och arbetshandikappade att delta i arbetslivet. Regeringen pekar vidare på att en väl fungerande lönebildning är av avgörande betydelse för en fortsatt god sysselsättningsutveckling. För att minska risken för flaskhalsar och överhettning har arbetsmarknadspolitiken getts en ny inriktning, och satsningar har gjorts inom utbildningsområdet. Fortsatta skattesänkningar är också beroende av att lönebildningen fungerar väl. Regeringen avser därför att i budgetpropositionen återkomma till frågan om det finns utrymme för en fortsatt skattemässig kompensation för arbetstagarnas egen-avgifter. Arbetsmarknadens parter har också ett annat viktigt ansvar vid lönebildningen, nämligen att verka för en utjämning av de löneskillnader på grund av kön som finns . Detta är en av jämställdhetspolitikens viktigaste frågor. Arbetstidsfrågan rymmer många viktiga välfärdspolitiska val. En arbetsgrupp inom har i en rapport (Ds 2000:22) redovisat sina bedömningar av konsekvenserna av olika arbetstidsförkortningar. Rapporten är ute på remiss och regeringen avser att återkomma till frågan i höstens budgetproposition. I propositionen redogörs också för europasamarbetet kring sysselsättningspolitiken. förespråkar i motion Fi12 (yrkandena 1 och 7 delvis, 12, 13 samt 20 delvis) en ekonomisk politik som syftar till att ge människor ett ökat inflytande över sina liv och till att skapa förutsättningar för en långvarig hög tillväxt så att alltfler människor får arbete. För att uppnå detta mål krävs att det lönar sig bättre att arbeta och att driva företag samt att investera och ta risker. Politiken måste därför inriktas på sänkning av skatten inom dessa områden, vilket också medför att skattesänkningarna får störst betydelse för låg- och medelinkomsttagare. Sänkta skatter för dessa grupper leder till att ett mindre antal individer är i behov av bidrag eller transfereringar. Ett minskat bidragsberoende och sänkta skatter minskar också marginal-effekterna i ekonomin, vilket i sin tur stimulerar viljan att arbeta. Politiken måste även inriktas på att bekämpa de hinder som finns och som stänger människor ute från både arbetslivet och livet i övrigt. Arbetsmarknaden måste bli mer dynamisk och flexibel så att vars och ens insatser kan tas till vara. Incitamenten för att flytta och att skaffa sig högre utbildning måste öka. Antalet regler måste bli färre, tydligare och enklare. Genom en öppnare arbetsmarknad kan också den segregation som råder i samhället brytas. Härigenom kan bättre tas till vara de goda resurser, både mänskliga och andra, som går förlorade. Arbetsrätten måste förändras. Nuvarande lagstiftning hindrar tillkomsten av nya arbetstillfällen på grund av ett alltför stelbent och kollektivt synsätt där den enskildes önskemål inte kan beaktas. Lönebildningen måste bli flexiblare inom ramen för en individualiserad arbetsmarknad i kombination med en skattepolitik som slår vakt om kunskap och kompetens. Arbetslöshetsförsäkringen bör reformeras så att den blir en allmän obligatorisk försäkring som administreras av staten. Försäkringen skall tidsbegränsas, ersättningsnivån sänkas till av den tidigare inkomsten och inslaget av egenfinansiering öka. menar slutligen att regeringen bl.a. på grund av den föreslagna rätten för att disponera i avgiftsintäkter bör återkomma med en korrekt och fullständig redovisning av samtliga utgifter så att dessa redovisas inom utgiftstaken. framför i motion Fi13 (yrkandena 1, 10 och 14, alla delvis, samt 15) att regeringen inte har vågat att ta en diskussion om djupgående problem i form av dåligt fungerande lönebildning, dåligt fungerande arbetsmarknad och tillväxthämmande skatter på arbete, sparande och företagande. föreslår därför ett brett program för att öka sysselsättningen och därigenom sänka den totala öppna arbetslösheten. I programmet ingår bl.a. strukturella förändringar av skatterna och ett sänkt skattetryck, förenklingar av regelverken för företagen och en modernisering av arbetsrätten. Även en reformering av socialförsäkringssystemen, däribland arbetslöshetsförsäkringen, måste ske för att samspelet mellan skattesystemen och de olika bidragssystemen skall ge rätt incitament till arbete, som en rimlig ekonomisk trygghet finns för oförutsedda eller opåverkbara situationer. Endast genom att aktivt genomföra förändringar som stimulerar sysselsättning, tillväxt och företagande kan trygga välfärden. Grunden för den kristdemokratiska politiken är att ge stabila och goda villkor för fler och växande företag och därigenom öka sysselsättningen, minska arbetslösheten och trygga välfärden. Det är en prioriterad uppgift att skapa en skattestruktur som gör det möjligt för fler att klara sig på sin egen lön och inte tvingas vara beroende av bidrag för att få hushållsekonomin att gå ihop. För att göra det lönsamt för enskilda att arbeta måste de orimliga marginaleffekter som tillskapats genom högt skattetryck och inkomstprövade avgifter och bidrag reduceras och helt tas bort. Lönebildningen och arbetsmarknaden måste reformeras för att skall kunna vidmakthålla den goda ekonomiska tillväxt som råder . Det är angeläget att åtgärder vidtas så att det inte uppstår s.k. flaskhalsproblem på grund av att det saknas kompetent arbetskraft. Exempel på åtgärder för att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt och uppnå en bättre balans i lönebildningsprocessen är en högre grad av egenfinansiering () i en allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, förlängd varseltid för strejkåtgärder och förlängd tid för uppskjutande av stridsåtgärd, översyn av lagregler som styr kollektivavtal och prioritet för kvalificerad arbetsmarknadsutbildning. Dessutom måste antalet arbetsmarknadspolitiska åtgärder minskas som regelsystemen kring dessa förenklas. ser positivt på ett förstärkt anställningsstöd men anser att det bör utformas utifrån en individuell handlingsplan med ett personligt anpassat stöd till den långtidsarbetslöse och ett ökat krav på aktivitet samt en begränsning till av lönekostnaden och därefter till . motsätter sig en lagreglerad arbetstidsförkortning eftersom önskemålen om hur det ökade löneutrymmet skall disponeras, i form av högre konsumtion eller kortare arbetstid, är i högsta grad individuella. Frågan om en förkortning av arbetstiden bör därför hanteras genom avtal och inte genom lagstiftning. Lönebidraget är ett effektivt sätt att slussa ut arbetshandikappade på den ordinarie arbetsmarknaden. I förordningen som reglerar lönebidragsanställningar bör på nytt införas en paragraf, som innebär att om risk föreligger för uppsägning skall en sänkning av lönebidraget inte genomföras. framhåller i sin motion Fi14 (yrkandena 1, 2 och 4, alla delvis, samt 7 och 9 delvis) att vikten av att ha ett eget arbete inte kan överskattas. Det av regeringen i vårbudgeten presenterade sysselsättningsmålet är därför alltför lågt satt. För att så många som möjligt skall kunna få sysselsättning krävs att systemen som styr sysselsättningen ställs om. Skatterna måste sänkas för dem som har de lägsta ekonomiska marginalerna. Bidragen skall ge ekonomiskt stöd och vara personligt stärkande. Individen måste ges grundläggande möjligheter för att själv ta ansvar för sin kom petensutveckling och konkurrenskraft i arbetslivet. Detta sker bl.a. genom införande av en utbildningsgaranti och ett kompetenskonto. Detta ökar också möjligheterna till en bättre matchning av arbetstagare mot de lediga arbetena. En fungerande lönebildning är av avgörande betydelse för en god sysselsättningsutveckling och en förutsättning för skattesänkningar. Lönebildningen har ännu inte anpassats fullt ut till de nya krav som ställs i dagens ekonomi. För att möjliggöra en långsiktigt god tillväxt och för att skapa initiativ för utbildning, arbete, företagande och sparande måste skattetrycket sänkas. En ökad samordning av försörjningsstöden i enlighet med vad som föreslagits i arbetsmarknadspolitiska motion bör genomföras. Egenavgifterna i arbetslöshetsförsäkringen bör, fram , höjas stegvis och ett ökat ansvar föras över till arbetslöshetskassorna, ersättningen bör vara och under de 200 därpå följande dagarna . Höjningen av egenavgiften kompenseras den enskilde för genom skatteavdrag. På arbetsmarknadsområdet bör kraftiga strukturella besparingar genomföras. Arbetsmarknadspolitiken måste inriktas mot meningsfulla yrkesinriktade utbildningar och övergångsarbetsmarknader måste inrättas, där arbetskraften är billigare genom återföring av arbetsgivaravgifter. Satsningarna på Kvalificerad yrkesutbildning bör öka. Genom överföring av vissa delar av utgiftsområdena 14 och 15 till utgiftsområde 13 uppnås effektiviserings- och samordningsvinster på . Lönebidragen bör stärkas för att hjälpa de arbetshandikappade. Arbetslösa och utomnordiska medborgare som har särskilt svårt att komma in på arbetsmarknaden är andra grupper för vilka särskilda insatser måste sättas in. Framför allt invandrarna är en grupp som utgör en dold arbetskraftsreserv som måste tas till vara. Genom tillgång till arbetsmarknaden ökar också möjligheterna för dem att integreras i det övriga samhället. Därför bör det vidtas särskilda åtgärder för dem, bl.a. genom en förstärkning av de internationella arbetsförmedlingarna, en samordnad diskrimineringslagstiftning och övergångsarbetsmarknader, för att öka deras chanser att komma in på arbetsmarknaden. En annan viktig faktor som stimulerar till ökad utveckling och ytterligare företagande och tillväxt är utformningen av arbetsrättslagstiftningen. Den nya ekonomin, som har vuxit fram , bör återspeglas i de lagar som reglerar förhållandet mellan arbetstagare och arbetsgivare. Bland annat den av regeringen föreslagna rätten för att disponera i avgiftsintäkter beskrivs av som ett trixande med utgiftstaken som undergräver utgiftstakens och därmed regeringens hela förmåga att ha kontroll på statens utgifter. anser därför att det bör tillsättas en parlamentarisk utredning med uppdrag att göra en översyn av tillämpningen av budgettak och redovisningsprinciper. pekar i motion Fi15 (yrkandena 1 och 14, båda delvis, 15, 16 delvis och 26) på att arbetsmarknadspolitiken har till syfte att förstärka de arbetslösas ställning på arbetsmarknaden så att de kan skaffa sig arbete efter att arbetslösheten har inträtt. Det är därför viktigt med en effektiv arbetsmarknadspolitik. Det skall dock enligt framhållas att arbetsmarknadspolitiken ensam inte skapar nya arbetstillfällen, varför partiet talar om arbetsmarknadspolitikens tre ben: en aktiv arbetsmarknadspolitik, en näringspolitik för fler arbeten genom företagande och en ekonomisk politik för sunda och sanerade statsfinanser. stängs människor ute från arbetsmarknaden för att reglerna i praktiken hämmar tillkomsten av nya arbeten. Bristerna i arbetsmarknadens funktionssätt har bidragit till tre mycket stora problem: en misslyckad lönebildning som medför hämmad tillväxt för företag på grund av problem med rekrytering av arbetskraft, utanförskap och ett dåligt företagsklimat. anser att arbetsmarknadspolitiken inte får kräva så stora skatteresurser att den i sig hindrar tillkomsten av nya arbeten och förordar därför relativt kraftiga nedskärningar i arbetsmarknadspolitiken. Härigenom skapas bättre förutsättningar för fler reguljära arbeten. Arbetshandikappade är en grupp som, oberoende av konjunktur, alltid har en svår situation på arbetsmarknaden. För dem bör det därför göras större satsningar än vad regeringen föreslagit. Arbetslöshetsförsäkringen bör göras om till en tidsbegränsad försäkring som är fristående från statens budget, och den enskildes del av finansieringen bör höjas till av den faktiska kostnaden för försäkringen, detta för att ge starkare incitament till samverkan mellan arbetslöshetskassan/facket och arbetsförmedlingen för att möjliggöra hårdare kontroll vid oärligt utnyttjande och en starkare drivkraft för arbetslöshetskassan att få tillbaka medlemmar i riktiga arbeten. På arbetsrättens område är behovet av reformer större . Bland annat bör fackföreningarnas tolkningsföreträde avskaffas och konfliktreglerna skärpas. De förändringar som presenterar som alternativ till regeringens politik när det gäller företagandets villkor och arbetsmarknaden är i grunden generella men kan enligt motionen sägas ha störst betydelse för dem som står längst från dagens arbetsmarknad. Den föreslagna politiken har därför en klart integrationsfrämjande profil. Kompletterande uppgifter rörande läget på arbetsmarknaden Utskottet lämnar här en redovisning av det aktuella arbetsmarknadsläget. Redovisningen baseras på statistik för arbetsmarknadsläget som har publicerats av AMS. Motsvarande statistik från är inte tillgänglig när detta yttrande beslutas. Av AMS månadsstatistik för framgår att de senast föregående månadernas starka ökningstakt av antalet nya lediga platser vid arbetsförmedlingarna avtog under månaden. Enligt AMS bedömning är detta inte ett tecken på att den gynnsamma konjunkturen skulle vara på väg att mattas av. Bedömningen är i stället den att nedgången snarare beror på att rekryteringar har tidigarelagts och på att april innehållit ett flertal helgdagar. Antalet anmälda arbetslösa uppgick till 200 000 personer, vilket är en minskning i förhållande till med 9 000. Den relativa arbetslösheten har således sjunkit från till av arbetskraften. Antalet personer i arbetsmarknadspolitiska program uppgick till 113 000, vilket är 65 000 färre än och en minskning från till . Det s.k. obalanstalet, dvs. summan av antalet arbetslösa och antalet personer i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska program, har sjunkit i samtliga län jämfört med . hade det lägsta obalanstalet medan hade det högsta , en minskning jämfört med . Situationen på arbetsmarknaden har fortsatt att förbättras för ungdomar i åldern . Antalet arbetslösa eller deltagare i program uppgick till 39 000, vilket var 18 000 färre än . Bland personer hade antalet arbetslösa stigit med 5 000 till 62 000. med detta yttrande har arbetsmarknadsutskottet i ett betänkande (AU7) behandlat regeringens förslag i proposition 1999/2000:98 Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt. I detta betänkande redovisar utskottet sin syn och sina ställningstaganden avseende den allmänna inriktningen av politiken inom utskottets område. Utskottet ställer sig därvid bakom målen för och huvuddragen i den framtida inriktningen av arbetsmarknadspolitiken såsom den presenterades i propositionen. Utskottet kan konstatera att den beskrivning som görs i vårpropositionen av arbetsmarknadsområdet i allt väsentligt överensstämmer med den som lämnas i proposition 98. Utskottet hänvisar därför till vad som anförs i nämnda betänkande i dessa delar samt anför därutöver följande. Svensk ekonomi utvecklas väl. Tillväxten är hög och inflationen låg. Den höga tillväxten bidrar till att sysselsättningen ökar som arbetslösheten minskar. För att tillväxt och sysselsättning även fortsättningsvis skall kunna ligga på en hög nivå måste utgångspunkten för arbetsmarknadspolitiken, liksom för den övriga ekonomiska politiken, vara att de offentliga finanserna är sunda och att det går att hålla priserna på en stabil nivå. Härutöver krävs en makroekonomisk stabilitet där den makroekonomiska politiken vägs mot och kombineras med åtgärder för att få arbetsmarknaden att fungera bättre. Särskild vikt måste läggas vid åtgärder för att förbättra matchningen på arbetsmarknaden och för att förbättra kompetensen hos arbetstagarna. Endast genom en god tillväxt kan de offentliga finanserna hållas starka, vilket är en förutsättning för ett stabilt välfärdssystem som, oberoende av bra eller dåliga tider, kan komma alla till del. Utskottet delar därför regeringens syn att tillväxt och rättvisa inte står i motsatsförhållande till varandra, utan är varandras förutsättningar, eftersom en stabil och uthållig tillväxt bygger på att alla är delaktiga, var och en efter sin förmåga. vårproposition föreslog regeringen en rad åtgärder för bl.a. ökad tillväxt, sysselsättning och jämställdhet. I budgetpropositionen för lades förslag på skattesänkningar till hushåll och företag på sammanlagt ca och ca för de kommande Regeringen föreslår nu ytterligare en rad åtgärder som syftar till ökad tillväxt och sysselsättning samt minskad arbetslöshet. I förslaget ingår också särskilda insatser för att öka sysselsättningen bland invandrare. Mål för arbetslöshet och sysselsättning slog regeringen som ett mål fast att den öppna arbetslösheten skulle halveras så att den skall uppgå till högst . kompletterades detta, det s.k. arbetslöshetsmålet, med ett sysselsättningsmål, som innebär att skall av befolkningen i åldern vara sysselsatt. Härefter är målet "full sysselsättning". Ökad sysselsättning leder till ökad social trygghet som den minskar den enskildes behov av bidrag och andra former av stöd. Den grundläggande principen för den svenska arbetsmarknadspolitiken, och hela välfärdspolitiken, har därför varit den s.k. arbetslinjen, dvs. att aktiva åtgärder för att få den enskilde tillbaka i arbete skall prioriteras framför passiva kontantstöd. har arbetslinjen utvecklats till en arbets- och kompetenslinje, innebärande att för det fall arbete inte går att finna för den arbetslöse skall denne, framför ett passivt kontantstöd, erbjudas utbildning eller praktikplats som kan leda till arbete om det är lämpligt och ekonomiskt möjligt. Utskottet vill här också framhålla att upprätthållandet av arbetslinjen även är viktigt för att motverka att arbetslöshetsersättningen används som en del i förtida pensionering av arbetskraften. Av den ovan nämnda proposition 98 framgår att arbetsmarknadspolitikens viktigaste uppgift är att öka anpassningsförmågan på arbetsmarknaden, vilket i första hand uppnås genom en väl fungerande platsförmedling som innebär en god matchning där vakanser snabbt kan tillsättas. I andra hand skall arbetsmarknadspolitiken verka för att höja kompetensen hos de arbetssökande genom utbildningsinsatser av olika slag.