yttr · GN05AU5y · 2000-01-01 00:00:00 — Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitiken /2000 AU5y Till socialutskottet har berett samtliga utskott i tillfälle att yttra sig över regeringens proposition 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitiken jämte motioner, i de delar de berör respektive utskotts beredningsområde. redogör i sitt yttrande för vissa förändringar av arbetsmarknadspolitiken som är av särskilt intresse när det gäller arbetsmarknaden för personer med funktionshinder och som föreslagits respektive redovisats i propositioner till . Utöver detta uppehåller sig utskottet i yttrandet framför allt vid EU-samarbete när det gäller arbetsmarknaden för funktionshindrade personer samt frågor om mål, uppföljning, utvärdering och forskning inom det aktuella området. Utskottet konstaterar att endast en motion (mot. 1999/2000:So44) som avlämnats med anledning av proposition 79 innefattar motionsyrkanden som uttryckligen avser arbetsmarknadsutskottets ansvarsområde. Utskottet avstår emellertid från att ta ställning till enskilda motionsförslag. Till grund för propositionen ligger bl.a. förslag från i betänkandet nia - nio vägar att utveckla bemötandet av personer med funktionshinder (SOU 1999:21) och betänkandet framtida förutsättningar och arbetsuppgifter (SOU 1999:73). Arbetsmarknadspolitiska mål och mångfald De långsiktiga målen för den ekonomiska politiken är full sysselsättning. Regeringen och har ställt upp två mål på vägen mot full sysselsättning: den öppna arbetslösheten skall halveras till och andelen reguljärt sysselsatta av befolkningen skall öka till . En förutsättning för att uppnå sysselsättningsmålet är enligt arbetsmarknadsutskottets uppfattning att personer med funktionshinder kommer in i arbetslivet. Dessa personer kan bidra med såväl kunskaper som erfarenheter som är värdefulla i arbetslivet. Hela arbetskraftens kompetens måste tas till vara. Utskottet ser mot denna bakgrund positivt på att initierat ett särskilt projekt som ur ett tillväxtperspektiv skall kartlägga och analysera hur kön, klass, etnisk tillhörighet, sexuell läggning och funktionshinder påverkar enskildas möjligheter på arbetsmarknaden och när det gäller eget företagande samt hur mångfald kan påverka tillväxten. Mångfald i arbetslivet måste enligt utskottets uppfattning rimligen bidra till ökad sysselsättning och ekonomisk tillväxt. befinner sig i ett gynnsamt ekonomiskt läge. Tillväxten är hög, sysselsättningen stiger, arbetslösheten minskar och priserna är stabila. Enligt AMS fortsätter de lediga platserna att strömma in till arbetsförmedlingarna. anmäldes 59 000 nya platser, vilket är drygt 10 000 fler än under samma månad föregående år. Det är den största inströmningen av lediga platser som anmälts till förmedlingarna en enskild månad . Den ökade efterfrågan på arbetskraft åtföljs av minskad arbetslöshet. De regionala skillnaderna beträffande arbetsmarknadsläget är stora. Antalet deltagare i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder på arbetsmarknaden i sin helhet var 68 000 färre än under samma månad 1999. Med sådana åtgärder avses exempelvis anställningsstöd, arbetspraktik, datortek och arbetsmarknadsutbildning där inriktning och omfattning varierar beroende på konjunkturläge. Det är framför allt de ökade möjligheterna att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden som förklarar nedgången. Enligt statistik från har också arbetshandikappade personers deltagande i konjunkturberoende åtgärder minskat jämfört med förhållandena . I ett generellt sett mycket positivt arbetsmarknadsläge med stor efterfrågan på arbetskraft kan det förväntas att fler arbetshandikappade får anställning med lönebidrag eller offentligt skyddat arbete (OSA), under förutsättning att budgetmedel finns tillgängliga. () har emellertid antalet personer som är anställda med lönebidrag eller OSA varit ca 53 600, vilket är mindre än 1999. I det verksamhetsmål som regeringen har slagit fast för anges att 56 000 personer i genomsnitt skall ges sysselsättning med lönebidrag eller OSA (se nedan). Minskningen av lönebidrags- och OSA-anställningarna jämfört med föregående år uppvisar regionala skillnader. Endast tre län uppnådde verksamhetsmålet . Mot bakgrund av den hittillsvarande utvecklingen under budgetåret av antalet anställda med de nämnda anställningsformerna vill utskottet betona att det är angeläget att personer med arbetshandikapp får del av det goda konjunkturläge som råder. Som framgår nedan aviseras i vårpropositionen förstärkningar av anslaget för särskilda åtgärder för arbetshandikappade budgetåren 2001-2003. Arbetshandikappade personer har svårt att komma in på arbetsmarknaden oavsett vilket konjunkturläge som råder. framöver ökar antalet äldre på arbetsmarknaden. Bland äldre personer är arbetshandikapp vanligare än bland yngre. förutsätter att regeringen ingående följer utvecklingen i fråga om arbetsmarknadsläget för arbetshandikappade personer och vid behov vidtar åtgärder. Utskottet redovisar nedan vissa uppgifter om långtidsinskrivna vid arbetsförmedlingen, en grupp där personer med arbetshandikapp är överrepresenterade och som återfinns över hela landet. Förändringar i arbetsmarknadspolitiken enligt aktuella propositioner I proposition 79 om handikappolitik (avsnitt 11) redovisas under rubriken stöd till företag och särskilt anordnade arbetstillfällen arbetsmarknadspolitiska åtgärder som syftar till att människor med funktionshinder skall kunna vara verksamma på arbetsmarknaden. Regeringen har efter att proposition 79 lades fram för även överlämnat propositionen Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt (prop. 1999/2000:98) till . Där redovisas en rad förändringar av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna och förslag läggs fram om förändringar av åtgärdssystemet. Åtgärderna bör enligt regeringen indelas i sju olika områden med den gemensamma benämningen arbetsmarknadspolitiska program: arbetsmarknadsutbildning, arbetspraktik, anställningsstöd, utvecklingsgaranti, start av näringsverksamhet, projekt med arbetsmarknadspolitisk inriktning samt särskilda insatser för personer med arbetshandikapp. Programmen skall enligt regeringen i högre grad än kunna kombineras för att deltagare snabbare skall komma i arbete. De förändringar som redovisas respektive föreslås i proposition 98 berör i flera avseenden insatser som riktas mot personer med arbetshandikapp. Mot denna bakgrund finner arbetsmarknadsutskottet anledning att i detta yttrande något närmare redogöra för vissa delar av propositionen. Utskottet har ännu inte tagit ställning till förslagen i propositionen. I propositionen redovisar regeringen mål för arbetsmarknadspolitiken och samt anger tre huvuduppgifter för arbetsmarknadspolitiken: för det första att förmedla arbete till arbetslösa och arbetskraft till företag, för det andra att öka de arbetslösas kunskaper och för det tredje att stödja dem som har svårt att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden. En allt viktigare uppgift är vidare att öka sysselsättningen och förhindra marginaliseringen av undersysselsatta i skogslänen samt av arbetslösa socialbidragstagare i vissa storstadsområden. Antalet långtidsinskrivna vid arbetsförmedlingen, alltså personer som kontinuerligt varit inskrivna vid arbetsförmedlingen utan att ha haft något avbrott för arbete, har ökat dramatiskt . Vid decenniets början fanns endast ett fåtal långtidsinskrivna medan kulmen nåddes 1997 då antalet var 130 000. Enligt propositionen har den pågående sysselsättningsuppgången även gynnat de långtidsinskrivna och arbetslösheten i denna grupp har minskat i takt med att den generella arbetslösheten reducerats. Den grupp långtidsinskrivna som kvarstår som arbetssökande tenderar dock att bli alltmer svårplacerad. En allt större del av de långtidsinskrivna är arbetshandikappade. Ungefär 25 000 personer har varit kontinuerligt inskrivna vid förmedlingen . Personer med låg utbildning, arbetshandikapp samt äldre är överrepresenterade bland dessa. Trots kvarstående problem med långtidsinskrivningar hävdas i proposition 98 att ingen person är chanslös på arbetsmarknaden eftersom även sannolikheten att få arbete för dem med sämst förutsättningar ökar när efterfrågan på arbete blir större. får av de långtidsinskrivna arbete. Regeringen anser att arbetslinjen i arbetsmarknadspolitiken behöver stärkas ytterligare. Därför läggs förslag fram om att en aktivitetsgaranti skall införas i hela landet fr.o.m. för arbetslösa som är eller äldre, som är eller löper risk att bli långtidsarbetslösa och som står till arbetsmarknadens förfogande. Genom aktivitetsgarantin skall dessa personers förutsättningar att få arbete förbättras, arbetslinjen hävdas samt rundgången mellan åtgärder och öppen arbetslöshet kunna brytas. Vidare föreslås att ett särskilt anställningsstöd införs för den som fyllt , varit arbetslös eller deltagit i arbetsmarknadspolitisk åtgärd och före anvisningen varit anmäld på arbetsförmedlingen och tagit del av aktivitetsgarantin . I den arbetsmarknadspolitiska propositionen anges också att det skall ske en vidareutveckling av de ömsesidiga individuella handlingsplaner för arbetssökande som upprättas vid arbetsförmedlingen, att regelförenklingar skall genomföras i de arbetsmarknadspolitiska programmen och att aktivitetskraven i arbetslöshetsförsäkringen skall betonas. Som framgått anser regeringen att det skall finnas sju olika arbetsmarknadspolitiska program. Arbetshandikappade personer kommer liksom att återfinnas inom samtliga programformer. Ett av programmen, särskilda insatser för personer med arbetshandikapp är, som denna nya benämning anger, särskilt inriktat på arbetshandikappade personer. Programmet avses innefatta insatserna lönebidrag, skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare (), merkostnader för arbetsbiträde, arbetshjälpmedel och särskilt stöd vid start av näringsverksamhet. I propositionen redovisas vidare en rad förenklingar av de nämnda insatserna. På några punkter har förslag om förändringar underställts (se nedan). Regeringen avser enligt vad som framgår av proposition 98 att ändra benämningarna på arbetsmarknadspolitiska insatser för personer med arbetshandikapp i syfte att förtydliga insatsernas innebörd. Stöd till hjälpmedel på arbetsplatsen ersätter beteckningen "bidrag till arbetshjälpmedel". Stöd till personligt biträde ersätter "bidrag till arbetsbiträde" vilket skall klargöra att stödet inte bara kan lämnas för den som får ett arbete utan även när en person deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program. Särskilt stöd vid start av näringsverksamhet ersätter "näringshjälp" som därigenom får en tydligare koppling till stöd vid start av näringsverksamhet ("starta-eget"). I propositionen anger regeringen att beslut om stöd till hjälpmedel på arbetsplatsen, personligt biträde och särskilt stöd vid start av näringsverksamhet inte längre skall få överklagas till regeringen. Som framgått lägger regeringen i propositionen fram vissa förslag för beslut av . Således föreslås att målgruppen för stöd till hjälpmedel m.m. skall ändras från funktionshindrade till personer med arbetshandikapp för att därmed avse individer som har nedsatt förmåga i förhållande till arbetsuppgiften. Vidare läggs förslag fram om att stöd till hjälpmedel på arbetsplatsen till företagare och fria yrkesutövare skall lämnas enligt samma villkor som gäller för anställda och att möjligheterna till stöd för reparationer av hjälpmedel utvidgas. Dessutom föreslås att stöd för personligt biträde skall kunna lämnas vid samtliga arbetsmarknadspolitiska program och att en person som behöver särskilt stöd för introduktion och uppföljning () skall kunna få detta . I fråga om skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare () föreslår regeringen att stöd inte skall lämnas om det skyddade arbetet bedrivs inom konkurrensutsatt sektor eller verksamhet. Av proposition 79 framgår att det genomförs en översyn av den arbetslivsinriktade rehabiliteringen (dir. 1999:44). Översynen skall vara avslutad . I proposition 98 redovisar regeringen det arbete som pågår för att vidareutveckla verksamheten med arbetslivsinriktad rehabilitering (tidigare benämnd "yrkesinriktad rehabilitering"). Regeringen samtycker till en rad förslag som har lagts fram av AMS beträffande den framtida organisationen av den arbetslivsinriktade rehabiliteringen och betonar kraftigt vikten av att särskilda resurser för olika funktionshinder säkerställs. Vidare anger regeringen att den noga kommer att följa utvecklingen av organisation, resurser och genomförande av den arbetslivsinriktade rehabiliteringen och uppdra åt AMS att redovisa i vilken omfattning tjänsteutbud och personalresurser finns tillgängliga för arbetssökande med behov av arbetslivsinriktad rehabilitering, omfattningen av servicen och de särskilda resurserna inom den arbetslivsinriktade rehabiliteringen för olika grupper av arbetshandikappade samt insatser för kompetens- och metodutveckling inom den arbetslivsinriktade rehabiliteringen på olika nivåer inom AMS verksamhet. Som framgått har arbetsmarknadsutskottet ännu inte tagit ställning till förslagen i proposition 98. Så är också fallet när det gäller förslagen i årets ekonomiska vårproposition (prop. 1999/2000:100). När det gäller den sistnämnda propositionen vill utskottet i detta sammanhang fästa uppmärksamheten på att den innefattar förslag om förbättring av det förstärkta anställningsstödet för personer som varit arbetslösa eller deltagit i arbetsmarknadspolitiska åtgärder . Stödformen riktas mot personer som varit arbetslösa under mycket långa perioder, en grupp där som nämnts arbetshandikappade personer är överrepresenterade. Vidare bör nämnas att det i vårpropositionen också aviseras förstärkningar av anslaget för särskilda åtgärder för arbetshandikappade för vart och ett av budgetåren 2001-2003. Lagstiftning mot diskriminering - åtgärder för ökad tillgänglighet Som framgår av proposition 79 infördes genom lag (1999:132) ett förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder. I det betänkande som låg till grund för riksdagsbeslutet om lagstiftningen (bet. 1998/99:AU4) betonade utskottet att lagförslaget gav uttryck för den mycket viktiga principen om varje individs rätt att bli bedömd efter personliga egenskaper och förutsättningar. Det viktigaste med en diskrimineringslagstiftning är, framhöll utskottet, de mer långsiktigt normbildande effekterna i samhället. varnades för en övertro på lagstiftningens effekter. Diskriminering kan inte i ett slag lagstiftas bort. Förbudsregler måste kompletteras av andra insatser, både från samhällets och enskildas sida. Av den rapport som handikappombudsmannen (HO) överlämnade till regeringen framgår att denne dittills hade fått in 23 anmälningar om diskriminering där lagen kan vara tillämplig. Enligt rapporten spänner anmälningarna över ett brett fält, både vad gäller orsak, funktionshinder och arbetsgivare. I sin rapport drar HO slutsatsen att den nya lagen förutom att vara ett skydd för enskilda också kommer att bidra till att attityderna till funktionshindrade i arbetslivet förbättras. Men, konstaterar ombudsmannen, insatser för full delaktighet och jämlikhet i arbetslivet för funktionshindrade handlar dock inte enbart om tillämpningen av den nya lagen. HO menar att om människor med funktionshinder inte kan ta del av den högre utbildningen, inte kan använda de allmänna kommunikationerna och stängs ute av fysiska barriärer kommer de även i fortsättningen att vara mindre konkurrenskraftiga på arbetsmarknaden, med eller utan diskrimineringslag. finner all anledning att instämma i denna slutsats och ser positivt på de åtgärder som föreslås i proposition 79 om att handikapperspektivet skall genomsyra alla samhällssektorer och att åtgärder skall vidtas för att öka tillgängligheten i det svenska samhället. I anslutning till vad utskottet sagt här om lagstiftning mot diskriminering kan nämnas att en handbok om hur man rekryterar utan att diskriminera på grund av kön, etnisk tillhörighet, funktionsnedsättning eller sexuell läggning har tagits fram av , , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning. innehåller både en redovisning av de regler som finns på området och goda råd om hur man i praktiken kan bygga upp rutiner för att förhindra diskriminering. Utskottet vill i likhet med regeringen i proposition 79 betona betydelsen av tillgänglighet och användbarhet. Målsättningen måste vara att ingen funktionshindrad person skall utestängas från arbete på grund av brister i dessa avseenden. I anslutning till detta finner utskottet också anledning att i likhet med regeringen framhålla vikten av tillgänglighet till utbildning. Generellt sett väger utbildning allt tyngre på dagens arbetsmarknad. Därför är det angeläget att funktionshindrade personer inte utestängs från utbildning på grund av bristande tillgänglighet. EU-samarbete med anknytning till arbetsmarknaden De uppgifter och kommentarer till internationellt samarbete på handikappområdet som återfinns i proposition 79 avser framför allt om delaktighet och jämlikhet (främst i avsnitt 4.3). I avsnitt 4.2 redovisas också vissa andra uppgifter om handikappolitik i ett internationellt perspektiv. vill för sin del göra några kommentarer kring det samarbete på EU-området som har betydelse för funktionshindrade personers ställning på arbetsmarknaden men som inte berörs i proposition 79. I sammanhanget bör nämnas att varit pådrivande när det gäller såväl EU:s sysselsättningssamarbete i mer generella termer som när det gäller insatser riktade mot personer med funktionshinder. Det råder ett nära samband mellan den nationella sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken och det sysselsättningssamarbete som äger rum inom EU. I gällande regleringsbrev för AMV konstateras att den nationella arbetsmarknadspolitiken skall ligga i linje med EU:s sysselsättningsriktlinjer (se nedan). En viktig del av det europeiska sysselsättningssamarbetet utgörs av ett övervaknings- och rapporteringsförfarande. Samordningen av sysselsättningspolitiken sker på grundval av gemensamma riktlinjer för sysselsättningen, nationella handlingsplaner, en årlig gemensam rapport från kommissionen och rådet, en möjlighet för rådet att avge rekommendationer till enskilda medlemsstater samt utbyte av goda erfarenheter mellan medlemsstaterna. Sysselsättningsriktlinjerna för anger att EU och dess medlemsstater skall främja sysselsättning genom åtgärder för att förbättra anställbarheten, utveckla företagarandan, uppmuntra företagens och de anställdas anpassningsförmåga och stärka jämställdheten. Enligt arbetsmarknadsutskottets uppfattning bör åtgärder inom vart och ett av dessa fyra områden kunna ha betydelse för att förbättra funktionshindrade personers ställning på arbetsmarknaden. Utskottet vill dock i detta sammanhang fästa särskild uppmärksamhet på vad som inom området åtgärder för att förbättra anställbarheten uttalats om vikten av att främja en arbetsmarknad för alla. I gällande sysselsättningsriktlinjer konstateras att många grupper och individer möter särskilda svårigheter när det gäller att skaffa sig relevanta färdigheter och att komma in och bli kvar på arbetsmarknaden. Det behövs enligt EU enhetliga åtgärder som främjar integrering av sådana grupper och individer i arbetslivet och som bekämpar diskriminering. Riktlinjerna innebär vidare att varje medlemsstat skall fästa särskild vikt vid behov hos funktionshindrade, etniska minoriteter och andra grupper och individer som kan vara missgynnade, samt utarbeta lämpliga förebyggande och aktiva politiska åtgärder som främjar deras integrering på arbetsmarknaden. EU:s medlemsstater införlivar sysselsättningsriktlinjerna i sina nationella handlingsplaner och rapporterar till kommissionen om deras genomförande. Handlingsplanerna för bör överlämnas till kommissionen och rådet . handlingsplan kommer enligt regeringen att bygga på den politik som presenteras i vårpropositionen. Som nämnts ovan innefattar sysselsättningssamarbetet en gemensam rapport från kommissionen och rådet. I detta sammanhang kan nämnas att det i den gemensamma rapporten om sysselsättning 1999 presenterades ett antal exempel på sysselsättningspolitiska initiativ i syfte att belysa framgångsrika åtgärder i medlemsstaterna. Bland ett av sju utvalda goda exempel fanns ett från , nämligen teknikstödda arbetsplatser för personer med funktionshinder. Teknikstöd på arbetsplatser kan innefatta en rad olika former av stöd. har möjligheterna till teknikstöd och arbetsanpassning med IT-baserade hjälpmedel rönt allt större intresse. redovisar nedan vissa uppgifter om en slutförd studie av arbetsplatsanpassningar med IT-baserade hjälpmedel för funktionshindrade personer. I anslutning till vad som sagts här vill utskottet rikta uppmärksamheten mot ett nytt EU-initiativ som går under benämningen "eEurope - ett informationssamhälle för alla". Initiativet har tillkommit för att EU fullt ut skall dra nytta av de fördelar som informationssamhället utgör. Inom initiativet skall åtgärder vidtas inom tio huvudområden, däribland "eDeltagande för personer med funktionshinder". Där skall åtgärderna inriktas på att säkerställa att utvecklingen av informationssamhället sker med fullt beaktande av behoven hos personer med funktionshinder. Åtgärderna inom ramen för eEurope har specifika mål . När förslaget om eEurope lades fram pekade kommissionen på att utvecklingen av digital teknik erbjuder stora möjligheter att överbrygga hinder av socioekonomisk, geografisk, kulturell, tidsmässig och annan art för personer med funktionshinder. Genom teknik som tar hänsyn till deras specifika behov blir det möjligt för dem att delta såväl i samhällslivet som i arbetslivet på likvärdiga villkor. När det gäller personer med funktionshinder betonas bl.a. behovet av ökad standardisering av IT-produkter och IT-tjänster samt förbättrade möjligheter till utbildning och kompetensutveckling. Initiativet skall vidareutvecklas under en särskild ministerkonferens om informationssamhället som äger rum i . I anslutning till eEurope-initiativet har det portugisiska ordförandeskapet i ministerrådet satt upp en särskild webbplats för dem som vill diskutera angelägna åtgärder för personer med funktionshinder. Adressen dit är . En viktig beståndsdel i EU:s sysselsättningssamarbete är som nämnts utbyte av erfarenheter mellan medlemsstaterna. I ett allt mer integrerat och i en situation där de nationella ekonomierna och arbetsmarknaderna i ökande grad påverkas av förhållanden på andra håll i världen är det naturligtvis väsentligt att se till varandras erfarenheter. I ett projekt som bedrivs vid IFAU () studeras frågor kring arbetshandikappade i OECD-området. Kartläggningen avser bl.a. ländernas attityder till arbetshandikappade och vilken strategi olika länder väljer i syfte att integrera arbetshandikappade på arbetsmarknaden, exempelvis genom kvotering eller lönebidrag. I projektet studeras också skillnader i arbetskraftsdeltagande och sysselsättningsgrad. Som framgått har ett lagstadgat förbud mot diskriminering i arbetslivet av personer med funktionshinder införts i . På EG-rättens område har förslag lagts fram om reglering i fråga om diskriminering i bl.a. arbetslivet. Detta ingår i ett förslag till "antidiskrimineringspaket" som lades fram av och som består av ett meddelande, två direktiv i syfte att bekämpa diskriminering och ett handlingsprogram som skall komplettera direktiven. Det ena direktivförslaget, arbetslivsdirektivet (KOM (1999) 565 slutligt), avser reglering av diskriminering i arbetslivet. Det syftar till att i arbetslivet genomföra principen om likabehandling av personer oavsett funktionshinder, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, ålder eller sexuell läggning. Direktivet är ett minimidirektiv vilket innebär att medlemsstaterna får införa regler som går längre än vad som anges i direktivet för att tillvarata likabehandlingsprincipen.