yttr · GN05AU3y · 2000-01-01 00:00:00 — Parallellt med att arbetsmarknadsutskottet behandlat ekonomiska vårproposition och utarbetat detta yttrande har utskottet också behandlat proposition 1999/2000:98 Förnyad arbetsmarknadspolitik för delaktighet och tillväxt och utarbetat betänkandet AU7 med anledning av propositionen. Frågor om mål och inriktning på arbetsmarknadspolitiken behandlas i båda dessa sammanhang. I betänkandet AU7 redovisar utskottet (i reservation 1) utöver generella ståndpunkter om mål och inriktning även synpunkter på vissa frågor som behandlas närmare i betänkandet. Tillväxten i den svenska ekonomin är bättre än . Sysselsättningen ökar och arbetslösheten sjunker som räntan och inflationen är låg. Det är därför förvånande att den budget som regeringen presenterar, efter att större poster av engångskaraktär har tagits bort, uppvisar ett strukturellt underskott . Dagens goda konjunktur med ökad sysselsättning leder till minskade statliga utgifter för transfereringar som statens intäkter ökar. Om regeringen inte lyckas få balans i budgeten under så gynnsamma förhållanden, vad kommer då att hända när konjunkturen vänder? Trots den ökning av sysselsättningen som har skett , måste utskottet notera att den aktuella situationen på arbetsmarknaden visar tydliga tendenser till att det både finns en omfattande arbetslöshet och en ökande brist på arbetskraft. är flera hundra tusen personer utan arbete i . Jämfört med är drygt 400 000 färre sysselsatta, detta trots att antalet personer i arbetsför ålder har ökat med ca 100 000. visar undersökningar - från bl.a. - att den mer akuta brist på kvalificerad arbetskraft inom tjänstesektorn som uppstod nu också börjar att visa sig inom verkstadsindustrin. Av barometer för framgår en kraftig ökning av bristen på kvalificerade tekniker/ingenjörer, jämfört med den förra mätningen . anger av företagen, mot , att det är brist på denna typ av arbetskraft, den högsta siffran . som talar om brist på yrkesarbetare har också fördubblats . av företagen inom tele- och elektronikindustrin talar om brist , mot drygt hälften . Det anförda visar att företagen har stora problem med att få tag på utbildad och yrkeskunnig arbetskraft. Om svårigheterna ökar ytterligare är risken för flaskhalsar och överhettning uppenbar, vilket i sin tur utgör ett stort hot mot tillväxten och en ökad risk för inflation. Det är därför något förvånande att regeringen i årets vårbudget inte presenterar några förslag för att främja tillväxt och sysselsättning. Den politik som regeringen förespråkar går i stället ut på att passivt avvakta i förhoppningen att en god såväl nationell som internationell konjunktur av sig själv skall medföra ökad sysselsättning. Ett sådant synsätt kan utskottet inte ansluta sig till. I detta sammanhang vill utskottet också framhålla att det underlag som regeringen presenterar i propositionen inte är tillräckligt för att kunna bedöma vilka effekter som regeringens förslag kan komma att få. Det är inte heller tillfredsställande att regeringen, för att klara de fastställda utgiftstaken, vidtar olika bokföringsmässiga åtgärder som möjliggör en ökning av statens totala utgifter. Två exempel på sådan åtgärder är förslaget om att skall få rätt att disponera i avgiftsintäkter och den föreslagna nettoförsvagningen av utgiftsområde 13 på avseende lönegarantin. Utskottet anser därför att det finns anledning att efterlysa en korrekt och fullständig redovisning av utgifter och inkomster samt en fullödig och tydlig information i framtida regeringsförslag. Sammanfattningsvis skulle utskottet vilja se fler förslag om strukturella förändringar av skatterna och ett sänkt skattetryck, färre och enklare regler för företagen, modernare arbetsrätt och reformer i socialförsäkringssystemen. Endast genom att aktivt stimulera ökat företagande kan den goda tillväxten och ökningen av sysselsättningen bibehållas på lång sikt. Erfarenheter från andra länder visar att en sådan massarbetslöshet som drabbade som en följd av den stora konjunkturnedgången lätt blir permanent, eftersom många individer helt tappar kontakten med arbetsmarknaden. Utskottet anser därför att det är mycket angeläget att det vidtas kraftfulla åtgärder för öka sysselsättningen och minska arbetslösheten för att förhindra att massarbetslösheten permanentas. För att sysselsättningen skall kunna öka måste politiken skapa förutsättningar så att fler företag kan växa och flera riktiga arbeten skapas. För att uppnå detta krävs en offensiv politik för att öka tillväxten. Skatterna på företagande och arbete måste sänkas. Modernare och bättre anpassade regelverk krävs för att underlätta startande och drivande av företag. De flesta torde vara överens om att flertalet av de nya arbeten som behövs måste komma inom den privata sektorn. Bättre förutsättningar måste därför skapas för att denna sektor, och då främst tjänstesektorn, skall kunna växa. Bland annat bör särskilda lättnader införas för de hushållsnära tjänsterna. Framför allt genom att skapa regler som möjliggör en utvidgning av marknaden för hushållsnära tjänster kan ett stort antal nya arbetstillfällen skapas. Genom en sådan marknad kan många ungdomar få chansen till arbete. Härutöver måste det vidtas ett flertal andra åtgärder för att underlätta framväxten av nya arbetstillfällen i en växande tjänstesektor, exempelvis olika typer av tjänster för hushåll och industri. För att tjänstesektorns expansion inte skall hindras i onödan krävs, som för övriga branscher, en väl fungerande arbetsmarknad. därför en viktig roll när det gäller att hjälpa arbetslösa att finna arbete och arbetsgivarna att finna arbetskraft. I denna process måste arbetsförmedlingen aktivt verka för att den arbetssökande ökar sin rörlighet. Den nya arbetsmarknad som har växt fram ställer allt högre krav på kompetens hos den enskilde. Kunskaper blir fort gamla. Arbetsmarknaden kommer därför att av den enskilde kräva en kontinuerlig kompetensutveckling. Det har således uppstått ett intimt samband mellan utbildning, kompetensutveckling och tillväxt. De skärpta kraven påverkar grund- och gymnasieskolan, utbildningen därefter samt i hög grad också kompetensutvecklingen i arbetslivet. Med hänsyn till den ökade rörligheten på arbetsmarknaden kommer frågan om kompetens att alltmer bli en fråga för individen. Genom att införa ett personligt utbildningskonto eller kompetenskonto ges den enskilde möjlighet att själv välja när han eller hon vill utbilda sig. Härigenom görs det livslånga lärandet möjligt. Utbildningskontot eller kompetenskontot finansieras genom att den enskilde medges skatteavdrag för de medel som avsätts på samma sätt som sker för avsättning till pensionsförsäkringar. Beskattning sker när den enskilde använder pengarna för utbildning. Även arbetsgivaren kan ges rätt att avsätta lika mycket som den enskilde. Genom ett system med dessa huvuddrag förbättras möjligheterna till fort- och vidareutbildning för vuxna. Lönebildningen är av central betydelse för hur tillväxten i ekonomin skall utvecklas och därmed även för sysselsättningsutvecklingen. För att den goda tillväxten skall kunna bibehållas och sysselsättningen öka krävs att lönerna bestäms utifrån hur den övriga ekonomin utvecklas. Om lönerna tillåts stiga för mycket ökar risken för överhettning och i slutändan inflation. Lönebildningen är i första hand ett ansvar för arbetsmarknadens parter. Indirekt kan emellertid regering och riksdag på ett verkningsfullt sätt påverka villkoren för lönebildningen. Områden som är i behov av förnyelse är bl.a. arbetsrätten och arbetslöshetsförsäkringen. Även det arbetsmarknadspolitiska området måste reformeras så att reglerna förenklas och antalet åtgärder reduceras och inriktas mer på att den enskilde skall återgå till en riktig anställning. Arbetsrätten måste förändras så att den motsvarar de krav som förhållandena på dagens arbetsmarknad ställer. Framför allt måste reglerna bli mer flexibla så att det blir lättare att på lokal nivå träffa avtal som är bättre anpassade till det enskilda företagets eller den anställdes förutsättningar och behov. Bland annat måste det bli lättare både att visstidsanställa och anlita personal från bemanningsföretag. I avvaktan på en mer genomgripande översyn av arbetsrätten bör ett flertal mindre förändringar kunna göras. Som exempel kan nämnas konfliktreglerna som bör ses över och fackets tolkningsföreträde i olika lagar ersättas av medel för konfliktlösning som regleras i kollektivavtal. Vidare bör det i lagstiftningen vad gäller rätten till stridsåtgärder införas ett proportionalitetskrav. Med en reform av arbetsrätten i enlighet med utskottets rekommendationer skulle få en mer flexibel arbetsmarknad som skulle ge bättre förutsättningar för tillväxt. Härigenom skulle fler människor kunna få möjlighet till arbete och en god lönebildning underlättas. Arbetslöshetsförsäkringen är inte anpassad till en modern arbetsmarknad. Den måste förändras i en rad avseenden för att främja arbetsmarknadens funktionssätt och för att underlätta lönebildningen. Försäkringen skall inte vara en permanent försörjningskälla utan en omställningsförsäkring. Arbetslöshetsförsäkringen bör vara allmän och obligatorisk. Den skall ge ökade incitament för den enskilde att finna ett nytt arbete men också bygga på en rimlig inkomstrelaterad ersättning. Försäkringen skall bidra till att ge den enskilde trygghet att pröva något nytt. Den bör i större utsträckning än finansieras med egenavgifter eftersom högre egenfinansiering motverkar att det träffas avtal som leder till ökad arbetslöshet. Därmed främjas, som nämnts, en bättre lönebildning. Utskottet anser, som framgått ovan, att regelverken bör reformeras på en rad områden. När det gäller de arbetsmarknadspolitiska programmen har frågorna kring dessa behandlats i det ovan nämnda betänkandet. Utskottet vill emellertid även här starkt betona vikten av att åtgärderna blir färre och att reglerna blir enklare och tydligare. Under en följd av år har olika åtgärder införts och regeländringar har varit ofta förekommande. Detta har medfört att det har blivit svårt att överblicka regelsystemet. Regeringen har gång efter annan aviserat färre åtgärder och förenklingar utan att detta lett till några mer påtagliga resultat. Det är dags att gå från ord till handling. verksamhet bör enligt utskottet ses över och effektiviseras. Syftet bör vara att minska omfattningen på administrationen inom AMS centralt och hos länsarbetsnämnderna på den regionala nivån. De förändringar av de arbetsmarknadspolitiska programmen som utskottet förordar leder till att resursbehovet för administration reduceras. Med det anförda förordar utskottet att finansutskottet tillstyrker motionerna Fi12 (m) yrkandena 1 och 7 (båda delvis) samt 12, 13 och 20 (delvis), Fi13 (kd) yrkandena 1, 10 och 14 (alla delvis) samt 15, Fi14 (c) yrkandena 1, 2, 4 (alla delvis) samt 7 och 9 (delvis) och Fi15 (fp) yrkandena 1 och 14 (båda delvis), 15, 16 (delvis) och 26. Regeringens förslag bör avstyrkas. 2 Preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 , , och (alla m) anser att avsnitt 3.4 Utskottets ställningstagande i fråga om preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 bort ha följande lydelse: Utskottet har ovan i avvikande mening nr 1 Allmän inriktning av politiken lämnat en mer övergripande beskrivning av sin syn på arbetsmarknadspolitiken. Härutöver vill utskottet än en gång framhålla att arbetslöshetsförsäkringen bör göras om till en allmän och obligatorisk försäkring som administreras av staten, inte de fackliga organisationerna, att rätten till ersättning bör begränsas i tiden och ersättningsnivån bestämmas till av den tidigare inkomsten. Den enskilde kompenseras genom sänkt skatt. För äldre arbetstagare skall dock generösare regler gälla. Reglerna för arbetslöshetsförsäkringen tillämpas olika av arbetsförmedlingen och arbetslöshetskassorna vilket inte är acceptabelt. Reglerna för arbetslöshetsförsäkringen, liksom tillämpningen av dem, bör därför omgående ses över. Utskottet delar inställning att de delar av utgiftsområde 14 som avser direkta transfereringar till enskilda för tydlighetens skull bör föras över till utgiftsområde 13. Den ökning av belastningen på utgiftsområde 13 som detta medför motsvaras av en minskning av utgifterna på utgiftsområde 14. anser att Arbetsdomstolens uppgifter bör föras över till det allmänna domstolsväsendet, att det inte bör införas något nytt medlingsinstitut utan att Förlikningsmannaexpeditionen bör behållas och att samtliga ombudsmän mot diskriminering som finns samlas i en myndighet under utgiftsområde 14. Utskottet delar denna inställning. Mot bakgrund av det anförda och då utskottet ovan i avvikande mening nr 1 har ställt sig bakom de allmänna riktlinjer för politiken som de kommer till uttryck i motion Fi12, anser utskottet att den av i nämnda motion föreslagna preliminära fördelningen på utgiftsområden bör godkännas som riktlinje för regeringens budgetarbete. Detta innebär att propositionen bör avstyrkas i motsvarande delar (yrkande 6 delvis) liksom motionerna Fi13 yrkande 3 delvis (kd), Fi14 yrkande 17 delvis (c) samt Fi15 yrkande 6 delvis (fp). Utskottets ställningstagande framgår av nedstående tabell. 2001 2002 2003 utg. omr. + 8 577 26 672 - 746 26 561 - 863 utg. omr. -15 940 29 031 -16 917 28 993 3 Preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 och (båda kd) anser att avsnitt 3.4 Utskottets ställningstagande i fråga om preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 bort ha följande lydelse: Som framgår ovan av avvikande mening nr 1 har utskottet ställt sig bakom den allmänna inriktning av politiken som presenteras i motion Fi13. är i behov av en strukturreform bl.a. för att få till stånd en bättre lönebildning. En viktig komponent i en sådan reform är en förändring av arbetslöshetsförsäkringen till en allmän och obligatorisk försäkring. För att på ett tydligare sätt göra kostnaderna för arbetslösheten synliga bör den enskilde ta ett större ansvar för finansieringen. Genom att öka avgiften till av kostnaden för försäkringen kan också en kraftig minskning av utgifterna på utgiftsområdet göras. Den enskilde kompenseras mer än väl för den höjda avgiften genom en sänkning av inkomstskatten. Även avseende arbetslöshetskassans arbetsvillkor bör det göras vissa strukturella reformer vilket också leder till minskade utgifter för statskassan. Ett uppmärksammat problem är att dagens regelverk för arbetslöshetsförsäkringen i vissa fall innebär att en arbetslös vinner väldigt lite, eller kanske t.o.m. förlorar ekonomiskt på att ta ett erbjudet arbete, jämfört med att få ersättning via försäkringen och andra bidragssystem. Utskottet hoppas därför att det förslag som regeringen har aviserat senare i vår leder till kortare sökprocesser och minskad rundgång mellan uppbärande av arbetslöshetsersättning och deltagande i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Utskottet vill i detta sammanhang även peka på det minskade tryck på arbetslöshetsförsäkringen som de övriga förslag lagt rörande vård, omsorg och skola samt åtgärder för främjande av tillväxt och företagande, kan beräknas leda till. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna är omkring 30 till antalet. Några enhetliga regler eller någon närmare samordning finns inte mellan dem. Utskottet anser att antalet regler måste minska och regelsystemet förenklas. Härigenom frigörs resurser som kan användas av arbetsgivare, arbetssökande och arbetsförmedlingar för att både skapa nya arbeten och förbättra matchningen på arbetsmarknaden. De som regeringen anvisat för integrationsåtgärder under utgiftsområde 8 bör föras över till utgiftsområde 14 för att användas till riktade stöd för arbetslösa invandrare. Flyttningsbidraget bör avskaffas. Besparingar bör också göras på både central och regional nivå inom samt inom arbetslivsområdet vad gäller bidrag och upphandlingar. vårproposition föreslog regeringen ett förstärkt anställningsstöd för personer som varit långtidsinskrivna vid arbetsförmedlingen . Redan innan systemet hade trätt i kraft föreslogs att stödet skulle omfatta alla som varit långtidsinskrivna . , för fjärde gången , föreslår regeringen att reglerna för anställningsstödet skall förändras så att det inrättas ett utökat förstärkt anställningsstöd där av lönekostnaden ersätts och därefter samt ett särskilt anställningsstöd där lönekostnaden ersätts för den som fyllt och varit inskriven vid arbetsförmedlingen . Utskottet, som anser att det är bra att regeringen har insett att sänkta kostnader för arbetskraft kan leda till ökad sysselsättning, ser positivt på att det införs ett förstärkt anställningsstöd. Det är emellertid viktigt att åtgärden får möjlighet att verka fullt ut. Utskottet vill också ifrågasätta om inte de av regeringen föreslagna subventionerna är orimligt stora och innebär risk för att det skapas en osund konkurrens. Utskottet anser därför, i likhet med , att det särskilda anställningsstödet bör utformas utifrån en individuell handlingsplan med ett personligt anpassat stöd till den långtidsarbetslöse, och ett ökat krav på aktivitet samt att stödet bör begränsas till av lönekostnaden och därefter till . I fråga om ramarna för budgetåren 2001-2003 anser utskottet sammanfattningsvis att den av i motion Fi13 yrkande 3 delvis föreslagna preliminära fördelningen på utgiftsområden bör godkännas som riktlinje för regeringens budgetarbete. Detta innebär att propositionen avstyrks i motsvarande delar (yrkande 6 delvis) liksom motionerna Fi12 yrkande 6 delvis (m), Fi14 yrkande 17 delvis (c) samt Fi15 yrkande 6 delvis (fp). Utskottets ställningstagande i fråga om ramarna för utgiftsområdena 13 och 14 framgår av nedanstående tabell. 2001 2002 2003 utg. omr. -6 450 20 498 -6 920 20 004 -7 420 utg. omr. -2 917 42 210 -3 738 42 802 -3 738 4 Preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 () anser att avsnitt 3.4 Utskottets ställningstagande i fråga om preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 bort ha följande lydelse: Utskottet instämmer till en början i vad anför om att det bör ske en ökad samordning av försörjningsstöden och att, som en följd därav, delar av försörjningsstödet vid arbetslöshet förs över från utgiftsområdena 14 och 15 till utgiftsområde 13. Som berörts ovan i avvikande mening nr 1 anser utskottet att arbetslöshetsförsäkringen måste göras om från en varaktig försörjning till en omställningsförsäkring. För att uppnå detta bör egenavgifterna, fram , höjas stegvis och en överföring av ansvar ske till arbetslöshetskassorna. bör ersättningen motsvara av inkomsten och därefter . Dessutom bör kontrollen av regelverket kring arbetslöshetsförsäkringen skärpas. Inom utgiftsområdet kan kraftiga strukturella besparingar göras. Vidare bör, som utskottet konstaterat, de delar av utgiftsområdet som omfattas av förslag om försörjningsstöd föras över till utgiftsområde 13. Genom överföringen erhålls effektivitetsvinster motsvarande . Många deltar i konjunkturåtgärder av olika slag trots att befinner sig i en högkonjunktur. En sådan ordning är inte acceptabel. Ökade satsningar bör därför göras på kvalificerad yrkesutbildning och övergångsarbetsmarknader för att fler skall komma i arbete. Genom sådana satsningar kan kostnaderna för konjunkturåtgärder förväntas minska med utan att arbetslösheten ökar. Andra besparingar som kan göras inom utgiftsområdet är att flyttningsbidraget gällande bohagstransport, startbidrag och medflyttandebidrag avskaffas och att den av regeringen föreslagna resursförstärkningen för på för inte genomförs. Utöver detta bör de som enligt regeringens förslag skall tas från utgiftsområdet för IT-infrastrukturutbyggnad tas från ett annat utgiftsområde. För arbetslösa och för utomnordiska medborgare som har särskilt svårt att komma in på arbetsmarknaden bör särskilda åtgärder riktas genom förstärkning av de internationella arbetsförmedlingarna, en bättre samordning av diskrimineringslagarna och inrättande av övergångsarbetsmarknader. Arbetshandikappade är en annan grupp som är i behov av stöd för att komma in på arbetsmarknaden. Utskottet anser därför att satsningar på lönebidragsanställningar skall ske på sätt föreslår. Mot bakgrund av det anförda och då utskottet ovan i avvikande mening nr 1 har ställt sig bakom de allmänna riktlinjer för politiken såsom de kommer till uttryck i motion Fi14, anser utskottet att den av i nämnda motion (yrkande 17 delvis) föreslagna preliminära fördelningen på utgiftsområden bör godkännas som riktlinje för regeringens budgetarbete. Detta innebär att propositionen avstyrks i motsvarande delar (yrkande 6 delvis) liksom motionerna Fi12 yrkande 6 delvis (m), Fi13 yrkande 3 delvis (kd) samt Fi15 yrkande 6 delvis (fp). Utskottets ställningstagande framgår av nedstående tabell. 2001 2002 2003 utg. omr. + 12 266 36 798 + 9 380 34 284 + 6 860 utg. omr. -14 716 31 210 -14 738 31 630 -14 910 5 Preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 () anser att avsnitt 3.4 Utskottets ställningstagande i fråga om preliminära ramar för utgiftsområdena 13 och 14 bort ha följande lydelse: Som framgår ovan av avvikande mening nr 1 har utskottet ställt sig bakom den allmänna inriktningen av politiken så som den presenteras i motion Fi15. Utskottet delar uppfattning att arbetslöshetsförsäkringen skall vara en omställningsförsäkring som på ett bättre sätt än stimulerar ett aktivt sökande av arbete. Den tid under vilken en medlem kan uppbära ersättning bör därför begränsas i tiden och avgiften som denne skall betala motsvara av den faktiska kostnaden för försäkringen. Dessa åtgärder ger, förutom en bättre stimulans för att få den enskilde tillbaka i arbete, även ett bättre skydd mot oärligt utnyttjande av försäkringen. Utskottet vill också peka på övriga förslag om en minskning av skatten på arbete och förslag om färre regler för företagande som ger bättre förutsättningar för att fler riktiga arbeten skall skapas. När sysselsättningen ökar blir antalet arbetslösa mindre, vilket i sin tur leder till att behovet av ersättning från arbetslöshetsförsäkringen minskar. Detsamma följer av de skattelättnader som har föreslagit för hushållsnära tjänster. Svensk ekonomi har haft problem med överhettning i samband med högkonjunkturer. Orsaken har varit en oförmåga att anpassa de offentliga åtgärderna i takt med konjunkturens svängningar. Det är därför oroväckande när regeringen nu räknar med att såväl antalet arbetsmarknadspolitiska åtgärder som deltagare skall öka, detta trots att både tillväxten och sysselsättningen ökar mer än . Utskottet anser att utgångspunkten för arbetsmarknadspolitiken måste vara att så många som möjligt skall kunna få ett riktigt arbete. Om kostnaderna för de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna blir för stora, förhindras emellertid genomförandet av andra reformer som är nödvändiga för att vi skall kunna bibehålla en fortsatt hög tillväxt och sysselsättning. Utskottet delar därför uppfattning att antalet arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör minska. Arbetshandikappade är en grupp som, oberoende av konjunkturläget, har svårt att både komma in på och att stanna kvar på arbetsmarknaden. Det är därför oerhört viktigt att staten prioriterar denna grupp för att göra det möjligt för den att få tillträde till arbetsmarknaden. Att få möjligheten att utföra ett efterfrågat arbete innebär oftast en kraftig höjning av livskvaliteten. Utskottet ställer sig därför bakom förslag, att satsa mer än regeringen föreslår, till insatser för de arbetshandikappade. Sammanfattningsvis anser utskottet i fråga om ramarna för budgetåren 2001-2003 att den av i motion Fi15 (yrkande 6 delvis) föreslagna preliminära fördelningen på utgiftsområden bör godkännas som riktlinje för regeringens budgetarbete. Detta innebär att propositionen avstyrks i motsvarande delar (yrkande 6 delvis) liksom motionerna Fi12 yrkande 6 delvis (m), Fi13 yrkande 3 delvis (kd) samt Fi14 yrkande 17 delvis (c). Utskottets ställningstagande framgår av nedanstående tabell. 2001 2002 2003 utg. omr. -600 31 218 + 3 800 31 224 + 3 800 utg. omr. - 3 945 29 703 -16 245 28 795