yttr · GN05BoU5y · 2000-01-01 00:00:00 — Statliga kreditgarantier 1999/2000 BoU5y Till finansutskottet har berett bostadsutskottet tillfälle att yttra sig över revisorers förslag 1999/2000:RR8 Statliga kreditgarantier i de delar förslaget berör bostadsutskottets beredningsområde. Revisorernas förslag avser risktagande och informationsgivning i samband med statliga kreditgarantier. Bland de fyra garantimyndigheter som berörs av förslaget finns . yttrande avser primärt revisorernas förslag i de delar det berör kreditgivningen vid nämnden. På förslag av regeringen i budgetpropositionen beslutade om en ny modell för statens garantigivning (prop. 1996/97:1 volym 1, s. 89-92, bet. 1996/97:FiU1 s. 228-231). Den nya formen för garantihanteringen grundade sig på beslut om tak för de offentliga utgifterna och de därmed ökade kraven på utgiftskontroll. Den utgjorde också en anpassning till bestämmelserna i den nya budgetlagen. Enligt budgetlagen skall en avgift tas ut för statliga garantier. Avgiften skall motsvara den ekonomiska risk som garantin innebär för staten, om inte för ett visst fall beslutar om annat. I de fall beslutar att avgift inte skall utgå uppkommer en subvention som skall finansieras över budgeten i förväg. I korthet innebär den nya garantimodellen att risken i varje garanti-engagemang eller grupp av engagemang skall beräknas och att det därigenom sätts ett pris på garantin. Priset erläggs i form av en årlig avgift som betalas av garantitagaren eller genom subventioner som tillförs via anslag. Såväl avgifter som subventioner förs till ett konto inom det statliga betalningssystemet i form av en särskild reserv. Till reserven förs även eventuella återvinningar. Reserven används för att finansiera garantiåtaganden, administration och andra utgifter. Till garantireserven är kopplad en kreditmöjlighet om inte tillgängliga medel täcker garantiåtaganden som måste infrias. Resultatansvaret för garantiverksamheten har fördelats på fem myndigheter. En av dessa myndigheter är (). revisorer har på eget initiativ genomfört en granskning av risktagande och informationsgivning i samband med statliga kreditgarantier. Granskningen behandlar framför allt statsmakternas generella kontroll av garantigivningen. Utgångspunkten för granskningen är den nya modell för hanteringen av statliga kreditgarantier som fattat beslut om. Syftet med granskningen har varit att klarlägga i vilken mån den nya modellen har genomförts i praktiken och vilka eventuella problem som uppstått i samband med genomförandet. Revisorerna har i rapporten - kontrollen över risktagande redovisat en sammanfattande analys samt myndighetsvisa studier av garantigivningen. De fyra garantimyndigheter som omfattas av rapporten är , (), och (Sida). På grundval av granskningsrapporten och remissbehandlingen av den har revisorer för redovisat sina överväganden och lagt fram förslag till förändringar m.m. Enligt revisorerna måste utgångspunkten för den statliga garantigivningen vara att den baseras på ekonomiskt sunda principer. Det anges bl.a. innebära att kostnaderna för garantigivningen liksom frågan om finansieringen måste klargöras innan beslut fattas om att utfärda en garanti. Sammanfattningsvis föreslår revisorer att som sin mening skall ge regeringen till känna vad revisorerna anfört om garantimodellen, garantisystemen och styrningsfrågorna, om garantitekniken och myndigheternas handläggning, om regeringens stöd till garantimyndigheterna samt beträffande regeringens information till . De av revisorerna förordade tillkännagivandena innebär i korthet följande. Innebörden av den nya garantimodellen bör preciseras. Garantisystemet som sådant bör ses över för att så långt möjligt anpassa det till garantimodellens intentioner. De oklarheter i styrningen som finns måste ut. Garantitekniken och myndigheternas handläggning bör bl.a. utformas så att man så långt möjligt ökar garantitagarnas incitament att samarbeta med garantimyndigheten för att begränsa statens förluster. Redovisningsmetoderna bör utredas. Regeringen bör ta erforderliga initiativ för att stödja myndigheternas arbete med att införa den nya garantimodellen. Regeringen bör förbättra sin information till genom att bl.a. redovisa i vilka avseenden den nya garantimodellen inte har genomförts när det gäller BKN-garantierna och orsakerna till detta. Dessutom bör regeringen presentera en preciserad modell för BKN-garantierna för och begära godkännande av denna modell. Sedan arbetet med den granskningsrapport som ligger till grund för revisorernas förslag avslutats tillsatte regeringen en särskild utredare för att utvärdera systemet med statliga kreditgarantier för bostäder. har - efter det att revisorer lagt fram sitt förslag - avgivit sitt slutbetänkande Statsgarantier för investeringar i bostäder - en utvärdering av BKN-systemet (SOU 2000:13). I betänkandet föreslår utredaren att garantisystemet för lån till bostadsinvesteringar skall behållas men reformeras. Förslaget innebär att staten även i fortsättningen skall vara engagerad i att lämna garantier för investeringar i bostäder och kunna utfärda kreditgarantier för nybyggnader oavsett besittningsform. Även för ombyggnader av hyresrätter och bostadsrätter skall garantier kunna ställas ut. Förslagen går sammanfattningsvis ut på att "äkta" garantier ställs ut och att dessa skall kunna ställas ut vid byggstart, utgångspunkten för verksamheten skall vara att minimera statens risker för förlust, dvs. övergång till ett försäkringsmässigt agerande, det ekonomiska målet behålls, dvs. att verksamhetens kostnader långsiktigt skall täckas av intäkterna, en övergång till differentierad och riskrelaterad avgiftssättning sker, en övergång från årliga avgifter till att ta ut avgiften för hela eller delar av garantiperioden i förväg övervägs, BKN i fortsättningen fastställer garantivillkoren och inte som regeringen, BKN får i uppdrag att utforma konkreta förslag utifrån de av utredaren redovisade förslagen. De motiv som utredaren redovisar för sina förslag är i korthet följande: BKN-systemet har brister som behöver rättas till för att det skall kunna medverka till att förverkliga de bostadspolitiska målen. Utvärderingen visar att garantisystemet har positiv betydelse för bostadsbyggandet i tillväxtregionernas ytterområden. Kreditgarantin är enligt utredaren inte en "äkta" garanti i den meningen att utgångspunkterna leder till att BKN undviker att skador uppstår och att avgiftssättningen begränsar vilka projekt som BKN kan garantera. Detta skapar en osäkerhet om garantins värde som gör att risktagandet hos kreditgivarna minskar och som håller tillbaka byggandet. Statens engagemang måste tjäna ett reellt syfte och bostadspolitiska motiv måste finnas om BKN-systemet skall behållas. Utredaren konstaterar att det finns bärande bostads- och regionalpolitiska skäl för att behålla de statliga kreditgarantierna. anförs att branschen av i första hand kommersiella skäl inte är intresserad av att utveckla ett privat alternativ, men att existensen av BKN inte utestänger sådana alternativ från att växa fram. Utan att här gå in i detalj på de förslag som revisorer respektive den särskilde utredaren lagt fram avseende de statliga kreditgarantierna på bostadsområdet kan utskottet konstatera att förslagen i väsentliga avseenden uppvisar en betydande samstämmighet. Både revisorerna och utredaren har sålunda i sin granskning funnit att den nya garantimodellen inte har genomförts fullt ut för BKN. Såväl revisorerna som utredaren riktar också kritik mot premiesättningen och mot metoden för att fastställa garantivillkoren. Det finns alltså i viktiga principiella frågor en gemensam syn på behovet av förändringar. Även enligt utskottets mening finns det anledning att nu överväga de statliga kreditgarantiernas roll och utformning när det gäller bostadsinvesteringar. Till grund för de förordade övervägandena bör förutom revisorers förslag ligga den särskilde utredarens förslag och remissbehandlingen av detta. Det får närmast anses vara en självklarhet att de fortsatta övervägandena skall ha som utgångspunkt att framtida garantier skall utformas så att de fyller sitt avsedda syfte. Som anfördes redan i samband med införandet av de nuvarande kreditgarantierna 1992 bör garantin utformas så att den utgör ett stöd för sådant önskvärt byggande som annars inte skulle komma till stånd. Garantin bör sålunda underlätta den nödvändiga kreditgivningen liksom igångsättningen av sådana byggnadsprojekt. Övervägandena bör enligt utskottets mening därför göras ur ett brett perspektiv där inte minst bostadspolitiska motiv vägs in. I beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och ().