yttr · GN05BoU6y · 2000-01-01 00:00:00 — En nationell handlingsplan för handikappolitiken /2000 BoU6y Till socialutskottet har berett bostadsutskottet tillfälle att avge yttrande över regeringens proposition 1999/2000:79 Från patient till medborgare - en nationell handlingsplan för handikappolitiken jämte motioner. tar i sitt yttrande främst upp de förslag och överväganden som faller inom utskottets beredningsområde. I propositionen gäller detta förslaget till ändring i lagen om bostadsanpassningsbidrag samt redovisade överväganden om tillgänglighetsskapande åtgärder i den fysiska miljön (avsnitt 7.1). tillstyrker i yttrandet regeringens förslag till ändring i lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m. Vidare redovisas utskottets överväganden i de frågor om bl.a. kraven på tillgänglighet i den offentliga miljön som aktualiserats i propositionen och genom motionsförslag. Utskottet avstyrker de aktuella motionsyrkandena med hänvisning till de bedömningar som regeringen redovisat samt till ett aviserat förslag om ändring i (1987:10). Regeringen avser att återkomma till med ett lagförslag om att enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträde och på befintliga allmänna platser skall åtgärdas före utgången av . Regeringen föreslår i proposition 1999/2000:79 att antar regeringens förslag till 3. lag om ändring i lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag m.m. 1999/2000:So30 av och () vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om konceptet Design för alla. 1999/2000:So32 av m.fl. (m) vari yrkas 5. att avslår propositionens förslag om retroaktivitet i plan- och bygglagstiftningen i enlighet med vad som anförts i motionen, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder som förbättrar handikappades tillgänglighet till offentliga myndighetslokaler. 1999/2000:So33 av de () vari yrkas 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om höga hyror och bostadsanpassningsbidrag. 1999/2000:So38 av m.fl. (s) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skärpta möjligheter till sanktioner vid otillgänglighet för funktionshindrade. 1999/2000:So40 av m.fl. (fp) vari yrkas 1. att beslutar om en plan för att satsa sammanlagt i stimulansbidrag till kommuner, fastighetsägare, kollektivtrafikbolag m.fl. för att anpassa samhället så att det blir tillgängligt också för funktionshindrade, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förstärka för att inleda reformarbetet med tillgänglighet, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att lokala handikapporganisationer skall göras delaktiga i arbetet med att identifiera hinder och komma med förslag till lösningar. 1999/2000:So41 av m.fl. (mp) vari yrkas 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillgänglighet, 8. att hos regeringen begär en utredning om sanktionsmöjligheter mot dem som inte följer redan existerande lagstiftning på handikappområdet. 1999/2000:So43 av () vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att erkänna de elöverkänsliga som en handikappgrupp, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att skapa miljöer för hållbar hälsoutveckling, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om elektromagnetiska frizoner. 1999/2000:So44 av m.fl. (kd) vari yrkas 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om uppdrag till att se över arkitektutbildningen med tanke på handikappkunskap, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att statligt stöd bör utgå vid tillgänglig- Frågor om tillgängligheten för personer med nedsatt funktionsförmåga är av central betydelse vid överväganden och beslut som rör den byggda miljön. Dessa frågor har också varit föremål för ingående diskussioner och överväganden inom bostadsutskottet. Vid de senaste av dessa tillfällen har utskottet konstaterat att regeringen aviserat sin avsikt att lägga fram en nationella handlingsplan för handikappolitiken. När utskottet behandlade motioner om tillgänglighetsfrågor års allmänna motionstid hade regeringen avlämnat den nu aktuella propositionen. Utskottet kunde konstatera att flertalet av de frågeställningar som tagits upp i motionerna från den allmänna motionstiden också var föremål för överväganden i propositionen. Mot bakgrund av det förändrade beslutsläget valde utskottet att i det då aktuella betänkandet (1999/2000:BoU9) inte i sak behandla motionsyrkandena utan i stället avvakta de motioner som kunde förväntas bli väckta med anledning av propositionen. Det är således med stort intresse som utskottet nu tagit del av överväganden och förslag såväl i propositionen som i de motioner som väckts med anledning av denna. avgränsar sina överväganden till de frågor som kan anses falla inom utskottets beredningsområde. Vad gäller de frågor som av regeringen underställs för beslut gäller detta främst förslaget om ändring i lagen om bostadsanpassningsbidrag m.m. Utskottet behandlar även de överväganden om tillgängligheten i den offentliga miljön som redovisats i propositionens avsnitt 7.1 samt de motioner som väckts i dessa frågor. Slutligen behandlas även några frågor med anknytning till utskottets beredningsområde som aktualiserats genom motionsförslag. Åtgärder för ökad tillgänglighet Kraven på tillgänglighet i plan- och bygglagstiftningen Regeringen begär i propositionen ett godkännande av vad som föreslagits om mål och inriktning av handikappolitiken. I de aktuella avsnitten i propositionen redovisas allmänna ställningstaganden i frågor om bl.a. tillgänglighet. inriktar emellertid i det följande sina överväganden på de frågor som behandlas i avsnittet 7.1 om offentlig miljö som visserligen inte underställs för beslut, men som innehåller en mer konkret redovisning av hur regeringen i fortsättningen avser att behandla tillgänglighetsfrågorna. Regeringen sammanfattar sin bedömning i de aktuella frågorna enligt nedan: Enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten och användbarheten för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga bör vara åtgärdade före utgången av i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträde och på befintliga allmänna platser. bör ges i uppdrag att förtydliga de krav som finns i (1987:10), PBL, på tillgänglighet i samband med nybyggnad och ändring av allmänna platser. bör prioritera frågor om tillgänglighet för äldre och personer med funktionshinder. De lokala handikapporganisationernas möjlighet till samråd i plan- och byggärenden bör ses över. Av propositionen framgår att regeringen avser att återkomma till med förslag till ändringar i (1987:10) som kan träda i kraft . Förslag med anknytning till regeringens bedömning i de aktuella frågorna lämnas i fyra motioner. Enligt motion 1999/2000:So32 (m) yrkande 5 bör de av regeringen förordade retroaktivt verkande kraven på tillgänglighetsskapande åtgärder inte införas i . Avslagsyrkandet syftar på det av regeringen aviserade förslaget om att enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten och användbarheten för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga bör vara åtgärdade före utgången av i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträde och på befintliga allmänna platser. Motionärerna hänvisar till att det inte genomförts någon utredning om förslagets kostnader och finansiering. Regeringens avsikt att låta förtydliga de krav som redan finns i på tillgänglighet i samband med nybyggnad och ändring av allmänna platser får däremot stöd i motionen. Vidare föreslås i motionens yrkande 6 att bör göra ett tillkännagivande med innebörden att offentliga myndighetslokaler dit allmänheten kan behöva ha tillträde görs tillgängliga för handikappade. I partimotion 1999/2000:So40 föreslås att det utarbetas en mer omfattande och konkret tillgänglighetsreform än vad regeringen förordat. En sådan reform förutsätter enligt motionärerna ett statligt ekonomiskt stöd. Utskottet återkommer nedan till frågor om finansieringen. Vad gäller de av regeringen aviserade åtgärderna inom ramen för plan- och bygglagstiftningen föreslås i motionens yrkande 2 att gör ett tillkännagivande om en förstärkt lagstiftning. Motionärerna anser att måste kompletteras med riktlinjer som tvingar fram rimliga anpassningsåtgärder för funktionshindrade. Vidare anförs att tidsfristen fram är onödigt lång och att formuleringen i propositionen om att åtgärder "bör" ha vidtagits är alltför vag. Motionärerna anser också att det krävs sanktioner mot dem som inte uppfyller kraven på tillgänglighet. I motionens yrkande 5 föreslås att de lokala handikapporganisationerna skall göras delaktiga i arbetet med att identifiera hinder och komma med förslag till lösningar. I motion 1999/2000:So41 (mp) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om de aviserade förändringarna i med motsvarande inriktning som föreslagits i partimotion. Formuleringen i propositionen om att åtgärderna "bör" vara vidtagna anses vara för vaga och tidsfristen alltför lång. Vidare förordas att sanktioner införs om de önskade resultaten inte uppnås. I motionens yrkande 8 tas även sanktionsmöjligheterna vad gäller redan gällande lagstiftning upp. Motionärerna anser att det finns ett behov att utreda sanktionsmöjligheterna enligt dessa lagar. Den sistnämnda frågan, behovet av skärpta möjligheter till sanktioner vid brott mot gällande lagar som reglerar tillgänglighetsfrågor, tas också upp i motion 1999/2000:So38 (s). Motionärerna menar att möjligheterna till sanktioner mot den byggherre som inte beaktar tillgänglighetskraven måste stärkas. vill anföra följande i fråga om kraven på tillgänglighet i plan- och bygglagstiftningen. Utskottet ser mycket positivt på att en nationell handlingsplan för handikappolitiken nu lagts fram för . I propositionens avsnitt 7.1 redovisas regeringens överväganden i frågor om tillgängligheten i den byggda miljön. Flera av de frågor som här tas upp, exempelvis avseende enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten samt handikapporganisationernas inflytande i byggprocessen, har även varit föremål för utskottets överväganden vid ett flertal tillfällen. har i dessa sammanhang givit uttryck för uppfattningen att ytterligare insatser behövs för att förbättra tillgängligheten i vardagsmiljön för personer med funktionshinder. Därvid har särskilt bristerna i befintliga lokaler dit allmänheten har tillträde samt på allmänna platser uppmärksammats. Utskottet har även framhållit att en skärpt lagstiftning på området kan bli nödvändig för att kraven på tillgänglighet och användbarhet skall kunna tillgodoses. Som tidigare konstaterats lägger regeringen inte nu fram några förslag för avgörande när det gäller kraven på tillgänglighet i plan- och bygglagstiftningen. Sådana förslag kommer i stället att presenteras . Utskottet avgränsar därför sina överväganden i detta sammanhang till de i motionerna aktualiserade frågorna. Det kan inledningsvis konstateras att det i motion 1999/2000:So32 (m) yrkande 5 hävdas att den förordade lagregleringen i fråga om enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten inte bör komma till stånd. Utskottet anser för sin del att bara det faktum att den byggda miljön ofta är så utformad att en stor del av befolkningen utestängs från vad som för andra betraktas som självklara vardagsaktiviteter bör leda till slutsatsen att utvecklingen mot en bättre tillgänglighet för alla måste påskyndas. Även om det finns många exempel på att omfattande åtgärder vidtagits i den befintliga miljön utan lagstadgade krav, finns det också gott om exempel på att förhållandevis enkla åtgärder inte kommer till stånd. Det handlar ofta om att tillgänglighetsfrågorna inte ägnas tillräcklig uppmärksamhet i samband med underhåll och ombyggnad av byggnader och allmänna platser. En reglering i enlighet med vad som förordas i propositionen kommer sannolikt att leda till en mer planmässig hantering av hur tillgängligheten kan förbättras och när förbättringarna kan genomföras på ett kostnadseffektivt sätt. Vad gäller invändningarna i m-motionen om att konsekvenserna av de av regeringen förordade åtgärderna inte skulle vara tillräckligt utredda kan utskottet endast hänvisa till det omfattande utredningsarbete som genomförts under det senaste årtiondet och som också omnämns i propositionen. En särskild konsekvensanalys har t.ex. genomförts av av det lagförslag som Plan- och byggutredningen redovisat i fråga om insatser för att förbättra tillgängligheten i befintliga lokaler och på allmänna platser. Det kan dessutom förutsättas att ytterligare överväganden om konsekvenserna av det lagförslag som regeringen avser att lägga fram för kommer att redovisas i propositionen. Trots att motionärerna motsätter sig en reglering med krav på att enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten skall elimineras föreslås i samma motions yrkande 6 att i ett tillkännagivande skall kräva att regeringen vidtar åtgärder för att offentliga myndighetslokaler skall göras tillgängliga för handikappade. I denna fråga vill bostadsutskottet, förutom de åtgärder som motionärerna motsatt sig, hänvisa till vad regeringen redovisat om myndigheternas ansvar i propositionens avsnitt 6.1. Regeringen avser att uppdra åt ett antal stora eller besöksviktiga myndigheter att senast redovisa handlingsplaner för att göra myndighetens lokaler tillgängliga för personer med funktionshinder. Åtgärderna bör enligt propositionen vara vidtagna . Även i övrigt anges att statliga myndigheter bör integrera handikapperspektivet i den ordinarie verksamheten och att kraven på tillgänglighet och användbarhet bör genomsyra statliga byggprojekt. I motsats till uppfattningen i m-motionen hävdas det i två andra motioner, (fp) respektive (mp), att den av regeringen förordade regleringen inte är tillräckligt långtgående. framhåller att man önskar en mer omfattande och konkret tillgänglighetsreform. I motionen hävdas att måste kompletteras med riktlinjer som tvingar fram rimliga anpassningsåtgärder för funktionshindrade. På vilket sätt denna utgångspunkt avviker från den uppfattning som regeringen redovisat i propositionen framgår dock inte närmare. De konkreta invändningarna i fp- och mp-motionerna mot vad regeringen förordat synes endast gälla tre frågor om utformningen av det kommande lagförslaget om enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten. Motionärerna anser att tidsfristen fram är för lång, att kravet på genomförandet av åtgärderna är för vagt formulerat och att sanktionsmöjligheter saknas. Utskottet vill vad gäller dessa invändningar erinra om att regeringen i den nu aktuella propositionen framför allt redovisar sin bedömning av den allmänna inriktningen av hur arbetet för en bättre tillgänglighet skall bedrivas samt vilka uppdrag som kommer att ges till ansvariga myndigheter. I fråga om den aktuella lagändringen redovisas inriktningen av den kommande propositionen men av naturliga skäl inte hur den i detalj kommer att vara utformad. Det får betraktas som närmast självklart att det i lagförslaget inte endast, som motionärerna tycks befara, kommer att uttryckas en förhoppning om att åtgärderna "bör" vara åtgärdade , utan att det framgår vilka krav som skall uppfyllas. Även vad gäller sanktionsmöjligheterna får det betraktas som självklart att överväganden i frågan kommer att återfinnas i den aviserade propositionen. Som framgått ovan tas frågan om skärpta sanktionsmöjligheter även upp i två motioner avseende redan gällande lagkrav på tillgänglighet. vill av denna anledning erinra om att innehåller omfattande regler om påföljder vid överträdelse av lagens bestämmelser. Dessa regler innebär i korthet att det åligger att ta upp frågan om ingripande eller påföljd när det uppkommer misstanke om att en överträdelse har skett mot bestämmelserna i eller mot föreskrifter utfärdade med stöd av lagen. Sanktionsmöjligheterna vid överträdelse består bl.a. i olika former av avgifter samt föreläggande förenat med vite. Det framgår inte av de aktuella motionerna i vilka avseenden som dessa sank tionsmöjligheter anses behöva stärkas. Det kan förmodas att motionärernas invändningar i stället delvis riktar sig mot det tolkningsutrymme som kan finnas vad gäller lagens krav på tillgänglighet och användbarhet. I denna fråga har regeringen redovisat bedömningen att mer precisa krav på tillgänglighet bör ställas i samband med nybyggnad och ändring av allmänna platser. kommer av regeringen att få i uppdrag att förtydliga de krav som i detta avseende kan ställas med stöd av . Regeringen avser även att ge i uppdrag att utarbeta förslag till vad som skall betraktas som enkelt åtgärdade hinder enligt de krav som kommer att ställas i den aviserade kompletteringen av . Vad slutligen gäller tidsfristen för att eliminera enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten bör det framhållas att avsikten givetvis är att åtgärderna skall vidtas så snart som det är möjligt att genomföra dem på ett kostnadseffektivt sätt. Redan genom den ökade uppmärksamheten mot tillgänglighetsfrågorna som torde bli följden av en lagreglering kan många åtgärder förväntas bli vidtagna efter att den aviserade lagändringen träder i kraft. Många åtgärder kan sannolikt också vidtas utan att en samordning behöver ske med ordinare underhåll eller andra förbättringsåtgärder. I andra fall kan kan en sådan samordning vara nödvändig av både byggnadstekniska och ekonomiska skäl. Det torde emellertid ligga i de berörda fastighetsägarnas eget intresse att inte vänta med att vidta nödvändiga åtgärder till slutet av tidsperioden. Sammantaget anser utskottet att den av regeringen förordade tidsfristen förefaller vara väl avvägd mot bakgrund av behovet av samordning och prioritering av åtgärderna för en bättre tillgänglighet och användbarhet. Med hänvisning till det anförda avstyrker bostadsutskottet motionerna 1999/2000:So32 (m) yrkandena 5 och 6, 1999/2000:So38 (s), 1999/2000: So40 yrkande 2 samt 1999/2000:So41 (mp) yrkandena 2 och 8, det sistnämnda i berörd del. Ytterligare ett motionsyrkande gäller frågor som tas upp i avsnittet 7.1 i propositionen. I partimotion föreslås att i ett tillkännagivande bör begära att lokala handikapporganisationer skall göras delaktiga i arbetet med att identifiera hinder och komma med förslag till lösningar. kan inte finna att ett sådant tillkännagivande skulle tjäna något reellt syfte eftersom regeringen redan givit uttryck för motsvarande uppfattning i den nationella handlingsplanen. I planen framhålls att handikapporganisationerna bör vara en aktiv part när de kommunala tillgänglighetsprogrammen utarbetas. Organisationerna bör också ges möjligheter att lämna synpunkter på planer samt ny- och ombyggnader. Regeringen avser att ge i uppdrag att utvärdera de nuvarande formerna för byggsamråd och handikapporganisationernas möjlighet till insyn och inflytande. Verket skall också studera möjligheterna att utveckla formerna för brukarmedverkan i detta sammanhang. Mot den redovisade bakgrunden avstyrker utskottet även motion 1999/2000:So40 (fp) yrkande 5. Finansiering av åtgärder för ökad tillgänglighet Regeringen redovisar i propositionen som sin bedömning att inga statliga medel bör tillföras för att finansiera de åtgärder som kan komma att krävas när kompletteras med krav på att enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten skall vara eliminerade . Den grundläggande principen för tillgängligheten är enligt regeringen ansvars- och finansieringsprincipen. Kostnaderna för de nödvändiga anpassningsåtgärderna skall således finansieras inom ramen för den ordinarie verksamheten. Regeringen hänvisar också till att åtgärderna i stor utsträckning kan genomföras i samband med ordinarie underhållsarbete. En delvis annan syn på finansieringsfrågan redovisas i två motioner. I partimotion 1999/2000:So40 yrkande 1 föreslås att beslutar om en plan för att satsa sammanlagt i stimulansbidrag till kommuner, fastighetsägare, kollektivtrafikbolag m.fl. för att anpassa samhället så att det blir tillgängligt också för funktionshindrade. Enligt motionen krävs, åtminstone initialt, en statlig medverkan i finansieringen mot bakgrund av bl.a. den ekonomiska situationen i landets kommuner. Även enligt motion 1999/2000:So44 (kd) yrkande 4 bör ett statligt stöd utgå vid tillgänglighetsanpassning. anser att en av de grundläggande förutsättningarna för utformningen av den byggda miljön måste vara att den i möjligaste mån skall vara tillgänglig och användbar för alla. Detta gäller i särskilt hög grad för allmänna platser och för lokaler dit allmänheten har tillträde. Denna utgångspunkt förutsätter ett betraktelsesätt där frågor om tillgänglighet på ett naturligt sätt integreras såväl i byggprocessen som i förvaltning och underhåll av befintliga byggnader och allmänna platser. Den av regeringen förordade ansvars- och finansieringsprincipen ger uttryck för detta betraktelsesätt. Utgångspunkten för finansieringen av åtgärder för ökad tillgänglighet bör således vara att kostnaderna skall täckas inom ramen för den ordinarie verksamheten. Som regeringen framhåller kan kostnaderna för att eliminera enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten förväntas bli relativt begränsade om åtgärderna genomförs i samband med ordinarie underhållsarbete. Den av regeringen förordade tidsramen för åtgärderna ger också utrymme för ett planmässigt och kostnadseffektivt genomförande. Utskottet ställer sig således bakom regeringens uppfattning att kostnaderna för att eliminera enkelt åtgärdade hinder mot tillgängligheten bör täckas enligt ansvars- och finansieringsprincipen. Det kan i sammanhanget erinras om att i en partimotion gav uttryck för samma uppfattning så sent som . Det nu aktuella förslagen i partimotion 1999/2000:So40 yrkande 1 samt motion 1999/2000:So44 (kd) yrkande 4 om att införa ett statligt bidragssystem avstyrks av utskottet. Utbildning av arkitekter m.fl. Frågor om utformningen och innehållet i högskoleutbildningen faller normalt sett inte inom bostadsutskottets beredningsområde. Det kan emellertid konstateras att utbildningen av de yrkesgrupper som aktivt deltar i plan- och byggprocessen kan få en avgörande betydelse för hur olika bestämmelser i bygglagstiftningen tillgodoses vid utformningen av den fysiska miljön. Utskottet tar därför i detta yttrande upp de överväganden om utbildning av arkitekter som redovisats i propositionen och i två motioner. I propositionens avsnitt 7.3 redovisas bedömningen att konceptet Design för alla bör genomsyra statens arbete inom arkitektur, formgivning och design. I detta avsnitt hänvisas också till att handikapporganisationerna i olika sammanhang framhållit behovet av utbildning och fortbildning i frågor om tillgänglighet och användbarhet för yrkesgrupper som medverkar till att utforma den fysiska miljön. Regeringen aviserar mot denna bakgrund ett uppdrag till att se över i vilken omfattning och på vilket sätt som sådana kunskaper ingår i bl.a. arkitektutbildningen i högskolan. I motion 1999/2000:So30 (s) tas olika frågor om konceptet Design för alla upp, däribland det aviserade uppdraget till . Motionärerna menar att i sin utredning om bl.a. arkitektutbildningen även bör ta upp frågor om behovet av förstärkningar samt lärarnas roll och kompetens. I motion 1999/2000:So44 (kd) yrkande 3 föreslås att bör få i uppdrag att se över arkitektutbildningen med tanke på handikappkunskap. anser att det är angeläget att utbildningen av arkitekter m.fl. yrkesgrupper som på olika sätt deltar i plan- och byggprocessen inkluderar frågor om hur kraven på tillgänglighet och användbarhet kan tillgodoses. Uppdraget till att se över hur behovet av sådana kunskaper tillgodoses i den nuvarande utbildningen bör kunna ge underlag för beslut om eventuella åtgärder för att förbättra utbildningen i dessa avseenden. De aktuella motionsförslagen torde därigenom komma att bli tillgodosedda utan ett tillkännagivande i frågan.