yttr · GN05SoU10y · 2000-01-01 00:00:00 — Utvecklingen inom den kommunala sektorn 1999/2000 SoU10y Till finansutskottet har beslutat bereda bl.a. socialutskottet till-fälle att yttra sig över regeringens skrivelse 1999/2000:102 om utveck-lingen inom den kommunala sektorn jämte de motioner som har väckts med anled-ning av skrivelsen och som berör utskottets beredningsom-råde. begränsar yttrandet till avsnitt 3 Hälso- och sjukvård, 4.1 Äldreomsorg, 4.2 Handikappomsorg och 4.3 Individ- och familjeomsorg i skrivelsen samt motionerna Fi49 (m) yrkandena 4-7, Fi50 (kd) yrkandena 6-12 och Fi51 (fp) yrkandena 4-6. I skrivelsen lämnar regeringen en översiktlig redovisning av hur ekonomin och verksamheten i kommuner och landsting har utvecklats . Redovisningen av den kommunala verksamheten avser i huvudsak för-hållandena t.o.m. . Det går att utläsa vissa effekter av de ökade statsbidragen . Positiva effekter av statsbidrags-höj-ningen på såväl ekonomin som sysselsättningen kan därvid noteras, enligt skrivelsen. I regeringens skrivelse konstateras i de sammanfattande slutsatserna avse-ende avsnitt 3 Hälso- och sjukvård följande. Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Tillståndet i den svenska hälso- sjukvården är generellt sett bra. hör till de främsta länderna i världen när det gäller hälsotillstånd och sociala förhållan-den. Medellivslängden ökar stadigt för både män och kvinnor. lever män och kvinnor . Trots detta finns det bestående skillnader i ohälsa, bl.a. mellan kvinnor och män och mellan storstäder och landsbygd. Den utveckling som skett inom hälso- och sjukvården har ställt krav på omfördelningar av resurser, omorganisation och anpassning till förändrade villkor. Förändringarna har i vissa fall lett till att brister i vården uppmärksammats. Utvärderingar har visat att landstingen inte har levt upp till sitt hälso- och sjukvårdsansvar i vården om äldre, och i de särskilda bo-endeformerna saknas alltjämt en organiserad och systematisk läkarmedver-kan. Erfarenheterna av psykiatrireformen 1995 visar på såväl positiva som ne-gativa effekter. Vid sidan om detta har antalet personer som förtidspensione-ras på grund av psykiska besvär ökat . Inom psykiatrin råder brist på specialister samt differentierade vårdresurser. utgör ett viktigt instrument för att säkra kvali-teten inom hälso- och sjukvården. Trots att de flesta av dessa register fortfa-rande är under utveckling börjar vissa resultat bli tillgängliga, t.ex. för att belysa regionala variationer med avseende på behandlingsmetoder, vårdut-nyttjande etc. Uppgifter avseende anmälningar till hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd visar att antalet ärenden som lett till påföljder varit i stort sett oförändrade, trots att antalet anmälningar fördubblats . Antalet läkarbesök ökade med jämfört med . Även kostnaderna ökade med i fasta priser mellan . Den offentliga konsumtionen av hälso- och sjukvård har i stort varit oför-ändrad . Däremot har den privata konsumtionen av läkeme-del, sjukvårdsartiklar och patientavgifter, liksom den statliga konsumtionen av läkemedel, privata läkare och tandläkare, ökat. Orsakerna till de fortsatt stora kostnadsökningarna för läkemedel är flera, bl.a. att ett stort antal nya, och allt dyrare läkemedel introduceras kontinuer-ligt. har dessutom introduktionen av läkemedel som mer syftar till att höja patienternas livskvalitet än att direkt lindra eller bota sjukdom bidragit ytterligare till kostnadsökningarna, anförs det i skrivelsen. I motion Fi49 av m.fl. (m) begärs tillkännagivande till rege-ringen av vad i motionen anförts om kötiderna i sjukvården och behovet av en obligatorisk hälsoförsäkring och vårdgaranti (yrkande 4). Motionä-rerna anför att alla medborgare, oavsett betalningsförmåga eller hälsotill-stånd, skall omfattas av en obligatorisk hälsoförsäkring. Motionärerna anför vidare att det, i avvaktan på att det föråldrade lands-tingsmonopolet ersätts med en modern försäkringslösning, bör införas en nationell vårdgaranti som innebär att ingen skall behöva vänta på operation eller behandling. I motion Fi50 av Per m.fl. (kd) yrkas ett tillkännagivande till rege-ringen av vad som anförts i motionen om inriktning att tillskapa 20 000 vårdplatser (yrkande 6). Motionärerna anför att den drastiska minskningen av antalet vårdplatser som skett inte har blivit kompenserad genom en motsvarande utbyggnad av särskilda boenden, ser-vicehus eller av . Därför bör inriktningen vara att under de när-maste tio åren skapa ca 20 000 nya vårdplatser. Dessa vårdplatser bör främst gälla de vårdformer där behoven av sjukvård och omvårdnad är störst, dvs. vård av svårt och långvarigt sjuka och äldre. I yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförts om en vårdgaranti. Motionärerna anför att de vill ha en vårdgaranti. Enda alternati-vet till vårdgarantin är att arbeta bort köerna. Därefter måste verksamheten dimensioneras och organiseras så att köer inte uppstår, anförs det. I yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförts om ökad mångfald av vårdgivare inom sjukvård och omsorg. Motionärerna pekar på att en möjlig väg att bryta den negativa spiral som vården befinner sig i kan vara att öppna för en större mångfald med en solidarisk finansiering som grund. I yrkande 9 begärs ett tillkännagivande av vad i motionen anförts om stat-lig kostnadskontroll inför överföringen av finansieringsansvaret för förmåns-systemet för läkemedel från staten till landsting/region. Motionärerna anför att ett slutligt ställningstagande till överföringen av finansieringsansvaret från staten till landsting/region inte kan ske förrän den utredning som staten tillsatt har redovisat sina resultat. I yrkande 10 begärs ett tillkännagivande av vad i motionen anförts om lä-kare i hemsjukvården. Motionärerna uppger att förändringsarbetet i primär-vården för att utveckla insatserna inom hemsjukvården, öka läkartillgänglig-heten och kontinuiteten för patienterna går alltför långsamt. I motion Fi51 av m.fl. (fp) begärs tillkännagivande till rege-ringen om vad som i motionen anförts om vårdgaranti (yrkande 4). Motionä-rerna anför att regeringens skrivelse inte speglar alla de svårigheter som patien-ter möter i vården, t.ex. den faktiska situationen för människor som tvingas leva med långa väntetider inför en behandling. Den erfarenhet motionärerna har av vårdpolitik är att både patienter och vårdpersonal lever ett betydligt bättre liv när vårdgarantin ställer krav på korta tidsfrister. En vårdgaranti bör därför införas. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande till regeringen av vad i motionen anförts om konkurrensutsättning av offentlig verksamhet. Motionärerna pekar på att en redovisning av relationen mellan vård och omsorg på entre-prenad, i helt privat regi eller i offentlig regi, inte speglas i den ekonomiska och kvalitativa analysen i skrivelsen. En sådan jämförelse är absolut nödvän-dig för den politiska dialogen partierna emellan, anförs det. Motionsyrkanden om obligatorisk hälsoförsäkring, vårdgaranti, mångfald av vårdgi-vare, nya vårdplatser och konkurrensutsättning av offentlig verksam-het har behandlats och avstyrkts i betänkande 1999/2000:SoU9 Hälso- och sjuk-vårdsfrågor m.m. (s. 17-41). har inte ändrat in-ställning i dessa frågor och anser därför att motionerna Fi49 (m) yrkande 4, Fi50 (kd) yrkan-dena 6-8 och Fi51 (fp) yrkandena 4 och 5 bör avstyrkas. Motionsyrkanden beträffande läkartillgängligheten m.m. inom hemsjuk-vården har behandlats och avstyrkts i betänkande 1999/2000:SoU8 Äldrepolitik (s. 22-30). har inte heller ändrat inställning i dessa frågor varför det föreslås att motion Fi50 (kd) yrkande 10 avstyrks. Motionsyrkanden rörande bl.a. högkostnadsskyddet vid köp av läkemedel har behandlats och avstyrkts i betänkande 1999/2000:SoU9 (s. 43-46). ekonomiska vårproposition, 1999/2000:100 s. 177, anförs vidare bl.a. att en överenskommelse med om att landstingen skall ta över kostnadsansvaret för läkemedlen träffades 1997. har ett särskilt statsbidrag utgått till landstingen för läkemedelskostnaderna. Enligt den nämnda överenskommelsen skall en ny modell för statens ersättning till landstingen för läkemedelskostnader utformas . pågår överläggningar med . Avsikten är att det nya systemet skall börja gälla . En särskild utredare tillkallades vidare med uppgift att göra en översyn av den nuvarande läkemedelsförmånen. Utredaren skall lämna en slutlig redogörelse av uppdraget . Mot bakgrund av det anförda och då utskottet inte ändrat inställning i frågan om reglerna om högkostnadsskydd för läkemedel bör vad som anförts i motion Fi50 (kd) yrkande 9 inte föranleda något initi-ativ från sida. anser att finansutskottet bör avstyrka bifall till motionsyrkandet. I regeringens skrivelse konstateras i de sammanfattande slutsatserna avse-ende avsnitt 4.1 Äldreomsorg följande. Även uppvisar kommunernas vård av och omsorg om äldre en motsägelsefull bild. Det bedrivs mycket bra äldreomsorg i många kommuner och många äldre som är i behov av vård och omsorg erhåller sådan med god kvalitet. finns det rapporter som visar att äldre inte har tillgång till den service, vård och omsorg som de behöver och att det finns brister i kvaliteten i olika avseenden. I allmänhet är kommu-nerna mycket medvetna om bristerna i äldreomsorgen och många arbetar aktivt med att förbättra situationen. Statistiken för visar att andelen äldre totalt som erhåller hjälp i or-dinärt och i särskilt boende fortsätter att minska. Insatserna koncentreras till de allra äldsta och de med mest behov av vård och omsorg. Förändringarna av har inneburit att äldres behov av service i större utsträckning tillgodoses antingen genom anhöriga eller köp på den privata marknaden. Äldre med en bättre ekonomisk situation köper tjänsterna av privata företag, medan äldre med små ekonomiska resurser får hjälp av anhöriga. Det är de äldre kvinnorna samt döttrarna och svärdöttrarna som i högre utsträckning än de äldre männen och sönerna kompenserar bortfallet av insatser för make/maka eller (svär)förälder. Många kommuner har kommit i gång med att systematiskt utveckla och säkra kvaliteten inom äldreomsorgen. Boendestandarden inom det särskilda boendet fortsätter att förbättras. Va-riationen mellan kommunerna avseende boendestandarden i det särskilda boendet är dock stor. Avgifterna inom vård och omsorg av äldre följer inte lagstiftningens krav i majoriteten av landets kommuner. Det gäller dels kommunernas skyldighet att garantera den enskilde ett förbehållsbelopp, dels kommunernas skyldighet att bevaka att make/maka inte får en oskäligt försämrad situation när den andre parten t.ex. flyttar till ett särskilt boende. Kostnaden för äldreomsorgen uppgick till ca , anförs det i skrivelsen. I motion Fi49 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande till regeringen av vad i motionen anförts om avgiftssättningen inom äldreomsor-gen (yrkande 5). Motionärerna anför att inkomst- och förmögenhetsrelate-rade taxor inom äldreomsorgen är både orimliga och orättvisa. Kommunala taxor bör i stället alltid bygga på en princip om likabehandling av kommun-med-borgarna. Detta innebär att samma avgift skall betalas för samma tjänst. Motionärerna anför vidare att det måste vara upp till kommunerna att själva göra avvägningen mellan skatte- och avgiftsnivåer. Det saknas dock anled-ning att låta kommuner ta ut så höga avgifter att den som skall betala avgif-ten i praktiken blir bidragsberoende. Regeringen bör lägga fram ett förslag som syftar till att komma till rätta med problemet att det lokalt fast-ställda s.k. förbehållsbeloppet, dvs. den minsta summa som man skall få ha kvar när avgift, hyra och skatt är betald, fastställs till olika belopp i olika kommuner. I yrkande 6 begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförts om en utredning om äldreomsorgens framtida finansiering. Motionä-rerna anför att finansieringen av äldreomsorgen sannolikt måste bygga på en kombination av skattefinansiering och något slags individuellt utformad försäkring som ger de äldre stort inflytande. Regeringen bör skynd-samt tillsätta en utredning om äldreomsorgens framtida finansiering. En äldrepeng, som tar hänsyn till de olika behov som finns, är enligt motionä-rerna ett alternativ som ger den enskilde rätt att lösa sitt omsorgsbehov efter egna önskemål. I motion Fi50 av Per m.fl. (kd) yrkas att regeringen skall ges till känna vad i motionen anförts om anhörigvård (yrkande 11). Motionärerna anför att det behövs studier och forskning om vad hälsokontroller, hälsovård och andra stödåtgärder innebär för hälsotillståndet hos anhörigvårdare och för tryggheten i rollen. Motionsyrkanden gällande den framtida finansieringen av äldreom-sorgen, anhörigvård samt avgiftssättning inom äldreomsorgen har behand-lats och avstyrkts i betänkande 1999/2000:SoU8 Äldrepolitik, (s. 11-22 och 32-35). har inte ändrat inställning i dessa frågor och anser därför att finansutskottet bör avstyrka motionerna Fi49 (m) yrkandena 5 och 6 samt Fi50 (kd) yrkande 11. Regeringen sammanfattar i skrivelsen vidare sina slutsatser vad gäller handi-kappomsorg i avsnitt 4.2 och anför följande. hade en tredjedel av landets kommuner en dokumenterad policy för hela eller delar av handi-kappomsorgen, varav två tredjedelar var politiskt förankrade. Vidare redovi-sar att ungefär hälften av landets 21 länsstyrelser ser en posi-tiv utveckling när det gäller kommunernas ambitioner att erbjuda människor med olika typer av funktionshinder bra levnadsvillkor. melse kan observeras med målsättningen att den enskilde skall ha möjlighet att bo kvar hemma med stöd. Länsstyrelsernas rapporter talar dock fortfarande om allvarliga brister i omvårdnaden av personer med funktionshinder, handläggning samt resursbrist och brister i barnperspektivet i utredningar som ligger till grund för beslut om olika insatser. Familjerna med funktionshindrade barn tvingas bära allt tyngre bördor. Det är fortfarande oklart hur många personer som totalt erhåller insatser enligt SoL, LSS eller på grund av dubbelrapporteringar i statistiken men omkring 70 000 personer kan antas erhålla något stöd på grund av sitt funktionshinder - att jämföras med ca 95 000 beslut enligt aktuella lagar och huvudmän. En viss omfördelning kan observeras från en del mera kostsamma insatser enligt LSS som t.ex. personlig assistans och boende för barn till mindre kostsamma insatser som ledsagarservice, avlösarservice, korttidsvistelse samt kontaktperson. De kostsamma insatser som fortfarande ökar är boende för vuxna och daglig verksamhet. Den senare efterfrågas speciellt av perso-ner med psykiska funktionshinder. De samlade offentliga utgifterna för funktionshindrade har i stort sett varit oförändrade efter 1995 trots att antalet insatser ökat. Omfördelningen från kostsamma till mindre kostsamma LSS-insatser samt personalminskningar i särskilda boenden kan vara förklaringar till detta. Avgifterna för insatser enligt SoL och LSS är fortfarande endast i av kommunerna anpassade till yngre funktionshindrades särskilda ekonomiska situation. Enligt skrivelsen fanns i de flesta kommunerna 1999 fortfarande inte högre förbehållsbelopp för yngre funktionshindrade. I motion Fi49 av m.fl. (m) begärs ett tillkännagivande till regeringen av vad i motionen anförts om handikappomsorgen (yrkande 7). Motionärerna anför att valfrihet saknas när det gäller kommunernas arbete med funktionshindrade. Det delade ansvaret för stöd för insatser till funk-tions-hindrade och arbetshandikappade medför att satsningarna inte alltid är sam-ordnade. För många människor som är i behov av stöd leder splittringen dessutom till att man måste ha kontakt med många tjänstemän på många olika myndigheter: kommunen, försäk-ringskassan, arbetsförmedlingen och m.m. Motionärerna anför att det i och för sig är angeläget att målet med assistansersättningen att underlätta för funktionshindrade att integre-ras i samhället inte ställs mot andra behov i kommunernas budget. Det bästa sättet att uppnå detta är emellertid att det ekonomiska ansvaret för assistan-sersättningen återgår till staten. I motion Fi50 av Per m.fl. (kd) yrkas ett tillkännagivande till rege-ringen om vad i motionen anförts om stöd vid psykiskt funktionshin-der (yrkande 12). Motionärerna anför att psykiskt funktionshindrade har mötts av bristande förståelse och därmed inte kunnat få möjligt stöd. bör utfärda bedömningskriterier beträffande stöd för psykiskt funktionshind-rade, anförs det. Motionsyrkanden liknande de nu aktuella rörande funktionshindrade har senast behandlats och avstyrkts i betän-kande 1998/99:SoU11 Handikappoli-tik m.m. (bl.a. s. 6-12). Utskottet har inte ändrat inställning i dessa frågor. bereder proposition 1999/2000:79 Från patient till medbor-gare - en nationell handlingsplan för handikappolitiken, jämte ca 160 mo-tionsyrkanden, däribland yrkanden liknande dem som väckts i anledning av skrivelsen. Utskottet återkommer därför mycket snart med ställningsta-ganden till ett brett spektrum av frågor inom handikappområdet. Denna behandling bör inte föregripas. anser att finansutskottet bör avstyrka bifall till motionerna Fi49 (m) yrkande 7 och Fi50 (kd) yrkande 12. I regeringens skrivelse konstateras i de sammanfattande slutsatserna avse-ende avsnitt 4.3.1 Försörjningsstöd följande. Kostnaderna för socialbidrag minskade . Förändringarna avspeglar främst det minskade flyktingmottagandet samt ett förbättrat ar-betsmarknadsläge. Antalet långvariga socialbidragstagare sjönk men ligger dock kvar på en mycket hög nivå. levde 120 000 barn i familjer med långvarigt socialbidrag. I motion Fi51 av m.fl. (fp) begärs att regeringen skall ges till känna vad i motionen anförts om socialbidragsberoendet (yrkande 6). Motio-närerna anför att en reform eller åtminstone en justering av regelverket är nödvändig så att bidragsberoende personer kan ta sig ut ur förnedrande pas-sivitet och utanförskap. Motionsyrkanden beträffande långvarigt socialbidragsberoende har tidigare i vår behandlats och avstyrkts i betänkande 1999/2000:SoU6 Socialtjänstfrå-gor (s. 5-9). har inte ändrat inställning i dessa frågor och anser att finansutskottet bör avstyrka motion Fi51 (fp) yrkande 6. I beslutet har deltagit: (), (), (), (), (), (), (), (), Elisebeht (), (), (), (), (), (), (), () och (). , , och (alla m) anser att utskot-tets bedömning under rubriken och sjukvård bort ha följande lydelse: Utskottet anser att det är en fundamental rättighet i ett välfärdssamhälle att få vård av god kvalitet, när man be-höver den. Patienten måste vidare få en starkare ställning i sjukvården. Det får vederbörande först i den stund han eller hon styr resurserna och har möj-lighet att aktivt välja god vård och välja bort dålig vård. Därför skall alla medborgare enligt utskottets mening omfattas av en obligatorisk hälsoförsäkring. Såväl länder med skattefi-nansierad sjukvård som länder med privatfinansierad sjukvård byter till obligatoriska försäkringar. Den obligato-riska hälsoförsäkringen, anser utskottet, skall omfatta alla, oavsett betalningsförmåga eller hälsotillstånd, och vara solidariskt finansierad. Med en allmän obligatorisk hälsoförsäkring kan de offentliga resurserna utnyttjas bättre, eftersom avvägningar mellan rehabilitering, vård, sjukskrivning och förtidspensionering kan göras i ett helhet-sperspektiv och i ett sammanhang. Med överblick över hela vårdkedjan öppnas möjligheter att sträva mot en bättre hälsa och en bättre ekonomi genom förebyggande vård och bättre utvärdering av vårdinsatserna. Resurser frigörs till vård när kostnaderna för bl.a. sjukskrivningar minskas genom att köerna försvinner. Att ersätta dagens föråldrade lands-tingsmonopol med en modern försäkringslösning tar dock tid. Utskottet vill därför införa en nationell vårdgaranti som innebär att ingen skall behöva vänta på operation eller behandling. Klarar inte det egna av att ge vård inom , skall man kunna få vården utförd hos ett annat landsting eller hos en privat vårdgivare. Med vårdgarantin synliggör man för lands-tingen och för de enskilda sjukhusen en del av de kostnader som köerna i vården för med sig. Genom att inte ta emot patienter går sjukhusen miste om pengar och uppmuntras att förändra verksamheten så att köer inte upp-står. Utskottet anser att med anledning av motion Fi49 (m) yrkande 4 bör ge regeringen detta till känna. och (båda kd) anser att utskottets bedömning under rubriken och sjuk-vård bort ha följande lydelse: Den drastiska minskning av antalet vårdplatser som skett har inte blivit kompenserad genom en motsvarande utbyggnad av särskilda boenden, eller av . Därför anser utskottet att inriktningen bör vara att skapa ca 20 000 nya vårdplatser. Dessa vårdplatser bör främst gälla de vårdfor-mer där behoven av sjukvård och omvårdnad är störst, dvs. vård av svårt och långvarigt sjuka och äldre. Utskot-tet vill ha en vårdgaranti. Därefter måste verksamheten dimensioneras och organiseras så att köer inte uppstår. Enligt utskottets uppfattning är per-sonalbrist ett stort hot för vården. Personal slutar, och ny tillkommer inte. För få vårdplatser och för litet personal bidrar vidare till köbildningen och försämrar arbetsmiljön. Allt ingår i en negativ spiral. En möjlig utväg vid sidan av en resursförstärkning är enligt utskottet att öppna för en större mångfald med en solidarisk finansiering som grund. En ökad mångfald av vårdgivare ger patienterna större valmöjligheter och kan stimulera, utveckla och tillföra vården nya dimensioner. Utskottet anser att privata, kooperativa och ideellt drivna alternativ därför bör ges förutsättningar att utvecklas. Vidare anser utskottet att förändringsarbetet i primärvården för att utveckla insatserna inom hemsjukvården samt att öka läkartillgänglig-heten och kontinuiteten för patienterna går alltför långsamt. I en rapport som presenterats av och med anledning av ett samarbetsprojekt kallat läkarmed-verkan inom vård och omsorg föreslås att, utifrån de äldres behov och lokala förutsättningar, övergri-pande sam-verkansavtal och lokala överenskommelser skall kunna träffas mellan kommuner och landsting. Dess-utom före-slås att samarbetet mellan sjukhusens läkare och primärvårdens läkare, särskilt inom geriatrik och psykiatri skall bli bättre organiserat. Utskottet anser det vara av största betydelse att sådana förändringar nu ge-nomförs i hela landet. Av vårdens resursfördelning har en omför-delning skett till en starkt ökande andel vad beträffar läkeme-del. För att få kontroll över av den kraftiga kost-nadsutvecklingen inom förmånssystemet för läkemedel har staten tillsatt en utredning. Enligt utskottets mening kan ett slutligt ställningstagande till överföringen av finansierings-ansvaret för förmånssystemet för läkemedel från staten till landsting eller region inte ske förrän den sittande utredningen har redovisat resultatet av sitt ar-bete. Utskottet anser att med anledning av motion Fi50 (kd) yrkandena 6-10 bör ge regeringen detta till känna. () anser att utskottets bedömning under rubriken och sjukvård bort ha följande lydelse: Utskottet delar motionärernas uppfattning att regeringens skrivelse inte speglar alla de svårigheter som patienter möter i vården, t.ex. den faktiska situationen för människor som tvingas leva med långa väntetider inför en be-handling. Utskottets erfarenhet av vårdpolitik är att både patienter och vårdpersonal lever ett betydligt bättre liv när vårdgarantin ställer klara krav på korta tidsfrister. En vårdgaranti bör därför införas. Utskottet delar vidare motionärernas inställning att det är märkligt att politikens mest aktuella fråga på området relationen mellan vård och omsorg på entreprenad, i helt privat regi eller i offentlig regi inte belyses i den ekonomiska och kva-litativa analysen i skrivelsen. Utskottet anser att en förnuftig och odogmatisk diskussion om denna viktiga fråga inte kan äga rum i avsaknad av sådana jämförelser och att en klar kartläggning av jämförande resultat är absolut nödvändig för den politiska dialogen partierna emellan.