yttr · GN05NU2y · 2000-01-01 00:00:00 — Att sedan t.ex. har sänkt samtalsavgiften för privatabonnemang under lågtrafik är, menar näringsutskottet, ett ytterligare belägg för att konkurrensen behöver främjas på marknaden för mobil kommunikation. vill vidare påpeka att samma förfarande som det nu aktuella - med införande av skyldighet för tillståndshavare att upplåta kapacitet till andra - tillämpas också i andra liknande avregleringar: Förfarandet har tillämpats vid den mycket framgångsrika avregleringen av elmarknaden. Koncessionen för eldistribution avkortades med hänvisning till ett starkt allmänintresse i kombination med ersättning för överföring av el. Distributionsnäten har en blandad ägarbild med statliga, kooperativa, kommunala och privata bolag. Enligt ett EG-direktiv är ålagt att senast genomföra samma förfarande för handeln med gas. Överkapacitet i gasledningsnät skall få användas av större förbrukare mot skälig ersättning. Gasnäten har både statliga och privata ägarintressen. Samma problemställning gäller för det s.k. accessnätet från konsument till kopplingsstation, som utgör ett naturligt monopol. I har införts möjlighet till s.k. tredjepartsaccess för överkapacitet i dessa nät (s.k. local loop unbundling, LLUB). Införande av samma möjlighet övervägs inom . I propositionen redovisas olika kompletterande sätt att stärka konkurrensen på marknaden. Till dessa hör införandet av nummerportabilitet och indirekt anslutning via prefix eller förval av teleoperatör samt införande av krav på nationell roaming, varav förslag om det sistnämnda alternativet bereds inom . Även om näringsutskottet hade förordat ett sammanhållet förslag från regeringen är utskottet berett att tillstyrka det nu aktuella förslaget om skyldighet för nätoperatörer att upplåta nätkapacitet i mobila nät. Det är nämligen angeläget, enligt utskottets uppfattning, att konkurrensen främjas . Det är vidare, såsom också påpekas i propositionen, väsentligt att dagens konkurrensbegränsningar inte överförs till den tredje generationens mobiltelefoni (UMTS). pågår förberedelser hos med föreskrifterna för de nya tillstånd för UMTS som styrelsen väntas fatta beslut om och som är baserade på att det lagförslag som regeringen nu har lagt fram godtas av . tillstyrker alltså - med delvis instämmande i vad som anförs i motion 1999/2000:T7 (c) - förslaget i propositionen om att det skall införas en skyldighet för nätoperatörer att upplåta nätkapacitet till andra. Med hänsyn till att skyldigheten endast gäller om det finns tillgänglig kapacitet och att upplåtelsen skall ske på marknadsmässiga villkor ser näringsutskottet ingen större risk för att investeringsviljan skulle hämmas av denna skyldighet. Av det sagda följer att näringsutskottet avtyrker de berörda yrkandena i motionerna 1999/2000:T10 (m), 1999/2000:T6 (kd) och 1999/2000:T9 (fp). Från näringsutskottets utgångspunkter bör vidare de aktuella yrkandena i motion 1999/2000:T7 (c) inte leda till något initiativ från sida. I beslutet har deltagit: Per (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), (), () och (). Per (), (), (), () och () anser att näringsutskottets ställningstagande bort ha följande lydelse: Telemarknaden är fortfarande ett s.k. naturligt monopol. En dominerande aktör som inte tillåter samtrafik i sina nät uppnår monopolställning. Utmanarna kan endast nå ett litet antal abonnenter till skillnad från dominanten. Detta förhållande gäller alltjämt med eftertryck på svensk telemarknad. Enbart konkurrenslagen förmår inte att framtvinga konkurrens. Telelagen har därför skapats för att bryta upp monopolet och framtvinga konkurrens genom samtrafik i alla nät - mot marknadsmässig ersättning. teknikutvecklingen måste lagen fortlöpande kompletteras, liksom lagstiftningen i hela vår omvärld. Alla aktörer på marknaden strävar efter - i det närmaste - monopol på sin del (accessnäten, mobiltelefonin, bredbandsuppkopplingarna m.fl.) och försvårar byte av leverantör, som de kräver skarp konkurrens på de områden där de själva är kunder. , och har i en gemensam rapport (Svenska mobiltelemarknaden ur ett konsument- och konkurrensperspektiv) konstaterat att telemarknaden kännetecknas av ett svagt konkurrenstryck och i förhållande till övriga nordiska länder högre priser. När nummerportabiliteten inom fasttelefonin genom lag genomdrevs tillkom ett stort antal nya aktörer. Priset sjönk med och ett stort antal konsumenter bytte leverantör. Den nu aktuella förändringen i telelagen förefaller - när majoritet tycks ha säkrats - redan ha framtvingat prissänkningar och . Men inte förrän lagen trätt i kraft kan de nya små företagen och konkurrenterna komma in på marknaden under full konkurrens på lika villkor. Syftet med lagändringen är att införa samtrafik för alla inom mobiltelefonin i likhet med vad som gäller i de fasta näten. och har fått stöd i sin lagtolkning av ett enigt Lagråd. Ett starkt allmänintresse i kombination med marknadsmässig ersättning tar över det tidigare licensavtalet, och detta oaktat möjligheten att meddela nya villkor vid utgången av . Dessutom gäller att EU driver krav på att en betydande aktör - med i marknadsandel - skall släppa in tredje part på nätet. vill härutöver påpeka att samma förfarande som det nu aktuella - med införande av skyldighet för tillståndshavare att upplåta kapacitet till andra - tillämpas också i andra liknande avregleringar. Sålunda användes liknande förfarande i samband med avregleringen av elmarknaden, då koncessionen för eldistribution avkortades med hänvisning till ett starkt allmänintresse i kombination med ersättning för överkapacitet i ledningarna. Detta förfarande tillämpas också i de regler som EU ålagt medlemsstaterna vad gäller möjligheterna för andra att utnyttja befintliga gasnät i . Vidare gäller samma problemställning för det s.k. accessnätet från konsument till kopplingsstation, som utgör ett naturligt monopol. I har införts möjlighet till s.k. tredjepartsaccess för överkapacitet i dessa nät (s.k. local loop unbundling, LLUB). Införande av samma möjlighet övervägs inom . Sammanfattningsvis menar näringsutskottet dels att det finns skäl att främja konkurrensen på mobiltelemarknaden, dels att förslaget om skyldighet för tillståndshavare att upplåta tillgänglig kapacitet till andra ligger i linje med vad tidigare beslutat om för elmarknaden och kommer att besluta om när det gäller handeln med gas. Det finns enligt näringsutskottets uppfattning emellertid anledning att i den nu aktuella frågan rikta skarp kritik mot ett senfärdigt och ofullständigt agerande från regeringens sida. Ingen sammanhållen linje har presenterats för . Det hade varit ytterligt angeläget att befintliga lagförslag om samtrafik inom mobiltelefonin hade lagts fram tillsammans med förslag dels om s.k. nationell roaming (gemensam täckning av hela landet av licenshavarna), dels om lika tillträde för alla från konsumentens telefonuttag till första kopplingsstation, dels om ett snabbt införande av full nummerportabilitet även inom mobiltelefonin. Senfärdigheten från regeringen kan ha försenat införandet av den tredje generationens mobiltelefoni (UMTS) med . Det innebär att från att ha legat i tätposition kommit att hamna i den nedre halvan av som inför systemet. Detta har skadat vår nationella konkurrenskraft på området. Ett sammanhållet förslag hade dessutom kraftigt minskat monopol-/oligo-poltendenser på marknaden. Det hade gett konsumenten möjlighet att byta operatör lätt, skapat ökad kostnadseffektivitet och väsentligt skärpt konkurrenstrycket på s.k. bredbandsuppkopplingar. Regeringens förslag innebär, som redan nämnts, att eventuell överkapacitet i mobilnäten skall kunna utnyttjas av andra tjänsteföretag, som för denna rätt skall betala marknadsmässiga priser. Regeringens motiv till lagändringarna är dock inte i alla avseenden underbyggda med klara och övertygande bevis. Ett omfattande arbete för att analysera prisnivån inom mobilteleområdet har inte kunnat klargöra, om rådande konkurrens har lett till en i jämförelse med i övrigt högre prisnivå i . Regeringens förslag har dessutom retroaktiva inslag, som förändrar ingångna avtal mellan staten och mobilnätsinnehavarna, vilket i sin tur leder till att avkall görs på fasta spelregler. Regeringen har inte heller på ett övertygande sätt kunnat belägga, att de föreslagna ändringarna av telelagen inte får negativa konsekvenser vad gäller den framtida utbyggnaden på mobilnäten, som är avgörande för om överkapacitet eller inte kommer att föreligga. Det är berättigat att ställa sig frågan, om nuvarande mobilnätsägare är villiga att investera i ökad kapacitet som skall ställas till andra aktörers förfogande - aktörer som kan tänkas konkurrera med ägarna vad gäller tjänsteutbudet. Trots dessa stötande inslag i regeringens proposition är näringsutskottet med hänsyn till dels behovet av en mera skärpt konkurrens, dels det angelägna i att processen med licensieringen av den tredje generationens mobiltelenät snabbt påbörjas, berett att stödja förslaget. Varje ytterligare fördröjning av igångsättningen av en utbyggnad av UMTS utöver den fördröjning som regeringen bidragit med, riskerar få till följd att ledande position på mobilområdet går förlorad. Enligt näringsutskottets mening bör alltså trafikutskottet tillstyrka propositionen och avstyrka de aktuella motionerna. (), () och () anser att näringsutskottets ställningstagande bort ha följande lydelse: ansluter sig till regeringens uppfattning att det krävs åtgärder för att främja konkurrensen på mobilteleområdet i . Med den snabba utvecklingen på mobiltelemarknaden och framväxten av nya användningsområden genom den ökade överföringskapaciteten i näten är det väsentligt med en väl fungerande konkurrens på området. Detta är också en förutsättning för att nya tjänsteleverantörer skall kunna utvecklas och erbjuda sina tjänster i mobiltelenäten. Med instämmande i vad som anförs i motionerna 1999/2000:T6 (kd) och 1999/2000:T9 (fp) - men också i motion 1999/2000:T10 (m) - måste näringsutskottet emellertid konstatera att ett genomförande av regeringens nu aktuella förslag riskerar att hämma den framtida investeringsviljan på detta område - och på andra högteknologiska områden. Därmed hotas position som ledande IT-nation. De tre nuvarande mobilteleoperatörerna (, Europolitan och Tele2) har från början förespeglats att deras tillstånd inte i grunden skulle ändras utan gälla respektive 2005. Detta har naturligtvis påverkat investeringskalkylerna för företagen. Att nu tvinga fram en upplåtelse av näten skulle allvarligt rubba förtroendet för framtida investerare i mobiltelenät i . Det finns, menar utskottet, anledning att iaktta särskilt stor försiktighet i regleringsarbetet på en marknad där förändringstakten är mycket hög. Företagens behov av stabila spelregler är nämligen särskilt tydligt när den verksamhet som skall regleras i sig själv är dynamisk och rörlig. Regeringens förslag innebär vidare - vilket även Lagrådet har påpekat - retroaktiv lagstiftning. Från näringslivets utgångspunkter är retroaktiv lagstiftning allvarlig, och sådan lagstiftning kan få till följd att svenska företagare väljer att flytta utomlands i ökad utsträckning. Ett genomförande av förslaget i propositionen kommer därutöver att skapa en ny och kostsam regleringsverksamhet, som i längden drabbar abonnenterna. Trots skrivningarna i propositionen råder oklarhet om vad som menas med tillgänglig kapacitet. Vidare är det osäkert om vad som skall gälla i fråga om prissättningen för upplåtelse av nätkapacitet. Risken med regeringens förslag är att operatörerna ägnar tid och kraft åt att komma förbi denna reglering, vilket enbart resulterar i ökade transaktionskostnader och högre priser. Vidare framgår det av propositionen att flera remissinstanser - däribland - är skeptiska till den föreslagna regleringen. Sålunda har i sitt remissvar påpekat att förslaget är förenat med en risk att investeringsbenägenheten på området påtagligt hämmas. I stället pläderar verket för att det skall införas en ordning som ger mobilteleabonnenterna möjlighet att via indirekt anslutning kunna välja vilken operatör som skall förmedla samtalen. Dessutom noterar näringsutskottet att den modell som regeringen förordar har förkastats i t.ex och . Inte heller har föreslagit att det skall införas en generell skyldighet för nätinnehavare att upplåta sina nät till konkurrenterna. Som utskottet tidigare framhållit finns det skäl att främja konkurrensen på mobilteleområdet i . Precis som regeringen resonerar i propositionen finns det alternativa åtgärder för att främja konkurrensen. Exempel på dessa åtgärder är införande av nummerportabilitet mellan operatörerna och indirekt anslutning vid prefix eller förval samt införande av krav på nationell roaming, varav förslag om det sistnämnda alternativet bereds inom . Ett ytterligare tillstånd på GSM-marknaden skulle också kunna skärpa konkurrensen. Vidare borde regeringen se till att komma ut med licenser för den tredje generationens mobiltelefoni (UMTS), så att detta system kan börja växa även i . Sammanfattningsvis anser näringsutskottet att det ingrepp som regeringen föreslår undergräver förtroendet för stabiliteten i det regelverk som gäller för den svenska mobiltelesektorn och att resultatet av den föreslagna regleringen skapar mera problem än underlättar en fortsatt utveckling på mobilteleområdet. Mot den bakgrunden förordar näringsutskottet att trafikutskottet - i enlighet med förslagen i motionerna 1999/2000:T6 (kd), 1999/2000:T9 (fp) och 1999/2000:T10 (m) - avstyrker propositionen. I stället bör regeringen ges i uppdrag att se över alternativa sätt att främja konkurrensen på området och återkomma till med ett sammanhållet förslag.